title: Дело C-619/18: Иск, предявен на 2 октомври 2018 г. — Европейска комисия/Република Полша

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/30

      Иск, предявен на 2 октомври 2018 г. — Европейска комисия/Република Полша
      (Дело C-619/18)
      (2018/C 427/39)
      Език на производството: полски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: K. Banks, H. Krämer и S. Kaleda)

         Ответник: Република Полша

         Искания на ищеца

                  —

                  да се установи, че Република Полша не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 19, параграф 1, втора алинея от Договора за Европейския съюз във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тъй като е намалила възрастта за пенсиониране на съдиите във Върховния съд и прилага намалената възраст за назначените съдии във Върховия съд преди 3 април 2018 г., като също така е предоставила на президента на Република Полша право на преценка относно удължаването на активната служба на съдиите във Върховния съд, и

                  —

                  Република Полша да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Първо, Комисията счита, че с разпоредбите от Ustawa z dnia 8 grudnia 2017 r. o Sądzie Najwyższym (Закон от 8 декември 2017 г. за Върховния съд), с които се намалява пенсионната възраст за действащите съдии, назначени във Върховния съд преди деня на влизане в сила на този закон (а именно 3 април 2018 г.), се нарушава принципът на несменяемост на съдиите.
      Второ, Комисията счита, че с разпоредбите от Закона за Върховния съд, с които на президента на Република Полша се предоставя право на преценка относно удължаването на активната служба на съдиите във Върховния съд, се нарушава принципът на независимост на съдиите.


title: Дело T-589/18: Жалба, подадена на 1 октомври 2018 г. — Vins el Cep/EUIPO — Rotkäppchen-Mumm Sektkellereien (MIM NATURA)

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/96

      Жалба, подадена на 1 октомври 2018 г. — Vins el Cep/EUIPO — Rotkäppchen-Mumm Sektkellereien (MIM NATURA)
      (Дело T-589/18)
      (2018/C 427/126)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Vins el Cep, SL (Сант Садурни д’Аноя, Испания) (представители: J. Vázquez Salleras и G. Ferrer Gonzalvez, lawyers)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Rotkäppchen-Mumm Sektkellereien GmbH (Елтвил, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „MIM NATURA“ — заявка за регистрация № 15 322 761

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 12 юли 2018 г. по преписка R 2270/2017-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да уважи жалбата срещу обжалваното решение,

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-150/17: Решение на Общия съд от 4 октомври 2018 г. — Asolo/EUIPO — Red Bull (FLÜGEL) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Европейския съюз „FLÜGEL“ — По-ранни национални словни марки „…VERLEIHT FLÜGEL“ и „RED BULL VERLEIHT FLÜÜÜGEL“ — Относителни основания за отказ — Изгубване на права вследствие на търпимост — Член 54, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 61, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Липса на вероятност от объркване — Липса на сходство между стоките — Член 53, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 60, параграф 1, буква а) от Регламент 2017/1001 — Член 8, параграф 1 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1 от Регламент 2017/1001)

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/52

      Решение на Общия съд от 4 октомври 2018 г. — Asolo/EUIPO — Red Bull (FLÜGEL)
      (Дело T-150/17) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Европейския съюз „FLÜGEL“ - По-ранни национални словни марки „…VERLEIHT FLÜGEL“ и „RED BULL VERLEIHT FLÜÜÜGEL“ - Относителни основания за отказ - Изгубване на права вследствие на търпимост - Член 54, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 61, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Липса на вероятност от объркване - Липса на сходство между стоките - Член 53, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 60, параграф 1, буква а) от Регламент 2017/1001 - Член 8, параграф 1 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1 от Регламент 2017/1001)
      (2018/C 427/67)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Asolo LTD (Лимасол, Кипър) (представители: W. Pors и N. Dorenbosch, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: M. Capostagno, A. Folliard-Monguiral и D. Walicka)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Red Bull GmbH (Фушл ам Зее, Австрия) (представители: A. Renck и S. Petivlasova, адвокати)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 17 ноември 2016 г. (преписка R 282/2015-5), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Red Bull и Asolo

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на пети апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 17 ноември 2016 г. (преписка R 282/2015-5), доколкото с него се отхвърля жалбата срещу решението на отдела по отмяна за обявяване на недействителност на словната марка на Европейския съюз „FLÜGEL“, що се отнася до стоките „алкохолни напитки (с изключение на бира)“ и „алкохолни есенции; алкохолни екстракти; плодови екстракти (с алкохол)“, спадащи към клас 33 по смисъла на ревизираната и изменена Ницска спогодба относно международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марки от 15 юни 1957 г.

                  2)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                  Осъжда EUIPO и Red Bull GmbH да понесат, освен направените от тях съдебни разноски, и тези на Asolo Ltd.

         (1)  ОВ C 129, 24.4.2017 г.


title: Дело T-590/18: Жалба, подадена на 2 октомври 2018 г. — Antonakopoulos/Парламент

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/97

      Жалба, подадена на 2 октомври 2018 г. — Antonakopoulos/Парламент
      (Дело T-590/18)
      (2018/C 427/127)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Leonidas Antonakopoulos (Атина, Гърция) (представител: S. Pappas, адвокат)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението за прекратяване на неговите функции;

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

                  1.

                  Първо основание, изведено от нарушение на правото на защита и на принципа на добра администрация, доколкото администрацията не го е изслушала преди да приеме решение, въпреки, че подобно изслушване е било възможно без да навреди на интереса нито на разследването, нито на службата.

                  2.

                  Второ основание, изведено от нарушение на задължението за мотивиране, доколкото твърдението за сериозно нарушение, на което се основава оспорваното решение, е лаконично, неясно и не е обосновано, нито подкрепено от конкретни доказателства, показващи наличието на достатъчни подозрения, които биха могли да доведат до извода, че жалбоподателят е допуснал нарушения на своите задължения по Правилника.

                  3.

                  Трето основание, изведено от нарушение на принципа на пропорционалност, поради факта, че администрацията е можела да приеме по-малко строги мерки, с които същевременно се гарантират нуждите на разследването.

                  4.

                  Четвърто основание, изведено от нарушението на задължението за полагане на грижа, доколкото, от една страна, администрацията не е направила сравнително претегляне на интересите на жалбоподателя с тези на службата, и по-конкретно факта, че жалбоподателят работи почти 30 години в Парламента, е в отлични отношения със своите началници и има много добри доклади за годишно оценяване, и от друга страна, че това решение, което набързо е било оповестено в медиите, е накърнило неговата личност и репутация.


title: Дело T-186/17: Решение на Общия съд от 3 октомври 2018 г. — Unipreus/EUIPO — Wallapop (wallapop) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз wallapop — По-ранна национална фигуративна марка wala w — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001] — Сходство на услугите)

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/53

      Решение на Общия съд от 3 октомври 2018 г. — Unipreus/EUIPO — Wallapop (wallapop)
      (Дело T-186/17) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз wallapop - По-ранна национална фигуративна марка wala w - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001] - Сходство на услугите)
      (2018/C 427/68)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Unipreus, SL (Lleida, Испания) (представител: C. Rivadulla Oliva, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: D. Bernabeu, D. Gája и J. Crespo Carrillo)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Wallapop, SL (Барселона, Испания) (представители: X. Fàbrega Sabaté и J. Sánchez Sánchez-Crespo, адвокати)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 18 януари 2017 г. (преписка R 2350/2015-5) относно производство по възражение между Unipreus и Wallapop

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на пети апелативен състав на EUIPO от 18 януари 2017 г. в частта му, в която той е заключил, че разглежданите услуги по преписка R 2350/2015-5 са различни.

                  2)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                  EUIPO понася, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Unipreus, SL.

                  4)

                  Wallapop, SL понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 161, 22.5.2017 г.


title: Дело C-483/18: Преюдициално запитване от Okręgowy w Opolu (Полша), постъпило на 24 юли 2018 г. — Profi Credit Polska S.A. със седалище в Белско-Бяла/OH

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/7

      Преюдициално запитване от Okręgowy w Opolu (Полша), постъпило на 24 юли 2018 г. — Profi Credit Polska S.A. със седалище в Белско-Бяла/OH
      (Дело C-483/18)
      (2018/C 427/11)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Okręgowy w Opolu

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Profi Credit Polska S.A. със седалище в Белско-Бяла

         Ответник: OH

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли разпоредбите на Директива 93/13/ЕИО от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (1), и по-конкретно член 3, параграфи 1 и 2, член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1, както и разпоредбите на Директива 2008/48/ЕО от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (2), и по-конкретно член 22, параграф 3, да се тълкуват в смисъл, че не допускат разпоредбите на член 10 във връзка с член 17 от Закона за менителниците и записите на заповед от 28 април 1936 г. да се разбират като непозволяващи на съда да действа служебно в случаите, в които въз основа на материали, които не са предоставени от някоя от страните по делото, е формирал дълбоко и обосновано убеждение, че договорът — източник на основното правоотношение, е най-малкото частично недействителен, а ищецът предявява вземането си въз основа на бланков запис на заповед, при което ответникът не повдига възражения и проявява процесуална пасивност?

         (1)  ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.

         (2)  ОВ L 133, 2008 г., стр. 66.


title: Дело T-219/17: Решение на Общия съд от 27 септември 2018 г. — M J Quinlan & Associates/EUIPO — Intersnack Group (форма на кенгуру) (Марка на Европейския съюз — Производство по отмяна — Триизмерна марка във формата на кенгуру — Обявяване на отмяна — Реално използване на марката — Член 51, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 58, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2017/1001] — Доказване на реалното използване — Естество на използването)

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/54

      Решение на Общия съд от 27 септември 2018 г. — M J Quinlan & Associates/EUIPO — Intersnack Group (форма на кенгуру)
      (Дело T-219/17) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по отмяна - Триизмерна марка във формата на кенгуру - Обявяване на отмяна - Реално използване на марката - Член 51, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 58, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2017/1001] - Доказване на реалното използване - Естество на използването)
      (2018/C 427/69)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: M J Quinlan & Associates Pty Ltd (Хоуп Айсланд, Куинсланд, Австралия) (представители: M. Freiherr von Welser и A. Bender, avocats)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: A. Söder и D. Hanf)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Intersnack Group GmbH & Co. KG (Дюселдорф, Германия) (представители: T. Lampel, J. Heidenreich и M. Pfaff, avocats)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 27 януари 2017 г. (преписка R 218/2016-2), постановено в производство по отмяна със страни M J Quinlan & Associates Pty и Intersnack Group

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда M J Quinlan & Associates Pty Ltd да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 178, 6.6.2017 г.


title: Дело T-715/17: Определение на Общия съд от 11 септември 2018 г. — Hermann Biederlack/EUIPO (Feeling home) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „Feeling home“ — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001] — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/74

      Определение на Общия съд от 11 септември 2018 г. — Hermann Biederlack/EUIPO (Feeling home)
      (Дело T-715/17) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „Feeling home“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001] - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)
      (2018/C 427/99)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Hermann Biederlack GmbH & Co. KG (Гревен, Германия) (представител: T. Seifried, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Söder)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 14 юни 2017 г. (преписка R 252/2017-5) относно заявка за регистрацията на словния знак „Feeling home“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Hermann Biederlack GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 412, 4.12.2017 г.


title: Дело T-854/16: Решение на Общия съд от 20 ноември 2018 г. — Barata/Парламент (Публична служба — Длъжностни лица — Повишаване — Процедура по повишаване за 2015 — Процедура по сертифициране — Изключване от окончателния списък на длъжностните лица, допуснати до участие в програмата за обучение — Член 45 а от Правилника — Задължение за мотивиране — Явна грешка в преценката — Равно третиране — Право на защита)

text:
               21.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/39

      Решение на Общия съд от 20 ноември 2018 г. — Barata/Парламент
      (Дело T-854/16) (1)

      ((Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура по повишаване за 2015 - Процедура по сертифициране - Изключване от окончателния списък на длъжностните лица, допуснати до участие в програмата за обучение - Член 45 а от Правилника - Задължение за мотивиране - Явна грешка в преценката - Равно третиране - Право на защита))
      (2019/C 25/49)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: João Miguel Barata (Evere, Белгия) (представители: G. Pandey, D. Rovetta, avocats, и J. Grayston, solicitor)

         Ответник: Европейски парламент (представители: D. Nessaf и Í. Ní Riagáin Düro)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС за отмяна, първо, на решението на Парламента от 29 януари 2016 г. и на решението, което го потвърждава от 29 март 2016 г., да не включи жалбоподателя в списъка на длъжностните лица, допуснати до участие през 2015 г. в програмата за обучение в рамките на процедурата по сертифициране за 2015, второ, на решението за отхвърляне на подадената по административен ред жалба от 25 август 2016 г., трето, на обявлението за вътрешен конкурс 2015/023, разпространено сред персонала на 18 септември 2015 г., и четвърто, на проекта на списък на длъжностните лица, подбрани да участват във въпросната програма за обучение.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н João Miguel Barata да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 38, 6.12.2017 г.


title: Дело C-580/18 P: Жалба, подадена на 18 септември 2018 г. от Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH срещу решението на Общия съд (девети състав), постановено на 12 юли 2018 г. по дело T-41/17 — Lotte Co. Ltd/EUIPO

text:
               21.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/15

      Жалба, подадена на 18 септември 2018 г. от Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH срещу решението на Общия съд (девети състав), постановено на 12 юли 2018 г. по дело T-41/17 — Lotte Co. Ltd/EUIPO
      (Дело C-580/18 P)
      (2019/C 25/18)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH (представители: Dr. A. Jaeger-Lenz, Rechtsanwältin, C. Elkemann, Rechtsanwältin, Dr. A. Lambrecht, Rechtsanwalt)

         Други участници в производството: Lotte Co. Ltd, Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени решението на Общия съд (девети състав) от 12 юли 2018 г. (T-41/17) и да отхвърли жалбата срещу решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) от 28 октомври 2016 г. (преписка R-0250/2016-5),

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени обжалваното решение на Общия съд и да върне делото на последния за ново разглеждане,

                  —

                  да осъди жалбоподателя (Lotte Co. Ltd) да заплати свързаните с производството разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква следните основания:

                  1.

                  Общият съд погрешно упражнил своето правомощие за изменение по член 65, параграф 3 от Регламент № 207/2009 (1), макар апелативният състав все още да не е направил достатъчно фактически констатации по въпроса за честотата и постоянството на използване във времето. Това засягало интересите на жалбоподателя, тъй като констатациите на Общия съд са твърде ограничени и не отчитат релевантните доказателства. Ако още апелативният състав беше направил съответните констатации, жалбоподателят щеше да може да ги оспори, подавайки иск до Общия съд.

                  2.

                  При преценката на „реалното използване“ по член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009 Общият съд главно се основал на обстоятелството, че посоченият във фактурите оборот е прекалено малък в сравнение с данните за оборота, видни от подадената клетвена декларация. Общият съд обаче е могъл най-много да вземе предвид обективния типичен за сектора производствен капацитет и капацитет за пускане в продажба. Настоящите субективни отношения между отделните предприятия не би трябвало да имат значение за обхвата на използването. Освен това използването на марка трябвало да се приеме за реално дори и тогава, когато то е незначително в количествено отношение; не съществували абсолютни долни граници. Не следвало да се прави оценка на бизнес стратегията и на търговския успех на спорните продукти. От значение било само дали било налице чисто символично използване.

                  3.

                  Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото при тълкуването на признака за „реално използване“ по член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009, тъй като се е основал общо на големината на целия пазар, без да отчете обективния типичен за сектора производствен капацитет и капацитет за пускане в продажба, и степента на диверсификация на предприятието на съответния пазар.

                  4.

                  Общият съд е преиначил фактите относно реалното използване на по-старата марка, като не е взел предвид решаващи данни от клетвената декларация, по-специално относно постоянството на използване във времето.

                  5.

                  Обстоятелството, че при преценката на въпроса за използването на марката с оглед запазването на правата върху нея Общият съд главно се е основал на субективните отношения на лицензополучателя на жалбоподателя, и в частност е взел предвид главно и обхвата на стопанската дейност, както и производствения капацитет и капацитета за пускане в продажба на лицензополучателя, било в нарушение на общия принцип на равно третиране.

                  6.

                  Нарушение на общия принцип на равно третиране било налице също, тъй като Общият съд се отклонил от по-ранни решения на Общия съд и на Съда, в които последните са потвърдили наличието на реално използване при сходни фактически положения.

         (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (кодифицирана версия) (ОВ L 78, 2009 г., стр. 1).


title: Дело T-672/18: Жалба, подадена на 13 ноември 2018 г. — Pyke/EUIPO — Paglieri (CLIOMAKEUP)

text:
               21.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/50

      Жалба, подадена на 13 ноември 2018 г. — Pyke/EUIPO — Paglieri (CLIOMAKEUP)
      (Дело T-672/18)
      (2019/C 25/65)
      Език на жалбата: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Pyke Sr (Милано, Италия) (представители: P. Roncaglia, F. Rossi, N. Parrotta и R. Perotti, avvocati)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Paglieri SpA (Алесандрия, Италия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „CLIOMAKEUP“ — заявка за регистрация № 11 698 446

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 28 август 2018 г. по преписка R 2675/2017-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски,

                  —

                  да осъди Paglieri да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-674/18: Жалба, подадена на 14 ноември 2018 г. — Vattenfall Europe Nuclear Energy/Комисия

text:
               21.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/51

      Жалба, подадена на 14 ноември 2018 г. — Vattenfall Europe Nuclear Energy/Комисия
      (Дело T-674/18)
      (2019/C 25/66)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Vattenfall Europe Nuclear Energy GmbH (Хамбург, Германия) (представители: U. Karpenstein и R. Sangi, Rechtsanwälte)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени писмото на Европейската комисия от 4 юли 2018 г. в производство относно държавна помощ SA.51169 (2018/PN) — 16 Atomgesetz-Änderungsgesetz (16-и Закон за изменение на Закона за ядрената енергия, 16. AtG-Novelle),

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата са изложени следните основания.

                  1.

                  Нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС (във връзка с член 108, параграф 3 ДФЕС)
                  Жалбоподателят твърди, че спорното писмо нарушава член 107, параграф 1 във връзка с член 108, параграф 3 ДФЕС, тъй като — доколкото е предвидено да бъде обвързващо — то освобождава национален закон за обезщетяване от задължението за уведомяване за държавни помощи, независимо че с този закон въз основа на решение на Bundesverfassungsgericht (Федерален конституционен съд, Германия) избирателно бил облагодетелстван с обществени средства конкурент на жалбоподателя, който нямал право на обезщетение.

                  2.

                  Нарушение на член 4, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета (1)

                  Според жалбоподателя когато държава членка смята, че въведена от нея мярка не представлява помощ, Регламент 2015/1589 предвижда формално решение съгласно член 288 ДФЕС, ако въз основа на предварителна проверка Комисията направи извод, че мярката, предмет на уведомление, не представлява помощ. Спорното писмо нарушавало това изискване.

         (1)  Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 248, 2015 г., стр. 9).


title: Съединени дела C-626/15 и C-659/16: Решение на Съда (голям състав) от 20 ноември 2018 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз (C-626/15), Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз (C-659/16) (Жалба за отмяна — Решение на Комитета на постоянните представители (Корепер) — Решение, с което се одобрява представянето на документ за обсъждане на международен орган — Допустимост — Обжалваем акт — Изключителна, споделена или допълваща компетентност на Европейския съюз — Самостоятелни действия на Съюза в международна организация или участие на държавите членки наред със Съюза — Опазване на морските биологични ресурси — Рибарство — Опазване на околната среда — Научни изследвания — Защитени морски зони (ЗМЗ) — Договор за Антарктика — Конвенцията за опазване на живите морски ресурси на Антарктика — Морето Уедъл и морето Рос)

text:
               21.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/2

      Решение на Съда (голям състав) от 20 ноември 2018 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз (C-626/15), Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз (C-659/16)
      (Съединени дела C-626/15 и C-659/16) (1)

      ((Жалба за отмяна - Решение на Комитета на постоянните представители (Корепер) - Решение, с което се одобрява представянето на документ за обсъждане на международен орган - Допустимост - Обжалваем акт - Изключителна, споделена или допълваща компетентност на Европейския съюз - Самостоятелни действия на Съюза в международна организация или участие на държавите членки наред със Съюза - Опазване на морските биологични ресурси - Рибарство - Опазване на околната среда - Научни изследвания - Защитени морски зони (ЗМЗ) - Договор за Антарктика - Конвенцията за опазване на живите морски ресурси на Антарктика - Морето Уедъл и морето Рос))
      (2019/C 25/02)
      Език на производството: френски

         Страни

         (C-626/15)

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: A. Bouquet, E. Paasivirta и C. Hermes)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: A. Westerhof Löfflerová, R. Liudvinaviciute-Cordeiro и M. Simm)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Кралство Испания (представител: M. A. Sampol Pucurull), Кралство Нидерландия (представители: M. Gijzen, M. Bulterman и M. Noort), Кралство Швеция (представители: A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, N. Otte Widgren, L. Zettergren и L. Swedenborg), Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: C. Brodie, подпомагана от J. Holmes, QC), Португалска република (представители: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo и M. L. Duarte), Република Гърция (представители: G. Karipsiadis и K. Boskovits), Република Финландия (представител: J. Heliskoski), Федерална република Германия (представители: T. Henze, J. Möller, K. Stranz и S. Eisenberg), Френска република (представители: F. Fize, D. Colas, G. de Bergues и B. Fodda),

         (C-659/16)

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: A. Bouquet, E. Paasivirta и C. Hermes)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: A. Westerhof Löfflerová, R. Liudvinaviciute-Cordeiro и M. Simm)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Велико херцогство Люксембург (представител: D. Holderer), Кралство Белгия (представители: J. Van Holm, C. Pochet и L. Van den Broeck), Кралство Испания (представител: M. A. Sampol Pucurull), Кралство Нидерландия (представители: B. Koopman, M. Bulterman и M. Noort), Кралство Швеция (представители: A. Falk, C. Meyer-Seitz, H. Shev и L. Zettergren), Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: C. Brodie и G. Brown, подпомагани от J. Holmes, QC, и J. Gregory, barrister), Португалска република (представители: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo и L. Medeiros), Република Финландия (представител: J. Heliskoski), Федерална република Германия (представители: T. Henze, J. Möller и S. Eisenberg), Френска република (представители: D. Colas и B. Fodda),

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбите.

                  2)

                  Осъжда Европейската комисия да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Съвета на Европейския съюз.

                  3)

                  Великото херцогство Люксембург, Кралство Белгия, Кралство Испания, Кралство Нидерландия, Кралство Швеция, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, Португалската република, Република Гърция, Република Финландия, Федерална република Германия и Френската република понасят собствените си съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 59, 15.2.2016 г.

         ОВ C 38, 6.2.2017 г.


title: Дело C-648/16: Решение на Съда (четвърти състав) от 21 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Commissione Tributaria Provinciale di Reggio Calabria — Италия) — Fortunata Silvia Fontana/Agenzia delle Entrate — Direzione provinciale di Reggio Calabria (Преюдициално запитване — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 273 — Производство по установяване на задължения за данъци — Индуктивен метод за определяне на данъчната основа — Право на приспадане на ДДС — Презумпция — Принципи на данъчен неутралитет и на пропорционалност — Национален закон, предвиждащ изчисляване на ДДС въз основа на предполагаем оборот)

text:
               21.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/3

      Решение на Съда (четвърти състав) от 21 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Commissione Tributaria Provinciale di Reggio Calabria — Италия) — Fortunata Silvia Fontana/Agenzia delle Entrate — Direzione provinciale di Reggio Calabria
      (Дело C-648/16) (1)

      ((Преюдициално запитване - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 273 - Производство по установяване на задължения за данъци - Индуктивен метод за определяне на данъчната основа - Право на приспадане на ДДС - Презумпция - Принципи на данъчен неутралитет и на пропорционалност - Национален закон, предвиждащ изчисляване на ДДС въз основа на предполагаем оборот))
      (2019/C 25/03)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Commissione Tributaria Provinciale di Reggio Calabria

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Fortunata Silvia Fontana

         Ответник: Agenzia delle Entrate — Direzione provinciale di Reggio Calabria

         Диспозитив

      Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност и принципите на данъчен неутралитет и на пропорционалност трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство — която дава право на данъчната администрация, когато установи съществени несъответствия между декларираните и очакваните съгласно секторни проучвания приходи, да използва основан на тези секторни проучвания метод за определяне на размера на оборота на данъчнозадълженото лице и с оглед на това да издаде акт за установяване на допълнителни задължения за данъка върху добавената стойност (ДДС) — при условие че тази правна уредба и прилагането ѝ позволяват при спазване на принципа на данъчен неутралитет, принципа на пропорционалност и правото на защита данъчнозадълженото лице да оспори получените по посочения метод резултати, като се основе на всички доказателства в обратен смисъл, с които разполага, и да упражни правото си на приспадане в съответствие с разпоредбите на дял X от Директива 2006/112, което запитващата юрисдикция следва да провери.

         (1)  ОВ C 86, 20.3.2017 г.


title: Дело C-679/18: Преюдициално запитване от Okresní soud v Ostravě (Чешка република), постъпило на 5 ноември 2018 г. — OPR-Finance s.r.o./GK

text:
               21.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/26

      Преюдициално запитване от Okresní soud v Ostravě (Чешка република), постъпило на 5 ноември 2018 г. — OPR-Finance s.r.o./GK
      (Дело C-679/18)
      (2019/C 25/33)
      Език на производството: чешки

         Запитваща юрисдикция

      Okresní soud v Ostravě

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: OPR-Finance s.r.o.

         Ответник: GK

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допуска ли член 8 във връзка с член 23 от Директива 2008/48/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета национално законодателство, което предвижда, че санкцията за неизпълнение на задължението на кредитора да оцени кредитоспособността на потребителя преди сключването на договора за кредит е недействителността на договора за кредит, заедно със задължение на потребителя да върне главницата на кредитора в съответстващ на неговите финансови възможности срок, когато обаче такава санкция (недействителността на договора за кредит) е приложима само в случай, че потребителят се позове на нея (т.е. направи възражение за недействителност на договора) в рамките на тригодишен давностен срок?

                  2)

                  Изисква ли член 8 във връзка с член 23 от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета от националната юрисдикция да прилага служебно санкцията, предвидена в националното законодателство за неизпълнение на задължението на кредитора да оцени кредитоспособността на потребителя (т.е. дори в случаите, когато потребителят не се позовава активно на тази санкция)?

         (1)  ОВ L 133, 2008 г., стр. 66.


title: Дело C-664/16: Решение на Съда (четвърти състав) от 21 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Alba Iulia — Румъния) — Lucreţiu Hadrian Vădan/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală — Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov — Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Alba (Преюдициално запитване — Обща система на данък върху добавената стойност — Директива 2006/112/ЕО — Членове 167, 168, 178 и 273 — Обхват на правото на приспадане — Липса на фактури — Използване на съдебна експертиза — Тежест на доказване на правото на приспадане — Принципи на данъчен неутралитет и на пропорционалност)

text:
               21.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/4

      Решение на Съда (четвърти състав) от 21 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Alba Iulia — Румъния) — Lucreţiu Hadrian Vădan/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală — Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov — Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Alba
      (Дело C-664/16) (1)

      ((Преюдициално запитване - Обща система на данък върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Членове 167, 168, 178 и 273 - Обхват на правото на приспадане - Липса на фактури - Използване на съдебна експертиза - Тежест на доказване на правото на приспадане - Принципи на данъчен неутралитет и на пропорционалност))
      (2019/C 25/04)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Alba Iulia

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Lucreţiu Hadrian Vădan

         Ответници: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală — Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov — Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Alba

         Диспозитив

      Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, и по-специално членове 167 и 168, член 178, буква а) и член 179 от нея, както и принципите на неутралитет на данъка върху добавената стойност (ДДС) и на пропорционалност трябва да се тълкуват в смисъл, че при обстоятелства като разглежданите в главното производство, данъчнозадължено лице, което не е в състояние да представи доказателство за платения върху получените доставки ДДС чрез представяне на фактури или други документи, не може да се ползва с право на приспадане на ДДС само въз основа на оценка, направена в експертиза, назначена от национална юрисдикция.

         (1)  ОВ C 104, 3.4.2017 г.


title: Дело T-790/17: Решение на Общия съд от 20 ноември 2018 г. — St. Andrews Links/EUIPO (ST ANDREWS) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „ST ANDREWS“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Географски произход — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001])

text:
               21.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/40

      Решение на Общия съд от 20 ноември 2018 г. — St. Andrews Links/EUIPO (ST ANDREWS)
      (Дело T-790/17) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „ST ANDREWS“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Географски произход - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001]))
      (2019/C 25/51)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: St. Andrews Links Ltd (St. Andrews, Обединено кралство) (представител: B. Hattier, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: K. Kompari)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 2 октомври 2017 г. (преписка R 92/2017-4) относно заявка за регистрация на словния знак „ST ANDREWS“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда St. Andrews Links Ltd да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 42, 5.2.2018 г.


title: Дело C-646/18: Преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil de Gerona (Испания), постъпило на 15 октомври 2018 г. — OD/Ryanair D.A.C.

text:
               21.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/18

      Преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil de Gerona (Испания), постъпило на 15 октомври 2018 г. — OD/Ryanair D.A.C.
      (Дело C-646/18)
      (2019/C 25/22)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de lo Mercantil de Gerona

         Страни в главното производство

         Ищец: OD

         Ответник: Ryanair D.A.C.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Изисква ли мълчаливата пророгация на компетентност, предвидена и уредена в член 26 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 (1), да е налице обективна връзка между предмета на спора или местоживеенето на ищеца и съда, пред който е предявен искът?

                  2)

                  Трябва ли мълчаливата пророгация на компетентност, предвидена и уредена в член 26 от Регламент (ЕС) № 1215/2012, да бъде във всичките ѝ аспекти тълкувана самостоятелно и общо за всички държави членки? Трябва ли следователно нейното тълкуване да не зависи от ограниченията, установени с разпоредбите на държавите членки относно националната съдебна компетентност, каквото ограничение е недействителността на мълчаливата пророгация по дела, които съгласно испанския Закон за гражданското съдопроизводство поради ниския си материален интерес подлежат на разглеждане по реда на устното производство?

         (1)  Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 351, 2012 г., стр. 1).


title: Дело T-675/18: Жалба, подадена на 19 ноември 2018 г. — Trifolio-M и др./ЕОБХ

text:
               21.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/52

      Жалба, подадена на 19 ноември 2018 г. — Trifolio-M и др./ЕОБХ
      (Дело T-675/18)
      (2019/C 25/67)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Trifolio-M GmbH (Ланау, Германия), Oxon Italia SpA (Милано, Италия) и Mitsui AgriScience International (Синт Питерс — Волюве, Белгия) (представители: C. Mereu и S. Englebert, lawyers)

         Ответник: Европейски орган за безопасност на храните (ЕОБХ)

         Искания на жалбоподателите

      Жалбоподателите искат от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на ЕОБХ от 11 септември 2018 г. относно оценката на исканията на жалбоподателите за поверителност, направени във връзка с експертната проверка на оценката на риска от употребата на активното вещество азадирахтин като пестицид,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат две основания.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на член 63 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 (1).

                              —

                              Жалбоподателите твърдят, че ответникът тълкувал неправилно понятието за информация, която включва производствени и търговски тайни и която трябва да се третира като поверителна, и приложил неправилно член 63 от Регламент 1107/2009, като се основал на явна грешка в преценката на исканията на жалбоподателите за поверително третиране.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на основни принципи на правото на Съюза, тъй като ответникът не мотивирал решението си, не се съобразил с изискването за еднакво прилагане на правото на Съюза или не спазил принципа на пропорционалност.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за отмяна на директиви 79/117/ЕИО и 91/414/ЕИО на Съвета (ОВ L 309, 2009 г., стр. 1).


title: Дело C-688/18: Преюдициално запитване, отправено от Специализиран наказателен съд (България) на 6 ноември 2018 година — наказателно производство срещу TX и UW

text:
               21.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/28

      Преюдициално запитване, отправено от Специализиран наказателен съд (България) на 6 ноември 2018 година — наказателно производство срещу TX и UW
      (Дело C-688/18)
      (2019/C 25/35)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Специализиран наказателен съд

         Страни в главното производство

      TX и UW

         Преюдициалeн въпрос

      Ще бъде ли нарушено правото на обвиняемия да присъства на съдебния процес по чл.8 ал.1 и ал.2 вр съобр.35 и съобр. 44 от Директива 2016/343 (1), ако е проведено едно от съдебните заседания по наказателно дело в отсъствието на обвиняемия, като последният е бил редовно призован, бил е надлежно уведомен за последиците от своето неявяване, бил е защитаван от избран от него адвокат — в следните случаи:

                  а)

                  не се е явил поради зависеща от него причина (а именно е взел решение да не участва в това конкретно съдебно заседание);

                  б)

                  не се е явил поради независеща от него причина (а именно заболяване), ако след това е уведомен за извършените в негово отсъствие действия и е взел информирано решение, с което:

                              —

                              е заявил, че не оспорва законността им на основание своето неявяване и не желае да се преповторят в негово присъствие;

                              —

                              е заявил, че желае да вземе участие в тези действия, като съдът е извършил допълнителен разпит на посоченото от него лице, при което е дал пълноценна възможност на обвиняемия да участва.

         (1)  Директива (EС) 2016/343 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2016 година относно укрепването на някои аспекти на презумпцията за невиновност и на правото на лицата да присъстват на съдебния процес в наказателното производство

         OB 2016, L 65, стр. 1


title: Дело T-791/17: Решение на Общия съд от 20 ноември 2018 г. — St. Andrews Links/EUIPO (ST ANDREWS) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „ST ANDREWS“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Географски произход — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001])

text:
               21.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/41

      Решение на Общия съд от 20 ноември 2018 г. — St. Andrews Links/EUIPO (ST ANDREWS)
      (Дело T-791/17) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „ST ANDREWS“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Географски произход - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001]))
      (2019/C 25/52)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: St. Andrews Links Ltd (St. Andrews, Обединено кралство) (представител: B. Hattier, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: K. Kompari)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 2 октомври 2017 г. (преписка R 93/2017-4) относно заявка за регистрация на словния знак „ST ANDREWS“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда St. Andrews Links Ltd да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 42, 5.2.2018 г.


title: Дело T-678/18: Жалба, подадена на 13 ноември 2018 г. — Società agricola Giusti Dal Col/EUIPO — DMC (GIUSTI WINE)

text:
               21.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/53

      Жалба, подадена на 13 ноември 2018 г. — Società agricola Giusti Dal Col/EUIPO — DMC (GIUSTI WINE)
      (Дело T-678/18)
      (2019/C 25/68)
      Език на жалбата: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Società agricola Giusti Dal Col Srl (Нервеза дела Баталия, Италия) (представители: M. Pizzigati и A. Mayr, avvocati)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: DMC Srl (Сан Вендемиано, Италия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на словната марка „GIUSTI WINE“

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 3 септември 2018 г. по преписка R 1154/2017-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета.


title: Дело T-831/17: Решение на Общия съд от 15 ноември 2018 г. — DRH Licensing & Managing/EUIPO — Merck (Flexagil) (Марка на Европейския съюз — Производство по отмяна — Фигуративна марка на Европейския съюз „Flexagil“ — Реално използване на марката — Член 18, параграф 1, втора алинея, буква а) и член 58, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Форма, различаваща се по елементи, които не променят отличителния характер на марката)

text:
               21.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/41

      Решение на Общия съд от 15 ноември 2018 г. — DRH Licensing & Managing/EUIPO — Merck (Flexagil)
      (Дело T-831/17) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Производство по отмяна - Фигуративна марка на Европейския съюз „Flexagil“ - Реално използване на марката - Член 18, параграф 1, втора алинея, буква а) и член 58, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Форма, различаваща се по елементи, които не променят отличителния характер на марката))
      (2019/C 25/53)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: DRH Licensing & Managing AG (Цюрих, Швейцария) (представител: S. Salomonowitz, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: W. Schramek и M. Fischer)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Merck KGaA (Дармщат, Германия)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 17 октомври 2017 г. (преписка R 2043/2016-4), постановено в производство по отмяна със страни DRH Licensing & Managing и Merck

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда DRH Licensing & Managing AG да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 52, 12.2.2018 г.


title: Дело C-689/18: Преюдициално запитване от Dioikitiko Protodikeio Patron (Гърция), постъпило на 5 ноември 2018 г. — XT/Република Гърция

text:
               21.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/28

      Преюдициално запитване от Dioikitiko Protodikeio Patron (Гърция), постъпило на 5 ноември 2018 г. — XT/Република Гърция
      (Дело C-689/18)
      (2019/C 25/36)
      Език на производството: гръцки

         Запитваща юрисдикция

      Dioikitiko Protodikeio Patron (Гърция)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: XT

         Ответник: Република Гърция

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Представлява ли разпоредбата на член 44, параграф 1, буква б) от Закон № 4111/2013 в редакцията ѝ в сила през данъчната 2013 година (2012 г.) — съгласно която собствениците или ползвателите на автомобили за лична употреба (с работен обем на двигателя равен или по-голям от 1 929 кубични сантиметра) на възраст повече от десет години, считано от годината на първата им регистрация за движение в Гърция, а не от годината на евентуалната им предходна (първа) регистрация за движение в друга държава — членка на Европейския съюз, се освобождават от данък върху луксозните стоки — такса с равностоен на мито ефект между държавите — членки на Европейския съюз, по смисъла на разпоредбите на членове 28 ДФЕС и 30 ДФЕС от Договора за функционирането на Европейския съюз?

                  2)

                  В случай на отрицателен отговор на предходния въпрос, представлява ли горепосочената разпоредба (косвен) вътрешен данък върху стоките, внесени от други държави — членки на Европейския съюз, който надвишава данъците, с които се облагат подобните местни стоки по смисъла на член 110 от същия договор?


title: Дело C-151/17: Решение на Съда (първи състав) от 22 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice — Англия и Уелс) — Queen's Bench Division (Administrative Court) — Обединеното кралство) — Swedish Match AB/Secretary of State for Health (Преюдициално запитване — Сближаване на законодателствата — Производство, представяне и продажба на тютюневи изделия — Директива 2014/40/EС — Член 1, буква в) и член 17 — Забрана за пускане на пазара на тютюн за орална употреба — Валидност)

text:
               21.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/6

      Решение на Съда (първи състав) от 22 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice — Англия и Уелс) — Queen's Bench Division (Administrative Court) — Обединеното кралство) — Swedish Match AB/Secretary of State for Health
      (Дело C-151/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Производство, представяне и продажба на тютюневи изделия - Директива 2014/40/EС - Член 1, буква в) и член 17 - Забрана за пускане на пазара на тютюн за орална употреба - Валидност))
      (2019/C 25/07)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Swedish Match AB

         Ответник: Secretary of State for Health

         в присъствието на: New Nicotine Alliance

         Диспозитив

      При разглеждането на поставения въпрос не се установяват никакви обстоятелства, които могат да засегнат валидността на член 1, буква в) и на член 17 от Директива 2014/40/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 3 април 2014 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно производството, представянето и продажбата на тютюневи и свързани с тях изделия и за отмяна на Директива 2001/37/ЕО.

         (1)  ОВ C 161, 22.5.2017 г.


title: Дело T-679/18: Жалба, подадена на 12 ноември 2018 г. — Showroom/EUIPO — E-Gab (SHOWROOM)

text:
               21.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/53

      Жалба, подадена на 12 ноември 2018 г. — Showroom/EUIPO — E-Gab (SHOWROOM)
      (Дело T-679/18)
      (2019/C 25/69)
      Език на жалбата: полски

         Страни

         Жалбоподател: Showroom sp. z o.o. (Варшава, Полша) (представител: M. Janicka — Kapłon, правен съветник)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: E-Gab NV (Тернат, Белгия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят/другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „SHOWROOM“ — заявка за регистрация № 11 110 376

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 5 септември 2018 г. по преписка R 1834/2017-2

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение и

                  —

                  да осъди EUIPO или E-GAB (ако встъпи в производството) да заплати съдебните разноски в производството, включително направените от жалбоподателя разноски в производството пред апелативния състав и пред отдела по споровете на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело C-703/18: Преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Обединеното кралство), постъпило на 12 ноември 2018 г. — Healthspan Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               21.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/29

      Преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Обединеното кралство), постъпило на 12 ноември 2018 г. — Healthspan Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
      (Дело C-703/18)
      (2019/C 25/37)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Healthspan Limited

         Ответник: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Когато клиентът сключва договор: а) с доставчика за закупуване на стоките и б) с трето лице — дружество, предоставящо услуги по доставка (наричано по-нататък „доставящото дружество“), трябва ли да се счита, че стоките се доставят от мястото, където се намират към момента, когато започва изпращането или превозът на стоките към клиента, така че винаги да се прилага член 32 (1) (а не член 33)?

                  2)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос, стоките превозвани ли са „от или от името на доставчика“ в случаите, когато клиентът сключва договор с доставящото дружество и е налице някое от следните условия, и ако това е така, кое условие (кои условия):

                              а)

                              Клиентът няма практическа алтернатива, освен да използва доставящото дружество.

                              б)

                              Клиентът е в контакт само с доставчика, а не с доставящото дружество.

                              в)

                              Доставчикът и доставящото дружество договарят цената, която да се фактурира от доставящото дружество без каквото и да е участие от страна на клиента.

                              г)

                              Доставчикът предоставя на клиента отстъпка в размер на таксата за доставка под формата на намаление от цената на стоките.

                              д)

                              Доставчикът събира таксите за доставка от клиента и ги изплаща [на] третото лице — доставящото дружество.

                              е)

                              Договорните клаузи, които определят кога собствеността преминава върху клиента, нямат търговски смисъл, но на практика това е без значение, тъй като доставчикът обезщетява клиента за разходите за евентуални повреди върху стоките по време на доставката.

                              ж)

                              По отношение на разходите за доставка, когато съществува проблем с първоначалната доставка:

                                          i)

                                          съгласно сключения договор с клиента доставчикът е длъжен да възстановява заплатените от клиента разходи;

                                          ii)

                                          съгласно сключения договор с клиентa доставчикът не е длъжен да възстановява тези разходи, но на практика го прави;

                                          iii)

                                          във всеки случай доставчикът (а не доставящото дружество) поема разходите за възстановяването на тези средства; и/или

                                          iv)

                                          съгласно сключения договор с клиента доставчикът е длъжен да заплати както разходите по изпращане на заместващи стоки, така и свързаните с това разходи за доставка; или

                                          v)

                                          съгласно сключения договор с клиента доставчикът е длъжен да заплати разходите по изпращане на заместващи стоки, но не и разходите за тяхната доставка, като на практика обаче го прави [?]

                  3)

                  При отрицателен отговор на втори въпрос, доставящото дружество действа ли от името на доставчика, ако са изпълнени повече от едно от горепосочените условия? Ако това е така, кои обстоятелства трябва да се вземат предвид и какво значение следва да се придаде на всяко от тях?

                  4)

                  При положителен отговор на втория или на третия въпрос, доставящото дружество действа ли от името на доставчика, ако доставчикът се намесва пряко или непряко в превоза или изпращането на стоките, каквото ще бъде изискването от 2021 г. съгласно Директива 2017/2455? С други думи, въпросът е следва ли да се счита, че въведените с посочената директива промени просто изразяват по по-ясен начин значението на член 33 в настоящата му редакция?

         (1)  Член 32 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (OВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело T-680/18: Жалба, подадена на 15 ноември 2018 г. — SLL Service/EUIPO — Elfa International (LUMIN8)

text:
               21.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/54

      Жалба, подадена на 15 ноември 2018 г. — SLL Service/EUIPO — Elfa International (LUMIN8)
      (Дело T-680/18)
      (2019/C 25/70)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: SLL Service GmbH (Кьолн, Германия) (представител: C. Schmitt, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Elfa International AB (Västervik, Швеция)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на марката на Европейския съюз „LUMIN8“ — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз № 1 276 543

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 28 август 2018 г. по преписка R 2752/2017-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета


title: Дело C-704/18: Преюдициално запитване, отправено от Специализиран наказателен съд (България) на 12 ноември 2018 година — наказателно производство срещу LD, ME, NF, OG, PH и RI

text:
               21.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/30

      Преюдициално запитване, отправено от Специализиран наказателен съд (България) на 12 ноември 2018 година — наказателно производство срещу LD, ME, NF, OG, PH и RI
      (Дело C-704/18)
      (2019/C 25/38)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Специализиран наказателен съд

         Страни в главното производство

      LD, ME, NF, OG, PH и RI

         Преюдициален въпрос

      Чл. 267 ДФЕС следва ли да се тълкува като оправомощаващ националния съд да остави без приложение преюдициално заключение, в рамките на главното дело, по което то е постановено, като се позове на фактически обстоятелства, които са били взети предвид от Съда, когато е постановил преюдициалното заключение.


title: Дело C-648/18: Преюдициално запитване от Tribunalul Bucureşti (Румъния), постъпило на 17 октомври 2018 г. — Autoritatea naţională de reglementare în domeniul energiei (ANRE)/Societatea de Producere a Energiei Electrice în Hidrocentrale Hidroelectrica SA

text:
               21.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/19

      Преюдициално запитване от Tribunalul Bucureşti (Румъния), постъпило на 17 октомври 2018 г. — Autoritatea naţională de reglementare în domeniul energiei (ANRE)/Societatea de Producere a Energiei Electrice în Hidrocentrale Hidroelectrica SA
      (Дело C-648/18)
      (2019/C 25/23)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunalul Bucureşti

         Страни в главното производство

         Жалбоподател във въззивното производство: Autoritatea naţională de reglementare în domeniul energiei (ANRE)

         Ответник във въззивното производство: Societatea de Producere a Energiei Electrice în Hidrocentrale Hidroelectrica SA

         Преюдициален въпрос

      Допуска ли член 35 ДФЕС тълкуване на член 23, алинея 1, и на член 28, буква c) от Legea energiei electrice și a gazelor naturale № 123/2012 [Закон за електроенергията и природния газ], съгласно което производителите на електроенергия от Румъния са длъжни да сключват сделки за цялото количество на произведената от тях електроенергия изключително на централизирания конкурентен пазар в Румъния, като същевременно са налице възможности за износ на енергия, но не директно, а с посредничеството на търговски дружества?


title: Съединени дела T-202/10 RENV II и T-203/10 RENV II: Решение на Общия съд от 15 ноември 2018 г. — Stichting Woonlinie и др./Комисия (Държавни помощи — Социално жилищно настаняване — Схема за помощи в полза на дружества за социално жилищно настаняване — Съществуващи помощи — Ангажименти на държавата членка — Решение, с което помощта се обявява за съвместима с вътрешния пазар — Член 17 от Регламент (ЕО) № 659/1999 — Услуга от общ икономически интерес — Член 106, параграф 2 ДФЕС — Определение за задача за предоставяне на обществена услуга)

text:
               21.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/31

      Решение на Общия съд от 15 ноември 2018 г. — Stichting Woonlinie и др./Комисия
      (Съединени дела T-202/10 RENV II и T-203/10 RENV II) (1)

      ((Държавни помощи - Социално жилищно настаняване - Схема за помощи в полза на дружества за социално жилищно настаняване - Съществуващи помощи - Ангажименти на държавата членка - Решение, с което помощта се обявява за съвместима с вътрешния пазар - Член 17 от Регламент (ЕО) № 659/1999 - Услуга от общ икономически интерес - Член 106, параграф 2 ДФЕС - Определение за задача за предоставяне на обществена услуга))
      (2019/C 25/39)
      Език на производството: нидерландски

         Страни

         Жалбоподатели по дело T-202/10 RENV II: Stichting Woonlinie (Ваудрихем, Нидерландия), Woningstichting Volksbelang (Вейк бей Дюрстеде, Нидерландия) и Stichting Woonstede (Еде, Нидерландия) (представители: L. Hancher, E. Besselink, J. de Kok, Y. de Vries и F. van Orden, avocats)

         Жалбоподатели по дело T-203/10 RENV II: Stichting Woonpunt (Маастрихт, Нидерландия), Woningstichting Haag Wonen (Хага, Нидерландия) и Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl (Айндховен, Нидерландия) (представители: L. Hancher, E. Besselink, J. de Kok, Y. de Vries и F. van Orden, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: S. Noë и P. J. Loewenthal)

         Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателите: Кралство Белгия (представители: J.-C. Halleux и L. Van den Broeck)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) (Ворбург, Нидерландия) (представители: M. Meulenbelt и B. Natens, avocats)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на Решение C(2009) 9963 окончателен на Комисията от 15 декември 2009 година относно държавни помощи E 2/2005 и N 642/2009 — Нидерландия — Съществуваща помощ и специална помощ по проекти в полза на дружествата за жилищно настаняване

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбите.

                  2)

                  Осъжда Stichting Woonlinie, Woningstichting Volksbelang и Stichting Woonstede да понесат направените от тях съдебни разноски, съдебните разноски, направени от Европейската комисия по дела T-202/10, T-202/10 RENV, T-202/10 RENV II, C-133/12 P и C-414/15 P, както и съдебните разноски, направени от Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) по дела T-202/10, T-202/10 RENV и T-202/10 RENV II.

                  3)

                  Осъжда Stichting Woonpunt, Woningstichting Haag Wonen и Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl да понесат направените от тях съдебни разноски, съдебните разноски, направени от Европейската комисия по дела T-203/10, T-203/10 RENV, T-203/10 RENV II, C-132/12 P и C-415/15 P, както и съдебните разноски, направени от IVBN по дела T-203/10, T-203/10 RENV и T-203/10 RENV II.

                  4)

                  Осъжда Кралство Белгия да понесе собствените си съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 179, 3.7.2010 г.


title: Дело C-245/17: Решение на Съда (първи състав) от 21 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha — Испания) — Pedro Viejobueno Ibáñez, Emilia de la Vara González/Consejería de Educación de Castilla-La Mancha (Преюдициално запитване — Директива 1999/70/ЕО — Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) — Клауза 4 — Принцип на недопускане на дискриминация — Национална правна уредба, която позволява срочните трудови договори да бъдат прекратени, когато отпадне основанието за назначаване — Преподаватели, назначени за учебната година — Прекратяване на трудовото правоотношение в края на периода на учебните занятия — Организация на работното време — Директива 2003/88/ЕО)

text:
               21.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/7

      Решение на Съда (първи състав) от 21 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha — Испания) — Pedro Viejobueno Ibáñez, Emilia de la Vara González/Consejería de Educación de Castilla-La Mancha
      (Дело C-245/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Директива 1999/70/ЕО - Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) - Клауза 4 - Принцип на недопускане на дискриминация - Национална правна уредба, която позволява срочните трудови договори да бъдат прекратени, когато отпадне основанието за назначаване - Преподаватели, назначени за учебната година - Прекратяване на трудовото правоотношение в края на периода на учебните занятия - Организация на работното време - Директива 2003/88/ЕО))
      (2019/C 25/08)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Pedro Viejobueno Ibáñez, Emilia de la Vara González

         Ответник: Consejería de Educación de Castilla-La Mancha

         Диспозитив

                  1)

                  Клауза 4, точка 1 от Рамковото споразумение относно срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., приложено към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която позволява на работодателя в края на периода на учебните занятия да прекрати срочното трудово правоотношение на преподаватели, назначени за една учебна година като временно наети държавни служители, със съображението че към тази дата изискванията за неотложност и спешност, с които е било обвързано тяхното назначаване, вече не са изпълнени, докато безсрочното трудово правоотношение на преподавателите, които имат качеството на назначени за неопределено време държавни служители, продължава да съществува.

                  2)

                  Член 7, параграф 2 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която позволява в края на периода на учебните занятия да се прекрати срочното трудово правоотношение на преподаватели, назначени за една учебна година като временно наети държавни служители, дори ако това лишава посочените преподаватели от дни платен летен годишен отпуск за тази учебна година, щом същите преподаватели получават финансово обезщетение на това основание.

         (1)  ОВ C 382, 13.11.2017 г.


title: Дело C-658/18: Преюдициално запитване от Giudice di pace di Bologna (Италия), постъпило на 22 октомври 2018 г. — UX/Governo della Repubblica italiana

text:
               21.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/19

      Преюдициално запитване от Giudice di pace di Bologna (Италия), постъпило на 22 октомври 2018 г. — UX/Governo della Repubblica italiana
      (Дело C-658/18)
      (2019/C 25/24)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Giudice di pace di Bologna

         Страни в главното производство

         Заявител: UX

         Длъжник: Governo della Repubblica italiana

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Попада ли в понятието за обща европейска юрисдикция, компетентна да отправя преюдициални запитвания съгласно член 267 ДФЕС, мировият съдия — запитваща юрисдикция, въпреки че поради липсата на сигурност на работното място националната правна уредба не му признава условия на труд, еднакви с тези на професионалните магистрати, макар да изпълнява същите правораздавателни функции и да е част от националната съдебна система, което представлява нарушение на установените от Съда в решения Wilson (EU:C:2006:587, т. 47—53), Associaçâo Sindical dos Juizes Portugueses (EU:C:2018:117, т. 32 и 41—45), Minister for Justice and Equality (EU:C:2018:586, т. 50—54), гаранции за независимост и безпристрастност на общите европейски юрисдикции?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос, попада ли трудовата дейност на мировия съдия — заявител, в понятието „работник на срочен договор“ по член 1, параграф 3 и член 7 от Директива 2003/88 (1) във връзка с клауза 2 от Рамковото споразумение за срочната работа, което е част от Директива 1999/70 (2), и във връзка с член 31, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз, така както е тълкувано от Съда в решения O’Brien (EU:C:2012:110) и King (EU:C:2017:914), и при утвърдителен отговор, може ли редовият или професионалният магистрат да се счита за работник на трудов договор за неопределено време, който се намира в сходно положение с мировия съдия, работник на срочен трудов договор, за целите на прилагане на същите условия на труд, установени в клауза 4 от Рамковото споразумение за срочната работа, което е част от Директива 1999/70?

                  3)

                  При утвърдителен отговор на първия и втория въпрос и като се има предвид практиката на Съда на ЕС относно отговорността на италианската държава за явно нарушение на общностното законодателство от съд, действаща като последна инстанция, в съдебните решения Kobler (EU:C:2003:513), Traghetti del Mediterraneo (EU:C:2006:391), и Комисия/Италианска република (EU:C:2011:775), противоречи ли на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, във връзка с член 267 ДФЕС, член 2, алинеи 3 и 3-bis от Закон № 117 от 13 април 1988 г. за гражданската отговорност на магистратите, който предвижда отговорност на съда за умисъл или груба небрежност „в случай на явно нарушение на закона, както и на правото на Европейския съюз“, и който поставя националния съд пред избора (чието упражняване във всички случаи е основание за гражданска и дисциплинарна отговорност пред държавата, когато главна страна е самата публична администрация, особено когато съдия по делото е мирови съдия, работещ на срочен трудов договор, лишен от ефективна правна, икономическа и социална защита) — както в конкретния случай — дали да наруши националната правна уредба, като я остави без приложение и приложи правото на Европейския съюз, така както се тълкува от Съда, или да наруши правото на Европейския съюз, като приложи националните разпоредби, които не допускат признаването на ефективна защита и противоречат на член 1, параграф 3 и член 7 от Директива 2003/88, клаузи 2 и 4 от Рамковото споразумение за срочната работа, което е част от Директива 1999/70 и член 31, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз?

                  4)

                  По смисъла на член 2, член 4, параграфи 2 и 3, член 6, параграф 1, член 9, член 10, параграф 1, член 17, параграф 1 от Договора за Европейския съюз, във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, представлява ли поведението на Европейската комисия — която отказва да образува производство за установяване на неизпълнение на задължения от държава членка или да сезира Съда […] с иск за установяване на неизпълнение на задължения поради нарушение на правото на Съюза от страна на дадена държава — нарушение, което може да обоснове иск за извъндоговорна отговорност срещу Европейския съюз, предвидена в член 340, параграф 2 ДФЕС, когато, както в конкретния случай, са налице следните обстоятелства:

                              —

                              със съобщение DG EMPL/B2/DA-MAT/sk (2016), получено на 10 юни 2016 г. от италианските публични органи, Комисията приключва през юни 2016 г. с отрицателен резултат дело EU Pilot 7779/15/EMPL и оповестява предстоящото образуване на производство за установяване на неизпълнение на задължения от държава членка, като установява несъвместимостта с правото на ЕС на националната правна уредба, която урежда дейността на почетните магистрати в областта на злоупотребата с последователни срочни трудови договори, неравното третиране по отношение на заплащането в сравнение с редовите или професионалните магистрати, отпуска и отпуска по майчинство — производство за установяване на неизпълнение на задължения от държава членка, което досега все още не е образувано;

                              —

                              със съобщение C(2016) 8600 final от 21 декември 2016 г. самата Комисия уточнява, че разполага с дискреционното правомощие да прецени дали и кога да образува производство за установяване на неизпълнение на задължения от държава членка, както и дали и кога да сезира Съда, съгласно чиято практика исковете на лица срещу Комисията, поради неин отказ да образува производство за установяване на неизпълнение на задължения, не могат да бъдат уважени?

                  5)

                  Независимо от отговорите на четирите въпроса по-горе, може ли членове 268 ДФЕС, 274 ДФЕС и член 340, параграф 2 ДФЕС да се тълкуват — с оглед на член 2, член 4, параграфи 2 и 3, член 6, параграф 1, член 9, член 10, параграф 1, член 17, параграф 1 от Договора за Европейския съюз, във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз — в смисъл, че искът за извъндоговорна отговорност срещу Съюза не може да бъде изключен от компетентността на националните съдилища, в случай като разглеждания, в който неприлагането в националното законодателство на правото на Съюза, което гарантира принципа на независимост и безпристрастност на съдилищата, се определя като резултат от квалифицираното нарушение от страна на Комисията на задачите и задълженията, произтичащи от ролята ѝ на „пазителка на Договорите“, както и от дискреционното правомощие на Комисията да преценява дали и кога да образува производство за установяване на неизпълнение на задължения от държава членка, както и дали и кога да сезира Съда, съгласно чиято практика исковете на лица срещу Комисията, поради неин отказ да образува производство за установяване на неизпълнение на задължения, не могат да бъдат уважени, като по този начин се изключва изключителната компетентност на Съда по спорове за извъндоговорна отговорност на Съюза?

         (1)  Директива 2003/88/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3).

         (2)  Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, 1999 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 2, стр. 117).


title: Дело T-207/10: Решение на Общия съд от 15 ноември 2018 г. — Deutsche Telekom/Комисия (Държавни помощи — Система на данъчно облагане, позволяваща на местни за данъчни цели предприятия в Испания да амортизират репутацията, която произтича от придобиването на дялови участия в чуждестранни за данъчни цели предприятия — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда частичното ѝ възстановяване — Разпоредба, позволяваща на схемата да продължи да се прилага отчасти — Искане за прекратяване на производството поради липса на основание за произнасяне по същество — Запазване на правния интерес — Оправдани правни очаквания — Конкретни уверения, дадени от Комисията — Оправданост на правните очаквания — Приложно поле във времето на оправданите правни очаквания)

text:
               21.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/32

      Решение на Общия съд от 15 ноември 2018 г. — Deutsche Telekom/Комисия
      (Дело T-207/10) (1)

      ((Държавни помощи - Система на данъчно облагане, позволяваща на местни за данъчни цели предприятия в Испания да амортизират репутацията, която произтича от придобиването на дялови участия в чуждестранни за данъчни цели предприятия - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда частичното ѝ възстановяване - Разпоредба, позволяваща на схемата да продължи да се прилага отчасти - Искане за прекратяване на производството поради липса на основание за произнасяне по същество - Запазване на правния интерес - Оправдани правни очаквания - Конкретни уверения, дадени от Комисията - Оправданост на правните очаквания - Приложно поле във времето на оправданите правни очаквания))
      (2019/C 25/40)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Deutsche Telekom AG (Бон, Германия) (представители: първоначално A. Cordewener и J. Schönfeld, впоследствие J. Schönfeld, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално B. Martenczuk, T. Maxian Rusche и C. Urraca Caviedes, впоследствие T. Maxian Rusche, C. Urraca Caviedes, и накрая T. Maxian Rusche, C. Urraca Caviedes и K. Blanck-Putz)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Ebro Foods, SA (Мадрид, Испания) (представители: първоначално J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan и R. Calvo Salinero, впоследствие J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro и R. Calvo Salinero, адвокати), Banco Santander, SA (Сантандер, Испания) (представители: първоначално J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan и R. Calvo Salinero, впоследствие J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro и R. Calvo Salinero), Iberdrola, SA (Билбао, Испания) (представители: първоначално J. Ruiz Calzado, M. Núñez Müller и J. Domínguez Pérez, впоследствие J. Ruiz Calzado, J. Domínguez Pérez и S. Völcker, адвокати) и Telefónica, SA (Мадрид) (представители: първоначално J. Ruiz Calzado, M. Núñez Müller и J. Domínguez Pérez, впоследствие J. Ruiz Calzado, J. Domínguez Pérez и S. Völcker, адвокати)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на член 1, параграфи 2 и 3 от Решение 2011/5/ЕО на Комисията от 28 октомври 2009 година данъчна амортизация на финансовата репутация за придобиване на значителни дялови участия в чуждестранни дружества C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07), приведена в действие от Испания (ОВ L 7, 2011 г., стр. 48)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Deutsche Telekom AG да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 195, 17.7.2010 г.


title: Дело T-36/18: Решение на Общия съд от 20 ноември 2018 г. — Asahi Intecc/EUIPO — Celesio (Celeson) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Словна марка „Celeson“ — По-ранна международна словна марка „CELESIO“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               21.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/42

      Решение на Общия съд от 20 ноември 2018 г. — Asahi Intecc/EUIPO — Celesio (Celeson)
      (Дело T-36/18) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Международна регистрация, посочваща Европейския съюз - Словна марка „Celeson“ - По-ранна международна словна марка „CELESIO“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001))
      (2019/C 25/54)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Asahi Intecc Co., Ltd (Нагоя, Япония) (представител: T. Schmidpeter, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: M. Rajh и D. Walicka)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Celesio AG (Щутгарт, Германия)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 20 ноември 2017 г. (преписка R 1004/2017-4) относно производство по възражение със страни Celesio и Asahi Intecc

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Asahi Intecc Co., Ltd да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 104, 19.3.2018 г.


title: Дело C-452/17: Решение на Съда (четвърти състав) от 21 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal de commerce de Liège — Белгия) — Zako SPRL/Sanidel SA (Преюдициално запитване — Самостоятелно заети търговски представители — Директива 86/653/ЕИО — Член 1, параграф 2 — Понятие за търговски представител — Самостоятелно зает посредник, упражняващ дейността си от предприятието на принципала — Изпълнение на други задачи освен свързаните с договарянето на продажбата или покупката на стоки за принципала)

text:
               21.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/9

      Решение на Съда (четвърти състав) от 21 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal de commerce de Liège — Белгия) — Zako SPRL/Sanidel SA
      (Дело C-452/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Самостоятелно заети търговски представители - Директива 86/653/ЕИО - Член 1, параграф 2 - Понятие за търговски представител - Самостоятелно зает посредник, упражняващ дейността си от предприятието на принципала - Изпълнение на други задачи освен свързаните с договарянето на продажбата или покупката на стоки за принципала))
      (2019/C 25/10)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal de commerce de Liège

         Страни в главното производство

         Ищец: Zako SPRL

         Ответник: Sanidel SA

         Диспозитив

                  1)

                  Член 1, параграф 2 от Директива 86/653/ЕИО на Съвета от 18 декември 1986 година относно координирането на правото на държавите членки, свързано с дейността на самостоятелно заетите търговски представители, трябва да се тълкува в смисъл, че ако лице, което е трайно упълномощено да договаря продажбата или покупката на стоки за друго лице или да договаря и сключва такива сделки от името и за сметка на последното, упражнява дейността си от предприятието му, това обстоятелство не е пречка то да бъде квалифицирано като „търговски представител“ по смисъла на тази разпоредба, стига да не му пречи да упражнява дейността си независимо, което запитващата юрисдикция следва да провери.

                  2)

                  Член 1, параграф 2 от Директива 86/653 трябва да се тълкува в смисъл, че ако дадено лице упражнява не само дейност, състояща се в договаряне на продажбата или покупката на стоки от името на друго лице или в договаряне и сключване на такива сделки от името и за сметка на последното, но извършва за същото това лице и друг вид дейност, която не е вторична спрямо първата, това обстоятелство не е пречка то да бъде квалифицирано като „търговски представител“ по смисъла на тази директива, стига да не му пречи да упражнява първата дейност независимо, което запитващата юрисдикция следва да провери.

         (1)  ОВ C 347, 16.10.2017 г.


title: Дело T-219/10: Решение на Общия съд от 15 ноември 2018 г. — World Duty Free Group/Комисия (Държавни помощи — Разпоредби относно корпоративния данък, позволяващи на предприятията, които подлежат на данъчно облагане в Испания, да амортизират финансовата репутация, която произтича от придобиването на дялово участие в дружества, подлежащи на данъчно облагане в чужбина — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда възстановяването ѝ — Понятие за държавна помощ — Селективност — Референтна система — Изключение — Различно третиране — Обоснованост на разликата в третирането — Предприятия, бенефициери на мярката — Оправдани правни очаквания)

text:
               21.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/33

      Решение на Общия съд от 15 ноември 2018 г. — World Duty Free Group/Комисия
      (Дело T-219/10) (1)

      ((Държавни помощи - Разпоредби относно корпоративния данък, позволяващи на предприятията, които подлежат на данъчно облагане в Испания, да амортизират финансовата репутация, която произтича от придобиването на дялово участие в дружества, подлежащи на данъчно облагане в чужбина - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда възстановяването ѝ - Понятие за държавна помощ - Селективност - Референтна система - Изключение - Различно третиране - Обоснованост на разликата в третирането - Предприятия, бенефициери на мярката - Оправдани правни очаквания))
      (2019/C 25/41)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: World Duty Free Group, SA, по-рано Autogrill España, SA (Мадрид, Испания) (представители: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero и A. Lamadrid de Pablo, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: R. Lyal, B. Stromsky, C. Urraca Caviedes и P. Němečková)

         Всъпили страни в подкрепа на жалбоподателя: Федерална република Германия (представител: T. Henze), Ирландия (представители: първоначално G. Hodge и E. Creedon, впоследствие G. Hodge и D. Browne, подпомагани от B. Doherty Barry и A Goodman, barristers) и Кралство Испания (представител: M. Sampol Pucurull)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на член 1, параграф 1 от Решение 2011/5/ЕО на Комисията от 28 октомври 2009 година относно данъчната амортизация на финансовата репутация за придобиване на дялови участия в чуждестранни дружества C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07), приведена в действие от Испания (ОВ L 7, 2011 г., стр. 48), и при условията на евентуалност, на член 4 от това решение.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  World Duty Free Group, SA понася, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.

                  3)

                  Федерална република Германия, Ирландия и Кралство Испания понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 179, 3.7.2010 г.


title: Дело T-227/10: Решение на Общия съд от 15 ноември 2018 г. — Banco Santander/Комисия (Държавни помощи — Разпоредби относно корпоративния данък, позволяващи на предприятията, които подлежат на данъчно облагане в Испания, да амортизират финансовата репутация, която произтича от придобиването на дялово участие в предприятия, подлежащи на данъчно облагане в чужбина — Решение, което обявява помощта за несъвместима с вътрешния пазар и разпорежда нейното възстановяване — Понятие за държавна помощ — Селективност — Референтна система — Дерогиране — Различно третиране — Обоснованост на разликата в третирането — Предприятия, получатели по мярката — Оправдани правни очаквания)

text:
               21.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/34

      Решение на Общия съд от 15 ноември 2018 г. — Banco Santander/Комисия
      (Дело T-227/10) (1)

      ((Държавни помощи - Разпоредби относно корпоративния данък, позволяващи на предприятията, които подлежат на данъчно облагане в Испания, да амортизират финансовата репутация, която произтича от придобиването на дялово участие в предприятия, подлежащи на данъчно облагане в чужбина - Решение, което обявява помощта за несъвместима с вътрешния пазар и разпорежда нейното възстановяване - Понятие за държавна помощ - Селективност - Референтна система - Дерогиране - Различно третиране - Обоснованост на разликата в третирането - Предприятия, получатели по мярката - Оправдани правни очаквания))
      (2019/C 25/42)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Banco Santander, SA (Сантандер, Испания) (представители: първоначално J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan и R. Calvo Salinero, впоследствие J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero и A. Lamadrid de Pablo, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: R. Lyal и C. Urraca Caviedes)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС за отмяна на член 1, параграф 1 от Решение 2011/5/ЕО на Комисията от 28 октомври 2009 година относно данъчна амортизация на финансовата репутация за придобиване на значителни дялови участия в чуждестранни дружества C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07), приведена в действие от Испания (ОВ L 7, 2011 г., стр. 48) и, при условията на евентуалност, член 4 от това решение

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Banco Santander, SA да заплати, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.

         (1)  ОВ C 195, 17.7.2010 г.