title: Дело C-1/12: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal da Relação de Lisboa (Португалия) на 3 януари 2012 г. — Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas/Autoridade da Concorrência

text:
               24.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/12

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal da Relação de Lisboa (Португалия) на 3 януари 2012 г. — Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas/Autoridade da Concorrência
   (Дело C-1/12)
   2012/C 89/18
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal da Relação de Lisboa

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas

      Ответник: Autoridade da Concorrência

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли субект като Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas (OTOC) да се разглежда в неговата му цялост като сдружение на предприятия за целите на прилагането на общностните правила за конкуренция (пазар на образователните услуги)? Ако да, трябва ли настоящият член 101, параграф 2 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че тези правила се прилагат и към субект, който като OTOC приема в изпълнение на закона обвързващи норми с общо приложение в областта на задължителното обучение на експерт-счетоводителите, с цел да осигури на гражданите надеждни и качествени услуги?

               2.

               Ако субект като OTOC е длъжен съгласно правната уредба да установи система на задължително обучение за своите членове, може ли настоящият член 101 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че допуска да се оспорва установяването на система на обучение, законно наложена от OTOC и от Правилника (за образователните кредити), с който се конкретизира въпросната система, доколкото с последната просто се изпълнява законовото изискване? Или напротив, тази материя е извън обхвата на член 101 ДФЕС и трябва да се преценява от гледна точка на настоящите член 56 и сл. ДФЕС?

               3.

               Имайки предвид, че Решение по дело Wouters и др. (1) (както и други подобни решения) се отнася до правна уредба, която оказва въздействие върху икономическата дейност на членовете на съответното професионално сдружение, допускат ли настоящите членове 101 ДФЕС и 102 ДФЕС правна уредба относно обучението на експерт-счетоводители, която не се отразява пряко върху икономическата им дейност?

               4.

               С оглед на правото на Съюза в областта на конкуренцията (на пазара на образователните услуги) може ли професионално сдружение да изисква за упражняването на съответната професия определено обучение, което само то провежда?

      (1)  Решение от 19 февруари 2002 г. (C-309/99, Recueil, стр. I-1577)


title: Дело T-418/05: Определение на Първоинстанционния съд от 22 ноември 2007 г. — Investire Partecipazioni/Комисия (Жалба за отмяна — ЕФРР — Неподлежащ на обжалване акт — Подготвителен акт — Недопустимост)

text:
               12.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 8/15

         Определение на Първоинстанционния съд от 22 ноември 2007 г. — Investire Partecipazioni/Комисия
   (Дело T-418/05) (1)

   (Жалба за отмяна - ЕФРР - Неподлежащ на обжалване акт - Подготвителен акт - Недопустимост)
   (2008/C 8/28)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Investire Partecipazioni SpA (Рим, Италия) (представители: G. M. Roberti и A. Franchi, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: L. Flynn и M. Velardo, подпомагани от G. Faedo, avocat)
   Предмет
   Искания за отмяна на решения, които според жалбоподателя се съдържат в две писма на Генерална дирекция „Регионална политика“ на Комисията от 11 и 23 август 2005 г., адресирани до постоянното представителство на Италианската република към Европейския съюз, относно недопустимостта за финансиране от Европейския фонд за регионално развитие на мярка, предвидена в единствения програмен документ по цел № 2 за периода 1997-1999 година за региона на Пиемонт (Италия).
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Осъжда Investire Partecipazioni SpA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 22, 28.1.2006 г.


title: Дело T-30/09: Решение на Общия съд от 8 юли 2010 г. — Engelhorn/СХВП — The Outdoor Group (peerstorm) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „peerstorm“ — По-ранна словна марка на Общността и по-ранна национална словна марка „PETER STORM“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009) — Реално използване на по-ранните марки — Член 15 и член 43, параграф 2 от Регламент № 40/94 (понастоящем член 15 и член 42, параграф 2 от Регламент № 207/2009)

text:
               28.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 234/35

         Решение на Общия съд от 8 юли 2010 г. — Engelhorn/СХВП — The Outdoor Group (peerstorm)
   (Дело T-30/09) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „peerstorm“ - По-ранна словна марка на Общността и по-ранна национална словна марка „PETER STORM“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009) - Реално използване на по-ранните марки - Член 15 и член 43, параграф 2 от Регламент № 40/94 (понастоящем член 15 и член 42, параграф 2 от Регламент № 207/2009)
   2010/C 234/61
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Engelhorn KGaA (Mannheim, Германия) (представители: W. Göpfert и K. Mende, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: The Outdoor Group Ltd (Northampton, Обединеното кралство) (представител: M. Edenborough, barrister)

      Предмет

   Жалба срещу решение на пети апелативен състав на СХВП от 28 октомври 2008 г. (дело R 167/2008-5) относно производство по възражение между The Outdoor Group Ltd и Engelhorn KGaA.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Engelhorn KGaA да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) и от The Outdoor Group Ltd.

      (1)  ОВ C 82, 4.4.2009 г.


title: Дело C-184/09: Иск, предявен на 26 май 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания

text:
               18.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 167/6

         Иск, предявен на 26 май 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-184/09)
   2009/C 167/12
   Език на производството: испански

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: E. Adserá Ribera и A. Marghelis)

      Ответник: Кралство Испания

      Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че като не е приело законовите, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2006/21/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година относно управлението на отпадъците от миннодобивните индустрии и за изменение на Директива 2004/35/ЕО (2), или като във всеки случай не е уведомило Комисията за приемането им, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по тази директива;

               —

               да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът, определен за транспониране на Директива 2006/21/ЕО във вътрешното право, е изтекъл на 30 април 2008 г.

      (1)  ОВ L 102, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 16, стр. 3.

      (2)  ОВ L 143, стр. 56; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 11, стр. 168.


title: Дело C-400/12: Преюдициално запитване, отправено от Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) Лондон (Обединено кралство) на 31 август 2012 г. — Secretary of State for the Home Department/MG

text:
               27.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 331/15

      Преюдициално запитване, отправено от Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) Лондон (Обединено кралство) на 31 август 2012 г. — Secretary of State for the Home Department/MG
      (Дело C-400/12)
      (2012/C 331/23)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

         Страни в главното производство

         Жалбоподател във въззивното производство: Secretary of State for the Home Department

         Ответник: MG

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Престоят в затвора след произнасяне на присъда за престъпление, извършено от гражданин на Съюза, прекъсва ли периода на пребиваване в приемащата държава членка, изискван за да може това лице да ползва най-високата степен на защита срещу експулсиране съгласно член 28, параграф 3, буква a) от Директива 2004/38/ЕО (1) или преклудира ли по друг начин възможността това лице да се позове на посочената степен на защита?

                  2.

                  Означава ли посочването в член 28, параграф 3, буква a) на „последните десет години“, че пребиваването трябва да е непрекъснато за да може гражданин на Съюза да ползва най-високата степен на защита срещу експулсиране?

                  3.

                  За целите на член 28, параграф 3, буква a), изискваният период от 10 години, през които гражданин на Съюза трябва да е пребивавал в приемащата държава членка, следва ли да се изчислява (a) като се брои обратно от решението за експулсиране; или (б) като се брои от началото на пребиваването на този гражданин в приемащата държава членка?

                  4.

                  Ако отговорът на въпрос 3(a) е, че 10 годишният период се изчислява като се брои обратно, положението променя ли се ако лицето е пребивавало в продължение на десет години преди да влезе в затвора?

         (1)  Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, стp. 77, Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).


title: Дело C-513/12: Определение на председателя на Съда от 25 март 2013 г. (преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Berlin — Германия) — Aslihan Nazli Ayalti/Федерална република Германия

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/58

         Определение на председателя на Съда от 25 март 2013 г. (преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Berlin — Германия) — Aslihan Nazli Ayalti/Федерална република Германия
   (Дело C-513/12) (1)

   2013/C 225/125
   Език на производството: немски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 63, 2.3.2013 г.


title: Дело C-203/09: Решение на Съда (първи състав) от 28 октомври 2010 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof, Германия) — Volvo Car Germany GmbH/Autohof Weidensdorf GmbH (Директива 86/653/ЕИО — Самостоятелно заети търговски представители — Прекратяване на договора за търговско представителство от принципала — Право на обезщетение на търговския представител)

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/14

         Решение на Съда (първи състав) от 28 октомври 2010 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof, Германия) — Volvo Car Germany GmbH/Autohof Weidensdorf GmbH
   (Дело C-203/09) (1)

   (Директива 86/653/ЕИО - Самостоятелно заети търговски представители - Прекратяване на договора за търговско представителство от принципала - Право на обезщетение на търговския представител)
   2010/C 346/22
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Volvo Car Germany GmbH

      Ответник: Autohof Weidensdorf GmbH

      Предмет

   Преюдициално запитване — Bundesgerichtshof — Тълкуване на член 18, буква a) от Директива 86/653/ЕИО на Съвета от 18 декември 1986 година относно координирането на правото на държавите членки, свързано с дейността на самостоятелно заетите търговски представители (ОВ L 382, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 176) — Прекратяване на договора за търговско представителство от принципала — Право на обезщетение на търговския представител — Национална правна уредба, която предвижда загубване на това право в случай на виновно неизпълнение от страна на търговския представител, което оправдава незабавното прекратяване на договора, дори когато това неизпълнение е допуснато между изпращането на предизвестие за прекратяването на договора за представителство и прекратяването му, и когато принципалът е узнал за виновното неизпълнение едва след прекратяването на договора

      Диспозитив

   Член 18, буква а) от Директива 86/653/ЕИО на Съвета от 18 декември 1986 година относно координирането на правото на държавите членки, свързано с дейността на самостоятелно заетите търговски представители, не допуска самостоятелно заетият търговски представител да бъде лишен от обезщетението за клиентела, когато принципалът установи наличието на виновно неизпълнение от негова страна, което е допуснато след изпращането на предизвестието за прекратяване на договора и преди изтичането на срока на предизвестието и което е можело да оправдае незабавното прекратяване на този договор.

      (1)  ОВ C 180, 1.8.2009 г.


title: Дело T-312/14: Решение на Общия съд от 7 юли 2015 г. — Federcoopesca и др./Комисия (Жалба за отмяна — Рибарство — Система за контрол на Общността за гарантиране на спазването на правилата на общата политика в областта на рибарството — Решение на Комисията за въвеждане на план за действие за преодоляване на недостатъците на италианската система за контрол на рибарството — Акт, който сам по себе си не променя правното положение на жалбоподателя — Липса на лично засягане — Недопустимост)

text:
               24.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/35

         Решение на Общия съд от 7 юли 2015 г. — Federcoopesca и др./Комисия
   (Дело T-312/14) (1)

   ((Жалба за отмяна - Рибарство - Система за контрол на Общността за гарантиране на спазването на правилата на общата политика в областта на рибарството - Решение на Комисията за въвеждане на план за действие за преодоляване на недостатъците на италианската система за контрол на рибарството - Акт, който сам по себе си не променя правното положение на жалбоподателя - Липса на лично засягане - Недопустимост))
   (2015/C 279/43)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподатели: Federazione nazionale delle cooperative della pesca (Federcoopesca) (Рим, Италия); Associazione Lega Pesca (Рим); Associazione generale cooperative italiane settore agro ittico alimentare (AGCI AGR IT AL) (Рим) (представители: L. Caroli, S. Ventura и V. Cannizzaro, адвокати)

      Ответник:Европейска комисия (представители: A. Bouquet и D. Nardi)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2013) 8635 окончателен на Комисията от 6 декември 2013 година за въвеждане на план за действие за преодоляване на недостатъците на италианската система за контрол на рибарството.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Federazione nazionale delle cooperative della pesca (Federcoopesca), Associazione Lega Pesca и Associazione generale cooperative italiane settore agro ittico alimentare (AGCI AGR IT AL) да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 194, 24.6.2014 г.


title: Дело C-472/06: Искане за даване на преюдициално заключение, представено от Trimeles Efeteion Athinon (Гърция) на 21 ноември 2006 г. — Ionas Stroumsas EPE/GlaxoSmithKline AEVE Farmakeftikon Proїonton

text:
               27.1.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 20/4

         Искане за даване на преюдициално заключение, представено от Trimeles Efeteion Athinon (Гърция) на 21 ноември 2006 г. — Ionas Stroumsas EPE/GlaxoSmithKline AEVE Farmakeftikon Proїonton
   (Дело C-472/06)
   (2007/C 20/06)
   Език на производството: гръцки
   Препращаща юрисдикция
   Trimeles Efeteion Athinon (Гърция)
   Страни в главното производство

      Ищец: Ionas Stroumsas EPE

      Ответник: GlaxoSmithKline AEVE Farmakeftikon Proїonton
   Преюдициални въпроси

               1)

               Когато отказът на предприятие с господстващо положение да изпълни изцяло заявките на търговци на фармацевтични продукти на едро, е продиктуван от намерението му да ограничи износната им дейност и по такъв начин да намали вредите, нанесени му от паралелната търговия, представлява ли отказът per se злоупотреба по смисъла на член 82 ЕО? Свързан ли е отговорът на този въпрос с факта, че паралелната търговия носи големи печалби за търговците на едро поради ценовите разлики, произтичащи от намесата на държавата, в държавите-членки на Европейския съюз, тоест от факта, че на фармацевтичния пазар не са налице условия на истинска конкуренция, а има силна държавна намеса? На последно място, уместно ли е националният съдия да прилага по един и същи начин общностните конкурентноправни норми както към конкурентно функциониращи пазари, така и към тези, при които конкуренцията е нарушена поради намеса от страна на държавата?

               2)

               Ако Съдът счита, че поради посочените по-горе причини ограничаването на паралелната търговия не съставлява практика на злоупотреба във всеки случай, в който то е наложено от предприятие с господстващо положение, как може да се прецени дали е налице злоупотреба? По- специално:

               2.1)

               Уместно ли е да се използват за критерии процентното надвишаване на обичайното вътрешно потребление и/или загубите, понесени от предприятие с господстващо положение спрямо общия му оборот и общата му печалба? При положителен отговор на този въпрос, по какъв начин трябва да се определят процентният размер на надвишение и този на загубите (последният — определен като процент от оборота и общите печалби), над които въпросното поведение би могло да се квалифицира като злоупотреба?

               2.2)

               Подходящо ли е да се използва подход, основан на преценка на интересите и ако това е така кои са интересите, които подлежат на такава преценка? По-конкретно:

                           а)

                           свързан ли е отговорът на въпроса с факта, че крайният пациент-потребител получава ограничени финансови ползи от паралелната търговия?

                           б)

                           трябва ли да се отчита, и до каква степен, интереса на социалноосигурителните органи от по-евтини лекарствени продукти?

               2.3)

               Какви други критерии и подходи е уместно да се прилагат в настоящия случай?


title: Дело T-101/07: Решение на Първоинстанционния съд от 10 декември 2008 г.  — Dada/СХВП — Dada (DADA) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността DADA — По-ранна национална словна марка DADA — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 — Реално използване на по-ранната марка — Член 43, параграфи 2 и 3 от Регламент № 40/94)

text:
               7.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/30

         Решение на Първоинстанционния съд от 10 декември 2008 г. — Dada/СХВП — Dada (DADA)
   (Дело T-101/07) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността DADA - По-ранна национална словна марка DADA - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 - Реално използване на по-ранната марка - Член 43, параграфи 2 и 3 от Регламент № 40/94)
   (2009/C 32/56)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Dada SpA (Флоренция, Италия) (представители: D. Caneva и G. Locurto, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: A. Sempio)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Dada Srl (Удине, Италия) (представители: M. Cartella и M. Fazzini, avocats)
   Предмет
   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 12 януари 2007 г. (преписка R 1342/2005-1) относно процедура по възражение между Dada Srl и Dada SpA.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Dada SpA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 129, 9.6.2007 г.


title: Дело C-422/07: Определение на председателя на Съда от 19 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания

text:
               24.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/28

         Определение на председателя на Съда от 19 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-422/07) (1)

   (2008/C 128/60)

      Език на производството: испански

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 283, 24.11.2007 г.


title: Дело C-114/14: Решение на Съда (голям състав) от 21 април 2015 г. — Европейска комисия/Кралство Швеция (Неизпълнение на задължения от държава членка — Данък върху добавената стойност — Шеста директива 77/388/ЕИО — Директива 2006/112/ЕО — Член 132, параграф 1, буква а) и член 135, параграф 1, буква з) — Случаи на освобождаване — Обществени пощенски служби — Пощенски марки — Директива 97/67/ЕО)

text:
               22.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/11

         Решение на Съда (голям състав) от 21 април 2015 г. — Европейска комисия/Кралство Швеция
   (Дело C-114/14) (1)

   ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Данък върху добавената стойност - Шеста директива 77/388/ЕИО - Директива 2006/112/ЕО - Член 132, параграф 1, буква а) и член 135, параграф 1, буква з) - Случаи на освобождаване - Обществени пощенски служби - Пощенски марки - Директива 97/67/ЕО))
   (2015/C 205/14)
   Език на производството: шведски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: J. Enegren и L. Lozano Palacios)

      Ответник: Кралство Швеция (представители: U. Persson и A. Falk)

      Диспозитив

               1)

               Като не е освободило от данък върху добавената стойност доставката от обществените пощенски служби на услуги, различни от пътнически транспорт и далекосъобщителни услуги, и съпътстващата ги доставка на стоки, както и доставката по номинална стойност на пощенски марки, валидни за употреба при пощенски услуги на територията на страната, Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си съответно по член 132, параграф 1, буква а) и член 135, параграф 1, буква з) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност.

               2)

               Осъжда Кралство Швеция да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 135, 5.5.2014 г.


title: Дело T-122/08: Жалба, подадена на 14 март 2008 г. — Република Кипър/Комисия

text:
               7.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/30

         Жалба, подадена на 14 март 2008 г. — Република Кипър/Комисия
   (Дело T-122/08)
   (2008/C 142/54)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Жалбоподател: Република Кипър (представител: P. Kliridis)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени изцяло обявлението за обществена поръчка EuropeAid/126316/C/SER/CY със заглавие „Establishment of a Programme Management Unit to support the implementation of investment projects in the field of water/wastewater and solid waste“, публикувано само на английски език на интернет страницата http://ec.europa.eu/europeaid/tender/data/ на 4 януари 2008 г. или около тази дата, или да се отменят членове 5 и 28.2 от него;

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Правните основания и основните доводи на жалбоподателя са идентични или сходни с изтъкнатите по дела T-91/08, T-92/08 и T-93/08 Кипър/Комисия.


title: Дело F-83/08: Жалба, подадена на 10 октомври 2008 г.  — Gheysens/Съвет

text:
               6.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/59

         Жалба, подадена на 10 октомври 2008 г. — Gheysens/Съвет
   (Дело F-83/08)
   (2008/C 313/109)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Johan Gheysens (Mechelen, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз
   Предмет и описание на спора
   Отмяна на решението на Съвета, с което се определят условията на назначаване на жалбоподателя, доколкото ограничава продължителността на договора му на две години и го класира във функционална група III, степен 11, стъпка 1, както и незаконосъобразност на член 88 от УРДС [Условия за работа на другите служители на Европейските общности], доколкото този член разрешава подновяването на срочните договори в рамките общо на три години.
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се приеме за установена незаконосъобразността на член 88 от Условията за работа на другите служители, доколкото този член разрешава подновяването на срочните договори в рамките общо на три години;

               —

               да се отмени решението на Съвета, с което се определят условията на назначаване на жалбоподателя, доколкото ограничава продължителността на договора му на две години и го класира във функционална група III, степен 11, стъпка 1;

               —

               да се осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-275/17: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 18 май 2017 г. — Friedemann Schoen, Brigitta Schoen/TUIfly GmbH

text:
               24.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 239/33

         Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 18 май 2017 г. — Friedemann Schoen, Brigitta Schoen/TUIfly GmbH
   (Дело C-275/17)
   (2017/C 239/41)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Ищци: Friedemann Schoen, Brigitta Schoen

      Ответник: TUIfly GmbH

      Преюдициални въпроси

               1)

               Представлява ли извънредно обстоятелство по член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1) отсъствието поради отпуск по болест на съществена за провеждането на полети част от персонала на опериращия въздушен превозвач? При утвърдителен отговор на първия въпрос: какъв трябва да бъде процентът на отсъстващите, за да се приеме наличието на подобно обстоятелство?

               2)

               Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен: представлява ли извънредно обстоятелство по член 5, параграф 3 от Регламент № 261/2004 спонтанното отсъствие на съществена за провеждането на полети част от персонала на опериращия въздушен превозвач поради спиране на работата, което не е в съответствие с трудовото законодателство и колективните трудови договори (незаконна стачка, „wilder Streik“)? Ако отговорът на втория въпрос е утвърдителен: какъв трябва да бъде процентът на отсъстващите, за да се приеме наличието на подобно обстоятелство?

               3)

               Ако отговорът на първия или втория въпрос е утвърдителен: трябва ли извънредното обстоятелство да е било налице при самия анулиран полет, или опериращият въздушен превозвач има право по икономически съображения да изготви нов график на полетите?

               4)

               Ако отговорът на първия или втория въпрос е утвърдителен: предотвратимостта до извънредното обстоятелство ли се отнася или до последиците от настъпването на това обстоятелство?

      (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело F-123/12: Жалба, подадена на 23 октомври 2012 г. — ZZ/Комисия

text:
               15.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 389/9

         Жалба, подадена на 23 октомври 2012 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-123/12)
   2012/C 389/14
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет и описание са спора

   Отмяна на решението на Комисията, с което се отхвърля искането на жалбоподателя договорът му на договорно нает служител със спомагателни функции да бъде преобразуван в договор на срочно нает служител за неопределен срок

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението от 4 януари 2012 г. на ООСД (орган, оправомощен да сключва договори за назначаване на работа), с което се отхвърля искането на жалбоподателя договорът му на договорно нает служител със спомагателни функции да бъде преобразуван в договор на срочно нает служител за неопределен срок,

               —

               ако е необходимо, да отмени решението, с което е отхвърлена жалбата му по административен ред от 12 юли 2012 г.,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-135/14: Жалба, подадена на 21 март 2014 г.  — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз

text:
               10.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 175/26

         Жалба, подадена на 21 март 2014 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-135/14)
   2014/C 175/33
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: R. Lyal, W. Mölls и D. Bianchi)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Регламент (ЕС) № 1385/2013 на Съвета от 17 декември 2013 година за изменение на регламенти (ЕО) № 850/98 и (ЕО) № 1224/2009 на Съвета и регламенти (ЕО) № 1069/2009, (ЕС) № 1379/2013 и (ЕС) № 1380/2013 на Европейския парламент и на Съвета във връзка с изменението на статуса на Майот по отношение на Европейския съюз (1),

               —

               да се запази действието на Регламент (ЕС) № 1385/2013 до влизане в сила на нов регламент, приет на подходящо правно основание,

               —

               да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Комисията иска да се отмени Регламент (ЕС) № 1385/2013, който Съветът е приел на правно основание член 349 ДФЕС.
   Комисията упреква Съвета, че е приел посочения регламент, въпреки че тя е предложила този акт да се приеме на правните основания за отделените сектори, а именно член 43, параграф 2 и член 168, параграф 4, буква б) ДФЕС.
   Тя счита, че в съответствие с целта и задачата на обжалвания регламент член 349 ДФЕС не може надлежно да бъде използван като правно основание. Член 349 ДФЕС се прилага само когато се извършва дерогация от принципа за прилагане на първичното право по отношение на най-отдалечените региони, така както е посочено в член 355, параграф 1 ДФЕС. Без да извършва дерогация от договорите обаче разглежданият регламент само изменя вторичното право, за да отговори на положението, създадено от промяната на статуса на Майот. Това тълкуване се потвърждава не само от текста на член 349 ДФЕС, но също така от системата от правни основания по договора, както и от историческата основа на този член.

      (1)  ОВ L 354, стр. 86


title: Дело T-408/07: Определение на Общия съд от 4 февруари 2010 г. — Crunch Fitness International/СХВП — ILG (CRUNCH) (Марка на Общността — Отмяна — Оттегляне на искането за отмяна — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               17.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 100/39

         Определение на Общия съд от 4 февруари 2010 г. — Crunch Fitness International/СХВП — ILG (CRUNCH)
   (Дело T-408/07) (1)

   (Марка на Общността - Отмяна - Оттегляне на искането за отмяна - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   2010/C 100/61
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Crunch Fitness International, Inc. (Ню Йорк, Ню Йорк, Съединени щати) (представители: първоначално J. Barry, solicitor, впоследствие H. Johnson, barrister)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: S. Laitinen и D. Botis)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: ILG Ltd (Dun Laoghaire, Ирландия) (представител: A. von Mühlendahl, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 30 август 2007 г. (преписка R 1168/2005-4), свързана с процедура по отмяна между ILG Ltd и Crunch Fitness International, Inc.

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по жалбата.

               2.

               Жалбоподателят и встъпилата страна понасят направените от тях разноски, както и всеки от тях половината от разноските, направени от ответника.

      (1)  ОВ C 8, 12.1.2008 г.


title: Дело F-65/11: Определение на Съда на публичната служба от 20 март 2012 г. — Schönberger/Парламент

text:
               2.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 157/12

         Определение на Съда на публичната служба от 20 март 2012 г. — Schönberger/Парламент
   (Дело F-65/11) (1)

   2012/C 157/22
   Език на производството: немски
   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра, поради уреждане на спора по взаимно съгласие.

      (1)  ОВ C 252, 27.8.2011 г., стр. 57.


title: Дело C-518/08: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de grande instance de Paris (Франция) на 27 ноември 2008 г.  — Fundació Gala-Salvador Dalí, Visual Entidad de Gestión de Artistas Plásticos/Société des Auteurs dans les arts graphiques et plastiques, Juan-Leonardo Bonet Domenech, Eulalia-María Bas Dalí, María Del Carmen Domenech Biosca, Antonio Domenech Biosca, Ana-María Busquets Bonet, Mónica Busquets Bonet

text:
               7.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/20

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de grande instance de Paris (Франция) на 27 ноември 2008 г. — Fundació Gala-Salvador Dalí, Visual Entidad de Gestión de Artistas Plásticos/Société des Auteurs dans les arts graphiques et plastiques, Juan-Leonardo Bonet Domenech, Eulalia-María Bas Dalí, María Del Carmen Domenech Biosca, Antonio Domenech Biosca, Ana-María Busquets Bonet, Mónica Busquets Bonet
   (Дело C-518/08)
   (2009/C 32/34)
   Език на производството: френски
   Препращаща юрисдикция
   Tribunal de grande instance de Paris
   Страни в главното производство

      Ищци: Fundació Gala-Salvador Dalí, Visual Entidad de Gestión de Artistas Plásticos

      Ответници: Société des Auteurs dans les arts graphiques et plastiques, Juan-Leonardo Bonet Domenech, Eulalia-María Bas Dalí, María del Carmen Domenech Biosca, Antonio Domenech Biosca, Ana-María Busquets Bonet, Mónica Busquets Bonet
   Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли след Директива [2001/84/EО] от 27 септември 2001 г. (1) Франция да остави в сила право на препродажба, запазено за наследниците, с изключение на лицата, които са заветници или правоприемници?

               2)

               Преходните разпоредби на член 8, параграфи 2 и 3 от Директива [2001/84/EО] от 27 септември 2001 г. разрешават ли на Франция да има дерогационен режим?

      (1)  Директива 2001/84/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 септември 2001 година относно правото на препродажба в полза на автора на оригинално произведение на изкуството (ОВ L 272, стр. 32, Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 240)


title: Дело T-428/10: Жалба, подадена на 16 септември 2010 г. — Trenzas y Cables de Acero/Европейска комисия

text:
               20.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 317/38

         Жалба, подадена на 16 септември 2010 г. — Trenzas y Cables de Acero/Европейска комисия
   (Дело T-428/10)
   ()
   2010/C 317/70
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Trenzas y Cables de Acero PSC, SL (Santander, Испания) (представители: E. González Díaz и A. Tresandí Blanco, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени на основание член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз решението C(2010) 4387 окончателен на Комисията от 30 юни 2010. по преписка COMP/38.344 Армировъчна стомана,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени или намали на основание член 261 от Договора за функционирането на Европейския съюз наложената с това решение глоба и

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Обжалваното решение в настоящото производство е същото като обжалваното решение по дело Moreda Riviere Trefilerías/Комисия, T-426/10.
   Правните основания и основни доводи са подобни на посочените по това дело.
   Жалбоподателят упреква Комисията, че е допуснала фактическа грешка и грешка при прилагане на член 101 от ДФЕС що се отнася до отговорността на TYCSA PSC за твърдяното нарушение на посочения член, доколкото Комисията счита TYCSA PSC за отговорно за описаното в решението поведение като предполагаем член на икономическа единица, образувана от различни юридически единици (GSW, TQ, MRT и TYCSA PSC) за периода от 30 ноември 1992. до 19 септември 2002 г.


title: Дело C-240/15: Решение на Съда (втори състав) от 28 юли 2016 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni/Istituto Nazionale di Statistica — ISTAT, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze (Преюдициално запитване — Електронни съобщителни мрежи и услуги — Директива 2002/21/EО — Член 3 — Безпристрастност и независимост на националните регулаторни органи — Директива 2002/20/EО — Член 12 — Административни такси — Задължаване на национален регулаторен орган да спазва приложимите в областта на публичните финанси разпоредби и разпоредби за ограничаване и повишаване ефективността на разходите на публичната администрация)

text:
               26.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 350/9

         Решение на Съда (втори състав) от 28 юли 2016 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni/Istituto Nazionale di Statistica — ISTAT, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze
   (Дело C-240/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Електронни съобщителни мрежи и услуги - Директива 2002/21/EО - Член 3 - Безпристрастност и независимост на националните регулаторни органи - Директива 2002/20/EО - Член 12 - Административни такси - Задължаване на национален регулаторен орган да спазва приложимите в областта на публичните финанси разпоредби и разпоредби за ограничаване и повишаване ефективността на разходите на публичната администрация))
   (2016/C 350/11)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      Ответници: Istituto Nazionale di Statistica — ISTAT, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze

      Диспозитив

   Член 3 от Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива), изменена с Директива 2009/140/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 година, и член 12 от Директива 2002/20/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за разрешение“), трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба, която задължава национален регулаторен орган по смисъла на Директива 2002/21, изменена с Директива 2009/140, да спазва приложими в областта на публичните финанси национални разпоредби, и по-конкретно разпоредби за ограничаване и повишаване на ефективността на разходите на публичната администрация като разглежданите в главното производство.

      (1)  ОВ C 302, 14.9.2015 г.


title: Дело T-733/16: Жалба, подадена на 18 октомври 2016 г. — Banque Postale/ЕЦБ

text:
               5.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 454/32

      Жалба, подадена на 18 октомври 2016 г. — Banque Postale/ЕЦБ
      (Дело T-733/16)
      (2016/C 454/55)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: La Banque Postale (Париж, Франция) (представители: E. Guillaume и L. Coudray, avocats)

         Ответник: Европейска Централна Банка

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  Да отмени решението на Европейската централна банка от 24 август 2016 г. по искането, направено от La Banque Postale да получи разрешение да изключи експозициите върху публичния сектор от изчисляването на коефициента на ливъридж в съответствие с член 429, параграф 14 от Регламент (ЕС) № 575/2013;

                  —

                  да осъди Европейската централна банка да заплати всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

                  1.

                  Първото основание е изведено от грешка при прилагане на правото, която Европейската централна банка (ЕЦБ) е допуснала в резултат на предварителния характер на решението от 24 август 2016 г. по искането на La Banque Postale да получи разрешение да изключи експозициите върху публичния сектор от изчисляването на коефициента на ливъридж (наричано по-нататък „обжалваното решение“).

                  2.

                  Второто основание е изведено от липсата на дискреционна власт на ЕЦБ за прилагането на член 429, параграф 14 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (ОВ L 176, 2013 г., стр. 1; наричан по-нататък „Регламент № 575/2013“).

                  3.

                  Третото основание е изведено от нарушенията на правото, които ЕЦБ е допуснала като е приела обжалваното решение, свързани по-конкретно:

                              —

                              с липсата на лостов ефект в областта на централизираните спестявания на La Banque Postale;

                              —

                              със твърдените рискове за липса на плащания от Caisse des dépôts et consignations и от Френската държава;

                              —

                              със твърдените операционни рискове, свързани със събирането на централизираните спестявания от La Banque Postale.


title: Дело C-478/08: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Италия) на 6 ноември 2008 г.  — Buzzi Unicem SpA и др./Ministero dello Sviluppo Economico и др.

text:
               24.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 19/14

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Италия) на 6 ноември 2008 г. — Buzzi Unicem SpA и др./Ministero dello Sviluppo Economico и др.
   (Дело C-478/08)
   (2009/C 19/24)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia
   Страни в главното производство

      Ищец: Buzzi Unicem SpA и др.

      Ответник: Ministero dello Sviluppo Economico и др.
   Преюдициални въпроси

               1)

               Дали принципът „замърсителят плаща“, съдържащ се в член 174, параграф 2 от Договора за създаване на Европейската общност, може да се тълкува в смисъл, че задълженията за предприемане на спешни мерки за безопасност, за рекултивиране и за възстановяване на околната среда на замърсено място (и/или съответните разходи) дори и като чисто изключение могат да бъдат възложени на субект, който не е свързан с емисията в околната среда на субстанции, които са в основата на екологична щета, причинена на съответното място, или пък, в случай на отрицателен отговор, този принцип не допуска национална правна уредба и/или административна практика, която възлага на субект, който не е свързан с емисията в околната среда на субстанциите, които са в основата на екологичната щета, причинена на съответното място, задълженията за предприемане на спешни мерки за безопасност, за рекултивиране и за възстановяване на околната среда на замърсено място (и/или съответните разходи), независимо от каквото и да било предварително проучване, предназначено да установи, поради причинно-следствената връзка, отговорността на съответния субект или поради самото обстоятелство, че той работи или е титуляр на вещни права и/или упражнява предприемаческа дейност в замърсеното място, и в нарушение или като неприлагане на принципа за пропорционалност?

               2)

               Допуска ли принципът „замърсителят плаща“ национална правна уредба, и по-конкретно член 2050 от Гражданския кодекс, който предоставя на публичната администрация, в случай, че в замърсеното място работят множество индустриални оператори, правомощието да им разпорежда поемането на разноските по рекултивирането на съответното място, без да се провери конкретно и предварително съответната им отговорност за замърсяването, или във всеки случай поради самото обстоятелство, че щом като притежават средствата за производство, те се намират в ситуация, която ги задължава да поемат подобна отговорност и затова те носят обективна отговорност за щетите, причинени на околната среда, или пък тези оператори могат да бъдат задължени във всички случаи да почистят мястото на замърсяването, което се е разпространило там и което е било установено, освен това независимо от обстоятелството дали те са го причинили от материална гледна точка и от частта от отговорността, която им се вменява?

               3)

               Дали общностната директива относно екологичната отговорност по отношение на предотвратяването и отстраняването на екологичните щети (Директива 2004/35/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година и по-конкретно член 7 и посоченото в него приложение II) допуска национална правна уредба, която оправомощава администрацията да налага като „разумни възможности за отстраняване на екологични щети“ намеси в екологичните матрици (представляващи в случая „физическо преграждане“ на крайбрежната морска повърхност), които са различни и последващи по отношение на определените вследствие на съответна състезателна процедура, вече одобрени, започнати и в ход на изпълнение, и във всички случаи, без да е преценила предварително специфичните за обекта условия, разходите за реализиране в сравнение с разумно предвидимата печалба, възможните и вероятни странични щети и вредни последици върху общественото здраве и сигурност, както и необходимото за реализацията време?

               4)

               Дали, като се има пред вид специфичното положение на обекта от национален интерес Priolo, общностната директива в областта на относно екологичната отговорност за екологични щети (Директива 2004/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година и по-конкретно член 7 и посоченото в него приложение II) допуска национална правна уредба, която оправомощава публичната администрация да налага служебно подобни предписания като условия за разрешаването на правомерното използване на обекти, които не са пряко засегнати от рекултивирането, доколкото вече са рекултивирани или във всеки случай не са замърсени и се включват в периметъра на обекта от национален интерес Priolo?

      (1)  ОВ L 143, стр. 56; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 11, стр. 168.


title: Дело T-296/08: Жалба, подадена на 28 юли 2008 г. — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung/Комисия

text:
               27.9.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/19

         Жалба, подадена на 28 юли 2008 г. — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung/Комисия
   (Дело T-296/08)
   (2008/C 247/38)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV (Берлин, Германия) (представители: адв. U. Claus)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Комисията от 23 май 2008 г. за окончателно разрешение на плащане в рамките на проекта „Индикатори за интеграция и смяна на поколението“ въз основа на споразумението за финансиране JLS/2004/INTI/077, доколкото искането на жалбоподателя за разрешение на окончателно плащане в размер на 59 592,77 EUR, което надхвърля разрешената сума, е било отхвърлено,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят и Комисията са подписали през май 2005 г. договор за насърчаването на проект в рамките на програма INTI. С писмо от 23 май 2008 г. ответникът разрешава на жалбоподателя по-ниско окончателно плащане от поисканото от жалбоподателя. С настоящата жалба жалбоподателят оспорва отхвърлянето на искането му за плащане на разходите, които надхвърлят разрешения размер.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва, че мнението на Комисията, според което промяна в участника в проект след сключване на споразумението за финансиране била възможна само, когато бъде сключено съответно споразумение за промяна, което било неточно, тъй като споразумението за финансиране не съдържа съответна разпоредба в този смисъл. По-нататък Комисията отказала да признае разходи на различни основания, които не били във връзка със споразумението за финансиране и с предишната административна практика.


title: Дело T-327/13: Жалба, подадена на 4 юни 2013 г. — Mallis и Malli/Комисия и Европейска централна банка

text:
               31.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/32

         Жалба, подадена на 4 юни 2013 г. — Mallis и Malli/Комисия и Европейска централна банка
   (Дело T-327/13)
   2013/C 252/54
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподатели: Konstantinos Mallis (Ларнака, Кипър), Elli Malli (Ларнака, Кипър) (представители: E. Efstathiou, K. Efstathiou и K. Liasidou, δικηγόροι)

      Ответник: Европейска централна банка и Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да обяви жалбата им за допустима и основателна;

               —

               да отмени решението на Еврогрупата от 25 март 2013 г., станало окончателно по силата на решение от 29 март 2013 г. на управителя на Централната Банка на Кипър в качеството на агент и/или представител на Европейската система на централните банки на Европейската централна банка — KDP [kanonistiki diokitiki praxi; подзаконов нормативен акт] 104/2013 — с което е решена „продажбата на определени продукти“ на Cyprus Popular Bank Public Co Ltd и което по същество представлява съвместно решение на Европейската централна банка и на Европейската комисия;

               —

               при условията на евентуалност — да установи, че посоченото по-горе решение на Еврогрупата по същество представлява решение на Европейската централна банка и/или решение, прието съвместно с Европейската комисия, независимо от неговата форма;

               —

               да се осъди Европейската централна банка и/или Комисията да заплати/ят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателите излагат четири правни основания.

               1.

               Първото основание се отнася до обстоятелството, че обжалваното решение е недействително, тъй като то излиза извън обхвата на предоставените с Договора на Европейския съюз правомощия на Европейската централна банка и на Европейската комисия и поради това тези две институции са го приели при надхвърляне на своите правомощия.

               2.

               Второто основание се отнася до обстоятелството, че обжалваното решение нарушава правото на собственост, гарантирано в член 1 от Протокол 1 към Европейската конвенция за защита на правата на човека и в член 14 от Европейската конвенция за защита на правата на човека, както е потвърдено и в Хартата на основните права на Европейския съюз.

               3.

               Третото основание се отнася до обстоятелството, че обжалваното решение е явно необосновано и лишено от правно основание, и е в нарушение на принципа на пропорционалност.

               4.

               Четвъртото основание се отнася до обстоятелството, че обжалваното решение само по себе си противоречи на общоприетите правни принципи, които произтичат от правото на Европейския съюз, и на принципа, че никой не може да се позовава на собствения си пропуск, за да извлече облага и/или да узакони необосновано и/или незаконосъобразно поведение.


title: Дело T-104/14 P-INTP: Решение на Общия съд от 26 януари 2017 г. — Комисия/Verile и Gjergji (Производство — Тълкуване на съдебно решение)

text:
               13.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/17

         Решение на Общия съд от 26 януари 2017 г. — Комисия/Verile и Gjergji
   (Дело T-104/14 P-INTP) (1)

   ((Производство - Тълкуване на съдебно решение))
   (2017/C 078/23)
   Език на производството: френски

      Страни

      Молител: Европейска комисия (представители: D. Martin и G. Gattinara)

      Други страни в производството: Marco Verile (Кадрецате, Италия) и Anduela Gjergji (Брюксел, Белгия) (представители: J.-N. Louis и N. de Montigny, avocats)

      Предмет

   Молба за тълкуване на решение от 13 октомври 2015 г., Комисия/Verile и Gjergji (T-104/14 P, EU:T:2015:776)

      Диспозитив

               1)

               Точка 3 от диспозитива на решение от 13 октомври 2015 г, Комисия/Verile и Gjergji (T-104/14 P), трябва да се тълкува в смисъл, че се отнася както до съдебните разноски във връзка с производството по обжалване, така и до тези във връзка с първоинстанционното производство.

               2)

               Осъжда г-н Verile и г-жа Gjergji, от една страна, и Европейската комисия, от друга страна, да понесат собствените си разноски във връзка с производството за тълкуване на решението.

               3)

               Оригиналът на настоящото съдебно решение се прилага към оригинала на тълкуваното съдебно решение, в полето на което се прави отбелязване за настоящото съдебно решение.

      (1)  ОВ C 151, 19.5.2014 г.


title: Дело C-392/12: Жалба, подадена на 22 август 2012 г. от Fruit of the Loom, Inc. срещу Решение на Общия съд (пети състав) от 21 юни 2012 г. по дело T-514/10 — Fruit of the Loom, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

text:
               17.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/9

         Жалба, подадена на 22 август 2012 г. от Fruit of the Loom, Inc. срещу Решение на Общия съд (пети състав) от 21 юни 2012 г. по дело T-514/10 — Fruit of the Loom, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-392/12)
   2012/C 355/14
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Fruit of the Loom, Inc. (представители: S. Malynicz, Barrister, V. Marsland, solicitor)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени Решение от 21 юни 2012 г. по дело T-514/10,

               —

               да осъди СХВП и встъпилата страна да заплатят направените от тях съдебни разноски, както и тези на жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

   Общият съд не е взел предвид обстоятелството, че проверката по член 15, параграф l, буква a) от Регламента относно марката на Общността (1) се извършва на три етапа. Първо, трябва да се прецени отличителният характер на марката, както тя е регистрирана. Второ, трябва да се прецени отличителният характер на марката, както тя е използвана. Трето, трябва да се отговори на въпроса дали отличителният характер на марката, както тя е регистрирана, не е променен. Ако беше приложил правилно този подход, Общият съд е щял да констатира, че доказателствата за използването отговарят на условията по член 15, параграф 1, буква а) от Регламента относно марката на Общността.
   Общият съд е наложил погрешно правило за тълкуване на марката на Общността, съгласно което, ако потребителите от дадена държава членка не разбират някой от словните елементи на марката (поради това че думата е неясна на друг език на Съюза или че не прилича на дума от техния език), този елемент все пак трябва да се счита, че има същия отличителен характер като словен елемент, който те разбират и който сам по себе си има отличителен характер.
   Общият съд не е взел предвид и не е приложил по аналогия практиката на Съда относно използването в контекста на отличителния характер, придобит по силата на член 7 от Регламента относно марката на Общността, съгласно който придобиването на отличителен характер може да е следствие от използването ѝ като част от регистрирана марка или във връзка с нея (вж. Решение от 7 юли 2005 г. по дело Nestlé, C-353/03, Recueil, стр. I-6135, точка 30).
   Общият съд е изопачил фактите относно използването от жалбоподателя на думата „FRUIT“ в неформалните му контакти с клиентите. В противоречие с констатираното от Общия съд това използване не е изцяло вътрешно, а представлява реално използване на марката.
   Общият съд е изопачил фактите относно използването от жалбоподателя на марката „FRUIT“ на уебсайта му www.fruit.com. В противоречие с установеното от Общия съд това използване е с цел реклама на стоки и представлява реално използване.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


title: Дело C-186/16: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Oradea (Румъния), постъпило на 1 април 2016 г. — Ruxandra Paula Andriciuc и др./Banca Românească SA

text:
               4.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/16

         Преюдициално запитване от Curtea de Apel Oradea (Румъния), постъпило на 1 април 2016 г. — Ruxandra Paula Andriciuc и др./Banca Românească SA
   (Дело C-186/16)
   (2016/C 243/17)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Oradea

      Страни в главното производство

      Въззивник: Ruxandra Paula Andriciuc и други

      Въззиваем: Banca Românească SA

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 3, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО (1) да се тълкува в смисъл, че значителната неравнопоставеност между произтичащите от договора права и задължения на страните трябва да се преценява стриктно към момента на сключване на договора, или тя се отнася и до случай, в който при изпълнението на договор с периодично или продължително изпълнение размерът на дължимата от потребителя престация нараства прекомерно спрямо момента на сключване на договора поради значителни изменения в обменния курс?

               2)

               Трябва ли понятието „ясен и разбираем език“, на който е съставена дадена договорна клауза по смисъла на член 4, параграф 2 от Директива 93/13, да се разбира в смисъл, че такава договорна клауза трябва да предвижда само мотивите за нейното включване в договора и нейният начин на функциониране, или трябва да се предвидят и всички възможни последици от нея, в зависимост от които може да се изменя плащаната от потребителя цена, като например свързания с обменния курс риск, и може ли с оглед на Директива 93/13/ЕИО да се счита, че задължението на банката да уведомява клиента към момента на предоставяне на кредита се отнася само за условията на кредита, т.е. лихвите, комисионите, обезпеченията в тежест на кредитополучателя, като в това задължение не може да се включи евентуалното поскъпване или обезценяване на чуждестранна валута?

               3)

               Трябва ли член 4, параграф 2 от Директива 93/13/ЕИО да се тълкува в смисъл, че изразите „основен предмет на договора“ и „съответствието на цената и възнаграждението, от една страна, и […] доставените стоки или предоставените услуги, от друга“ се отнасят до клауза в договор за кредит, сключен в чуждестранна валута между продавач или доставчик и потребител, който не е бил предмет на преговори и по силата на който кредитът трябва да бъде върнат в същата валута?

      (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, глава 15, том 2, стр. 273).


title: Дело C-255/12: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия) на 24 май 2012 г. — Telecom Italia SpA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               21.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/12

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия) на 24 май 2012 г. — Telecom Italia SpA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (Дело C-255/12)
   2012/C 217/26
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Страни в главното производство

      Ищец: Telecom Italia SpA

      Ответник: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Преюдициални въпроси

   Следва ли общностните секторни разпоредби, и по-специално разпоредбите на Директива 2022/20/ЕО (1), да се тълкуват в смисъл, че не допускат посочената в настоящото определение национална правна уредба, и по-конкретно Закон № 266/2005, имайки предвид по-специално начина, по който той се прилага на подзаконово равнище?

      (1)  Директива 2002/20/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за разрешение“) (ОВ L 108, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 183).


title: Дело T-464/14 P: Жалба, подадена на 20 юни 2014 г. от Risto Nieminen срещу решението, постановено на 10 април 2014 г. от Съда на публичната служба по дело F-81/12, Nieminen/Съвет

text:
               11.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 261/45

         Жалба, подадена на 20 юни 2014 г. от Risto Nieminen срещу решението, постановено на 10 април 2014 г. от Съда на публичната служба по дело F-81/12, Nieminen/Съвет
   (Дело T-464/14 P)
   2014/C 261/71
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Risto Nieminen (Kraainem, Белгия) (представители: M. de Abreu Caldas, D. de Abreu Caldas и J.-N. Louis, адвокати)

      Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение от 10 април 2014 г. на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) по дело F-81/12 (Risto Nieminen/Съвет);

               —

               да осъди Съвета да заплати съдебните разноски пред двете инстанции.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага две основания в подкрепа на своята жалба.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на правото на защита, доколкото Съдът на публичната служба е упрекнал жалбоподателя, че не е представил достатъчно доказателства за установяването на явна грешка в преценката, знаейки че той не разполага с реална възможност да я докаже и отказвайки да задължи ответника да представи всички документи, които са относими с оглед на преценката на обосноваността на настоящото основание.

               2.

               Второто основание е изведено от изопачаване на доказателствата и на фактическите обстоятелства.


title: Дело T-576/12: Решение на Общия съд от 15 юли 2014 г.  — Łaszkiewicz/СХВП — Capital Safety Group EMEA (PROTEKT) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „PROTEKT“  — По-ранни словни марки на Общността „PROTECTA“  — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 75 от Регламент № 207/2009)

text:
               1.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 292/38

         Решение на Общия съд от 15 юли 2014 г. — Łaszkiewicz/СХВП — Capital Safety Group EMEA (PROTEKT)
   (Дело T-576/12) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „PROTEKT“ - По-ранни словни марки на Общността „PROTECTA“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Член 75 от Регламент № 207/2009))
   2014/C 292/46
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: Grzegorz Łaszkiewicz (Лоц, Полша) (представител: J. Gwiazdowska, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Capital Safety Group EMEA SAS (Каро, Франция)

      Предмет

   Жалба против решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 24 октомври 2012 г. (дело R 700/2011-4) във връзка с производство по възражение между Capital Safety Group EMEA SAS и г-н Grzegorz Łaszkiewicz

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Grzegorz Łaszkiewicz да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 108, 13.4.2013 г.


title: Дело T-30/09: Жалба, подадена на 21 януари 2009 г.  — Engelhorn/СХВП — The Outdoor Group (peerstorm)

text:
               4.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/29

         Жалба, подадена на 21 януари 2009 г. — Engelhorn/СХВП — The Outdoor Group (peerstorm)
   (Дело T-30/09)
   (2009/C 82/52)
   Език на жалбата: немски
   Страни

      Жалбоподател: Engelhorn KGaA (Mannheim, Германия) (представител: W. Göpfert, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: The Outdoor Group Limited (Northampton, Обединеното кралство)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение R-167/2008-5 на пети апелативен състав на СХВП от 28 октомври 2008 г. и

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „peerstorm“ за стоки и услуги от клас 25 (марка на Общността № 4 115 382)

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: The Outdoor Group Limited

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словната марка „PETER STORM“ за стоки от клас 25 (марка на Общността № 833 566) и британската марка „PETER STORM“ за стоки от клас 18

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението

      Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по споровете и отхвърля заявката за марката
   Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (1), тъй като не съществува вероятност от объркване на конфликтните марки, както и на правило 22 от Регламент (ЕО) № 2868/95 (2), тъй като не е доказано в достатъчна степен използването на марката, на която е направено позоваване в подкрепа на възражението, с оглед на запазването на правото върху нея.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).

      (2)  Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността (ОВ L 303, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189).


title: Дело C-196/06 Р: Определение на Съда (седми състав) от 9 март 2007 г. — Alecansan SL/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), CompUSA Management Co (Жалба — Марка на Общността — Регламент (ЕО) № 40/94 — Член 8, параграф 1, буква б) — Заявка за регистрация на фигурална марка — Възражение на притежателя на по-ранна национална марка — Вероятност от объркване — Липса — Липса на прилика между стоките и услугите, обозначени от конфликтните марки)

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/24

         Определение на Съда (седми състав) от 9 март 2007 г. — Alecansan SL/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), CompUSA Management Co
   (Дело C-196/06 Р) (1)

   (Жалба - Марка на Общността - Регламент (ЕО) № 40/94 - Член 8, параграф 1, буква б) - Заявка за регистрация на фигурална марка - Възражение на притежателя на по-ранна национална марка - Вероятност от объркване - Липса - Липса на прилика между стоките и услугите, обозначени от конфликтните марки)
   (2007/C 96/42)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Alecansan SL (представители: P. Merino Baylos и A. Velázquez Ibáñez, abogados)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: D. Botis, agent), CompUSA Management Co
   Предмет
   Жалба, насочена срещу решението на Първоинстанционния съд (първи състав) от 7 февруари 2006 г. по делото Alecansan/СХВП (T-203/03), с което Първоинстанционният съд е отхвърлил иск за отмяна, подаден от притежателя на националната фигурална марка „COMP USA “за стоки, класифицирани в клас 39, срещу решение R 711/2002-1 на първия апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) от 24 март 2003 г., което отхвърля жалбата, насочена срещу решението на отдела по споровете за отхвърляне на подаденото възражение по отношение на заявката за регистрация на фигуралната марка на Общността „COMP USA“ за стоки, класифицирани в класовете 9 и 37 — Прилика между марките — Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146)
   Диспозитив

               1)

               Жалбата се отхвърля.

               2)

               Alecansan SL се осъжда да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 190, 12.8.2006 г.


title: Дело C-431/08: Преюдициално запитване, отправено от VAT and Duties Tribunals, Лондон (Обединено кралство) на 29 септември 2008 г.  — 1) FG Wilson (Engineering) Ltd 2) Caterpillar EPG Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               20.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 327/14

         Преюдициално запитване, отправено от VAT and Duties Tribunals, Лондон (Обединено кралство) на 29 септември 2008 г. — 1) FG Wilson (Engineering) Ltd 2) Caterpillar EPG Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Дело C-431/08)
   (2008/C 327/23)
   Език на производството: английски
   Препращаща юрисдикция
   VAT and Duties Tribunals, Лондон (по искане на Tribunal Centre, Северна Ирландия)
   Страни в главното производство

      Ищци: FG Wilson (Engineering) Ltd, Caterpillar EPG Ltd

      Ответник: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   Преюдициални въпроси

               1)

               В този случай били ли са отклонени незаконосъобразно стоките от митнически надзор по смисъла на член 203, параграф 1 от Кодекса (1) поради действието на член 865 от регламента за неговото прилагане (2)?

               2)

               При утвърдителен отговор, възникнало ли е в резултат на това отклоняване вносно митническо задължение съгласно член 203 от Кодекса?

               3)

               В случай, че отговорите на първия и на втория въпрос са утвърдителни, позволява ли Кодексът, и по-конкретно член 78, параграф 3 от него, поправяне на декларацията с коригиране на кода за митническия режим, и при утвърдителен отговор, изисква ли се от HMRC да поправят декларацията и да уредят ситуацията?

               4)

               В случай, че ситуацията не може да бъде уредена съгласно член 78 от Кодекса, и като се има пред вид, че е възникнало митническо задължение по член 203 от Кодекса и че е била налице специална ситуация, предвидена в член 899 от регламента за прилагане, с оглед на обстоятелствата и констатациите, посочени по-долу, може ли да счита националната юрисдикция, че не е проявена явна небрежност, така че митническото задължение е трябвало да бъде опростено на основание член 239 от Кодекса, а молбата относно митническото задължение — оттеглена? По-конкретно, при преценката си дали е била проявена явна небрежност от страна на съответния търговец, имат ли право компетентните органи да отчитат обстоятелството, че неизпълнението на задълженията за дължима грижа и за добра администрация от страна на данъчните власти е допринесло за допускане на грешките, в резултат на които е възникнало митническото задължение?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр.58)

      (2)  Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 (ОВ L 253, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3)


title: Дело C-676/13 P: Жалба, подадена на 17 декември 2013 г. от Zoo Sport Ltd срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 16 октомври 2013 г. по дело Т-453/12, Zoo Sport Ltd/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) и встъпилата страна в производството пред Общия съд K-2 Corp.

text:
               8.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 303/2

         Жалба, подадена на 17 декември 2013 г. от Zoo Sport Ltd срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 16 октомври 2013 г. по дело Т-453/12, Zoo Sport Ltd/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) и встъпилата страна в производството пред Общия съд K-2 Corp.
   (Дело C-676/13 P)
   2014/C 303/03
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Zoo Sport Ltd (представител: I. Rungg, Rechtsanwalt)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) и K-2 Corp.
   С определение от 15 юли 2014 г. Съдът (шести състав) постанови, че жалбата е недопустима.


title: Дело F-39/12: Жалба, подадена на 19 март 2012 г. — ZZ/Сметна палата

text:
               12.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/38

         Жалба, подадена на 19 март 2012 г. — ZZ/Сметна палата
   (Дело F-39/12)
   2012/C 138/89
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal)

      Ответник: Европейска сметна палата

      Предмет на производството

   Отмяна на отказа на Сметната палата по искането на жалбоподателя да се установи, че противоправно са му причинени имуществени и неимуществени вреди.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението, с което се отхвърля подадената по административен ред жалба с дата 7 декември 2011 г. срещу отказа по молбата на жалбоподателя да се установи, че с противоправното си поведение Сметната палата му е причинила вреди и съответно е налице основание за реализиране на извъндоговорната отговорност на Европейския съюз,

               —

               Сметната палата да бъде осъдена да заплати обезщетение за неимуществени вреди в размер на 50 000 EUR и обезщетение за имуществени вреди в размер на разликата между възнаграждението, което жалбоподателят би получавал при напредък в кариерата със средния темп, и сегашната му степен, от една страна, и от друга — разликата между възнаграждението, което би получавал, ако беше продължил да работи до достигането на установената пенсионна възраст, и сегашната му пенсия,

               —

               Сметната палата да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-527/13: Решение на Съда (голям състав) от 14 април 2015 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Испания) — Lourdes Cachaldora Fernández/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) (Преюдициално запитване — Работници от мъжки и от женски пол — Равно третиране в областта на социалното осигуряване — Директива 79/7/ЕИО — Член 4 — Директива 97/81/ЕО — Рамково споразумение на Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП) за работа при непълно работно време — Изчисляване на обезщетенията — Система за включване на периодите, в които е прекъснато плащането на осигурителни вноски — Работници на непълно работно време и работници на пълно работно време)

text:
               15.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 198/6

         Решение на Съда (голям състав) от 14 април 2015 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Испания) — Lourdes Cachaldora Fernández/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
   (Дело C-527/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Работници от мъжки и от женски пол - Равно третиране в областта на социалното осигуряване - Директива 79/7/ЕИО - Член 4 - Директива 97/81/ЕО - Рамково споразумение на Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП) за работа при непълно работно време - Изчисляване на обезщетенията - Система за включване на периодите, в които е прекъснато плащането на осигурителни вноски - Работници на непълно работно време и работници на пълно работно време))
   (2015/C 198/07)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Lourdes Cachaldora Fernández

      Ответници: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

      Диспозитив

               1)

               Член 4, параграф 1 от Директива 79/7/ЕИО на Съвета от 19 декември 1978 година относно постепенното прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените в сферата на социалното осигуряване трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, предвиждаща, че периодите, в които е прекъснато плащането на осигурителни вноски, включени в рамките на референтния период за изчисляване на зависеща от плащането на вноски пенсия за инвалидност и настъпили след период на работа при непълно работно време, се отчитат, като се взема предвид размерът на действащия минимален осигурителен доход, намален с коефициента за заемане на длъжност при непълно работно време, докато подобно намаляване не е предвидено, ако тези периоди на прекъсване следват период на работа при пълно работно време.

               2)

               Сключеното на 6 юни 1997 г. Рамково споразумение за работа при непълно работно време, приложено към Директива 97/81/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП), изменена с Директива 98/23/ЕО на Съвета от 7 април 1998 г., трябва да се тълкува в смисъл, че в неговото приложно поле не попада правна уредба на държава членка, предвиждаща, че периодите, в които е прекъснато плащането на осигурителни вноски, включени в рамките на референтния период за изчисляване на зависеща от плащането на вноски пенсия за инвалидност и настъпили след период на работа при непълно работно време, се отчитат, като се взема предвид размерът на действащия минимален осигурителен доход, намален с коефициента за заемане на длъжност при непълно работно време, докато подобно намаляване не е предвидено, ако тези периоди на прекъсване следват период на работа при пълно работно време.

      (1)  ОВ C 9, 11.1.2014 г.


title: Дело T-72/11: Решение на Общия съд от 13 септември 2012 г. — Sogepi Consulting y Publicidad/СХВП (ESPETEC) (Марка на Общността — Заявка за регистрация на словна марка на Общността ESPETEC — Абсолютни основания за отказ — Описателен характер — Липса на отличителен характер — Липса на отличителен характер, придобит чрез използване — Член 7, параграф 1, букви б) и в) и параграф 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               20.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/8

         Решение на Общия съд от 13 септември 2012 г. — Sogepi Consulting y Publicidad/СХВП (ESPETEC)
   (Дело T-72/11) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за регистрация на словна марка на Общността ESPETEC - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Липса на отличителен характер - Липса на отличителен характер, придобит чрез използване - Член 7, параграф 1, букви б) и в) и параграф 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2012/C 319/13
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Sogepi Consulting y Publicidad, SL (Бик, Испания) (представители: първоначално J. de Oliveira Vaz Miranda Sousa, T. Barceló Rebaque и N. Esteve Manasanch, след това J. de Oliveira Vaz Miranda Sousa и N. Esteve Manasanch)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 12 ноември 2010 г. (преписка R 312/2010-2) по заявка за регистрацията на словния знак ESPETEC като марка на Общността.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата

               2.

               Осъжда Sogepi Consulting y Publicidad, SL да заплати съдебните разноски

      (1)  ОВ C 113, 9.4.2011 г.


title: Дело T-357/16: Жалба, подадена на 5 юли 2016 г. — Punch Powertrain/Комисия

text:
               16.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 296/41

         Жалба, подадена на 5 юли 2016 г. — Punch Powertrain/Комисия
   (Дело T-357/16)
   (2016/C 296/52)
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Punch Powertrain (Sint-Truiden, Белгия) (представители: H. Viaene, B. Hoorelbeke, D. Gillet и F. Verhaegen, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да обяви жалбата за отмяна за допустима,

               —

               да отмени публикуваното на уеб страницата на Европейската комисия Решение на Европейската комисия от 4 май 2016 г. относно схемата за държавна помощ под формата на освобождаване от облагане на извънредната печалба SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), прилагана от Белгия,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първо основание: Нарушение на член 1, буква г) от Регламент № 2015/1589 (1), на член 107, параграф 1 ДФЕС и на член 296 ДФЕС, тъй като Комисията неоснователно квалифицирала спорната мярка като схема за помощи.

                           —

                           Комисията нарушила член 1, буква г) от Регламент № 2015/1589 и член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като неоснователно квалифицирала спорната мярка като схема за помощи. Спорната помощ не можело да бъде предоставена единствено на основание на член 185, параграф 2, буква b) от Wetboek van de inkomstenbelastingen 1992 (Кодекс за данъците върху доходите от 1992 г., наричан по-нататък „WIB 92“), а били необходими допълнителни мерки за изпълнение с оглед на прилагането на тази разпоредба.

                           —

                           Комисията нарушила член 296 ДФЕС, тъй като мотивите ѝ съдържали противоречие. То се основавало на обстоятелството, че Комисията не посочвала защо при проверката на изпълнението на критерия за избирателност тя приела, че обвързващите данъчни становища не следвали пряко от член 185, параграф 2, буква b) от WIB 92, докато при проверката на наличието на схема за помощи Комисията приела, че посочената разпоредба не изисквала приемането на допълнителни мерки за изпълнение.

               2.

               Второ основание: нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС и на произтичащото от член 296 ДФЕС задължение за мотивиране, тъй като Комисията не преценила правилно, че е налице предимство.

                           —

                           Комисията не проверила дали спорната мярка за помощ действително водела до предоставяне на предимство по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС на предприятието бенефициент. Това изискване обаче било съществена предпоставка за наличието на държавна помощ, ето защо Комисията трябвало да я провери преди да може да установи наличието на държавна помощ, защото в противен случай би нарушила задължението си за мотивиране, следващо от член 296 ДФЕС.

               3.

               Трето основание: нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС и на следващото от член 296 ДФЕС задължението за мотивиране, тъй като Комисията не преценила правилно въпроса за избирателния характер на спорната мярка.

                           —

                           Член 185, параграф 2, буква b) от WIB 92 и установеният в него режим на освобождаване от данъчно облагане на извънредната печалба е отворен за всички предприятия, които се намират в сравнима фактическа и правна ситуация и упражняват стопанска дейност, за която се отнася оспорваната мярка. Поради това оспорваната мярка не била ограничена за определени предприятия, които можело да бъдат определени въз основата на специфични признаци, и затова тази мярка не била избирателна по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС.

                           —

                           При условия на евентуалност, жалбоподателят твърди, че Комисията е допуснала явна грешка в преценката, като приела, че освобождаването от данъчно облагане на извънредната печалба не било част от референтната схема. В резултат на определени синергии и икономии от мащаба и при прилагането на принципа за сключването на сделки при пазарни условия освобождаването от данъчно облагане на извънредната печалба било съществена част от мерките, чрез които се определял общия размер на облагаемите доходи, и поради това не можело да се разглежда като водещо до избираемост отклонение от референтната схема.

                           —

                           При условията на евентуалност спрямо предходното основание, жалбоподателят твърди, че Комисията не можела да докаже твърдението, че Belgische Rulingcommissie (Решаващият орган на Службата, издаваща обвързващи данъчни становища) приложила неправилно принципа за сключването на сделки при пазарни условия при прилагането на член 185, параграф 2, буква b) от WIB 92. Изтъкнатите от Комисията доводи не били последователни; въпреки че в това отношение били съобразени важни обстоятелства, те си противоречали или им липсвала необходимата последователност.

               4.

               Четвърто основание: със задължението за възстановяване се нарушавал принципът на правна сигурност.

                           —

                           С оглед на постоянната практика на Комисията при вземането на решения, която не поставя под съмнение международно признатия принцип за сключването на сделки при пазарни условия, би противоречало на принципа за правната сигурност, ако по настоящия случай се разпореди връщане на твърдяната помощ. На основание на досегашната практика на Комисията при вземането на решения и на съдебната практика не могло да се предвиди, че член 185, параграф 2, буква b) от WIB 92 нарушавал член 107, параграф 1 ДФЕС.

      (1)  Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ 2015, L 248, стр. 9).


title: Дело C-303/05: Решение на Съда (Голям състав) от 3 май 2007 г. (искане за преюдициално заключение, направено от Arbitragehof — Белгия) — Advocaten voor de Wereld VZW/Leden van de Ministerraad (Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Член 6, параграф 2 и член 34, параграф 2, буква б) ЕС — Рамково решение 2002/584/ПВР — Европейска заповед за арест и процедури за предаване между държави-членки — Сближаване на националните законодателства — Премахване на проверката за двойна наказуемост — Действителност)

text:
               23.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 140/3

         Решение на Съда (Голям състав) от 3 май 2007 г. (искане за преюдициално заключение, направено от Arbitragehof — Белгия) — Advocaten voor de Wereld VZW/Leden van de Ministerraad
   (Дело C-303/05) (1)

   (Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Член 6, параграф 2 и член 34, параграф 2, буква б) ЕС - Рамково решение 2002/584/ПВР - Европейска заповед за арест и процедури за предаване между държави-членки - Сближаване на националните законодателства - Премахване на проверката за двойна наказуемост - Действителност)
   (2007/C 140/05)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Arbitragehof
   Страни в главното производство

      Ищец: Advocaten voor de Wereld VZW

      Ответник: Leden van de Ministerraad
   Предмет
   Искане за преюдициално заключение — Arbitragehof — Тълкуване на Рамково решение 2002/584/ВПР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите-членки (ОВ L 190, стр. 1) — Съвместимост с чл. 34, параграф 2, буква б) ЕС — Премахване на проверката за двойна наказуемост за престъпленията, изброени в чл. 2, параграф 2 от решението — Съвместимост с чл. 6, параграф 2 ЕС
   Диспозитив
   При разглеждането на поставените въпроси не се установи наличие на елементи, които да засегнат действителността на Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите-членки.

      (1)  ОВ C 271, 29.10.2005 г.


title: Дело C-111/12: Решение на Съда (пети състав) от 21 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Ministero per i beni e le attività culturali и др./Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia и др. (Директива 85/384/ЕИО — Взаимно признаване на звания в областта на архитектурата — Член 10 и член 11, буква ж) — Национално законодателство, което признава еквивалентността на званията архитект и строителен инженер, но запазва за архитектите строителните работи по сгради, които се категоризират като художествено наследство — Принцип на равно третиране — Изцяло вътрешно положение за държава членка)

text:
               20.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/21

         Решение на Съда (пети състав) от 21 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Ministero per i beni e le attività culturali и др./Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia и др.
   (Дело C-111/12) (1)

   (Директива 85/384/ЕИО - Взаимно признаване на звания в областта на архитектурата - Член 10 и член 11, буква ж) - Национално законодателство, което признава еквивалентността на званията архитект и строителен инженер, но запазва за архитектите строителните работи по сгради, които се категоризират като художествено наследство - Принцип на равно третиране - Изцяло вътрешно положение за държава членка)
   2013/C 114/30
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Ministero per i beni e le attività culturali, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Venezia, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Padova, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Treviso, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Vicenza, Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Rovigo, Ordine degli Ingegneri della Provincia di Belluno

      Ответници: Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia, Consiglio Nazionale degli Ingegneri, Consiglio Nazionale degli Architetti, Pianificatori, Paesaggisti e Conservatori, Ordine degli Architetti Pianificatori Paesaggisti e Conservatori della Provincia di Verona, Alessandro Mosconi, Comune di S. Martino Buon Albergo (VR), Istituzione di Ricovero e di Educazione di Venezia (IRE), Ordine degli Architetti della Provincia di Venezia

      Предмет

   Преюдициално запитване — Consiglio di Stato — Тълкуване на членове 10 и 11 от Директива 85/384/ЕИО на Съвета от 10 юни 1985 година относно взаимното признаване на дипломи, удостоверения и други официални документи за професионална квалификация в областта на архитектурата и за мерките за улесняване на ефективното упражняване на правото на установяване и свободното предоставяне на услуги (ОВ L 223, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 117) — Взаимно признаване на звания в областта на архитектурата — Национално законодателство, което запазва за архитектите извършването на строителни работи по сгради, които се категоризират като художествено наследство — Проверка по всеки отделен случай на способността на притежателите на дипломи за архитект и за инженер, получени в други държави членки, да извършват такива строителни работи

      Диспозитив

   Членове 10 и 11 от Директива 85/384/ЕИО на Съвета от 10 юни 1985 година относно взаимното признаване на дипломи, удостоверения и други официални документи за професионална квалификация в областта на архитектурата и за мерките за улесняване на ефективното упражняване на правото на установяване и свободното предоставяне на услуги трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която лицата, притежаващи звание, предоставено от държава членка, различна от приемащата държава членка, даващо достъп до дейностите в областта на архитектурата и посочено изрично в споменатия член 11, могат да упражняват в последната държава дейности по сгради с художествено значение само ако представят доказателства, евентуално в рамките на специфична проверка на професионалните им способности, че имат специална квалификация в сектора на културните блага.

      (1)  ОВ C 151, 26.5.2012 г.