               9.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 116/2

         Определяне на състава, на който се възлагат делата, посочени в член 104б от Процедурния правилник на Съда на Европейските общности
   (2008/C 116/02)
   На своето събрание, проведено на 12 февруари 2008 г., Съдът на Европейските общности определи за периода от 1 март до 6 октомври 2008 г. третия състав на Съда за състав, на който в съответствие с член 9, параграф 1 от Процедурния правилник на Съда на Европейските общности се възлагат делата, посочени в член 104б от Правилника.


title: Дело C-335/15: Решение на Съда (осми състав) от 14 юли 2016 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Maria Cristina Elisabetta Ornano/Ministero della Giustizia, Direzione Generale dei Magistrati del Ministero (Преюдициално запитване — Социална политика — Член 119 от Договора за ЕО (впоследствие член 141 ЕО) — Директива 75/117/ЕИО — Равно заплащане на мъжете и жените — Член 1 — Директива 92/85/ЕИО — Мерки за насърчаване на подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки — Член 11, точка 2, буква б) и член 11, точка 3 — Национално законодателство, което предвижда за редовите магистрати възнаграждение за тежестите, които те понасят при упражняване на професионалната си дейност — Липса на право на получаване на това възнаграждение от жена, редови магистрат, в случай на задължителен отпуск по майчинство, ползван преди 1 януари 2005 г.)

text:
               12.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 335/23

         Решение на Съда (осми състав) от 14 юли 2016 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Maria Cristina Elisabetta Ornano/Ministero della Giustizia, Direzione Generale dei Magistrati del Ministero
   (Дело C-335/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Социална политика - Член 119 от Договора за ЕО (впоследствие член 141 ЕО) - Директива 75/117/ЕИО - Равно заплащане на мъжете и жените - Член 1 - Директива 92/85/ЕИО - Мерки за насърчаване на подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки - Член 11, точка 2, буква б) и член 11, точка 3 - Национално законодателство, което предвижда за редовите магистрати възнаграждение за тежестите, които те понасят при упражняване на професионалната си дейност - Липса на право на получаване на това възнаграждение от жена, редови магистрат, в случай на задължителен отпуск по майчинство, ползван преди 1 януари 2005 г.))
   (2016/C 335/31)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Maria Cristina Elisabetta Ornano

      Ответник: Ministero della Giustizia, Direzione Generale dei Magistrati del Ministero

      Диспозитив

   Член 119 от Договора за ЕО (впоследствие член 141 ЕО), член 1 от Директива 75/117/ЕИО на Съвета от 10 февруари 1975 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно прилагането на принципа за равно заплащане на мъжете и жените, член 11, точка 2, буква б) от Директива 92/85/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки (Десета специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО), както и член 11, точка 3 от Директива 92/85, трябва да се тълкуват в смисъл, че когато съответната държава членка не е предвидила запазване на всички елементи на възнаграждението, на които жена, редови магистрат, е имала право преди отпуска си по майчинство, тези членове допускат национална правна уредба, като разглежданата в главното производство, съгласно която в случай на задължителен отпуск по майчинство преди 1 януари 2005 г. жена, редови магистрат, няма право на възнаграждение за тежестите, които понасят редовите магистрати при упражняване на професионалната си дейност, при условие че в този период тя се е ползвала от доход в размер, поне равен на размера на обезщетението по националното законодателство в областта на социалното осигуряване, което би получила при прекъсване на дейността поради здравословни причини, като това следва да се установи от запитващата юрисдикция.

      (1)  ОВ C 294, 7.9.2015 г.


title: Дело C-261/10: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Испания) на 25 май 2010 г. — Pedro Antonio Macedo Lozano/Gerardo García S.L.

text:
               14.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/21

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Испания) на 25 май 2010 г. — Pedro Antonio Macedo Lozano/Gerardo García S.L.
   (Дело C-261/10)
   ()
   2010/C 221/34
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León

      Страни в главното производство

      Ищец: Pedro Antonio Macedo Lozano

      Ответник: Gerardo García S.L.

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли член 3, член 5, параграф 2, членове 6 и 7 от Директива 2003/10/ЕО (1) да се тълкуват в смисъл, че предприятие, в което дневното равнище на експозиция на работниците на шум надвишава 85 dbA (измерено без да се отчита ефекта на предпазните средства за защита от шум), изпълнява установените с посочената директива задължения за превенция във връзка с материалните условия на труд като предоставя на работниците такива предпазни средства за защита от шум, че с осигуреното от тях равнище на заглушаване дневната експозиция на тези работници на шум се намалява под 80 dbA?

               2.

               Трябва ли член 5, параграф 2 от Директива 2003/10/ЕО да се тълкува в смисъл, че целта на „програмата от технически и/или организационни мерки“, която трябва приеме предприятие, в което дневното равнище на експозиция на работниците на шум надвишава 85 dbA (измерено без да се отчита ефекта на предпазните средства за защита от шум), е да се намали равнището на експозиция на шум под 85 dbA?

               3.

               При отрицателен отговор на първия въпрос, трябва ли Директива 2003/10/ЕО да се тълкува като противоречаща на национална правна уредба или съдебна практика, която освобождава предприятието от заплащане на паричното обезщетение, което по принцип дължи на работниците, засегнати от надвишаващи 85 dbA дневни равнища на експозиция на шум, поради обстоятелството, че им е предоставило предпазни средства за защита от шум, вследствие на чийто заглушаващ ефект дневната експозиция остава под 80 dbA?

      (1)  Директива 2003/10/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 февруари 2003 година относно минималните изисквания за здраве и безопасност, свързани с експозицията на работниците на рисковете от физически агенти (шум) (седемнадесета специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО) (ОВ L 42, стр. 38; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 169).


title: Дело T-468/16: Жалба, подадена на 23 август 2016 г. — Verein Deutsche Sprache/Комисия

text:
               10.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 371/26

         Жалба, подадена на 23 август 2016 г. — Verein Deutsche Sprache/Комисия
   (Дело T-468/16)
   (2016/C 371/29)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Verein Deutsche Sprache eV (Дортмунд, Германия) (представител: Rechtsanwalt W. Ehrhardt)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени решението на генералния секретар от името на Комисията на основание член 4 от разпоредбите за приложение на Регламент (ЕО) № 1049/2001 от 10 юни 2016 г.,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първо основание: нарушение на член 10, параграф 3 ДЕС, член 11, параграф 2 ДЕС и на член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз (по-нататък „Хартата“) — липса на открит и прозрачен диалог

                           —

                           Жалбоподателят твърди, че решението не уважава очевидното намерение на жалбоподателя, посочено в заявлението за достъп до документи, да придобие обстоен поглед върху процеса, който е довел до решението да се реорганизира пресслужбата в сграда „Берлемон“ на Комисията, като се редуцира използването на езици до английски и френски. Според жалбоподателя са предоставени само малък на брой документи, които в по-голямата си част съдържат формалности, без да дават разяснение за автора и мотивите на решението.
                           В обжалваното решение Комисията не навлиза в подробности относно посочените от жалбоподателя документални източници, не посочва причините да не бъде предоставен достъп, като по този начин нарушава следващото се от член 10, параграф 3 ДЕС и от други разпоредби на Европейския съюз задължение за вземане на решения открито и най-близко да гражданите.

                           —

                           По-нататък жалбоподателят твърди, че Комисията не е уважила произтичащото от член 11, параграф 2 ДЕС задължение да поддържа открит и прозрачен диалог с представителните организации, като е игнорирала заявлението на организацията, не е предоставила на разположение документи и като е дала недостатъчна информация относно мотивите за задържането на документите.

               2.

               Второ основание: нарушение на член 15, параграф 3, първа алинея ДФЕС, член 42 от Хартата, както и на член 2, параграфи 1 и 3 и на член 4, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 (1) — частичен отказ да се предостави достъп до документи

                           —

                           В рамките на второто основание жалбоподателят твърди, че неспазването на съществени части от заявлението нарушава изискването за прозрачност на Европейския съюз.

                           —

                           Освен това жалбоподателят посочва, че с решението си Комисията неправилно е решила да не предостави достъп до определен документ поради причини, свързани със защитата на личните данни, без да обозначи по-точно този документ и да го опише по съдържание, като самото решение не е мотивирано в достатъчна степен.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело T-118/14: Жалба, подадена на 17 февруари 2014 г.  — LDC Argentina/Съвет

text:
               19.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/23

         Жалба, подадена на 17 февруари 2014 г. — LDC Argentina/Съвет
   (Дело T-118/14)
   2014/C 151/31
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: LDC Argentina SA (Буенос Айрес, Аржентина) (представители: J. Bellis и R. Luff, lawyers)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 1194/2013 на Съвета от 19 ноември 2013 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на биодизел с произход от Аржентина и Индонезия (OВ L 315, стp. 2), доколкото засяга жалбоподателя и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага три правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от твърдението, че институциите са допуснали явна грешка при преценката на фактите, като са заключили, че е имало нарушаване на цените на соята и соевото масло, обосноваващо приложението на втората алинея на член 2, параграф 5 от основния антидъмпингов регламент (1).

               2.

               Второто правно основание е изведено от твърдението, че втората алинея на член 2, параграф 5 от основния антидъмпингов регламент, съгласно тълкуването на институциите в настоящия случай, може да не се прилага спрямо внос от член на СТО, тъй като противоречи на Антидъмпинговото споразумение на СТО.

               3.

               Третото правно основание е изведено от твърдението, че при оценката на вредата не са взети предвид фактори, които нарушават причинно-следствената връзка между твърдяната вреда и твърдения дъмпингов внос в нарушение на член 3, параграф 7 от основния антидъмпингов регламент.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (OВ L 343, стp. 51 и поправка в ОВ L 36, стр. 20)


title: Дело C-262/07: Определение на Съда от 19 февруари 2008 г. — Tokai Europe GmbH/Комисия на Европейските общности (Жалба — Регламент (ЕО) № 384/2004 — Класиране на определени стоки в Комбинираната номенклатура — Лице, което не е лично засегнато — Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна)

text:
               24.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/17

         Определение на Съда от 19 февруари 2008 г. — Tokai Europe GmbH/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-262/07) (1)

   (Жалба - Регламент (ЕО) № 384/2004 - Класиране на определени стоки в Комбинираната номенклатура - Лице, което не е лично засегнато - Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна)
   (2008/C 128/28)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Tokai Europe GmbH (представител: G. Kroemer, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: S. Schønberg и M. B. Schima)
   Предмет
   Жалба, подадена срещу Определението на Първоинстанционния съд (четвърти състав) от 19 март 2007 година по дело Tokai Europe/Комисия (T-183/04), с което Първоинстанционният съд отхвърля като недопустима жалбата за отмяна на Регламент (ЕО) № 384/2004 на Комисията от 1 март 2004 година относно класирането на определени стоки в Комбинираната номенклатура (ОВ L 64, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 16, стр. 203) — Изискване лицето да бъде лично засегнато от оспорвания регламент — Право на изслушване пред съд
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Tokai Europe GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 170, 21.7.2007 г.


title: Дело T-214/17: Жалба, подадена на 6 април 2017 г. — Out of the blue/EUIPO — Dubois и MFunds USA (FUNNY BANDS)

text:
               6.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 178/29

         Жалба, подадена на 6 април 2017 г. — Out of the blue/EUIPO — Dubois и MFunds USA (FUNNY BANDS)
   (Дело T-214/17)
   (2017/C 178/43)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Out of the blue KG (Лилиентал, Германия) (представители: G. Hasselblatt, V. Töbelmann и A. Zarm, lawyers)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Други страни в производството пред апелативния състав: Frédéric Dubois (Ласн, Белгия) и MFunds USA LLC (Маями Бийч, Флорида, Съединени щати)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „FUNNY BANDS“ — марка на Европейския съюз № 9 350 794

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 20 януари 2017 г. по преписка R 1081/2016-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да установи недействителността на марка на Европейския съюз № 009 350 794„FUNNY BANDS“ на основание член 52, параграф 1, буква a), член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламента относно марката на Европейския съюз,

               —

               да осъди EUIPO да заплати направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от жалбоподателя,

               —

               в случай че EUTM Proprietors встъпи в настоящото производство, да осъди встъпилата страна да заплати направените от нея съдебни разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 52, параграф 1, буква a) във връзка с член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-385/17: Преюдициално запитване от Arbeitsgericht Verden (Германия), постъпило на 26 юни 2017 г. — Torsten Hein/Albert Holzkamm GmbH & Co.

text:
               25.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 318/7

         Преюдициално запитване от Arbeitsgericht Verden (Германия), постъпило на 26 юни 2017 г. — Torsten Hein/Albert Holzkamm GmbH & Co.
   (Дело C-385/17)
   (2017/C 318/11)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Arbeitsgericht Verden

      Страни в главното производство

      Ищец: Torsten Hein

      Ответник: Albert Holzkamm GmbH & Co.

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 31 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 7, параграф 1 от Директива 2003/88/ЕО (1) от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална законодателна уредба, съгласно която в колективните трудови договори може да се предвиди, че намаляването на размера на възнаграждението, извършено през периода на изчисляване в резултат от работа на намалено работно време, се отразява на изчисляването на трудовото възнаграждение за времето на отпуск, в резултат на което за четирите седмици минимален годишен отпуск работникът получава по-малко трудово възнаграждение за времето на отпуск, респ. по-малко парично обезщетение за неизползван отпуск при прекратяването на трудовото правоотношение, отколкото той би получил, ако изчисляването на възнаграждението за времето на отпуск се извършваше въз основа на средния размер на трудовото възнаграждение, получавано от работника през периода на изчисляване без такова намаляване на размера на възнаграждението? При утвърдителен отговор: какъв би могъл да бъде максималният обхват — изразен в проценти и измерен въз основа на ненамаленото средно трудово възнаграждение на работника — на предвидена в националната законодателна уредба възможност за намаляване с колективния трудов договор на възнаграждението за времето на отпуск в резултат на работа на намалено работно време през периода на изчисляване, за да се приеме, че е налице тълкуване на тази национална правна уредба в съответствие с правото на Съюза?

               2)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос: общият принцип на правото на Съюза на правна сигурност и забраната за придаване на обратно действие изискват ли да се ограничи във времето действието по отношение на всички засегнати лица на възможността за позоваване на тълкуването, което в хода на настоящото преюдициално производство Съдът ще даде на разпоредбите на член 31 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 7, параграф 1 от Директива 2003/88/ЕО от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време, тъй като преди това в практиката на най-висшите национални съдилища е постановено, че приложимите законови разпоредби и разпоредби от колективните трудови договори не подлежат на тълкуване в съответствие с правото на Съюза? В случай че отговорът на Съда по този въпрос е отрицателен: в съответствие с правото на Съюза ли е положение, при което въз основа на националното право националните съдилища предоставят защита на оправданите правни очаквания на работодателите, които са разчитали на запазването на практиката на най-висшите национални съдилища, или предоставянето на закрила на оправданите правни очаквания е правомощие само на Съда на Европейския съюз?

      (1)  Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 299, 2003 г.,стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3).


title: Дело F-8/07: Иск, предявен на 26 януари 2007 г. — Chassagne/Комисия

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/56

         Иск, предявен на 26 януари 2007 г. — Chassagne/Комисия
   (Дело F-8/07)
   (2007/C 82/118)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Olivier Chassagne (Брюксел, Белгия) [представител: Y. Minatchy, адвокат]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отменят решенията на Комисията от 23 юни 2006 г. и от 27 октомври 2007 г. и да се предприемат произтичащите за ищеца мерки;

               —

               да се постановят всички мерки, необходими за защита на правата и интересите на ищеца;

               —

               да се осъди ответникът да заплати обезщетение за вреди в размер на едно еуро;

               —

               да се осъди ответникът да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   С оспорваните решения, по силата на процедурата по повишаване за 2006 г., Комисията е прехвърлила ищеца — длъжностно лице в ГД „Енергетика и транспорт“, който в момента на настъпване на обстоятелствата се намирал в положение на частична командировка по синдикални причини, от списъка на посочената дирекция в „списък A*10 от приложение IV“.
   В подкрепа на иска си ищецът твърди по-специално, че тези решения: i) нарушават принципа за задължително мотивиране; са лишени от правно основание; нарушават член 6, параграф 3, буква б) от общите разпоредби за изпълнение на член 43 от Правилника.


title: Дело T-139/09: Решение на Общия съд от 27 септември 2012 г. — Франция/Комисия (Държавни помощи — Сектор на плодовете и зеленчуците — „Планове за действие в извънредни ситуации“ , с които се подпомага пазарът на плодовете и зеленчуците във Франция — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар — Понятие за държавна помощ — Държавни ресурси — Съфинансиране от публичноправен субект и чрез доброволни вноски на организациите на производители — Доводи, които не са били посочени в хода на административното производство — Задължение за мотивиране)

text:
               17.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/20

         Решение на Общия съд от 27 септември 2012 г. — Франция/Комисия
   (Дело T-139/09) (1)

   (Държавни помощи - Сектор на плодовете и зеленчуците - „Планове за действие в извънредни ситуации“, с които се подпомага пазарът на плодовете и зеленчуците във Франция - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар - Понятие за държавна помощ - Държавни ресурси - Съфинансиране от публичноправен субект и чрез доброволни вноски на организациите на производители - Доводи, които не са били посочени в хода на административното производство - Задължение за мотивиране)
   2012/C 355/41
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Френска република (представители: първоначално E. Belliard, G. de Bergues и A.-L. During, впоследствие E. Belliard, G. de Bergues и J. Gstalter)

      Ответник: Европейска комисия (представител: B. Stromsky)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2009) 203 окончателен на Комисията от 28 януари 2009 г. относно приведените в действие от Френската република „планове за действие в извънредни ситуации“ в сектора на плодовете и зеленчуците

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Френската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 141, 20.6.2009 г.


title: Дело T-592/11: Решение на Общия съд от 13 септември 2013 г. — Anbouba/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Сирия — Замразяване на средства и икономически ресурси — Презумпция за невиновност — Тежест на доказване — Явна грешка в преценката — Право на защита — Задължение за мотивиране)

text:
               26.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/25

         Решение на Общия съд от 13 септември 2013 г. — Anbouba/Съвет
   (Дело T-592/11) (1)

   (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Сирия - Замразяване на средства и икономически ресурси - Презумпция за невиновност - Тежест на доказване - Явна грешка в преценката - Право на защита - Задължение за мотивиране)
   2013/C 313/49
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Issam Anbouba (Хомс, Сирия) (представители: M.-A. Bastin, J.-M. Salva и J.-N. Louis, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално R. Liudvinaviciute-Cordeiro и M.-M. Joséphidès, впоследствие R. Liudvinaviciute-Cordeiro и A. Vitro)

      Предмет

   От една страна, искане за отмяна на Решение 2011/684/ОВППС на Съвета от 13 октомври 2011 година за изменение на Решение 2011/273/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 269, стр. 33), на Решение 2011/782/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година относно ограничителни мерки срещу Сирия и за отмяна на Решение 2011/273 (ОВ L 319, стр. 56), на Регламент (ЕС) № 1011/2011 на Съвета от 13 октомври 2011 година за изменение на Регламент (ЕС) № 442/2011 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 269, стр. 18), на Регламент (ЕС) № 36/2012 на Съвета от 18 януари 2012 година относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия и за отмяна на Регламент (ЕС) № 442/2011 (ОВ L 16, стр. 1) и на Регламент за изпълнение (ЕС) № 410/2012 на Съвета от 14 май 2012 година за прилагане на член 32, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 36/2012 (ОВ L 126, стр. 3) в частта, в която името на жалбоподателя е включено в списъците на лицата, по отношение на които се прилагат ограничителните мерки с оглед на положението в Сирия, и от друга страна, искане за изплащане на обезщетение за претърпените вреди и загуби.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-н Issam Anbouba да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 25, 28.1.2012 г.


title: Дело C-311/10: Решение на Съда (шести състав) от 27 октомври 2011 г. — Европейска комисия/Република Полша (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2007/46/ЕО — Одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства — Липса на транспониране в определения срок — Непълно транспониране)

text:
               17.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 370/13

         Решение на Съда (шести състав) от 27 октомври 2011 г. — Европейска комисия/Република Полша
   (Дело C-311/10) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2007/46/ЕО - Одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства - Липса на транспониране в определения срок - Непълно транспониране)
   2011/C 370/20
   Език на производството: полски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: G. Zavvos и Ł. Habiak)

      Ответник: Република Полша (представител: M. Szpunar)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане или несъобщаване в предвидения срок на необходимите разпоредби за съобразяване с Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 година за създаване на рамка за одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета, както и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства (Рамкова директива) (ОВ L 263, стр. 1)

      Диспозитив

               1.

               Като не е уведомила Комисията за законовите, подзаконовите и административните разпоредби, приети в изпълнение на Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 година за създаване на рамка за одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета, както и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства, Република Полша не е изпълнила задълженията си по член 48 от тази директива.

               2.

               Като не е приела всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за изпълнение на Директива 2007/46/ЕО, Република Полша не е изпълнила задълженията си по член 48 от тази директива.

               3.

               Осъжда Република Полша да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 246, 11.9.2010 г.


title: Съединени дела T-27/03, Т-46/03, Т-58/03, Т-79/03, Т-80/03, Т-97/03 и Т-98/03: Решение на Първоинстанционния съд от 25 октомври 2007 г. — SP и др./Комисия ( Картели — Производители на бетонова арматура — Решение, с което се установява нарушение на член 65 ВС — Решение, основаващо се на Договора за ЕОВС след изтичане на срока на действие на посочения договор — Липса на компетентност на Комисията )

text:
               8.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/36

         Решение на Първоинстанционния съд от 25 октомври 2007 г. — SP и др./Комисия
   (Съединени дела T-27/03, Т-46/03, Т-58/03, Т-79/03, Т-80/03, Т-97/03 и Т-98/03) (1)

   („Картели - Производители на бетонова арматура - Решение, с което се установява нарушение на член 65 ВС - Решение, основаващо се на Договора за ЕОВС след изтичане на срока на действие на посочения договор - Липса на компетентност на Комисията“)
   (2007/C 297/73)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец по дело T-27/03: SP SpA (Brescia, Италия) (представители: G. Belotti и N. Pisani, адвокати)

      Ищец по дело T-46/03: Leali SpA (Odolo, Италия) (представители: G. Vezzoli и G. Belotti, адвокати)

      Ищец по дело T-58/03: Acciaierie e Ferriere Leali Luigi SpA (Brescia) (представители: G. Vezzoli, G. Belotti, E. Piromalli и C. Carmignani, адвокати)

      Ищец по дело T-79/03: Industrie Riunite Odolesi SpA (IRO) (Odolo) (представител: A. Giardina, адвокат)

      Ищец по дело T-80/03: Lucchini SpA (Милано, Италия) (представители: първоначално A. Santa Maria и C. Biscaretti di Ruffia, впоследствие M. Delfino, M. van der Woude, S. Fontanelli и P. Sorvillo, адвокати)
   Ищци по дело T-97/03: Ferriera Valsabbia SpA (Odolo) и Valsabbia Investimenti SpA (Odolo) (представители: D. Fosselard и P. Fattori, адвокати)

      Ищец по дело T-98/03: Alfa Acciai SpA (Brescia) (представители: D. Fosselard, P. Fattori и G. d'Andria, адвокати)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: L. Pignataro-Nolin и A. Whelan, подпомагани по дела T-27/03 и T-58/03 от M. Moretto и по дела T-79/03, T-97/03 и T-98/03, от P. Manzini, адвокати)

      Встъпила страна, подпомагаща ищците: Италианска република (представители: I. Braguglia и M. Fiorilli)
   Предмет
   Молби за установяване на недействителността и молби за пълна или частична отмяна на Решение C (2002) 5087 окончателен на Комисията от 17 декември 2002 г. относно процедура по прилагане на член 65 ВС (COMP/37.956 — Бетонова арматура).
   Диспозитив

               1)

               Отменя Решение C (2002) 5087 окончателен на Комисията от 17 декември 2002 г. относно процедура по прилагане на член 65 ВС (COMP/37.956 — Бетонова арматура) по отношение на SP SpA, Leali SpA, Acciaierie e Ferriere Leali Luigi SpA, Industrie Riunite Odolesi SpA (IRO), Lucchini SpA, Ferriera Valsabbia SpA, Valsabbia Investimenti SpA и Alfa Acciai SpA.

               2)

               Осъжда Комисията да понесе направените от нея съдебни разноски, както и направените от SP, Leali, Acciaierie e Ferriere Leali Luigi, IRO, Lucchini, Ferriera Valsabbia, Valsabbia Investimenti et Alfa Acciai, включително тези, свързани с производствата по допускане на обезпечение по дела T 46/03 и T 79/03.

               3)

               Италианската република трябва да понесе направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 70, 22.3.2003 г.


title: Дело C-100/07 P: Определение на Съда от 4 октомври 2007 г. — É.R. и др./Съвет на Европейския съюз и Комисия на Европейските общности (Обжалване — Извъндоговорна отговорност на Общността — Спонгиформна енцефалопатия по говедата — Липса на адекватни мерки от страна на Съвета и Комисията за избягване на разпространението на болестта — Явно неоснователна жалба)

text:
               22.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/24

         Определение на Съда от 4 октомври 2007 г. — É.R. и др./Съвет на Европейския съюз и Комисия на Европейските общности
   (Дело C-100/07 P) (1)

   (Обжалване - Извъндоговорна отговорност на Общността - „Спонгиформна енцефалопатия по говедата“ - Липса на адекватни мерки от страна на Съвета и Комисията за избягване на разпространението на болестта - Явно неоснователна жалба)
   (2007/C 315/43)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищци: É.R., O. O., J. R., A. R., B. P. R., T. D., J. D., D. D., V. D., D. E., É. E, C. R., H. R., M. S. R., I. R., B. R., M. R., C. S. (представител: F. Honnorat, avocat)

      Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: F. Florindo Gijón и Z. Kupčová) и Комисия на Европейските общности (представители: T. van Rijn и G. Berscheid)
   Предмет
   Жалба, подадена срещу Решението на Първоинстанционния съд (първи състав) от 13 декември 2006 г. по дело É.R. и други/Съвет и Комисия (T-138/03), с което Първоинстанционният съд отхвърля като частично недопустим, а в останалата му част като неоснователен, иска на жалбоподателите за обезщетение на основание членове 235 ЕО и 288, алинея втора ЕО, с който се търси поправяне на вредите, които жалбоподателите твърдят, че са претърпели в резултат на заразяването и последвалата смърт на членове на техните семейства, проявили симптоми на нова форма на болестта на Кройцфелд-Якоб, свързана с появата и разпространението в Европа на спонгиформната енцефалопатия по говедата, за които са отговорни Съвета и Комисията —Условия, при които Общностите носят извъндоговорна отговорност
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда É. R., O. O., J. R., A. R., B. P. R., T. D., J. D., D. D., V. D., D. E., É. E., C. R., H. R., M. S. R., I. R., B. R., M. R., и C. S. да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 129, 9.6.2007 г.


title: Дело T-561/13: Решение на Общия съд от 15 юли 2015 г. — Испания/Комисия (ФЕОГА — Секция „Гарантиране“ — ЕФГЗ и ЕЗФРСР — Разходи, изключени от финансиране — Програма за развитие на селските райони в Галиция (2007 — 2013) — Мерки за подпомагане на развитието на селските райони — Разходи, направени от Испания — Проверки на място — Задължение да се извърши преброяване на животните — Член 10, параграфи 2 и 4 и член 14, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1975/2006 — Член 35, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 796/2004 — Неприсъствено производство)

text:
               14.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 302/49

         Решение на Общия съд от 15 юли 2015 г. — Испания/Комисия
   (Дело T-561/13) (1)

   ((ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Разходи, изключени от финансиране - Програма за развитие на селските райони в Галиция (2007 - 2013) - Мерки за подпомагане на развитието на селските райони - Разходи, направени от Испания - Проверки на място - Задължение да се извърши преброяване на животните - Член 10, параграфи 2 и 4 и член 14, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1975/2006 - Член 35, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 796/2004 - Неприсъствено производство))
   (2015/C 302/63)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Испания (представители: първоначално N. Díaz Abad, а впоследствие M. Sampol Pucurull, abogados del Estado)

      Ответник: Европейска комисия (представители: I. Galindo Martín и P. Rossi)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение за изпълнение 2013/433/ЕС на Комисията от 13 август 2013 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 219, стр. 49), в частта, в която това решение се отнася до направените от Кралство Испания разходи в размер на 7 57  968,97 EUR.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Кралство Испания понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 367, 14.12.2013 г.


title: Дело C-86/15 P: Жалба, подадена на 20 февруари 2015 г. от Ferriera Valsabbia SpA, Valsabbia Investimenti SpA срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 9 декември 2014 г. по дело T-92/10, Ferriera Valsabbia и Valsabbia Investimenti/Комисия

text:
               4.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 146/19

         Жалба, подадена на 20 февруари 2015 г. от Ferriera Valsabbia SpA, Valsabbia Investimenti SpA срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 9 декември 2014 г. по дело T-92/10, Ferriera Valsabbia и Valsabbia Investimenti/Комисия
   (Дело C-86/15 P)
   (2015/C 146/28)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподатели: Ferriera Valsabbia SpA, Valsabbia Investimenti SpA (представители: D.M. Fosselard, avocat, D. Slater, Solicitor, A. Duron, avocate)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите молят Съда:

               —

               да отмени обжалваното съдебно решение на Общия съд по изложените съображения,

               —

               и като постанови окончателно решение съгласно член 61 от Статута на Съда, да отмени решението на Комисията в частта му относно жалбоподателите,

               —

               при условията на евентуалност, в случай че Съдът намери, че няма основание за отмяна на решението в неговата цялост, да намали наложената на жалбоподателите глоба по изложените по-долу причини,

               —

               при условията на евентуалност спрямо предходното, ако Съдът не постанови окончателно решение по делото, да не се произнася по съдебните разноски и да върне делото за ново разглеждане от Общия съд в съответствие с решението на Съда,

               —

               на последно място, съгласно член 69 от Процедурния правилник, да осъди Комисията да заплати съдебните разноски както пред Общия съд, така и пред Съда.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат следните основания:
   С първото основание жалбоподателите поддържат, че Общият съд е извършил нарушение на член 10 от Регламент № 773/2004 (1). По-специално, Общият съд е приел в рамките на първоинстанционното производство, че Комисията е имала право да приеме повторно спорното решение (наричано по-нататък „Решението“), без да е необходимо да изпрати предварително ново изложение на възраженията.
   С второто основание жалбоподателите поддържат, че Общият съд е извършил нарушение на член 14 от Регламент № 773/2004. Нарушението се изразява в това, че Общият съд е приел, че Комисията е имала право да приеме повторно Решението въз основа на разпоредбите на Регламент № 1/2003 (2), без да даде възможност на представителите на държавите членки да изслушат пряко предприятията.
   С третото основание жалбоподателите поддържат, че Общият съд е нарушил принципа на колегиалност. Общият съд е приел, че Комисията е имала право да приеме Решението в процедура, съобразно която колегиумът не е приел пълния текст на Решението в един-единствен момент, а по-скоро две части от Решението на две отделни дати, въз основа на разбирането, че тези две части биха могли заедно да съставляват пълния текст на Решението.
   С четвъртото основание жалбоподателите твърдят нарушение на член 47 от Хартата на основните права, тълкуван в светлината на член 6 от Европейската конвенция за защита на правата на човека. То се изразява в нарушение от страна на Общия съд на правото на жалбоподателите делото им да бъде разгледано в разумен срок. По-специално, изтекли са приблизително три години между приключването на писмената фаза на производството и решението на Общия съд за откриване на устната фаза на производството. Такова забавяне е в нарушение на предвиденото в член 47 от Хартата право на ефективни правни средства на защита и на изслушване в съдебното заседание в разумен срок. Нарушението на член 47 в конкретния случай изглежда особено тежко поради факта, че жалбоподателите е трябвало да чакат повече от 14 години съдебен орган (Общият съд) да реши делото по същество, тъй като първоначалното решение на Комисията е било отменено по процесуални съображения след производство, продължило около 7 години.
   С петото основание жалбоподателите твърдят нарушение на член 65 от Договора за ЕОВС. Жалбоподателите по-специално считат, че Общият съд не е отчел специфичния контекст на Договора за ЕОВС и задълженията за оповестяване и за недопускане на дискриминация, наложени на предприятията в контекста на този договор, като по този начин е приложил неправилно практиката на Съда, отнасяща се до понятието за картел. Жалбоподателите поддържат, че повтарящото се във времето публикуване на ценоразписи, които не са били съобразени с предложената в контекста на картела цена, е довело до прекратяването на картела, който според Общия съд е имал за цел определянето на минимални цени. Общият съд обаче е счел, че е било необходимо последващо публично разграничаване.
   С шестото основание жалбоподателите поддържат, че Общият съд е нарушил член 47 от Хартата на основните права, тълкуван в светлината на член 6 от Конвенцията за защита на правата на човека, като е приел, че продължителността на административното производство (тоест пред Европейската комисия) не е била прекомерна по смисъла на горепосочените разпоредби. В настоящия случай административното производство е продължило като цяло близо 54 месеца, включително първоначалното производство и последвалото производство за повторно приемане. Освен това изглежда прекомерен периодът от над две години, които са били необходими на Комисията, за да приеме повторно Решението. Мотивите на Общия съд за обосноваване на продължителността на производството за повторно приемане изглеждат недостатъчни и нелогични, освен че представляват явно нарушение на предходната практика на Общия съд.
   Със седмото основание жалбоподателите твърдят нарушение на член 23 от Регламент № 1/2003 и на принципа на равно третиране. По-специално, в конкретния случай Комисията е разделила предприятията в групи, за да определи основната санкция, която да се приложи към всяко предприятие, опитвайки, както се твърди в Решението, да поддържа пропорционално съотношение между средния пазарен дял на всяка група и основния размер на глобата, наложена на отделните предприятия от всяка група. Общият съд, макар впоследствие да признава, че Комисията е подценила средния пазарен дял на една от тези групи, в резултат на което не се е запазило съотношението на пропорционалност, което Комисията е възнамерявала да поддържа, не е счел за необходимо да се възобнови това съотношение.

      (1)  Регламент (ЕО) № 773/2004 на Комисията от 7 април 2004 година относно водените от Комисията производства съгласно членове 81 и 82 от Договора за ЕО (ОВ L 123, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 242).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


title: Дело T-389/09: Определение на Общия съд от 10 януари 2011 г. — Labate/Комисия

text:
               5.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/33

         Определение на Общия съд от 10 януари 2011 г. — Labate/Комисия
   (Дело T-389/09) (1)

   2011/C 72/51
   Език на производството: английски
   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 312, 19.12.2009 г.


title: Дело F-21/12: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 26 юни 2013 г. — Achab/ЕИСК (Публична служба — Длъжностни лица — Възнаграждение — Надбавка за експатриране — Условие, предвидено в член 4, параграф 1, букви а) и б) от приложение VII към Правилника — Възстановяване на неоснователно платени суми)

text:
               31.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/46

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 26 юни 2013 г. — Achab/ЕИСК
   (Дело F-21/12) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Възнаграждение - Надбавка за експатриране - Условие, предвидено в член 4, параграф 1, букви а) и б) от приложение VII към Правилника - Възстановяване на неоснователно платени суми)
   2013/C 252/79
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Mohammed Achab (Брюксел, Белгия) (представител: N. Lhoëst, avocat)

      Ответник: Европейски икономически и социален комитет (ЕИСК) (представители: г-жа M. Arsène и г-жа G. Boudot)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението, с което е отнето правото на надбавка за експатриране за жалбоподателя и е разпоредено възстановяването на тази надбавка със задна дата.

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на Европейския икономически и социален комитет от 9 юни 2011 г. в частта, в която е разпоредено връщането на сумите, изплатени на г-н Achab като надбавка за експатриране, считано от 1 юли 2010 г.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата част.

               3.

               Осъжда Европейския икономически и социален комитет да понесе собствените си съдебни разноски и да заплати половината от направените от г-н Achab съдебни разноски.

               4.

               Г-н Achab понася половината от собствените си съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 133, 5.5.2012 г., стр. 30.


title: Дело C-55/08: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Judicial da Comarca do Porto (Португалия) на 13 февруари 2008 г. — Santa Casa da Misericordia de Lisboa/Liga Portuguesa de Futebol Profissional (CA/LPFP), Baw International Ltd и Betandwin.Com Interactive Entertainment

text:
               12.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 92/19

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Judicial da Comarca do Porto (Португалия) на 13 февруари 2008 г. — Santa Casa da Misericordia de Lisboa/Liga Portuguesa de Futebol Profissional (CA/LPFP), Baw International Ltd и Betandwin.Com Interactive Entertainment
   (Дело C-55/08)
   (2008/C 92/35)
   Език на производството: португалски
   Препращаща юрисдикция
   Tribunal Judicial da Comarca do Porto.
   Страни в главното производство

      Ищец: Santa Casa da Misericordia de Lisboa.

      Ответник: Liga Portuguesa de Futebol Profissional (CA/LPFP), Baw International Ltd и Betandwin.Com Interactive Entertainment.
   Преюдициални въпроси

               1)

               Дали обстоятелството, че единствено държавата има „право да използва игри на късмета или хазартни игри“ (член 9 от Декрет-закон № 422/89 от 2 декември 1989 г., изменен с Декрет-закон № 10/95 от 19 януари 1995 г. и с Декрет-закон № 40/2005 от 17 февруари 2005 г.) и да „провежда състезания със залагания“ (член 1 от Декрет-закон № 84/85 от 17 декември 1985 г., изменен с Декрет-закон № 317/2002), е в съответствие с нормите на общностното право […], които установяват принципите за свободно предоставяне на услуги, за свободна конкуренция и за забрана на държавния монопол?

               2)

               Въз основа на какви критерии следва да се извърши тълкуване на ограничаващо тези принципи вътрешно законодателство, за да се разбере дали тези ограничения са допустими с оглед на общностното право […]?

               3)

               Дали забраната за рекламиране по отношение на игрите на късмета и хазартните игри, ако те представляват основната тема на съобщението, с изключение на рекламата по отношение на игрите на Santa Casa da Misericórdia de Lisboa, е в съответствие с нормите на общностното право […], които установяват принципите за свободно предоставяне на услуги, за свободна конкуренция и за забрана на държавния монопол?


title: Дело C-107/15 P: Жалба, подадена на 4 март 2015 г. от Petros Chatzithoma и Ellenitsa Chatzithoma срещу определението, постановено от Общия съд (първи състав) на 16 октомври 2014 г. по дело T-329/13, Petros Chatzithoma и Ellenitsa Chatzithoma/Комисия и Европейска централна банка

text:
               1.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 178/4

         Жалба, подадена на 4 март 2015 г. от Petros Chatzithoma и Ellenitsa Chatzithoma срещу определението, постановено от Общия съд (първи състав) на 16 октомври 2014 г. по дело T-329/13, Petros Chatzithoma и Ellenitsa Chatzithoma/Комисия и Европейска централна банка
   (Дело C-107/15 P)
   (2015/C 178/04)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподатели: Petros Chatzithoma и Ellenitsa Chatzithoma (представители: E. Efstathiou, K. Efstathiou и K. Liasidou, адвокати)

      Други страни в производството: Европейска комисия и Европейска централна банка

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Съда:

               —

               да отмени обжалваното определение,

               —

               да отмени решението на Общия съд да уважи възражението за недопустимост и по-специално заключението му, че „декларациите на Еврогрупата [...] не могат да се считат за актове, предназначени да произведат правно действие по отношение на трети лица“, а оттам и по отношение на жалбоподателите, както и че с оспорената декларация Еврогрупата „извършва най-общо резюме на определени мерки, за които е постигнато политическо споразумение с Република Кипър“,

               —

               да отмени обжалваното определение, с което република Кипър се упреква, че е намалила стойността на депозитите, без да се вменяват каквито и да било действия, актове или решения на Еврогрупата, на ответниците или на последните в рамките на Еврогрупата,

               —

               да отмени обжалваното определение в частта, в която жалбоподателите са осъдени да заплатят съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателите изтъкват четири основания в подкрепа на жалбата си за отмяна, а именно:

               1.

               Обжалваното определение е засегнато от липса на мотиви и е постановено въз основа на погрешно тълкуване на фактическата и правна обстановка по отношение на институцията, която действително е приела решението за намаляване на стойността на депозитите „bail in“.

               2.

               Обжалваното определение е постановено в нарушение на общите принципи на правото, доколкото Общият съд е изопачил факта, че независимо от вида или форма на оспореното решение на Еврогрупата в настоящия случай, то остава обжалваем акт, срещу който може да се подаде жалба за отмяна.

               3.

               Обжалваното определение е опорочено, тъй като при постановяването му Общият съд не разгледал правните и фактически отношения между Европейската комисия, Европейската централна банка и Еврогрупата, нито факта, че съгласно принципа за Legal Causation и критерия за действителния автор актовете на Еврогрупата представляват актове на Европейската централна банка и на Европейската комисия, които са били длъжни да съобразят действията си с Договора и с протоколите на Европейския съюз, както и с вторичното и производно право.
               Така Общият съд не разгледал по същество доводите и исканията на жалбоподателите, вследствие на което неправилно отхвърлил жалбата за отмяна.

               4.

               В случай че настоящата жалба бъде уважена, жалбоподателите не следва да се осъждат да заплатят разноските за настоящото производство, нито направените разноски в първоинстанционното производство.


title: Дело C-248/07: Преюдициално запитване, отправено от Hof van beroep te Antwerpen (Белгия) на 23 май 2007 г. — Trespa International B.V./Nova Haven — en Vervoerbedrijf N.V. en Meadwestvaco B.V.B.A.

text:
               21.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 170/15

         Преюдициално запитване, отправено от Hof van beroep te Antwerpen (Белгия) на 23 май 2007 г. — Trespa International B.V./Nova Haven — en Vervoerbedrijf N.V. en Meadwestvaco B.V.B.A.
   (Дело C-248/07)
   (2007/C 170/27)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Hof van beroep te Antwerpen.
   Страни в главното производство

      Ищец: Trespa International B.V.

      Ответник: Nova Haven — en Vervoerbedrijf N.V. en Meadwestvaco B.V.B.A.
   Преюдициални въпроси

               1)

               Дали митническият агент, който извършва регистрацията от свое име и за своя сметка, или само вносителят, за когото са предназначени стоките представлява лице, което е внесло стоките или е разпоредило вноса им за допускане за свободно обръщение по смисъла на член 291 от Разпоредбите за прилагане на Митническия кодекс на Общността (1)?

               2)

               Налице ли е придвижване в рамките на Общността по смисъла на член 297, съответно 1а, когато стоките са внесени в Европейския съюз през Антверпен и след това са транспортирани в Нидерландия? Трябва ли в този случай лицето по смисъла на член 291 от [посочените във въпрос 1] Разпоредби за прилагане да разполага със споменатото в този член разрешение?

               3)

               Следва ли под „лице, което извършва пренасянето“ по смисъла на член 297 от [посочените във въпрос 1] Разпоредби за прилагане да се разбира митническият агент, който за сметка на действителния вносител приготвя стоките за внос от трета държава в държава-членка на Европейския съюз?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Съвета от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 253, стр. 1).


title: Дело C-51/08: Иск, предявен на 12 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург

text:
               24.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/19

         Иск, предявен на 12 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург
   (Дело C-51/08)
   (2008/C 128/32)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: г-н J.-P. Keppenne и г-н H. Støvlbæk)

      Ответник: Великото херцогство Люксембург
   Искания

               —

               да се приеме за установено, че като налага гражданството като изискване за достъп до професията нотариус и като не е транспонирало Директива 89/48/ЕИО (1) по отношение на нотариалната дейност, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си по Договора за ЕО, по-специално членове 43 ЕО и 45 ЕО, и по Директива 89/48/ЕИО относно обща система за признаване на дипломите за висше образование, издадени след завършването на професионално образование и обучение с минимална продължителност от три години;

               —

               да се осъди Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С иска си на първо място Комисията упреква ответника, че като налага гражданството като изискване за достъп до професията нотариус и за нейното упражняване, той накърнява по несъразмерен начин предвидената в член 43 ЕО свобода на установяване. Действително член 45 ЕО изключва дейностите, свързани пряко и специфично с упражняването на публична власт, от приложението на главата относно правото на установяване. Според Комисията задачите, с които са натоварени нотариусите по силата на люксембургското право, все пак се включват в толкова незначителна степен в упражняването на тази власт, че не могат да попадат в приложното поле на въпросния член, нито да обосновават подобно ограничение на свободата на установяване. Всъщност тези задачи не предоставят на нотариусите правомощия за принуда и националният законодател би могъл да наложи по-малко ограничителни мерки от изискването за гражданство, като например подчиняване на въпросните оператори на строги изисквания за достъп до професията, определени професионални задължения и/или специфичен контрол.
   С второто си твърдение за нарушение Комисията упреква ответника и за това, че не е изпълнил задълженията си, като не е транспонирал Директива 89/48/ЕИО по отношение на професията нотариус. След като става въпрос за регламентирана професия, директивата е напълно приложима към тази професия и изискуемото за нотариусите високо ниво на квалификация би могло да се гарантира лесно чрез изпит за правоспособност или стаж за приспособяване.

      (1)  Директива 89/48/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година относно обща система за признаване на дипломите за висше образование, издадени след завършването на професионално образование и обучение с минимална продължителност от три години (ОВ L 19, 1989 г., стр. 16; Специално издание на български език 2007 г., глава 5, том 2, стр. 76).


title: Дело C-281/09: Иск, предявен на 22 юли 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания

text:
               24.10.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/7

         Иск, предявен на 22 юли 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-281/09)
   2009/C 256/14
   Език на производството: испански

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: L. Lozano Palacios и C. Vrignon)

      Ответник: Кралство Испания

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като e допуснало множество явни и тежки нарушения на нормите, съдържащи се в член 18, параграф 2 от Директива на Съвета от 3 октомври 1989 година относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност (89/552/ЕИО (1)), Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 3, параграф 2 от посочената директива, във връзка с член 10 от Договора за ЕО

               —

               да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Комисията счита, че даденото от Кралство Испания ограничително тълкуване на понятието за рекламни спотове, в резултат на което определени рекламни практики (по-конкретно кратките репортажи с рекламна цел, телепромоционните спотове, рекламните спотове за спонсорство и микрорекламните спотове) не се считат за рекламни спотове и поради това по отношение на тях не се прилагат наложените с Директива 89/552/ЕИО почасови ограничения, е в противоречие с тази директива.

      (1)  ОВ L 298, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 215


title: Дело T-271/13: Решение на Общия съд от 21 май 2015 г. — Nutrexpa/СХВП — Kraft Foods Italia Intellectual Property (Cuétara MARĺA ORO) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „Cuétara Maria ORO“ — По-ранна фигуративна марка на Общността и по-ранна национална фигуративна марка „ORO“ — Частичен отказ за регистрация — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (CE) № 207/2009)

text:
               6.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/11

         Решение на Общия съд от 21 май 2015 г. — Nutrexpa/СХВП — Kraft Foods Italia Intellectual Property (Cuétara MARĺA ORO)
   (Дело T-271/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „Cuétara Maria ORO“ - По-ранна фигуративна марка на Общността и по-ранна национална фигуративна марка „ORO“ - Частичен отказ за регистрация - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (CE) № 207/2009))
   (2015/C 221/14)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Nutrexpa, SL (Барселона, Испания) (представители: J. Grau Mora, M. Ferrándiz Avendaño и Y. Sastre Canet, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представители: Ó. Mondéjar Ortuño и V. Melgar)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Kraft Foods Italia Intellectual Property Srl (Милано, Италия) (представители: A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli и G. Petrocchi, адвокати)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 18 март 2013 г. (преписка R 1285/2012-1) относно производство по възражение между Kraft Foods Italia Intellectual Property Srl и Nutrexpa, SL.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Nutrexpa, SL да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 215, 27.7.2013 г.


title: Дело C-510/12: Преюдициално запитване, отправено от Hof van Beroep te Gent (Белгия) на 9 ноември 2012 г. — Bloomsbury NV/Belgische Staat

text:
               16.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/13

         Преюдициално запитване, отправено от Hof van Beroep te Gent (Белгия) на 9 ноември 2012 г. — Bloomsbury NV/Belgische Staat
   (Дело C-510/12)
   2013/C 46/23
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hof van Beroep te Gent

      Страни в главното производство

      Въззивник: Bloomsbury NV

      Въззиваем: Belgische Staat

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 2, параграфи 3, 4 и 5 от Четвърта директива 78/660/ЕИО (1) на Съвета от 25 юли 1978 г., приета на основание член 54, параграф 3, буква ж) от Договора, относно годишните счетоводни отчети на някои видове дружества, да се тълкува в смисъл, че когато дружество придобива безвъзмездно значителен имуществен актив и затова не може да го отрази в счетоводството си със стойност на придобиване, а това създава невярна представа за имуществото, за финансовото състояние и за резултатите от дейността на дружеството, въпросният безвъзмездно придобит актив все пак трябва да бъде отразен в счетоводството с действителната му стойност?

      (1)  ОВ L 222, стр. 11; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 21.


title: Дело T-3/09: Иск, предявен на 2 януари 2009 г.  — Италия/Комисия

text:
               7.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/45

         Иск, предявен на 2 януари 2009 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-3/09)
   (2009/C 55/81)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Република Италия (представител: P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решението на Комисията от 21 октомври 2008 година относно държавна помощ C 20/2008 (ex 62/2008), която Република Италия има намерение да приведе в действие чрез изменение на схема N 59/04 относно временния защитен механизъм за корабостроене, което решение е с номер C(2008) 6015 окончателен и е съобщено на Република Италия на 22 октомври 2008 г. с писмо от 22 октомври 2008 г. № SG-Greffe (2008) D/206436.

         Правни основания и основни доводи
   Обжалваното решение в настоящото дело е същото като това в дело Cantiere Navale De Poli/Комисия (T-584/08).
   Правните основания и основните доводи са сходни с изтъкнатите в делото, посочено по-горе.


title: Дело C-338/13: Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof (Австрия) на 20 юни 2013 г. — Marjan Noorzia

text:
               10.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 233/4

         Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof (Австрия) на 20 юни 2013 г. — Marjan Noorzia
   (Дело C-338/13)
   2013/C 233/07
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Marjan Noorzia

      Ответник: Bundesministerin für Inneres

      Преюдициални въпроси

   Следва ли член 4, параграф 5 от Директива 2003/86/ЕО на Съвета от 22 септември 2003 година относно правото на събиране на семейството (1) да се тълкува в смисъл, че не допуска съществуването на разпоредба, съгласно която съпрузите и регистрираните партньори трябва да са навършили 21 години към датата на подаване на заявлението, за да може да се приеме, че имат право да се съберат с членовете на семейството им?

      (1)  ОВ L 251, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 164.


title: Дело T-169/10: Жалба, подадена на 14 април 2010 г. — Grupo Osborne/СХВП — Industria Licorera Quezalteca (TORO XL)

text:
               5.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/49

         Жалба, подадена на 14 април 2010 г. — Grupo Osborne/СХВП — Industria Licorera Quezalteca (TORO XL)
   (Дело T-169/10)
   2010/C 148/79
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: Grupo Osborne, SA (El Puerto de Santa María, Испания) (представител: J. Iglesias Monravá, abogado)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Industria Licorera Quezalteca, SA

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение от 22.01.2010 г. на апелативния състав на СХВП, постановено по преписка R 223/2009-2, с което се отказва регистрация на марка на Общността № 4 769 279 TORO XL за клас 33,

               —

               в резултат на това да се допусне регистрация на марка на Общността № 4 769 279 TORO XL за клас 33, и

               —

               да се осъдят ответникът и другата страна в производството пред апелативния състав да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „TORO XL“ (заявка за регистрация № 4 769 279) за стоки и услуги от класове 32, 33 и 43.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: INDUSTRIA LICORERA QUEZALTECA S.A.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративна марка на Общността (№ 4 027 124), която съдържа означението „XL“, за стоки от клас 33 (алкохолни напитки)

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: уважава възражението и отхвърля заявката за регистрация.

      Изложени правни основания: неправилно тълкуване на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 относно марката на Общността.


title: Дело T-464/09: Иск, предявен на 20 ноември 2009 г. — Европейска комисия/New Acoustic Music и Anna Hildur Hildibrandsdottir

text:
               27.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/33

         Иск, предявен на 20 ноември 2009 г. — Европейска комисия/New Acoustic Music и Anna Hildur Hildibrandsdottir
   (Дело T-464/09)
   2010/C 51/65
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: A.-M. Rouchaud-Joët, N. Bambara, подпомагани от C. Erkelens, lawyer)

      Ответници: New Acoustic Music Association (Orpington, Обединеното кралство), Anna Hildur Hildibrandsdottir (Orpington)

      Искания на ищеца

               —

               да се осъдят ответниците да възстановят на Комисията сумата от 31 136,23 EUR — главница, заедно с лихви в размер на 7,70 % на година, считано от 14 януари 2008 г. до датата на окончателното плащане,

               —

               да се осъдят ответниците да заплатят разноските по производството, включително направените от Комисията съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Искът е предявен във връзка със споразумение за отпускане на безвъзмездна помощ, определено с договор № 2003-1895/001-001, сключен между Европейската комисия (наричана по-нататък „Комисията“) и New Acoustic Music Association (наричана по-нататък „NAMA“), представлявана от г-жа Anna Hildur Hildibrandsdottir, с оглед провеждането на дейността, озаглавена „CLT2003/A1/GB-317 — European Music Roadwork“ в рамките на програма „Култура 2000“ (1).
   Настоящият иск има за предмет осъждането на ответниците, всеки от които отговаря солидарно за пълния размер, да възстановят на Комисията сумата от 31 136,23 EUR, заедно с лихвите за забава, представляваща разликата между авансовото плащане от ищеца на NAMA за изпълнение на дейностите, предвидени в споразумението за отпускане на безвъзмездна помощ, и сумата, която NAMA има право да получи.
   В подкрепа на иска си ищецът изтъква само едно правно основание. Той твърди, че NAMA е нарушила договорните си задължения като не е възстановила част от авансовото плащане, направено от Комисията, тъй като действителните допустими разходи са били по-ниски от общия обем на предвидените разходи.
   Комисията твърди, че Acoustic и г-жа Anna Hildur Hildibrandsdottir, в качеството ѝ на партньор и упълномощен юридически представител на NAMA, отговарят солидарно за дължимата сума.

      (1)  Решение № 508/2000/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 февруари 2000 година за създаване на програма „Култура 2000“ (ОВ L 63, 2000 г., стр. 1).


title: Дело C-348/12 P: Жалба, подадена на 16 юли 2012 г. от Съвет на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 25 април 2012 г. по дело T-509/10, Manufacturing Support & Procurement Kala Naft/Съвет

text:
               22.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/27

         Жалба, подадена на 16 юли 2012 г. от Съвет на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 25 април 2012 г. по дело T-509/10, Manufacturing Support & Procurement Kala Naft/Съвет
   (Дело C-348/12 P)
   2012/C 287/53
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Съвет на европейския съюз (представители: M. Bishop и R. Liudvinaviciute-Cordeiro)

      Други страни в производството: Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Техеран, Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да отмени решението, постановено от Общия съд (4ти състав) на 25 април 2012 г. по дело T-509/10;

               —

               да постанови окончателно решение по спора и да обяви за недопустима жалбата на Kala Naft срещу въпросните актове на Съвета, или, при условията на евентуалност, да отхвърли жалбата като необоснована;

               —

               да осъди Kala Naft да заплати съдебните разноски, направени от Съвета при първоинстанционното производство и в рамките на настоящото производство по обжалване.

      Правни основания и основни доводи

   Съветът счита, че Решението на Общия съд по горепосоченото дело е опорочено от две грешки при прилагане на правото и че поради това посоченото решение би трябвало да бъде отменено.
   На първо място, Съветът счита, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като не е обявил за недопустима жалбата, подадена от дружеството Kala Naft, макар според Съвета това дружество да представлява иранско правителствено образувание.
   На второ място, Съветът счита, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че един от мотивите, възприети за да се обоснове налагането на ограничителни мерки срещу Kala Naft не е достатъчен за да се изпълни задължението за мотивиране и че Съветът е бил длъжен да представи доказателства за да обоснове едни друг от тези мотиви. Съветът счита също, Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е приел, че елементът от мотивите — според който дружеството Kala Naft търгува с оборудване за петролния и газовия сектор, което може да бъде използвано за иранската ядрена програма — не би могъл да се счита като „предоставящ подкрепа“ при разпространението на ядрено оръжие, без да установява връзката между този елемент и другите елементи на мотивите.


title: Дело C-677/13: Иск, предявен на 18 декември 2013 г. — Европейска комисия/Република Гърция

text:
               22.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 52/30

         Иск, предявен на 18 декември 2013 г. — Европейска комисия/Република Гърция
   (Дело C-677/13)
   2014/C 52/55
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: M. Patakia и E. Sanfrutos Cano)

      Ответник: Република Гърция

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Съда да обяви, че:

               —

               като не е приела необходимите мерки за да гарантира, че а) управлението на отпадъците в депото в Kiato се извършва без да се застрашава човешкото здраве и без да се уврежда околната среда, и че б) са забранени изоставянето, изхвърлянето или неконтролираното управление на отпадъци в посоченото депо,

               —

               като е допуснала функционирането на посоченото депо без одобрени екологични условия и без издадено валидно разрешение, съобразени с предварителните изисквания за издаването и необходимото съдържание на такова разрешение, и следователно не е гарантирала, че в депото се депонират само третирани отпадъци, като притежателят на отпадъците или управителят на посоченото депо не са длъжни да докажат преди или по време на депонирането, че въпросните отпадъци могат да бъдат приети в депото в съответствие с критериите, установени в разрешението, и че отговарят на критериите за допускане, посочени в приложение II,

               —

               като не е гарантирала, че процедурите за контрол и за надзор на всяка оперативна фаза отговарят на законоустановените минимални изисквания,

               —

               Република Гърция не е изпълнила задълженията си по членове 13, 23 и член 36, параграф 1 от Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно отпадъците и за отмяна на определени директиви (1), както и задълженията си по член 6, буква а), член 8, член 9, букви а), б) и в), член 11, параграф 1, буква а) и член 12 от Директива 1999/31/ЕО на Съвета от 26 април 1999 година относно депонирането на отпадъци (2).

               —

               да се осъди Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

               1.

               Гръцките власти допуснали да продължи експлоатацията на депото в Kiato без одобрени екологични условия и без надлежно разрешение (нарушение на член 23 от Директива 2008/98/ЕО, както и на член 8, по-конкретно буква а), и на член 9, букви а), б) и в) от Директива 99/31/ЕО). Поради липсата на специално разрешение Република Гърция също така не може да изпълни задълженията си по член 6, буква а) и член 11, параграф 1, буква а) от Директива 99/31/ЕО.

               2.

               Проверките, направени на 24 октомври 2007 г., 3 ноември 2011 г. и 31 юли 2012 г. показват значителни проблеми, свързани с неправилното функциониране на депото в Kiato и с претоварване на площадката. От това следва нарушение на член 13, член 36, параграф 1 от Директива 2008/98/ЕО и на членове 8, 9 и 12 от Директива 99/31/ЕО.

      (1)  ОВ L 312, стр. 3.

      (2)  ОВ L 182, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 5, стр. 94.


title: Дело T-348/10: Жалба, подадена на 16 август 2010 г. — Panzeri/СХВП — Royal Trophy (Royal Veste e premia lo sport)

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/52

      Жалба, подадена на 16 август 2010 г. — Panzeri/СХВП — Royal Trophy (Royal Veste e premia lo sport)
      (Дело T-348/10)
      ()
      (2010/C 288/97)
      Език на жалбата: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Luigi Panzeri (Monguzzo, Италия) (представител: C. Galli, avvocato)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Royal Trophy Srl (Cava de Tirreni, Италия)

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени решението на първи апелативен състав от 20 май 2010 г. и решението на отдела по споровете от 30 юни 2009 г.

                  —

                  да се обяви, че възражението на жалбоподателя срещу заявката за регистрация на марка № 5 285 507 трябва да се уважи и да се отхвърли заявката за тази марка за стоки от класове 25 (Облекло) и 28 (Гимнастически и спортни артикули, които не са включени в други класове) и/или да се приеме всяка друга мярка, която Общият съд намери за подходяща.

                  —

                  да се осъди Royal Trophy s.r.l. да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

         Заявител на марката на Общността: ROYAL TROPHY S.r.l.

         Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „ROYAL veste e premia lo sport“ (заявка за регистрация № 5 285 507) за стоки от класове 25 и 28

         Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят

         Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словна марка на Общността (№ 1533504) и международна словна марка (№ 5769068) „VESTE LO SPORT“ за стоки от клас 25, и нерегистрирана, но използвана в процеса на търговия фигуративна марка „PANZERI veste lo sport“ за „облекло, по-специално спортно облекло“

         Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.

         Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

         Изложени правни основания: неправилно прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 относно марката на Общността.


title: Дело T-462/09: Решение на Общия съд от 12 януари 2012 г. — Storck/СХВП — RAI (Ragolizia) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „Ragolizia“ — По-ранна словна марка на Общността „FAVOLIZIA“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               18.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 49/23

         Решение на Общия съд от 12 януари 2012 г. — Storck/СХВП — RAI (Ragolizia)
   (Дело T-462/09) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „Ragolizia“ - По-ранна словна марка на Общността „FAVOLIZIA“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2012/C 49/40
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: August Storck KG (Берлин, Германия) (представители: I. Rohr, P. Goldenbaum и T. Melchert, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Radiotelevisione italiana SpA (RAI) (Рим, Италия)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 8 септември 2009 г. (преписка R 1779/2008-4), постановено в производство по възражение между Radiotelevisione italiana SpA (RAI) и August Storck KG.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда August Storck KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 11, 16.1.2010 г.


title: Дело C-363/10: Определение на председателя на Съда от 6 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunal Judicial de Póvoa de Lanhoso, Португалия) — Maria de Jesus Barbosa Rodrigues/Companhia de Seguros Zurich SA.

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/27

         Определение на председателя на Съда от 6 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunal Judicial de Póvoa de Lanhoso, Португалия) — Maria de Jesus Barbosa Rodrigues/Companhia de Seguros Zurich SA.
   (Дело C-363/10) (1)

   2011/C 252/58
   Език на производството: португалски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 288, 23.10.2010 г.


title: Дело C-182/17: Преюдициално запитване от Kúria (Унгария), постъпило на 11 април 2017 г. — Nagyszénás Településszolgáltatási Nonprofit Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

text:
               10.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/6

         Преюдициално запитване от Kúria (Унгария), постъпило на 11 април 2017 г. — Nagyszénás Településszolgáltatási Nonprofit Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság
   (Дело C-182/17)
   (2017/C 221/08)
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Kúria

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Nagyszénás Településszolgáltatási Nonprofit Kft.

      Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

      Преюдициални въпроси

               1)

               Включва ли понятието „публичноправен орган“ съгласно член 13, параграф 1, първа алинея от Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност търговско дружество, чийто капитал е 100 % собственост на общината?

               2)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос, трябва ли да се приеме, че търговското дружество извършва в качеството си на публичноправен орган дейностите, които общината е длъжна да реализира, но е възложила на въпросното дружество?

               3)

               При отрицателен отговор на някой от предходните въпроси, трябва ли да се приеме, че възнаграждението, платено от общината на търговското дружество за извършване на дейностите, представлява насрещна престация?

      (1)  ОВ 2006, L 347, стр. 1.


title: Дело C-436/14: Определение на Съда (седми състав) от 7 април 2016 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Bari — Италия) — Наказателно производство срещу Davide Cazzorla (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Идентични преюдициални въпроси — Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС — Свобода на установяване — Свободно предоставяне на услуги — Хазартни игри — Национална правна уредба — Реорганизация на системата за концесии чрез времево изравняване на сроковете за концесиите — Нов публичен търг — Концесии със срок, по-кратък от срока на предходните концесии — Безвъзмездно отстъпване на ползването на собствени материални и нематериални активи, които представляват система на управление и събиране на залози — Ограничаване — Императивни съображения от обществен интерес — Пропорционалност)

text:
               25.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/6

         Определение на Съда (седми състав) от 7 април 2016 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Bari — Италия) — Наказателно производство срещу Davide Cazzorla
   (Дело C-436/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Идентични преюдициални въпроси - Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС - Свобода на установяване - Свободно предоставяне на услуги - Хазартни игри - Национална правна уредба - Реорганизация на системата за концесии чрез времево изравняване на сроковете за концесиите - Нов публичен търг - Концесии със срок, по-кратък от срока на предходните концесии - Безвъзмездно отстъпване на ползването на собствени материални и нематериални активи, които представляват система на управление и събиране на залози - Ограничаване - Императивни съображения от обществен интерес - Пропорционалност))
   (2016/C 270/07)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Bari

      Страна в главното производство

   Davide Cazzorla

      Диспозитив

               1)

               Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС, както и принципите на равно третиране и на ефективност трябва да се тълкуват в смисъл, че те допускат национално законодателство относно хазартните игри, като разглежданото в главното производство, което предвижда организирането на нова тръжна процедура, отнасяща се до концесии със срок, по-кратък от този на предоставените по-рано концесии, поради реорганизация на системата чрез времево изравняване на сроковете на концесиите.

               2)

               Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат ограничителна национална разпоредба, като разглежданата в главното производство, която налага на концесионера задължение за безвъзмездно прехвърляне в случай на прекратяване на дейността поради изтичане на срока на концесията ползването на притежавани материални и нематериални активи, които представляват мрежа за управление и събиране на залози, при условие че това ограничение надвишава необходимото за постигането на действително преследваната с тази разпоредба цел, а това следва да се провери от запитващата юрисдикция.

      (1)  ОВ C 448, 15.12.2014 г.


title: Дело T-644/14 R: Определение на председателя на Общия съд от 7 април 2016 г. — ADR Center/Комисия (Обезпечително производство — Арбитражна клауза — Споразумения, сключени за изпълнение на проекти, финансирани от Съюза в рамките на програмата „Гражданско правосъдие“ — Решение на Комисията, имащо изпълнителна сила, да се пристъпи към събиране на платените суми — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               30.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/30

         Определение на председателя на Общия съд от 7 април 2016 г. — ADR Center/Комисия
   (Дело T-644/14 R)
   ((Обезпечително производство - Арбитражна клауза - Споразумения, сключени за изпълнение на проекти, финансирани от Съюза в рамките на програмата „Гражданско правосъдие“ - Решение на Комисията, имащо изпълнителна сила, да се пристъпи към събиране на платените суми - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност))
   (2016/C 191/39)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: ADR Center Srl (Рим, Италия) (представител: L. Tantalo, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: L. Cappelletti и J. Estrada de Solà)

      Предмет

   Молба за спиране на принудителното изпълнение на Решение C (2014) 4485 окончателен на Комисията от 27 юни 2014 г. относно възстановяването на сумата от 194 275,34 EUR, ведно с лихвите, дължима от ADR Center Srl във връзка с дебитни известия № 3241311168, № 3241311170 и № 3241311175, отнасящи се съответно за 62 649,47 EUR, 78 991,12 EUR и 52 634,75 EUR.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечителни мерки.

               2)

               Отменя определението от 22 януари 2016 г., в частта му, която се отнася до дело T—644/14 R.

               3)

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-375/09: Решение на Съда (голям състав) от 3 май 2011 г. (преюдициално запитване от Sąd Najwyższy — Република Полша) — Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów/Tele2 Polska sp. z o.o., понастоящем Netia S.A. (Конкуренция — Регламент (ЕО) № 1/2003 — Член 5 — Злоупотреба с господстващо положение — Правомощия на органите по конкуренция на държавите членки да установяват липсата на нарушение на член 102 ДФЕС)

text:
               25.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 186/4

         Решение на Съда (голям състав) от 3 май 2011 г. (преюдициално запитване от Sąd Najwyższy — Република Полша) — Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów/Tele2 Polska sp. z o.o., понастоящем Netia S.A.
   (Дело C-375/09) (1)

   (Конкуренция - Регламент (ЕО) № 1/2003 - Член 5 - Злоупотреба с господстващо положение - Правомощия на органите по конкуренция на държавите членки да установяват липсата на нарушение на член 102 ДФЕС)
   2011/C 186/06
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Sąd Najwyższy

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

      Ответник: Tele2 Polska sp. z o.o., понастоящем Netia S.A.

      Предмет

   Преюдициално запитване — Sąd Najwyższy — Тълкуване на член 5 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167) — Злоупотреба с господстващо положение — Правомощия на органите по конкуренция на държавите членки да установяват с решение, че член 82 ЕО не се прилага за търговските практики на дадено предприятие

      Диспозитив

               1.

               Член 5 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска възможността националният орган по конкуренция да приеме решение, че не е налице нарушение на член 102 ДФЕС, когато, за да приложи последния член, органът проверява дали са изпълнени условията за неговото прилагане и в резултат от проверката счита, че липсва злоупотреба.

               2.

               Член 5, втора алинея от Регламент № 1/2003 се прилага пряко и не допуска приложимостта на норма на националното право, която би наложила свързаното с прилагането на член 102 ДФЕС производство да бъде прекратено с решение, че споменатият член не е нарушен.

      (1)  ОВ C 297, 5.12.2009 г.


title: Дело T-270/16 P: Жалба, подадена на 28 май 2016 г. от Petrus Kerstens срещу решението, постановено на 18 март 2016 г. от Съда на публичната служба по дело F-23/15, Kerstens/Комисия

text:
               18.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/47

         Жалба, подадена на 28 май 2016 г. от Petrus Kerstens срещу решението, постановено на 18 март 2016 г. от Съда на публичната служба по дело F-23/15, Kerstens/Комисия
   (Дело T-270/16 P)
   (2016/C 260/58)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Petrus Kerstens (Оверейсе, Белгия) (представител: C. Mourato, адвокат)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на втори състав на Съда на публичната служба, постановено на 18 март 2016 г. по дело Kerstens/Комисия, заведено под номер F-23/15,

               —

               да върне делото за ново разглеждане на Съда на публичната служба на Европейския съюз,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага пет основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Първото основание е изведено от изопачаване на фактите и доказателствата и от противоречие в мотивите относно липсата на доклад за административно разследване по смисъла на членове 2—4 от общите разпоредби за прилагане за административните разследвания и дисциплинарните производства от 2004 г. (наричани по-нататък „ОРП 2004 г.“).

               2.

               Второто основание е изведено от грешка при прилагане на правото – не е отменено дисциплинарно решение, което не се основава на доклад от административно разследване по смисъла на ОРП 2004 г.

               3.

               Третото основание е изведено от противоречие в мотивите на решението, от нарушение на задължението за мотивиране, от изопачаване на фактите и доказателствата, от нарушение на член 4, параграф 4 от ОРП 2004 г., на член 91 от Правилника и на принципа на разделяне на правомощията между съдебните и административните органи, на забраната за произнасяне ultra petita и на принципите на състезателност и на недопускане на дискриминация, от грешки при прилагане на правото при прегледа, който Съдът на публичната служба направил на последствията от допуснатите от Комисията нередности.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от грешка при прилагане на правото и от нарушение на принципа на състезателност, свързани с лошо тълкуване на член 24 от Правилника и на член 10 от приложение IX към Правилника.

               5.

               Петото основание, изложено при условията на евентуалност, е изведено от изопачаване на фактите и доказателствата, от нарушение на задължението за мотивиране и от грешка при прилагане на правото във връзка със спазването на разумен срок в дисциплинарните производства.