               10.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 410/6

         Дело, заведено на 12 август 2015 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
   (Дело E-21/15)
   (2015/C 410/05)
   На 12 август 2015 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Øyvind Bø и Marlene Lie Hakkebo в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: 35 Rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium.
   Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:

               1.

               Да постанови, че като не е приела в предвидения срок мерките, необходими за изпълнението на акта, посочен в точка 1а от глава XXIV от приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2011/88/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. за изменение на Директива 97/68/ЕО по отношение на разпоредбите за двигателите, пуснати на пазара в рамките на гъвкавия механизъм), адаптиран към Споразумението с Протокол 1 към него, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 2 от акта и член 7 от Споразумението.

               2.

               Да нареди на Исландия да заплати съдебните разноски.

      Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:

               —

               Искът се отнася до неспазването от страна на Исландия в срок до 28 март 2015 г. на мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 28 януари 2015 г., отнасящо се до невъвеждането в нейния национален правен ред на Директива 2011/88/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2011 г. за изменение на Директива 97/68/ЕО по отношение на разпоредбите за двигателите, пуснати на пазара в рамките на гъвкавия механизъм (наричана по-долу „актът“), посочена в точка 1а от глава XXIV от приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство и адаптирана към Споразумението с Протокол 1 към него.

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че като не е приела в предвидения срок мерките, необходими за прилагането на акта, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 2 от акта и по член 7 от Споразумението за ЕИП.


title: Дело C-467/13 P: Жалба, подадена на 27 август 2013 г. от Industries Chimiques du Fluor (ICF) срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 18 юни 2013 г. по дело T-406/08, ICF/Комисия

text:
               16.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 336/8

         Жалба, подадена на 27 август 2013 г. от Industries Chimiques du Fluor (ICF) срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 18 юни 2013 г. по дело T-406/08, ICF/Комисия
   (Дело C-467/13 P)
   2013/C 336/18
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Industries Chimiques du Fluor (ICF) (представители: P. Wytinck, D. Gillet, avocats)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението, постановено от Общия съд на Европейския съюз на 18 юни 2013 г. по дело T-406/08, Industries Chimiques du Fluor (ICF)/Европейска комисия, и ако Съдът приеме, че разполага с всички необходими данни, за да се произнесе сам с окончателно решение по съществото на спора, да отмени наложената на ICF със спорното решение глоба в размер EUR 1 700 000 или най-малко да намали нейния размер,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени решението на Общия съд и делото да му се върне за ново разглеждане,

               —

               да се осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят изтъква три основания.
   С първото основание жалбоподателят поддържа, че Общият съд допуска грешка при прилагането на правото или най-малкото е допуснал съществена неточност във фактическите констатации или е тълкувал превратно фактите, като приема, че обстоятелството, че Комисията е приела спорното решение въз основа на документи, които не са посочени в изложението на възраженията, не представлява нарушение на правото на защита и на член 27 от Регламент (ЕО) № 1/2003 (1).
   Жалбоподателят счита освен това, че Общият съд е допуснал грешка при прилагането на правото, като приема, че намаляването на броя на участниците в нарушението от страна на Комисията след съобщаването на изложението на възраженията и преди приемането на спорното решение не е накърнило интересите на жалбоподателя, нито е представлявало нарушение на правото му на защита, изразяващо се в невъзможност да вземе отношение по това намаляване преди приемането на спорното решение.
   В рамките на второто основание жалбоподателят упреква Общия съд, че е нарушил член 23 от Регламент (ЕО) № 1/2003. Общият съд всъщност възприел неправилно разбиране на параграф 18 от Насоките относно метода за определяне на размера на глобите, тъй като тълкувал израза „общата стойност на продажбите на стоки или услуги, с които е свързано нарушението“ в смисъл, че в това понятие се включва само общата стойност на продажбите на участващите в нарушението предприятия, а не в смисъл на общата стойност на продажбите на този пазар.
   Освен това жалбоподателят упреква Общия съд, че е нарушил своето задължение за мотивиране, тъй като не взема в достатъчна степен и по относим начин отношение по доводите на жалбоподателя, че е налице поврат в практиката по вземане на решения на Комисията в областта на определянето на размера на глобата.
   В третото изтъкнато от него основание жалбоподателят счита, че продължителността на производството пред Общия съд надхвърляла разумния срок, поради което е в нарушение на член 47 от Хартата на основните права, при положение че според жалбоподателя става въпрос за дело, което не е сложно и по което документите са малко. Поради това жалбоподателят моли в съответствие с Решение по дело Baustahlgewebe/Комисия (2) да бъде намален размерът на наложената му глоба.
   На последно място жалбоподателят упреква Общия съд, че е нарушил член 31 от Регламент (ЕО) № 1/2003. Всъщност Общият съд не бил упражнил правилно своето правомощие за пълен съдебен контрол, тъй като не е извършил самостоятелна преценка и не е обосновал защо в конкретния случай глобата е основателна. В тази насока жалбоподателят счита, че Общият съд не е взел отношение по различни доводи, изтъкнати от жалбоподателя в рамките на производството пред Общия съд.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 [ЕО] и 82 [ЕО] (ОВ L 1, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).

      (2)  Решение от 17 декември 1998 г. по дело Baustahlgewebe/Комисия, C-185/95 P, Recueil, стр. I-8417.


title: Дело T-405/16: Жалба, подадена на 29 юли 2016 г. —The Regents of the University of California/CPVO — Nador Cott Protection и CVVP (Tang Gold)

text:
               16.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 14/36

         Жалба, подадена на 29 юли 2016 г. —The Regents of the University of California/CPVO — Nador Cott Protection и CVVP (Tang Gold)
   (Дело T-405/16)
   (2017/C 014/44)
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: The Regents of the University of California (Ривърсайд, Калифорния, САЩ) (представители: J. Muñoz-Delgado Mérida, S. Poza Martínez, M. Esteve Sanz и J. Lissen Arbeloa, адвокати)

      Ответник: Служба на Общността за сортовете растения (CPVO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Nador Cott Protection SARL (Сен-Рафаел, Франция) и Club de Variedades Vegetales Protegidas (Валенсия, Испания)

      Данни за производството пред CPVO

      Притежател на сорта растение, който се ползва със спорната правна закрила на Общността: Жалбоподателят

      Сорт растение, който се ползва със спорната правна закрила на Общността: Ползващ се с правна закрила на Общността сорт растение № EU 38924, сортово наименование: Tang Gold, вид: Citrus reticulata Bianco

      Обжалвано решение: Решение на отделението по жалбите на CPVO от 29 април 2016 г. по преписка A006/2014

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Що се отнася до признак № 68 от Протокол CPVO-TP 201/2, на сорта Nadorcott да се признае степен на проява „много висока“ с оценка 9 или, при условията на евентуалност, степен на проява „висока“ с оценка 7, и това съответно да бъде отразено в доклада за различията със сходните сортове, който е част от официалното описание на сорта Tang Gold.

               —

               Да установи и признае наличието на ясни различия между сортовете Tang Gold и Nadorcott по отношение на признаци № 5, 6, 14, 15, 16, 37, 50, 60 и 65 от Протокол CPVO-TP 201/2 и да разпореди чрез поправка те съответно да бъдат включени в доклада за различията със сходните сортове, който е част от официалното описание на сорта Tang Gold.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на членове 57, 62, 67, 75 и 81 от Регламент № 2100/94.

               —

               Нарушение на член 49 от Регламент № 874/09.

               —

               Неправилно тълкуване на доклада на IVIA, озаглавен „Значение на намаляването на съдържанието на семена чрез индуциран мутагенез“.

               —

               Независимост на признак 68 от условията в околната среда.

               —

               Съпоставимостта на представените от UCR данни относно броя на семената в сорта Nadorcott.


title: Дело T-121/14: Жалба, подадена на 18 февруари 2014 г.  — PT Pelita Agung Agrindustri/Съвет

text:
               14.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/60

         Жалба, подадена на 18 февруари 2014 г. — PT Pelita Agung Agrindustri/Съвет
   (Дело T-121/14)
   2014/C 112/77
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: PT Pelita Agung Agrindustri (Medan, Индонезия) (представители: F. Graafsma и J. Cornelis, lawyers)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 1194/2013 на Съвета от 19 ноември 2013 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на биодизел с произход от Аржентина и Индонезия (OВ L 315, стp. 2), доколкото с него се налага антидъмпингово мито на жалбоподателя и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага седем правни основания.

               1.

               Първо правно основание, състоящо се в твърдението, че Антидъмпинговото споразумение на СТО не допуска коригиране на разходите само поради това, че те са по-ниски отколкото на други пазари или са „нарушени“ в резултат на намеса на правителството. Поради това би следвало член 2, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (OВ L 343, стp. 51; наричан по-нататък „основният регламент“) да се обяви за неприложим доколкото той предвижда такава възможност за коригиране на разходите.

               2.

               Второ правно основание, състоящо се в твърдението, че коригирането на разходите за нерафинирано палмово масло (наричано по-нататък „CPO“) в настоящия случай представлява нарушение на член 2, параграф 5 от основния регламент. По-конкретно, жалбоподателят излага следните твърдения:

                           —

                           не е налице доказателството, необходимо, за да бъде прието, че цените на CPO на индонезийския пазар са нарушени и Съветът и Европейската комисия (наричани по-нататък „институциите“) са допуснали явна грешка в преценката, като са приели, че цените на CPO на индонезийския пазар са нарушени;

                           —

                           чрез използването на референтната експортна цена (наричана по-нататък „HPE“) за коригиране на разходите, институциите не са коригирали разходите на „приемлива основа“, както изисква член 2, параграф 5 от основния регламент и/или въз основа на „източници, които не са засегнати от такова нарушаване“; и

                           —

                           член 2, параграф 5 от основния регламент не допуска коригирането на разходите в случаи, когато просто се твърди, че цените са „ниски“

               3.

               Трето правно основание, състоящо се в твърдението, че институциите са допуснали явна грешка в преценката, като са приели, че покупните цени на СРО за жалбоподателя от свързани страни са нарушени. По-конкретно, институциите са допуснали явна грешка в преценката, като са приели, че покупните цени за СРО на жалбоподателя от свързани дружества не са свободно договорени.

               4.

               Четвърто правно основание, състоящо се в твърдението, че при определянето на разумния марж на печалбата Съветът не се е съобразил с правното си задължение, съдържащо се в член 2, параграф 6, буква в) от основния регламент. Този член изисква общата разумна печалба да не може да надвишава печалбата, нормално реализирана от други износители или производители при продажбата на стоки от същата обща категория на вътрешния пазар на държавата по произход.

               5.

               Пето правно основание, състоящо се в твърдението, че като са отказали да извършат съответно коригиране поради ценовата премия, свързана със сертифицирането за съответствие с RED, институциите явно са изопачили фактите и са нарушили член 3, параграф 2 и член 3, параграф 3 от основния регламент, тъй като експортните цени на жалбоподателя не са били обективно сравнени с целевата цена на промишлеността на Съюза. В допълнение, като са отказали да извършат необходимата корекция за RED-сертифицирането, институциите са дискриминирали недопустимо жалбоподателя в сравнение с други индонезийски производители.

               6.

               Шесто правно основание, състоящо се в твърдението, че институциите са нарушили член 3, параграф 7 от основния регламент и са допуснали явна грешка в преценката, като са приели, че правилата за двойното отчитане не са допринесли за нанесената вреда на промишлеността на Съюза.

               7.

               Седмо правно основание, състоящо се в твърдението, че институциите не са разгледали сведенията и доводите, представени от жалбоподателя в хода на разследването. По този начин те не само са нарушили задължението си за дължимата грижа и добра администрация, като не са проучили внимателно и безпристрастно всички относими факти, с които са разполагали, но също така не са изпълнили задължението си, съдържащо се в член 20, параграф 5 от основния регламент, както и със задължението си да изложат мотиви, съгласно изискването на член 296 ДФЕС.


title: Дело C-535/16: Преюдициално запитване от Tribunalul Specializat Mureș (Румъния), постъпило на 21 октомври 2016 г. — Michael Tibor Bachman/FAER IFN SA

text:
               6.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/7

         Преюдициално запитване от Tribunalul Specializat Mureș (Румъния), постъпило на 21 октомври 2016 г. — Michael Tibor Bachman/FAER IFN SA
   (Дело C-535/16)
   (2017/C 038/09)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunalul Specializat Mureș

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Michael Tibor Bachman

      Ответник: FAER IFN SA

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 2, параграф 2 от Директива № 93/13/ЕИО (1), в който е дадено определение на понятието „потребител“, да се тълкува в смисъл, че то включва и физическо лице, което чрез договор за новация поема пред институция, която предоставя по занятие кредити, задължение за погасяване на кредити, първоначално отпуснати на дадено дружество за предназначени за неговата дейност цели, съответно за инвестиции в пътния превоз на стоки, когато това физическо лице няма явна връзка със съответното дружество, но е постъпило по този начин поради връзките, които има, извън дейността му по занятие, с лицето, което е било управител на дружеството, получател на първоначално отпуснатите кредити, както и с лицата, подписали акцесорни договори към първоначалните договори за кредит (договори за поръчителство, договор за обезпечение върху недвижим имот/за ипотека)?

      (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ 1993 L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273)


title: Дело T-110/07: Иск, предявен на 16 април 2007 г. — Siemens/Комисия

text:
               23.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 140/26

         Иск, предявен на 16 април 2007 г. — Siemens/Комисия
   (Дело T-110/07)
   (2007/C 140/46)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Siemens AG (Берлин и Мюнхен, Германия) (представители: I. Brinker, T. Loest и C. Steinle, Rechtsanwälte)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени на основание член 231, параграф 1 ЕО Решението на Комисията от 24 януари 2007 г. (преписка COMP/F/38.899 — Комутационни апаратури с газова изолация), доколкото засяга ищеца,

               —

               субсидиарно, да се намали наложената в член 2, буква м) от Решението глоба,

               —

               да се осъди на основание член 87, алинея 2 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд Комисията на Европейските общности да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът оспорва Решение на Комисията К (2006) 6762 окончателен от 24 януари 2007 г. по преписка COMP/F/38.899 — Комутационни апаратури с газова изолация. В обжалваното решение срещу ищеца и други предприятия е наложена глоба за нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за създаването на Европейско икономическо пространство (ЕИП). По мнение на Комисията ищецът е участвал в серия от споразумения и съгласувани практики в сектора на „Комутационни апаратури с газова изолация“.
   В подкрепа на иска си ищецът изтъква три основания.
   На първо място, ответникът се упреква, че е пропуснал да изложи и докаже конкретно твърдените нарушения. Комисията не е изложила и доказала преди всичко последиците от твърдените нарушения върху общия пазар и Европейското икономическо пространство по време на първата фаза от твърдените нарушения до 1999 година.
   На второ място, ищецът изтъква, че Комисията погрешно е приела, че е извършено едно единствено и продължено нарушение и погрешно определя продължителността на нарушението. Според ищеца ответникът не е могъл да докаже, че след 22 април 1999 година ищецът е участвал в твърдяното нарушение. Освен това, се предявява нарушение на член 25 от Регламент (ЕО) № 1/2003 (1), тъй като по мнение на ищеца е изтекла погасителната давност относно участието му в твърдяното нарушение в първата фаза до 1999 година.
   На последно място, ищецът предявява тежка грешка в правото на Комисията при определяне на глобата. В това отношение се привежда като пример, че Комисията погрешно е преценила тежестта и продължителността на нарушението спрямо ищеца и очевидно е избрала висок възпиращ мултипликатор. Освен това, ответникът неправомерно е приел за водеща ролята на ищеца и отново неправомерно не е взел в предвид сътрудничеството на ищеца.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 на Договора (ОВ L 1, стр. 1).


title: Дело T-732/15 R: Определение на председателя на Общия съд от 29 февруари 2016 г. — ICA Laboratories и др./Комисия (Обезпечително производство — Околна среда — Защита на потребителите — Регламент, определящ максимално допустимите граници на остатъчни вещества за гуазатин — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               17.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 175/16

         Определение на председателя на Общия съд от 29 февруари 2016 г. — ICA Laboratories и др./Комисия
   (Дело T-732/15 R)
   ((Обезпечително производство - Околна среда - Защита на потребителите - Регламент, определящ максимално допустимите граници на остатъчни вещества за гуазатин - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност))
   (2016/C 175/19)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: ICA Laboratories Close Corp. (Сенчъри Сити, Южна Африка); ICA International Chemicals (Proprietary) Ltd (Сенчъри Сити); и ICA Developments (Proprietary) Ltd (Сенчъри Сити) (представители: K. Van Maldegem, R. Crespi, адвокати, и P. Sellar, solicitor)

      Ответник: Европейска комисия (представители: X. Lewis и P. Ondrůšek)

      Предмет

   Молба за спиране на изпълнението на Регламент (ЕС) 2015/1910 на Комисията от 21 октомври 2015 година за изменение на приложения III и V към Регламент (ЕО) № 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на максимално допустимите граници на остатъчни вещества за гуазатин във или върху определени продукти (ОВ L 280, стр. 2)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2)

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело F-112/11: Жалба, подадена на 24 октомври 2011 г. — ZZ/Комисия

text:
               7.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/27

         Жалба, подадена на 24 октомври 2011 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-112/11)
   2012/C 6/51
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: C. Mourato, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет и описание на спора

   Отмяна на фиша за заплата на жалбоподателя от февруари 2011 г. и на фишовете за заплата от следващите месеци, с които се прилага новия корекционен коефициент за град Varese съгласно Регламент (ЕС) № 1239/2010 на Съвета от 20 декември 2010 година.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени фиша за заплата от февруари 2011 г. и следващите фишове за заплата, тъй като с тези фишове се прилага корекционен коефициент от 92,3 въз основа на горепосочения Регламент (ЕС) № 1239/2010 на Съвета от 20 декември 2010 година, като същевременно се запази действието на тези фишове до приемането на нови фишове, с които се прилага редовен корекционен коефициент,

               —

               да се отмени решението от 12 юли 2011 г. на органа по назначаването, с което се дава отрицателен отговор на жалба 328/11, подадена от жалбоподателя, тъй като с него се отказва по-специално на жалбоподателя достъп до подробните статистически данни за икономическите паритети между Брюксел и Varese за няколко основни групи показатели, сред които електроенергията, природния газ, твърдото и течното гориво за отопление, здравеопазването и жилищното настаняване,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-589/11: Решение на Общия съд от 20 ноември 2012 г. — Phonebook of the World/СХВП — Seat Pagine Gialle (PAGINE GIALLE) (Марка на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Общността „PAGINE GIALLE“ — Абсолютни основания за отказ — Отличителен характер — Липса на отличителен характер — Липса на знаци или означения, станали обичайни — Член 7, параграф 1, букви б)—г) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Отличителен характер, придобит чрез използване — Член 7, параграф 3 от Регламент № 207/2009)

text:
               12.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/36

         Решение на Общия съд от 20 ноември 2012 г. — Phonebook of the World/СХВП — Seat Pagine Gialle (PAGINE GIALLE)
   (Дело T-589/11) (1)

   (Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Общността „PAGINE GIALLE“ - Абсолютни основания за отказ - Отличителен характер - Липса на отличителен характер - Липса на знаци или означения, станали обичайни - Член 7, параграф 1, букви б)—г) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Отличителен характер, придобит чрез използване - Член 7, параграф 3 от Регламент № 207/2009)
   2013/C 9/64
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Phonebook of the World (Париж, Франция) (представител: A. Bertrand, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Bullock)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Seat Pagine Gialle SpA (Милано, Италия) (представител: F. Jacobacci, avocat)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решението на втори апелативен състав на СХВП от 4 август 2011 г. (преписка R 1541/2010-2) относно производство за обявяване на недействителност между Phonebook of the World и Seat Pagine Gialle SpA.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Phonebook of the World да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 32, 4.2.2012 г.


title: Дело T-751/16: Жалба, подадена на 28 октомври 2016 г. — Confédération Nationale du Crédit Mutuel/ЕЦБ

text:
               9.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/42

         Жалба, подадена на 28 октомври 2016 г. — Confédération Nationale du Crédit Mutuel/ЕЦБ
   (Дело T-751/16)
   (2017/C 006/53)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Confédération Nationale du Crédit Mutuel (Париж, Франция) (представител: M. Grégoire, avocat)

      Ответник: Европейска централна банка

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               на основание член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз да отмени решението на Европейската централна банка от 24 август 2016 г., прието във връзка с направеното от Crédit Mutuel искане за разрешение да изключи експозициите към публичния сектор при изчисляването на отношението на ливъридж в съответствие с член 429, параграф 14 от Регламент (EС) № 575/2013, за Crédit Mutuel и другите структури на групата, по отношение на които се прилага отношението на ливъридж (ECB/SSM/2016 — 9695000CG7B84NLR5984/92),

               —

               да осъди Европейската централна банка да заплати всички съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първото основание е изведено от злоупотреба с власт, която опорочавала обжалваното решение. Според жалбоподателя Европейската централна банка (EЦБ) има право, без да ги утежнява, нито да преценява доколко са подходящи, само да проверява, за да осигури конкретното им прилагане, дали са изпълнени необходимите условия, за да може институция да се ползва от дерогация от правилата за изчисляване на отношението на ливъридж, окончателно и точно определени от Комисията въз основа на изключителна компетентност с делегиран регламент, чието предназначение е да се вземат предвид особеностите на положението в банковия и финансовия сектор на Европейския съюз .

               2.

               Второто основание, предявено при условията на евентуалност спрямо първото, е изведено от допусната от EЦБ в обжалваното решение грешка при прилагане на правото. Според жалбоподателя трябва да се счита, че експозициите към структурите от публичния сектор, след като са приравнени на експозиции към централната администрация, са с нулево ниво риск, когато са деноминирани в нейната национална валута

               3.

               Третото основание, предявено при условията на евентуалност спрямо първите две основания, е изведено от явна грешка в преценката. Според жалбоподателя обжалваното решение явно не е съобразено с целите, които имат пруденциалните изисквания с оглед на характерните особености на регламентираното спестяване, и е явно непропорционално, с оглед на отрицателните последици, които налага на съответната институция.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от нарушение на задължението за мотивиране и на принципа на добра администрация, тъй като в случая ЕЦБ нито разгледала, нито взела предвид всички относими обстоятелства.


title: Дело C-55/09: Преюдициално запитване, отправено от House of Lords (Обединено кралство) на 9 февруари 2009 г. — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/Baxi Group Limited

text:
               18.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/14

         Преюдициално запитване, отправено от House of Lords (Обединено кралство) на 9 февруари 2009 г. — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/Baxi Group Limited
   (Дело C-55/09)
   2009/C 90/21
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   House of Lords

      Страни в главното производство

      Ищец: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Ответник: Baxi Group Limited

      Преюдициални въпроси

   „В случай че:

               А

               данъчнозадължено лице въведе схема за реклама на своята дейност, управлявана от дружество за реклама и маркетинг, съгласно която на клиентите на данъчнозадълженото лице се предоставят „точки“ във връзка със стоките, закупувани от тях от данъчнозадълженото лице;

               Б

               в замяна на точките клиентите получават без да заплащат стоки като подарък от дружеството за реклама и маркетинг;

               В

               данъчнозадълженото лице се е договорило с дружеството за реклама и маркетинг да му заплаща препоръчителната продажна цена на даваните като подарък стоки,

                           1)

                           Как следва да се тълкуват членове 14, 24, 73 и 168 от Директивата за ДДС (1) (по-рано членове 5, 6, 11, A, параграф 1, буква а) и член 17, параграф 2 от Шеста директива (2)) с оглед на плащанията, извършвани от данъчнозадълженото лице в полза на другото дружество?

                           2)

                           В частност, следва ли тези разпоредби да се тълкуват в смисъл, че извършваните от данъчнозадълженото лице плащания в полза на другото дружество трябва да се считат:

                                       а)

                                       единствено за насрещна престация срещу доставката от другото дружество на услуги за данъчнозадълженото лице;

                                       б)

                                       единствено за насрещна престация от трето лице срещу доставката от другото дружество на стоки за клиентите;

                                       в)

                                       за насрещна престация отчасти срещу доставката от другото дружество на услуги за данъчнозадълженото лице, отчасти срещу доставката от другото дружество на стоки за клиентите, или

                                       г)

                                       като насрещна престация срещу доставката за данъчнозадълженото лице, както на услуги за реклама и маркетинг, така и на даваните като подарък стоки?

                           3)

                           Ако отговорът на втория въпрос е, че такива плащания трябва да се считат отчасти за насрещна престация срещу доставката на услуги от другото дружество за данъчнозадълженото лице и отчасти за насрещна престация на трето лице от данъчнозадълженото лице за другото дружество с оглед на доставката от последното на стоки за клиентите, какви са установените от общностното право критерии за определяне как следва да се разпредели плащането между тези две доставки?“

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).

      (2)  Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).


title: Дело C-543/13: Преюдициално запитване, отправено от Centrale Raad van Beroep (Нидерландия) на 17 октомври 2013 г. — Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank/E. Fischer-Lintjens

text:
               18.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 15/6

         Преюдициално запитване, отправено от Centrale Raad van Beroep (Нидерландия) на 17 октомври 2013 г. — Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank/E. Fischer-Lintjens
   (Дело C-543/13)
   2014/C 15/07
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Centrale Raad van Beroep

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

      Ответник: E. Fischer-Lintjens

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли понятието „платима“ по смисъла на член 27 и сл. от Регламент (ЕИО) № 1408/71 (1) да се тълкува в смисъл, че от решаващо значение за преценката от коя дата е платима дадена пенсия, е датата на издаване на решението за отпускане на пенсия, въз основа на което пенсията е била изплатена, или това е началната дата на отпуснатата с обратно действие пенсия?

               2.

               Ако под понятието „платима“ се има предвид началната дата на отпуснатата с обратно действие пенсия:
               Съвместимо ли е с това понятие обстоятелството, че пенсионерът, за когото член 27 от Регламент (ЕИО) № 1408/71 се прилага по силата на нидерландското законодателство, не може да сключи здравноосигурителен договор със същото обратно действие?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26).


title: Дело F-47/07: Жалба, подадена на 21 май 2007 г. — Behmer/Парламент

text:
               21.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 170/43

         Жалба, подадена на 21 май 2007 г. — Behmer/Парламент
   (Дело F-47/07)
   (2007/C 170/82)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Joachim Behmer (Брюксел, Белгия) [представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и E. Marchal, avocats]

      Ответник: Европейски парламент
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви за противозаконно решението на Бюрото на Европейския парламент относно „политиката на повишаване в длъжност и планиране на служебното развитие“ от 6 юли 2005 година и на „мерките за прилагане относно присъждането на точки за заслуги и за повишаване“ от 25 юли 2005 година,

               —

               да се отмени решението на органа по назначаването (ОН) да не се повишава жалбоподателя в степен A*13 в процедурата за повишаване за 2005 г., с действие към 1 януари 2005 г.

               —

               да се осъди ответника да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят, длъжностно лице към Европейския парламент със степен AD 12 и понастоящем заместник-председател на Union syndicale Luxembourg, изтъква на първо място противозаконността на решенията, посочени по-горе в тире първо, и квалифицира тези решения като разпоредби от общ характер за привеждане в действие по смисъла на член 110 от Правилника за длъжностните лица на Европейските общности (наричан по-нататък „Правилника“), приемането на които трябвало да следва уредената в този член процедура.
   Жалбоподателят се позовава впрочем на нарушение на член 45 от Правилника и на принципите за развитие в кариерата, за равно третиране, за задължително мотивиране, както и на наличието на явна грешка в преценката. В частност той твърди, че след като администрацията отменила, по повод първоначалната му жалба, решението да му присъди две точки за заслуги, трябвало да го повиши в степен AD 13.
   Накрая жалбоподателят поддържа, че в нарушение на член 1г и член 24б от Правилника, на член 1, алинея 6 от приложение II към Правилника, както и на член 17 от Рамковото споразумение между Европейския парламент и синдикалните и професионалните организации на институцията от 12 юли 1990 година бил обект на дискриминация поради дейността му по представителство на персонала.


title: Дело C-101/09: Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgericht (Германия) на 13 март 2009 г. — Федерална република Германия/D, участници: Vertreter des Bundesinteresses към Bundesverwaltungsgericht, Bundesbeauftragte für Asylangelegenheiten към Bundesamt für Migration und Flüchtlinge

text:
               6.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/7

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgericht (Германия) на 13 март 2009 г. — Федерална република Германия/D, участници: Vertreter des Bundesinteresses към Bundesverwaltungsgericht, Bundesbeauftragte für Asylangelegenheiten към Bundesamt für Migration und Flüchtlinge
   (Дело C-101/09)
   2009/C 129/11
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesverwaltungsgericht

      Страни в главното производство

      Ищец: Федерална република Германия

      Ответник: D

      Участници:Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht (представляващият интересите на федерацията към Федералния върховен административен съд)
   Bundesbeauftragte für Asylangelegenheiten beim Bundesamt für Migration und Flüchtlinge (Комисар към Федералната служба за миграция и бежанци по въпросите, свързани с политическото убежище)

      Преюдициални въпроси

               1)

               Налице ли е тежко престъпление от общ характер или нарушение, противоречащи на целите и принципите на Обединените нации по смисъла на член 12, параграф 2, букви б) и в) от Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила (1), когато като борец и деятел, отчасти също и като член на ръководния комитет, чужденецът е бил свързан дълги години с организация (в случая РКК), която при своята въоръжена борба срещу държавата (в случая Турция) постоянно е използвала терористични методи и е посочена в списъка на лицата, групите и образуванията в приложението към общата позиция на Съвета относно прилагането на специални мерки за борба с тероризма, и с това чужденецът е подпомагал активно нейната въоръжена борба от висшестояща позиция?

               2)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос: Изключването на признаването на статут на бежанец по член 12, параграф 2, букви б) и в) от Директива 2004/83/ЕО подчинено ли е на условието чужденецът да продължава да представлява източник на опасност?

               3)

               При отрицателен отговор на втория въпрос: Изключването на признаването на статут на бежанец по член 12, параграф 2, букви б) и в) от Директива 2004/83/ЕО подчинено ли е на извършването на проверка на пропорционалността, свързана с конкретния случай?

               4)

               При утвърдителен отговор на третия въпрос:

                           а)

                           Трябва ли при проверката на пропорционалността да се вземе предвид обстоятелството, че чужденецът се ползва от защита срещу експулсиране съгласно член 3 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи от 4 ноември 1950 или съгласно националните разпоредби?

                           б)

                           Само в изключителни случаи, притежаващи особени характеристики, ли изключването е непропорционално?

               5)

               Съвместимо с директивата по смисъла на член 3 от Директива 2004/83/ЕО ли е положение, при което въпреки наличието на основание за изключване по член 12, параграф 2 от директивата и отнемането на статута на бежанец по член 14, параграф 3 от директивата, чужденецът продължава да бъде признат съгласно националното конституционно право за лице, което има право на убежище?

      (1)  ОВ L 304, стр. 12.


title: Дело C-1/08: Преюдициално запитване, отправено от Corte suprema di cassazione (Италия) на 2 януари 2008 г. — Athesia Druck Srl/Ministero delle Finanze, Agenzia delle Entrate

text:
               8.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/28

         Преюдициално запитване, отправено от Corte suprema di cassazione (Италия) на 2 януари 2008 г. — Athesia Druck Srl/Ministero delle Finanze, Agenzia delle Entrate
   (Дело C-1/08)
   (2008/C 64/40)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Corte suprema di cassazione
   Страни в главното производство

      Ищец: Athesia Druck Srl

      Ответници: Ministero delle Finanze, Agenzia delle Entrate
   Преюдициален въпрос
   Къде се намира — за целите на ДДС и по смисъла на член 9, параграф 2, буква д) от Директива 77/388/ЕИО (1): Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа — мястото на доставка в случай на рекламна услуга, която е доставена от предприятие със седалище на територията на държава-членка на Европейската общност на клиент, който е установен извън Общността, но има данъчен представител на територията на държава-членка, и по-специално дали това е мястото на получателя на рекламното съобщение; мястото, където е седалището на дружеството, което е данъчен представител за Италия на дружеството извън Общността; мястото, където е седалището на дружеството извън Общността, закупуващо рекламната услуга; или мястото на установяване на клиента на дружеството извън Общността?

      (1)  ОВ L 145, стр. 1.


title: Дело C-287/12 P: Жалба, подадена на 7 юни 2012 г. от Ryanair Ltd срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 28 март 2012 г. по дело T-123/09, Ryanair Ltd/Европейска комисия

text:
               6.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 303/11

         Жалба, подадена на 7 юни 2012 г. от Ryanair Ltd срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 28 март 2012 г. по дело T-123/09, Ryanair Ltd/Европейска комисия
   (Дело C-287/12 P)
   2012/C 303/21
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Ryanair Ltd (представители: E. Vahida, I.-G. Metaxas-Maragkidis, lawyers)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Италианска република, Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска Съдът:

               —

               да отмени Решение от 28 март 2012 г. на Общия съд (пети състав) по дело Ryanair Ltd/Европейска комисия, T-123/09, за което жалбоподателят е бил уведомен на 29 март 2012 г.;

               —

               да обяви съгласно членове 263 и 264 ДФЕС, че решението на Европейската комисия от 12 ноември 2008 година по преписка за държавна помощ C 26/2008 (заем в размер на 300 милиона евро в полза на Alitalia SpA) е частично недействително, доколкото с него не се разпорежда възстановяване на помощта от правоприемниците на Alitalia, а се предоставя допълнително време на Италия, за да приложи решението;

               —

               да обяви съгласно членове 263 и 264 ДФЕС, че решението от 12 ноември 2008 година по преписка за държавна помощ N510/2008 (продажба на активи на Alitalia SpA) е изцяло недействително;

               —

               да осъди Комисията да заплати собствените си съдебни разноски, както и тези на Ryanair;

         при условията на евентуалност,

               —

               да върне делото на Общия съд за ново разглеждане, и

               —

               да не се произнася по съдебните разноски в първоинстанционното и във въззивното производство.

      Правни основания и основни доводи

   Според жалбоподателя оспореното решение следва да се отмени на следните правни основания:

               Относно решението на Комисията от 12 ноември 2008 г. по преписка за държавна помощ N 510/2008 (продажба на активи на Alitalia SpA):

                           1.

                           Нарушение на закона и на процедурата по отношение на допустимостта. Общият съд не уважил оспорването по същество от Ryanair на решението на Комисията, а преформулирал предмета на иска на Ryanair в иск, насочен изключително към защитата на неговите процесуални права;

                           2.

                           Нарушение на членове 4 и 7 от Регламент (ЕО) № 659/1999 (1). Задълженията и механизмите за контрол, добавени към мерките, за които е било първоначалното уведомление, представлявали изменения и условия от вида на тези, които са свързани с решенията по член 7 от Регламент (ЕО) № 659/1999. Жалбоподателят счита, че Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото поради неправилната квалификация на задълженията и механизмите за контрол като поемане на задължения;

                           3.

                           Нарушение на член 10 от Регламент (ЕО) № 659/1999, доколкото Общият съд отказал да санкционира неразглеждането от страна на Комисията на всички относими характеристики на мерките в техния контекст;

                           4.

                           Нарушение на член 10 от Регламент (ЕО) № 659/1999. Общият съд установил, че Комисията не е следвало да разглежда други възможности освен продажбата на активи Alitalia, съгласно направеното от Италия уведомление. Като не разгледал възможността дали частен инвеститор не би избрал алтернативно решение, Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото;

                           5.

                           Други видове неспазване на принципа на действащия в рамките на пазарна икономика инвеститор;

                           6.

                           Непосочване на страната, която следва да възстанови помощта. Според жалбоподателя Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото като пренебрегнал икономическата приемственост между Alitalia и CAI.

               Относно решението на Комисията от 12 ноември 2008 г. по преписка за държавна помощ C 26/2008 (заем в размер на 300 милиона евро в полза на Alitalia SpA): не са изложени доводи в подкрепа на констатираната недопустимост.

      (1)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


title: Дело C-677/13: Решение на Съда (десети състав) от 11 декември 2014 г.  — Европейска комисия/Република Гърция (Неизпълнение на задължения от държава членка — Околна среда — Директива 1999/31/ЕО — Членове 6, буква a), 8, 9, букви a)-в), 11, параграф 1, и 12 — Директива 2008/98/ЕО — Членове 13, 23 и 36, параграф 1 — Управление на отпадъците — Депониране на отпадъци — Липса на валидно издадено разрешение за депониране — Неправилна експлоатация на депото)

text:
               9.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/15

         Решение на Съда (десети състав) от 11 декември 2014 г. — Европейска комисия/Република Гърция
   (Дело C-677/13) (1)

   ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Околна среда - Директива 1999/31/ЕО - Членове 6, буква a), 8, 9, букви a)-в), 11, параграф 1, и 12 - Директива 2008/98/ЕО - Членове 13, 23 и 36, параграф 1 - Управление на отпадъците - Депониране на отпадъци - Липса на валидно издадено разрешение за депониране - Неправилна експлоатация на депото))
   (2015/C 046/20)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: M. Patakia и E. Sanfrutos Cano)

      Ответник: Република Гърция (представител: E. Skandalou)

      Диспозитив

               1)

               Относно депото в Kiato:

                           —

                           като не е приела необходимите мерки за да гарантира, че управлението на отпадъците в съответното депо се извършва без да се застрашава човешкото здраве и без да се уврежда околната среда, и че са забранени изоставянето, изхвърлянето или неконтролираното управление на отпадъци в посоченото депо, Република Гърция не е изпълнила задълженията си, произтичащи от членове 13 и 36, параграф 1, Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно отпадъците и за отмяна на определени директиви;

                           —

                           като е допуснала функционирането на посоченото депо без издадено валидно разрешение, съобразено с предвидените изисквания и съдържание за издаването и необходимото съдържание на такова разрешение, и вследствие на това невъзможността за притежателя на отпадъците или управителят на депото да докажат преди или по време на доставката на съответните отпадъци, че тези отпадъци могат да бъдат приети в депото в съответствие с критериите, установени в разрешението, Република Гърция не е изпълнила задълженията си, произтичащи от членове 8, 9, букви a)-в), и 11, параграф 1, буква a) от Директива 1999/31/ЕО на Съвета от 26 април 1999 година относно депонирането на отпадъци, както и член 23 от Директива 2008/98, и

                           —

                           като не е гарантирала, че в рамките на оперативната фаза управителят ще прилага процедурите за контрол и за надзор, предвидени в приложение III от Директива 1999/31, Република Гърция не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 12, буква a) от тази директива.

               2)

               Отхвърля иска в останалата му част.

               3)

               Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 52, 22.2.2014 г.


title: Съединени дела T-208/11 и T-508/11: Решение на Общия съд от 16 октомври 2014 г.  — LTTE/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания — Замразяване на средства — Приложимост на Регламент (ЕО) № 2580/2001 към положения на въоръжен конфликт — Възможност орган на трета държава да бъде квалифициран като компетентен орган по смисъла на Обща позиция 2001/931/ОВППС — Фактическа основа на решенията за замразяване на средства — Позоваване на терористични актове — Необходимост от решение на компетентен орган по смисъла на Обща позиция 2001/931)

text:
               24.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 421/28

         Решение на Общия съд от 16 октомври 2014 г. — LTTE/Съвет
   (Съединени дела T-208/11 и T-508/11) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания - Замразяване на средства - Приложимост на Регламент (ЕО) № 2580/2001 към положения на въоръжен конфликт - Възможност орган на трета държава да бъде квалифициран като компетентен орган по смисъла на Обща позиция 2001/931/ОВППС - Фактическа основа на решенията за замразяване на средства - Позоваване на терористични актове - Необходимост от решение на компетентен орган по смисъла на Обща позиция 2001/931))
   2014/C 421/38
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Liberation Tigers of Tamil Eelam (LTTE) (Хернинг, Дания) (представители: V. Koppe, A.M. van Eik и T. Buruma, адвокати)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: G. Étienne и E. Finnegan)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Кралство Нидерландия (представители: по дело T-208/11, първоначално M. Bulterman, N. Noort и C. Schillemans, впоследствие, както и по дело T-508/11, C. Wissels, M. Bulterman и J. Langer), Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: първоначално S. Behzadi-Spencer, H. Walker и S. Brighouse, впоследствие S. Behzadi-Spencer, H. Walker и E. Jenkinson, подпомагани от M. Gray, barrister) (встъпила страна само по дело T-208/11) и Европейска комисия, (представители: първоначално F. Castillo de la Torre и S. Boelaert, впоследствие F. Castillo de la Torre и É. Cujo)

      Предмет

   Първоначално, по дело T-208/11, искане за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) № 83/2011 на Съвета от 31 януари 2011 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) № 610/2010 (ОВ L 28, стр. 14) и, по дело T-508/11, искане за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) № 687/2011 на Съвета от 18 юли 2011 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на регламенти за изпълнение (ЕС) № 610/2010 и (ЕС) № 83/2011 (ОВ L 188, стр. 2), доколкото тези актове се отнасят до организацията жалбоподател

      Диспозитив

               1)

               Отменя Регламенти за изпълнение (ЕС) на Съвета № 83/2011 от 31 януари 2011 година, № 687/2011 от 18 юли 2011 година, № 1375/2011 от 22 декември 2011 година, № 542/2012 от 25 юни 2012 година, № 1169/2012 от 10 декември 2012 година, № 714/2013 от 25 юли 2013 година, № 125/2014 от 10 февруари 2014 година и № 790/2014 от 22 юли 2014 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на Регламенти за изпълнение (ЕС) № 610/2010, № 83/2011, № 687/2011, № 1375/2011, № 542/2012, № 1169/2012, № 714/2013 и № 125/2014 в частта, в която тези актове се отнасят до Liberation Tigers of Tamil Eelam (LTTE).

               2)

               Запазва правните последици на Регламент за изпълнение № 790/2014 за период от три месеца, считано от постановяването на настоящото решение.

               3)

               Осъжда Съвета на Европейския съюз да понесе, освен направените от него съдебни разноски, и тези на LTTE.

               4)

               Кралство Нидерландия, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 179, 18.6.2011 г.


title: Дело C-279/16 P: Жалба, подадена на 19 май 2016 г. от Кралство Испания срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 3 март 2016 г. по дело T-675/14, Испания/Комисия

text:
               1.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/18

         Жалба, подадена на 19 май 2016 г. от Кралство Испания срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 3 март 2016 г. по дело T-675/14, Испания/Комисия
   (Дело C-279/16 P)
   (2016/C 279/25)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Испания (представител: M. J. García-Valdecasas Dorrego)

      Друга страна в производството: Европейска комисия и Република Литва

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се уважи настоящата касационна жалба и да се отмени решението на Общия съд.

               —

               С ново решение да се отмени Решение за изпълнение 2014/458/ЕС на Комисията от 9 юли 2014 г. (1), за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), що се отнася до разходите, направени от Кралство Испания, в размер от 2 713 208,07 EUR.

      Основания и основни доводи

               1.

                  Грешка при прилагане на правото, произтичаща от липса на мотиви на обжалваното решение, доколкото Общият съд е бил длъжен да се произнесе по липсата на мотиви на решението на Комисията, защото това основание е било формулирано достатъчно ясно и точно, за да позволи на Общият съд да заеме позиция.

               2.

                  Грешка при прилагане на правото, свързана с обхвата на задължението за мотивиране, доколкото разсъжденията, на които се основава Общият съд, не са съвместими с изискването за яснота и недвусмисленост, на които трябва да отговарят мотивите на решението на Комисията в изпълнение на изискванията на член 296 ДФЕС. Мотивите на този акт не са нито недвусмислени, нито ясни, което е довело до накърняване на правото на защита на тази държава членка.

               3.

                  Явно изопачаване на фактите, доколкото като е приел в точка 55 от обжалваното решение, че „Кралство Испания не е доказало, че някои стопанства не са имали нито едно от задълженията, във връзка с които са установени неизпълнения“, Общият съд е допуснал такова изопачаване. Всъщност, на първо място, това твърдение е в разрез със системата на условност, тъй като в тази сфера само определени стопанства са рискови, тоест тези, за които се прилагат специфичните изисквания, във връзка с които са установени неизпълнения. На второ място, Кралство Испания е представило на Комисията конкретни данни, доказващи, че определени стопанства не са били носители на специални задължения.

               4.

                  Грешка при тълкуването на член 31, параграф 2 от Регламент № 1290/2005 и във връзка с принципа на пропорционалност що се отнася до прилагането на фиксираната финансова корекция и отхвърлянето на предложената от Кралство Испания корекция.

                           4.1

                           Грешка при тълкуването на член 31, параграф 2 от посочения регламент с мотив, че тази разпоредба изисква като ключов елемент да се вземат предвид причинените финансови вреди. След като тези вреди са били точно оценени от Кралство Испания не е било възможно да се прилага фиксирана финансова корекция, която е приложима само когато е невъзможно използване на друг по-подходящ метод.

                           4.2

                           Грешка при прилагане на правото що се отнася до съдебния контрол на принципа на пропорционалност, тъй като използваният от Комисията метод е довел до по-висока с 530 % фиксирана финансова корекция от изчислението, направено от Кралство Испания. Това изчисление отчита реални данни за наложени през предходните години санкции, в които са били коригирани неизпълненията, свързани с условността. Сумата, получена в резултат от фиксираната финансова корекция, е изцяло непропорционална и разплащателните агенции не трябва да поемат плащането на надценените корекции.

               5

                  Грешка при тълкуването на член 31, параграф 2 от Регламент № 1290/2005 и във връзка с принципа на пропорционалност, доколкото е прието, че е възможно кумулирането на фиксирана финансова корекция и еднократна финансова корекция за бюджетната линия за 2008 г. Всъщност в съответствие с документ AGRI-2005-64043-ES корекциите не трябва да се прилагат към суми, които вече са били коригирани на същите основания; практиката на Съда допуска кумулиране само когато рискът за фондовете не може да бъде покрит единствено с аналитичните корекции; полученият резултат е непропорционален и необоснован, доколкото ако беше приложена само фиксираната финансова корекция, подлежащата на изваждане сума би била по-малка от тази, получена при събирането на двете финансови корекции.

      (1)  ОВ L 2015, стр. 62.


title: Дело C-547/12 P: Решение на Съда (девети състав) от 7 ноември 2013 г. — Република Гърция/Европейска комисия (Обжалване — ФЕОГА — Секция „Гарантиране“ — Уравняване на сметките на агенциите платци в някои държави членки за финансираните от Фонда разходи — Суми, подлежащи на възстановяване от Република Гърция поради неизвършено в предвидения срок събиране — Изопачаване на доказателствата)

text:
               11.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/15

         Решение на Съда (девети състав) от 7 ноември 2013 г. — Република Гърция/Европейска комисия
   (Дело C-547/12 P) (1)

   (Обжалване - ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - Уравняване на сметките на агенциите платци в някои държави членки за финансираните от Фонда разходи - Суми, подлежащи на възстановяване от Република Гърция поради неизвършено в предвидения срок събиране - Изопачаване на доказателствата)
   2014/C 9/22
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Република Гърция (представители: I. Chalkias и S. Papaïoannou)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: H. Tserepa-Lacombe и D. Triantafyllou)

      Предмет

   Жалба против решение на Общия съд (втори състав) от 10 октомври 2012 г. по дело Гърция/Комисия (T-158/09), с което Общият съд частично отхвърля жалбата за отмяна на Решение C(2009) 810 окончателен на Комисията от 13 февруари 2009 година за финансовите последици при уравняване на сметките по отношение на разходите, финансирани по линия на секция „Гарантиране“ на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) в определени случаи на нередности, допуснати от стопански субекти

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 26, 26.1.2013 г.


title: Дело F-7/08: Жалба, подадена на 14 януари 2008 г. — Schönberger/Парламент

text:
               8.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/69

         Жалба, подадена на 14 януари 2008 г. — Schönberger/Парламент
   (Дело F-7/08)
   (2008/C 64/114)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Peter Schönberger (Люксембург, Люксембург) (представител: Prozessbevollmächtigter: O. Mader, Rechtsanwalt)

      Ответник: Европейски парламент
   Предмет и описание на спора
   Отмяна на решението на Парламента да не присъди на жалбоподателя трета точка за заслуги при атестирането му през 2003 г.
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на ответника от 15 януари 2007 г., с което се отказва присъждането на трета точка за заслуги на жалбоподателя при атестирането му през 2003 г., както и да се отмени решението на ответника от 16 октомври 2007 г., с което е отхвърлена жалбата на жалбоподателя срещу решението от 15 януари 2007 г.,

               —

               да се осъди жалбоподателят да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-565/14 P: Определение на Съда (шести състав) от 13 септември 2016 г. — Romonta GmbH/Комисия (Обжалване — Околна среда — Директива 2003/87/ЕО — Член 10а — Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове — Преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии от 2013 г. — Решение 2011/278/ЕС — Национални мерки за изпълнение, представени от Федерална република Германия — Отказ за включване на някои инсталации в списъците с инсталации, които получават безплатно разпределени квоти за емисии — Разпоредба, свързана със случаи на „крайно затруднено положение“ — Изпълнителни правомощия на Комисията)

text:
               5.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 454/7

      Определение на Съда (шести състав) от 13 септември 2016 г. — Romonta GmbH/Комисия
      (Дело C-565/14 P) (1)

      ((Обжалване - Околна среда - Директива 2003/87/ЕО - Член 10а - Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове - Преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии от 2013 г. - Решение 2011/278/ЕС - Национални мерки за изпълнение, представени от Федерална република Германия - Отказ за включване на някои инсталации в списъците с инсталации, които получават безплатно разпределени квоти за емисии - Разпоредба, свързана със случаи на „крайно затруднено положение“ - Изпълнителни правомощия на Комисията))
      (2016/C 454/15)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Romonta GmbH (представители: I. Zenke и M.-Y. Vollmer, Rechtsanwälte)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: E. White, C. Hermes и K. Herrmann)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Romonta GmbH да понесе направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейската комисия.

         (1)  ОВ C 46, 9.2.2015 г.


title: Дело T-462/05: Решение на Първоинстанционния съд от 10 декември 2008 г.  — JTEKT/СХВП (IFS) (Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността IFS — Абсолютно основание за отказ — Липса на описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 40/94)

text:
               7.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/26

         Решение на Първоинстанционния съд от 10 декември 2008 г. — JTEKT/СХВП (IFS)
   (Дело T-462/05) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността IFS - Абсолютно основание за отказ - Липса на описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 40/94)
   (2009/C 32/47)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: JTEKT Corp., по-рано Toyoda Koki Kabushiki Kaisha (Aichi-ken, Япония) (представители: първоначално J. Wachinger и M. Zöbisch, впоследствие M. De Zorti, M. Koch и T. Grimm, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: A. Folliard-Monguiral)
   Предмет
   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 14 септември 2005 г. (преписка R 1157/2004-1) относно заявка за регистрация на словния знак IFS като марка на Общността.
   Диспозитив

               1)

               Отменя решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) от 14 септември 2005 г. (преписка R 1157/2004-1).

               2)

               СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и разноските, направени от JTEKT Corp.

      (1)  ОВ C 74, 25.3.2006 г.


title: Дело C-536/09: Решение на Съда (седми състав) от 16 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Upravno sodišče Republike Slovenije — Република Словения) — Marija Omejc/Република Словения (Обща селскостопанска политика — Схеми за подпомагане от Общността — Интегрирана система за администриране и контрол — Регламент (ЕО) № 796/2004 — Възпрепятстване на проверките на място — Понятие — Земеделски производител, който не живее в стопанството — Представител на земеделския производител — Понятие)

text:
               6.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 232/7

         Решение на Съда (седми състав) от 16 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Upravno sodišče Republike Slovenije — Република Словения) — Marija Omejc/Република Словения
   (Дело C-536/09) (1)

   (Обща селскостопанска политика - Схеми за подпомагане от Общността - Интегрирана система за администриране и контрол - Регламент (ЕО) № 796/2004 - Възпрепятстване на проверките на място - Понятие - Земеделски производител, който не живее в стопанството - Представител на земеделския производител - Понятие)
   2011/C 232/11
   Език на производството: словенски

      Запитваща юрисдикция

   Upravno sodišče Republike Slovenije

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Marija Omejc

      Ответник: Република Словения

      Предмет

   Преюдициално запитване — Upravno sodišče Republike Slovenije — Тълкуване на член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 796/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за определяне на подробни правила за прилагане на интегрираната система за администриране и контрол, кръстосано спазване и модулация, предвидени в Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители (ОВ L 141, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 56, стр. 210) — Понятие за възпрепятстване на извършването на проверка на място — Понятие за представител на земеделския производител, в случаите когато земеделският производител нe живее в стопанството

      Диспозитив

               1.

               Текстът „попречи на извършване на проверка на място“, който се съдържа в член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 796/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за определяне на подробни правила за прилагане на интегрираната система за администриране и контрол, кръстосано спазване и модулация, предвидени в Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители, представлява самостоятелно понятие на правото на Съюза, което трябва да се тълкува еднакво във всички държави членки в смисъл, че обхваща, освен умишлените действия, и всяко друго действие или бездействие, за което може да се приеме, че е резултат от непредпазливостта на земеделския производител или на негов представител, вследствие на което не е могла да бъде извършена цялостна проверка на място, когато посоченият земеделски производител или неговият представител не е взел всички необходими мерки, които разумно може да се изискват от него, за да гарантира цялостното извършване на проверката.

               2.

               Отхвърлянето на основание член 23, параграф 2 от Регламент № 796/2004 на съответните молби за помощ не зависи от това дали земеделският производител или неговият представител е бил надлежно уведомен за частта от проверката на място, за която е необходимо неговото присъствие.

               3.

               Посоченото в член 23, параграф 2 от Регламент № 796/2004 понятие „представител“ представлява самостоятелно понятие на правото на Съюза, което трябва да се тълкува еднакво във всички държави членки в смисъл, че обхваща — при проверките на място — всяко пълнолетно дееспособно лице, което живее в земеделското стопанство и на което е поверена поне част от управлението на това стопанство, при условие че земеделският производител е изразил ясно волята си да бъде представляван от това лице и по този начин е поел отговорността за всички действия и бездействия на последното.

               4.

               Член 23, параграф 2 от Регламент № 796/2004 трябва да се тълкува в смисъл, че земеделски производител, който не живее в управляваното от него стопанство, не е длъжен да посочи представител, който по правило да е на разположение в земеделското стопанство по всяко време.

      (1)  ОВ C 63, 13.3.2010 г.


title: Дело T-263/16: Жалба, подадена на 25 май 2016 г. — Magnetrol International/Комисия

text:
               1.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/32

         Жалба, подадена на 25 май 2016 г. — Magnetrol International/Комисия
   (Дело T-263/16)
   (2016/C 279/46)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Magnetrol International (Целе, Нидерландия) (представители: H. Gilliams и J. Bocken, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Комисията от 11 януари 2016 г. относно схема за помощ чрез освобождаване на свръхпечалбата SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), приведена в действие от Кралство Белгия,

               —

               при условията на евентуалност, да отмени членове 2—4 oт решението,

               —

               при всички случаи, да отмени членове 2—4 oт решението, доколкото тези членове: a) изискват възстановяване от образувания, различни от тези, за които е издадено „решение за свръхпечалба“, съгласно определението в решението, и б) изискват възстановяването на сума, равна на спестените от бенефициера данъци, без да се дава възможност на Белгия да вземе предвид завишаването в резултат на актуалната корекция от друга данъчна администрация,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първото основание е явна грешка в преценката, превишаване на власт и липса на изложени адекватни мотиви, доколкото в решението на Комисията от 11 януари 2016 г. относно схема за помощ чрез освобождаване на свръхпечалбата SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), приведена в действие от Кралство Белгия се твърди наличието на схема за помощ.

               2.

               Второто основание е нарушение на член 107 ДФЕС и на задължението за излагане на мотиви и явна грешка в преценката, доколкото предполагаемата схема е квалифицирана в обжалваното решение като избрана мярка.

               3.

               Третото основание е нарушение на член 107 ДФЕС и на задължението за излагане на мотиви и явна грешка в преценката, доколкото в обжалваното решение се твърди, че предполагаемата схема създава предимство.

               4.

               Четвъртото основание е нарушение на член 107 ДФЕС, нарушение на оправданите правни очаквания, явна грешка в преценката, превишаване на власт и липса на адекватни мотиви относно разпореденото с обжалваното решение възстановяване на помощта от Белгия.


title: Дело C-89/08 P: Жалба, подадена на 27 февруари 2008 г. от Комисията на Европейските общности срещу Решение на Първоинстанционния съд (втори разширен състав), постановено на 12 декември 2007 г. по съединени дела T-50/06, T-56/06, T-60/06, T-62/06 и T-69/06, Ирландия и др./Комисия

text:
               9.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 116/12

         Жалба, подадена на 27 февруари 2008 г. от Комисията на Европейските общности срещу Решение на Първоинстанционния съд (втори разширен състав), постановено на 12 декември 2007 г. по съединени дела T-50/06, T-56/06, T-60/06, T-62/06 и T-69/06, Ирландия и др./Комисия
   (Дело C-89/08 P)
   (2008/C 116/22)
   Езици на производството: френски, английски и италиански
   Страни

      Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представители: V. Di Bucci и N. Khan)

      Други страни в производството: Ирландия, Френска република, Италианска република, Eurallumina SpA, Aughinish Alumina Ltd
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности (втори разширен състав) от 12 декември 2007 г., съобщено на Комисията на 17 декември 2007 г., по съединени дела T-50/06, T-56/06, T-60/06, T-62/06 и T-69/06, Ирландия и др./Комисия,

               —

               да се върнат делата на Първоинстанционния съд за ново разглеждане,

               —

               да не се прави произнасяне по съдебните разноски за двете инстанции.

         Правни основания и основни доводи
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква шест правни основания, изведени от една страна от липсата на компетентност на Първоинстанционния съд и от процесуалните нарушения, довели засягане на интересите на Комисията (първите две правни основания) и, от друга страна, от нарушение на общностното право в областта на държавните помощи (от трето до шесто правно основание).
   С първото си правно основание, съдържащо две части, жалбоподателят упреква Първоинстанционния съд, че нарушил диспозитивното начало и се произнесъл ultra petita, доколкото в първоинстанционното производство никой от жалбоподателите не е повдигал правно основание, изведено от нарушението на член 1, буква б), v) от Регламент (EО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член [88 ЕО] (1). Освен това служебно повдигнатото от Първоинстанционния съд правно основание не било основание, изведено от липса на мотиви, което Първоинстанционният съд може да изтъкне служебно, а било основание по същество, което не се подкрепяло от съдържащите се в преписката фактически обстоятелства.
   С второто си правно основание жалбоподателят се позовава на нарушение от Първоинстанционния съд на общите принципи на състезателност и на зачитане на правото на защита, тъй като посочената юрисдикция служебно повдигнала правно основание, което изобщо не било обсъждано, нито дори посочвано, в първоинстанционното производство.
   С третото си правно основание, което се състои от три части, жалбоподателят твърди, че Първоинстанционният съд нарушил членове 230 и 253 ЕО, във връзка с член 88 ЕО, както и правилата за провеждане на производството в областта на държавните помощи.
   В това отношение жалбоподателят поддържа на първо място, че квалификацията на спорните мерки като „нови“ помощи не можела да бъде оспорвана при обжалването на окончателното решение на Комисията, тъй като държавите-членки и другите заинтересовани лица, са можели да оспорват в това отношение решението за откриване на официалната процедура по разследване. След като последното решение не било оспорено, то станало необжалваемо и поради това окончателното решение представлявало в този смисъл акт с чисто потвърдителен характер, неподлежащ на обжалване.
   На второ място жалбоподателят твърди, че законосъобразността на даден акт трябвало да се преценява в зависимост от фактическите и правни обстоятелства, съществуващи към датата на приемане на акта. В случая обаче никое обстоятелство от преписката не давало възможност да се приеме, че спорните национални мерки не са били помощи към момента на тяхното въвеждане.
   На трето място, жалбоподателят твърди накрая, че във всеки случай държавата-членка и, ако е необходимо, третите заинтересовани лица, а не Комисията, следвало да докажат съществуването на съответната помощ. При липса на такова доказателство Комисията не била длъжна да представи мотиви в това отношение.
   С четвъртото си правно основание жалбоподателят твърди нарушение на член 253 ЕО във връзка с член 87, параграф 1 ЕО и член 88, параграф 1 ЕО, доколкото Първоинстанционният съд установил липса на мотиви относно приложимостта на член 1, буква б), v) от Регламент 659/1999, въпреки че същият член можел да се прилага само по отношение на мерки, които не са представлявали помощи при прилагането им и че в обжалваното в първоинстанционното производство решение Комисията доказала, че разглежданите мерки са представлявали помощи още при въвеждането им. По-нататък никоя от страните не е се позовава на еволюция на Общия пазар, по силата на която мерки, които не са представлявали държавни помощи при въвеждането им в действие, са станали такива впоследствие.
   С петото си правно основание жалбоподателят се позовава на нарушение на същите норми, както и на член 1, буква б), v) от Регламент № 659/1999, доколкото Първоинстанционният съд вменил в тежест на Комисията специфично задължение за мотивиране относно прилагането на последния член въз основа на декларации, формулирани от Съвета и от Комисията. Жалбоподателят доказал обаче еднозначно, че съгласно постоянната практика на Съда, подобни декларации изобщо не можело да повлияят на разглеждането на националните мерки от гледна точка на общностните норми относно държавните помощи, тъй като понятията за помощ и за съществуваща помощ са строго обективни понятия.
   С шестото си правно основание жалбоподателят поддържа накрая, че Първоинстанционният съд нарушил член 88, параграфи 1 и 2, и член 253 ЕО, както и член 4 и член 6, параграф 1 от Регламент № 659//1999, доколкото отменил решението на Комисията изцяло, включително частта от него, отнасяща се до разширяването на официална процедура по разследване за периода след 31 декември 2003 г. Първоинстанционният съд обаче изобщо не пояснил по какъв начин твърдяната липса на мотиви относно прилагането на член 1, буква б), v) от Регламент № 659/1999 би могла да опорочи тази част от решението. По-нататък посочената юрисдикция не зачела принципа, според който когато държава-членка изобщо не посочи обстоятелства, от които може да се предположи, че разглежданите мерки представляват съществуващи помощи, Комисията трябва да разглежда тези мерки като нови помощи в рамките на процедурата, предвидена в член 88, параграфи 2 и 3 ЕО.

      (1)  ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41.


title: Дело T-383/14: Определение на Общия съд от 1 декември 2016 г. — Europower/Комисия (Обществени поръчки за строителство — Процедура за възлагане на обществени поръчки — Изграждане и поддръжка на тригенерационна електроцентрала с газова турбина — Отхвърляне на офертата на оферент — Оттегляне на обжалвания акт — Липса на основание за произнасяне)

text:
               23.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/33

         Определение на Общия съд от 1 декември 2016 г. — Europower/Комисия
   (Дело T-383/14) (1)

   ((Обществени поръчки за строителство - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Изграждане и поддръжка на тригенерационна електроцентрала с газова турбина - Отхвърляне на офертата на оферент - Оттегляне на обжалвания акт - Липса на основание за произнасяне))
   (2017/C 022/45)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Europower SpA (Милано, Италия) (представители: G. Cocco и L. Salomoni, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално L. Cappelletti, F. Moro и L. Di Paolo, впоследствие L. Di Paolo и F. Moro)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: CPL Concordia Soc. coop. (Конкордия сула Секия, Италия) (представител: A. Penta, адвокат)

      Предмет

   От една страна, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на Комисията от 3 април 2014 г., с което се отхвърля направената от жалбоподателя оферта в процедура за възлагане на обществена поръчка JRC IPR 2013 C04 0031 OC за изграждане и поддръжка на тригенерационна електроцентрала с газова турбина (ОВ 2013/S 137-237146) на обекта на Съвместния изследователски център (СИЦ) в Испра (Италия), на решението на Комисията, с което поръчката се възлага на CPL Concordia, на всеки друг свързан, предходен или последващ акт, включително евентуалното решение за одобряване на договора и самия договор, както и на решението на Комисията, с което се отхвърля искането на жалбоподателя за достъп до документите, свързани с процедурата за възлагане, и, от друга страна, искане на основание член 268 ДФЕС за поправяне на вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по настоящата жалба.

               2)

               Отхвърля като явно недопустимо искането на CPL Concordia Soc. coop. за отхвърляне на искането за прекратяване на производството поради липса на основание за произнасяне по същество.

               3)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски и тези на Europower SpA, включително съдебните разноски в обезпечителното производство.

               4)

               CPL Concordia понася направените от него съдебни разноски в настоящото и в обезпечителното производство.

      (1)  ОВ C 235, 21.7.2014 г.


title: Дело C-41/08: Иск, предявен на 5 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Чешка република

text:
               12.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 92/17

         Иск, предявен на 5 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Чешка република
   (Дело C-41/08)
   (2008/C 92/32)
   Език на производството: чешки
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. van Beek и P. Ondrůšek)

      Ответник: Чешка република
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приела (всички) законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 86/378/ЕИО на Съвета от 24 юли 1986 година относно прилагането на принципа на равно третиране на мъжете и жените в професионалните социалноосигурителни схеми (1) или, във всеки случай, като не е информирала Комисията за тези разпоредби, Чешката република не е изпълнила задълженията си по член 12 от тази директива и по член 54 от Акта относно условията на присъединяването на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република и промените в учредителните договори на Европейския съюз,

               —

               да се установи, че като не е приела (всички) законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 96/97/ЕО на Съвета от 20 декември 1996 година за изменение на Директива 86/378/ЕИО относно прилагането на принципа на равно третиране на мъжете и жените в професионалните социалноосигурителни схеми (2) или, във всеки случай, като не е информирала Комисията за тези разпоредби, Чешката република не е изпълнила задълженията си по член 3 от тази директива и по член 54 от Акта относно условията на присъединяването на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република и промените в учредителните договори на Европейския съюз,

               —

               Чешката република да се осъди да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на директивата във вътрешния правен ред е изтекъл на 30 април 2004 г.

      (1)  ОВ L 225, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 53.

      (2)  ОВ L 46, стр. 20; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 3.


title: Дело T-364/06: Иск, предявен на 6 декември 2006 година — Xinhui Alida polythene/Съвет на Европейския съюз

text:
               27.1.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 20/27

         Иск, предявен на 6 декември 2006 година — Xinhui Alida polythene/Съвет на Европейския съюз
   (Дело T-364/06)
   (2007/C 20/42)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Xinhui Alida Polythene Ltd (Xinhui, Китай) [представител: C.Munro, Solicitor]

      Ответник: Съвет на Европейския съюз
   Искания на ищеца

               —

               Да се отмени, съгласно член 230 от Договора за Европейския съюз, Регламент (EO) 1425/2006 на Съвета от 25 септември 2006 година за въвеждане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на пластмасови чували и пликове с произход от Китайската народна република и Тайланд, и за прекратяване на процедурата по вноса на определени видове пластмасови чували и пликове с произход от Малайзия; и

               —

               да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати на ищеца разноските по делото.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът иска отмяната на Регламент (ЕО) № 1425/2006 на Съвета от 25 септември 2006 година за въвеждане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на пластмасови чували и пликове с произход от Китайската народна република и Тайланд, и за прекратяване на процедурата по вноса на определени видове пластмасови чували и пликове с произход от Малайзия (1).
   Ищецът твърди, че с приемането на оспорвания регламент без да бъдат взети под внимание по подходящ начин основните процедури, осъществени от Комисията, Съветът е нарушил съществени процесуални предпоставки и е злоупотребил със своите правомощия.
   Според ищеца Комисията i) не е разгледала правилно положението на жалбоподателите и/или не е определила по подходящ начин тяхното положение, ii) е взела под внимание нерелевантни информации и/или не е взела предвид налична информация, iii) е дала неправилна оценка на вредите, които се нанасят на съответната индустрия на Общността, iv) не е установила общностния интерес от въвеждането на мита върху вноса, и v) е нарушила правото на защита на ответника.
   Ищецът твърди, че това представлява злоупотреба с правомощия.

      (1)   ОВ L 270, 2006 г., стр. 4.


title: Дело T-490/15: Жалба, подадена на 21 август 2015 г. — SGP Rechtsanwälte/СХВП — Verlag Friedrich Oetinger (tolino)

text:
               12.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 337/44

         Жалба, подадена на 21 август 2015 г. — SGP Rechtsanwälte/СХВП — Verlag Friedrich Oetinger (tolino)
   (Дело T-490/15)
   (2015/C 337/49)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: SGP Rechtsanwälte Hero, Langbein, Zwecker PartGmbB (Мюнхен, Германия) (представител: K. Köklü, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Verlag Friedrich Oetinger GmbH (Хамбург, Германия)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Общността „tolino“ — заявка за регистрация № 11 651 288

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 11 юни 2015 г. по преписка R 2042/2014-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009


title: Дело C-571/14: Определение на председателя на Съда от 11 април 2016 г. (преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Noord-Holland — Нидерландия) — Timberland Europe BV/Inspecteur van de Belastingdienst, kantoor Rotterdam Rijnmond

text:
               1.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/23

         Определение на председателя на Съда от 11 април 2016 г. (преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Noord-Holland — Нидерландия) — Timberland Europe BV/Inspecteur van de Belastingdienst, kantoor Rotterdam Rijnmond
   (Дело C-571/14) (1)

   (2016/C 279/31)
   Език на производството: нидерландски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 73, 2.3.2015 г.


title: Дело T-88/05: Решение на Първоинстанционния съд от 8 февруари 2007 г. — Quelle/СХВП — Nars Cosmetics (NARS) ( Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността NARS — По-ранни национални фигуративни марки, съдържащи словесния елемент MARS — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Липса на прилика между знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 )

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/36

         Решение на Първоинстанционния съд от 8 февруари 2007 г. — Quelle/СХВП — Nars Cosmetics (NARS)
   (Дело T-88/05) (1)

   („Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността NARS - По-ранни национални фигуративни марки, съдържащи словесния елемент MARS - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Липса на прилика между знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94“)
   (2007/C 82/80)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Quelle AG (Fürth, Германия) [представител: H. Linder, адвокат]

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) [представители: S. Laitinen и A. Folliard-Monguiral]

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Nars Cosmetics Inc. (Ню Йорк, Съединени американски щати) [представител: M. de Justo Bailey, адвокат]
   Предмет
   Искане за отмяна на решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 17 декември 2004 г. (дело R 379/2004-2) относно производство по възражение между Quelle AG и Nаrs Cosmetics, Inc.
   Диспозитив

               1)

               Искът се отхвърля.

               2)

               Ищецът се осъжда да заплати разноските.

      (1)  ОВ C 155, 25.6.2005 г.


title: Дело C-323/10: Преюдициално запитване, отправено от Finanzgerichts Hamburg (Германия) на 5 юли 2010 г. — Gebr. Stolle GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               9.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 274/5

         Преюдициално запитване, отправено от Finanzgerichts Hamburg (Германия) на 5 юли 2010 г. — Gebr. Stolle GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Дело C-323/10)
   ()
   2010/C 274/06
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Hamburg

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Gebr. Stolle GmbH & Co. KG

      Ответник: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Преюдициален въпрос

   Необходимо ли е кланичен труп по подпозиция 0207 12 90 (1) да бъде напълно изкормен (= без остатък), така че да се счита за опасно, изхождайки от целите на тарифната класификация, ако след машинното изкормване по трупа има все още останали например част от черво или трахея?

      (1)  ОВ L 338, 30.12.1999 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 30, стр. 129.


title: Дело C-581/15: Определение на председателя на Съда от 20 юни 2016 г. — Европейска комисия/Чешка република

text:
               5.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 326/20

         Определение на председателя на Съда от 20 юни 2016 г. — Европейска комисия/Чешка република
   (Дело C-581/15) (1)

   (2016/C 326/35)
   Език на производството: чешки
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 27, 25.1.2016 г.