title: Дело F-6/07: Иск, предявен на 26 януари 2007 г. — Suvikas/Съвет

text:
               10.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/45

         Иск, предявен на 26 януари 2007 г. — Suvikas/Съвет
   (Дело F-6/07)
   (2007/C 56/85)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Risto Suvikas (Хелзинки, Финландия) [представител: M.-A. Lucas, адвокат]

      Ответник: Съвет на Европейския съюз
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решението на Консултативния комитет за подбор, с което ищецът не е включен в списъка на избраните кандидати при извършения подбор относно обявлението на Съвета за свободни длъжности В/024;

               —

               да се отмени този списък, както и решенията на Съвета, с които назначава включените в него кандидати на свободните длъжности, и не назначава ищеца;

               —

               да се осъди Съвета да заплати на ищеца, като обезщетение за нанесените във връзка с кариерата му вреди, разликата, за период от 6 години, между възнаграждението, което той би получил, ако бе назначен, и това, получено на друго основание, както и 25 000 EUR за претърпени неимуществени вреди;

               —

               да се осъди ответника да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   На 14 октомври 2005 г. Съветът публикува обявление за заемане на свободни длъжности за 8 срочно наети служители за изпълнение на функциите на „Duty officer“. Ищецът, който вече е изпълнявал тези функции като независим национален експерт /ННЕ/, кандидатства за длъжността. На 20 февруари 2006 г. той е уведомен, че не е включен в изготвения след проведената процедура за подбор списък.
   В подкрепа на иска си ищецът се позовава на три основания.
   На първо място, той изтъква нарушение на точка 4 от обявлението, както и на принципите на обективност, прозрачност и равно третиране. По-специално, докато външните кандидати са оценявани от Консултативния комитет въз основа на събеседване и по документи, кандидатите, които вече са изпълнявали функциите на „Duty officers“ в качеството си на ННЕ, били оценявани въз основа на преценката на техните ръководители за начина, по който са изпълнявали длъжността си. Съветът не бил доказал, че твърдяната нередовност не била повлияла на резултатите от подбора.
   На второ място, ищецът се позовава на нарушение на правото на защита, доколкото на вътрешните кандидати, оценявани съгласно горепосочената процедура, е трябвало предварително да бъде съобщена преценката на техните висшестоящи, за да могат да се защитят по нея.
   Третото основание, изведено от нарушение на членове 9 и 12, параграф 1 от Условията за работа на другите служители /УРС/, както и на принципите на безпристрастност, обективност и равно третиране, има три аспекта.
   На първо място, ищецът изтъква обстоятелството, че определени членове на Комитета за подбор се били оказали в ситуация на конфликт на интереси спрямо някои кандидати и че по този начин последните били оценявани извън предвидените в обявлението за свободни длъжности процедури за подбор.
   На второ място, ищецът твърди, че Комитетът е оценявал само документите на кандидатите, без да държи сметка за нивото, продължителността и спецификата на образованието им и техния професионален опит.
   На трето място, ищецът счита че, дори да се приеме, че оценяването на вътрешните кандидати въз основа на преценката на ръководителите им за тях било допустимо с оглед на принципите, процедурата въпреки това била опорочена, доколкото тази преценка не била отчетена правилно при съставянето на списъка с успешните кандидатури, именно поради наличието на гореспоменатия конфликт на интереси.


title: Дело C-498/09 P: Жалба, подадена на 3 декември 2009 г. от Thomson Sales Europe срещу Решение на Първоинстанционния съд (първи състав) от 29 септември 2009 г. по съединени дела T-225/07 и Т-364/07, Thomson Sales Europe/Комисия

text:
               27.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/7

         Жалба, подадена на 3 декември 2009 г. от Thomson Sales Europe срещу Решение на Първоинстанционния съд (първи състав) от 29 септември 2009 г. по съединени дела T-225/07 и Т-364/07, Thomson Sales Europe/Комисия
   (Дело C-498/09 P)
   2010/C 80/13
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Thomson Sales Europe (представители: F. Goguel и F. Foucault, avocats)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Общия съд от 29 септември 2009 г.,

               —

               да се отмени решение REM № 03/05 на Европейската комисия от 7 май 2007 г.,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   По същество жалбоподателят изтъква три правни основания в подкрепа на жалбата си.
   С първото си правно основание жалбоподателят твърди, че Общият съд е нарушил правилата за компетентността по член 225 ЕО, доколкото е постановил решение по основателността на искането за отмяна на писмото на Комисията от 20 юли 2007 г., с което не се потвърждава придобиването на право да не се пристъпва към последващо събиране на несъбрани вносни мита за произведени в Тайланд цветни телевизионни приемници, въпреки че преди това е обявил това искане за недопустимо по съображението, че въпросното писмо не поражда правни последици.
   С второто си правно основание жалбоподателят поддържа, че Общият съд е нарушил правото на защита и е допуснал явна грешка в правната квалификация на фактите, доколкото, от една страна, е отхвърлил искането за предоставяне на достъп на страните до всички доказателства по делото, и от друга страна, е постановил, че е налице груба небрежност от страна на Thomson предвид обстоятелството, че като опитен икономически оператор то е трябвало да поиска точна информация от Комисията относно възможността да продължи да декларира произведените в Тайланд цветни телевизори като такива с произход от Тайланд, след като е започнало да си доставя тръби с произход от Корея и Малайзия.
   С третото си правно основание, което се състои от две части, Thomson твърди, че Общият съд е нарушил член 239 от Митническия кодекс (1) във връзка с възможността за възстановяване в пълен или частичен размер на заплатените вносни или износни мита или за опрощаване на определена сума от митническото задължение. Жалбоподателят изтъква, първо, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, доколкото е отхвърлил жалбата му, като разгледал единствено условието за липса на недобросъвестно поведение или небрежност, но преди това не проверил дали е изпълнено условието за наличие на особено положение.
   Второ, Общият съд допуснал грешка в правната квалификация на фактите и следователно грешка при прилагане на правото, като приел, че не са изпълнени условията за опрощаване по член 239 от Митническия кодекс. Според жалбоподателя неговият случай всъщност отговарял на изискванията на тази разпоредба, тъй като конкретните обстоятелства съставлявали особено положение в смисъл, че Комисията променила практиката си във връзка с тълкуването на релевантните разпоредби, без предварително да уведоми надлежно икономическите оператори за това.
   Thomson освен това поддържа, че изобщо не се е съмнявало в редовността на своите операции, тъй като било убедено, че към цялата му продукция се прилага едно-единствено антидъмпингово мито, определено на практика по общо съгласие с Комисията. Ето защо не можело да се приеме, че е допуснало небрежност.

      (1)  Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58).


title: Дело T-285/10: Жалба, подадена на 25 юни 2010 г. — Milux/СХВП (CHEMOCONTROL)

text:
               28.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 234/49

         Жалба, подадена на 25 юни 2010 г. — Milux/СХВП (CHEMOCONTROL)
   (Дело T-285/10)
   ()
   2010/C 234/87
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Milux Holding S.A. (Люксембург, Люксембург) (представител: J. Bojs, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 29 април 2010 г. по преписка R 1444/2009-4,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „CHEMOCONTROL“ за стоки и услуги от класове 9, 10 и 44

      Решение на проверителя: отхвърля заявката за регистрация на марка на Общността

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: нарушение на Регламент № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав е приложил неправилно принципа на недопускане на дискриминация в настоящия случай; при условията на евентуалност, нарушение на член 7, § 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав погрешно е приел, че заявената марка няма достатъчен вътрешноприсъщ отличителен характер.


title: Дело C-88/08: Преюдициално запитване, отправено от Oberster Gerichtshof (Австрия) на 27 февруари 2008 г. — David Hütter/Technische Universität Graz

text:
               24.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/21

         Преюдициално запитване, отправено от Oberster Gerichtshof (Австрия) на 27 февруари 2008 г. — David Hütter/Technische Universität Graz
   (Дело C-88/08)
   (2008/C 128/36)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Oberster Gerichtshof
   Страни в главното производство

      Ищец: David Hütter

      Ответник: Technische Universität Graz
   Преюдициални въпроси
   Трябва ли членове 1, 2 и 6 от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (1) да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба (в настоящия случай: параграф 3, алинея 3 и параграф 26, алинея 1 от австрийския Vertragsbedienstetengesetz 1948 (Закона за договорно наетите служители от 1948 г.), която при определяне на референтната дата на увеличение на възнаграждението изключва предходни периоди, които могат да бъдат зачетени, тъй като те са приключили преди съответното лице да навърши 18-годишна възраст?

      (1)  (ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7).


title: Дело T-246/08: Жалба, подадена на 25 юни 2008 г. — Melli Bank/Съвет

text:
               2.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 197/34

         Жалба, подадена на 25 юни 2008 г. — Melli Bank/Съвет
   (Дело T-246/08)
   (2008/C 197/59)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Melli Bank plc (Лондон, Обединено кралство) (представители: R. Gordon, QC, J. Stratford, Barrister, R. Gwynne и T. Din, Solicitors)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени точка 4 от раздел В на приложението към Решението на Съвета 2008/475/ЕО относно ограничителните мерки срещу Иран в частта, в която то се прилага по отношение на Melli Bank plc;

               —

               да се постановят всички мерки и решения, които изглеждат справедливи и подходящи при тези условия;

               —

               да се осъди Съветът да заплати на банката съдебните разноски, свързани с настоящото обжалване.

         Правни основания и основни доводи
   По настоящото дело жалбоподателят иска частичната отмяна на Решението на Съвета от 23 юни 2008 година (1) за прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 423/2007 относно ограничителните мерки срещу Иран (2), доколкото жалбоподателят е включен в списъка на физическите и юридическите лица, на организациите и органите, чиито финансови средства и икономически ресурси са замразени по силата на тази разпоредба.
   Жалбоподателят иска отмяната на точка 4 от раздел В на приложението, доколкото то се отнася до него, на основание, че то е незаконосъобразно от две гледни точки.
   Първо, жалбоподателят твърди, че обжалваното решение е несъразмерно на основание, че замразяването на неговите икономически фондове и средства: 1) няма логическа връзка с целта, състояща се в предотвратяването на ядреното разпространение или на неговото финансиране и 2) не е най-малко ограничителната мярка за упражняване на бдителност по отношение на жалбоподателя или за преследване на целта, състояща се във възпрепятстване на финансирането на ядреното разпространение.
   Второ, жалбоподателят изтъква, че обжалваното решение нарушава принципа за забрана на дискриминацията на основание, че от една страна той се оказва в еднакво положение с останалите британски клонове на иранските банки, че той е в материално сравнимо положение с положението на другите британски банки, включително британски банки, извършващи транзакции с Иран, но че той е третиран по различен начин, и от друга страна, че той се намира в чувствително различно положение от положението на една друга банка, посочена от Съвета за сигурност на Обединените нации, но че е третиран по същия начин.

      (1)  ОВ 2008 г., L 163, стр. 29.

      (2)  Регламент (ЕО) № 423/2007 на Съвета от 19 април 2007 година относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ 2007 г., L 103, стр. 1).


title: Дело T-171/07: Иск, предявен на 14 май 2007 г. — Avaya/СХВП — ZyXEL Communications (VANTAGE CNM)

text:
               21.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 170/29

         Иск, предявен на 14 май 2007 г. — Avaya/СХВП — ZyXEL Communications (VANTAGE CNM)
   (Дело T-171/07)
   (2007/C 170/57)
   Език, на който е изготвен искът: английски
   Страни

      Ищец: Avaya Inc. (Basking Ridge, САЩ) [представители: A. Beschorner, B. Glaser, C. Thomas, lawyers]

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: ZyXEL Communications Corp. (Hsin-Chu, Taiwan)
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решението на Втори апелативен състав № R 156/2006-2 от 14 март 2007 г. относно заявление за марка на Общността № 3 291 457 „VANTAGE CNM“ и

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски и да се осъди ZyXEL Communications Corp. да заплати разноските във връзка с административните процедури пред апелативния състав.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: ZyXEL Communications Corp.

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка на Общността „VANTAGE“ за стоки и услуги в класове 9 и 42 — заявление № 3 291 457

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Avaya Inc.

      Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словна марка на Общността „MULTIVANTAGE“ за стоки и услуги в класове 9, 38 и 42 — заявление № 2 409 589

      Решение на отдела по споровете: Отхвърлено изцяло

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Ищецът изтъква две различни правни основания в подкрепа на своя иск, а именно: нарушаване на принципа на равното третиране и последователността в съдебната практика, от една страна, както и нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността и основните принципи на правото на търговските марки, от друга.
   На основата на първото си основание ищецът твърди, че апелативният състав е изходил от предишно решение, постановено по друго дело по почти идентичен въпрос, без да вземе пред вид внезапната промяна в практиката.
   Нещо повече, ищецът се оплаква, на базата на второто си основание, че апелативният състав не е разгледал достатъчно идентичността на стоките и услугите на процесните марки, както и голямата прилика между самите тях.


title: Дело T-57/01: Решение на Общия съд от 17 декември 2009 г. — Solvay/Комисия (Конкуренция — Злоупотреба с господстващо положение — Пазар на динатриевия карбонат в Общността (с изключение на Обединеното кралство и Ирландия) — Решение, с което се установява нарушение на член 82 ЕО — Споразумения за снабдяване за прекалено дълъг период — Отстъпки за постоянни клиенти — Погасяване по давност на правото на Комисията да налага глоби или санкции — Разумен срок — Съществени процесуални правила — Съответен географски пазар — Съществуване на господстващото положение — Злоупотреба при използване на господстващото положение — Право на достъп до преписката — Глоба — Тежест и продължителност на нарушението — Отегчаващи обстоятелства — Повторност на нарушението — Смекчаващи обстоятелства)

text:
               13.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/31

         Решение на Общия съд от 17 декември 2009 г. — Solvay/Комисия
   (Дело T-57/01) (1)

   (Конкуренция - Злоупотреба с господстващо положение - Пазар на динатриевия карбонат в Общността (с изключение на Обединеното кралство и Ирландия) - Решение, с което се установява нарушение на член 82 ЕО - Споразумения за снабдяване за прекалено дълъг период - Отстъпки за постоянни клиенти - Погасяване по давност на правото на Комисията да налага глоби или санкции - Разумен срок - Съществени процесуални правила - Съответен географски пазар - Съществуване на господстващото положение - Злоупотреба при използване на господстващото положение - Право на достъп до преписката - Глоба - Тежест и продължителност на нарушението - Отегчаващи обстоятелства - Повторност на нарушението - Смекчаващи обстоятелства)
   2010/C 37/38
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Solvay SA (Брюксел, Белгия) (представители: L. Simont, P.-A. Foriers, G. Block, F. Louis и A. Vallery, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: P. Oliver и J. Currall, подпомагани от N. Coutrelis, avocat)

      Предмет

   Като главно искане, искане за отмяна на Решение 2003/6/ЕО на Комисията от 13 декември 2000 г. относно процедура по прилагане на член 82 [ЕО] (Преписка COMP/33.133 — C: динатриев карбонат — Solvay) (ОВ L 10, 2003 г., стp. 10) и, при условията на евентуалност, искане за отмяна или намаляване на наложената на жалбоподателя глоба

      Диспозитив

               1.

               Определя размера на наложената на Solvay SA в член 2 от Решение 2003/6/CE на Комисията от 13 декември 2000 г. относно процедура по прилагане на член 82 [ЕО] (Преписка COMP/33.133 — C: динатриев карбонат — Solvay) на 19 милиона евро.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата част.

               3.

               Жалбоподателят понася наред с направените от него съдебни разноски и 95 % от съдебните разноски на Европейската комисия.

               4.

               Комисията понася 5 % от направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 161, 2.6.2001 г.


title: Дело C-258/09: Иск, предявен на 10 юли 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия

text:
               12.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/23

         Иск, предявен на 10 юли 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия
   (Дело C-258/09)
   2009/C 220/47
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: A. Alcover San Pedro и A. Marghelis)

      Ответник: Кралство Белгия

      Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че като разрешило в Région wallonne функционирането на съществуващи инсталации, които не съответстват на изискванията, предвидени в членове 3, 7, 9, 10, 13, 14, точки а) и б), и член 15, параграф 2 и след 30 октомври 2007 г., както се предвижда в член 5, първи параграф от Директива 2008/1/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването (1), Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по посочената директива,

               —

               да се осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за привеждането в съответствие на съществуващите инсталации, чието използване може да имат въздействие върху емисиите във въздуха, водата и почвата и върху замърсяването е изтекъл на 30 октомври 2007 г. съгласно член 5, първи параграф от Директива 2008/1/ЕО. Към датата на завеждане на настоящия иск обаче ответникът все още не е предприел всички необходими мерки за съобразяване с това изискване в Région wallonne или във всеки случай не е уведомил Комисията за това.

      (1)  ОВ L 24, стр. 8.


title: Дело T-327/09: Жалба, подадена на 18 август 2009 г. — Connefroy и др./Комисия

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/68

         Жалба, подадена на 18 август 2009 г. — Connefroy и др./Комисия
   (Дело T-327/09)
   2009/C 267/124
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Philippe Connefroy (Le Rozel, Франция), Jean-Guy Gueguen (Carantec, Франция) и EARL de Cavagnan (Bouglon, Франция) (представител: C. Galvez, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателите

               —

               Да се отмени обжалваното решение въз основа на член 230, четвърта алинея от Договора за ЕО,

               —

               да се осъди Комисия да заплати всички разноски по делото.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателите искат да бъде отменено Решение C (2009) 203 окончателен на Комисията от 28 януари 2009 година (1), с което Комисията е обявила за несъвместими с общия пазар държавните помощи, предоставени от Френската република на производителите на плодове и зеленчуци в рамките на „плановете за действие в извънредни ситуации“, целящи да улеснят търгуването на земеделски продукти, произведени във Франция, и е наложила на Френската република да си възстанови въпросните помощи.
   Правните основания и основните доводи, наведени от жалбоподателите, са идентични или подобни на изтъкнатите в рамките на дело T-243/09, Fedecom/Комисия (2).

      (1)  ОВ L 127, стp. 11 — публикувано под № 2009/402/ЕО.

      (2)  ОВ C 205, 2009 г., стp. 43.


title: Дело T-699/15: Жалба, подадена на 26 ноември 2015 г. — City Train/EUIPO (CityTrain)

text:
               29.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 111/26

         Жалба, подадена на 26 ноември 2015 г. — City Train/EUIPO (CityTrain)
   (Дело T-699/15)
   (2016/C 111/31)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: City Train GmbH (Регенсбург, Германия) (представител: C. Adori, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: фигуративна марка на Съюза със словните елементи „CityTrain“— заявка за регистрация № 13 154 315

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 9 септември 2015 г. по преписка R 843/2015-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени решението на ответника от 9.9.2015 г. и да го осъди да впише фигуративна марка „CityTrain“ с указване на цветовете „сиво, светлочервено“, заявена за регистрация на 8.8.2014 г. със заявка за регистрация № 13 154 315, като марка на Съюза за посочените в заявката за регистрация стоки и услуги от класове 12, 37 и 42

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009;

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-197/08: Жалба, подадена на 23 май 2008 г. — Polson и др./Комисия

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/55

         Жалба, подадена на 23 май 2008 г. — Polson и др./Комисия
   (Дело T-197/08)
   (2008/C 209/100)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподатели: Magnus Polson (Lerwick, Обединено кралство), Garry Sandison (Lerwick, Обединено кралство), Andrew Anderson (Whalsay, Обединено кралство), Ian Johnston (Lerwick, Обединено кралство) (представители: R. Murray, Solicitor, R. Thompson, QC)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателите

               —

               Да се отменят член 1, параграф 2 и членове 3-5 от Решение на Комисията относно държавна помощ № C 39/2006 (ex NN 94/2005) от 13 ноември 2007 година относно Схема за помощ за нови акционери, прилагана в Обединеното кралство,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   В настоящия случай жалбоподателите искат частична отмяна на Решение 2008/166/ЕО на Комисията, държавна помощ № C 39/2006 (ex NN 94/2005) от 13 ноември 2007 година относно Схема за помощ за нови акционери, прилагана в Обединеното кралство (1). В обжалваното решение Комисията приема, че помощта е несъвместима с общия пазар, доколкото се отнася до помощи, отпуснати за първо придобиване на дял в използван риболовен кораб, и задължава Обединеното кралство да възстанови предоставената помощ. Жалбоподателите са получателите на подлежащата на възстановяване помощ.
   Жалбоподателите искат отмяна на обжалваното решение по следните съображения:

               —

               Комисията допуснала грешка при прилагане на правото като приела, че всички плащания за първото придобиване на дял в използван риболовен кораб са несъвместими с общия пазар и трябва да се възстановят; жалбоподателите твърдят, че предоставените помощи попадат в обхвата на Регламент 875/2007 (2) на Комисията, поради което следва да се считат за помощи de minimis, съвместими с общия пазар; те твърдят, че член 1, параграф 2 и членове 3-5 от обжалваното решение незаконосъобразно са приложени и по отношение на получатели на помощта, които са изпълнили по същество релевантните насоки на Комисията,

               —

               Комисията допуснала грешка при прилагане на правото като приела, че възстановяването на тези плащания е съвместимо с член 14, параграф 1 от Регламент № 659/1999 (3) на Съвета, както и с общите принципи на правна сигурност, на защита на оправданите правни очаквания и на равно третиране.

      (1)  ОВ 2008 г. L 55, стр. 27.

      (2)  Регламент (ЕО) № 875/2007 на Комисията от 24 юли 2007 година за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за ЕО спрямо помощта de minimis в сектора на рибарството и за изменение на Регламент (ЕО) № 1860/2004, ОВ 2007 г. L 193, стр. 6.

      (3)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


title: Дело C-364/16 P: Жалба, подадена на 1 юли 2016 г. от Trioplast Industrier AB срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 12 май 2016 г. по дело T-669/14, Trioplast Industrier AB/Европейска комисия

text:
               19.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 343/31

         Жалба, подадена на 1 юли 2016 г. от Trioplast Industrier AB срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 12 май 2016 г. по дело T-669/14, Trioplast Industrier AB/Европейска комисия
   (Дело C-364/16 P)
   (2016/C 343/43)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Trioplast Industrier AB (представители: T. Pettersson, F. Sjövall, A. Johansson, advokater)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               a.

               да отмени решение на Общия съд от 12 май 2016 г. по дело T-669/14 Trioplast Industrier/European Commission,

               b.

               при условията на евентуалност:

                           (i)

                           да отмени решението на Комисията, съдържащо се в писмо ѝ от 3 юли 2014 г. по дело COMP/38354 — Industrial Bags — Trioplast Industrier AB,

                           (ii)

                           да отмени или да намали задължението за заплащане на лихви за забава в размер на 674 033,32 EUR, наложено на Trioplast с решение на Комисията, съдържащо се в писмо ѝ от 3 юли 2014 г. по дело COMP/38354 — Industrial Bags — Trioplast Industrier AB,

                           (iii)

                           да осъди Комисията да възстанови направените от Trioplast разноски в размер на 4 686,64 EUR, внесени като обезпечение за заплащането на лихвите за забава.

               c.

               При условията на евентуалност спрямо предходното, да присъди обезщетение за вреди съгласно член 340, алинея 2 ДФЕС, причинени в резултат на нарушения на законодателство на ЕС:

                           (i)

                           в размер на лихвите за забава от 674 033,32 EUR, или на част от тях,

                           (ii)

                           разноски в размер на 4 686,64 EUR, направени във връзка с внасянето на обезпечение за лихвите за забава,

               d.

               В допълнение към исканията съгласно (b) или (c) да присъди обезщетение за вреди съгласно член 340, алинея 2 ДФЕС, причинени в резултат на нарушения на горепосоченото законодателство на ЕС, а именно:

                           (i)

                           вследствие на нарушения на законодателството на ЕС във връзка с периода от време, през който Комисията не освободи, нито намали размера на банковата гаранция след решението на Общия съд по дело T-40/06, в размер на разходите за предоставяне на обезпечението за сумата от 22 783,90 EUR или за част от нея.

               e.

               Да присъди лихва върху дължимите суми.

               f.

               Да осъди Комисията да заплати съдебните разноски в производството пред Общия съд и пред Съда.

      Основания и основни доводи

               1.

               Trioplast поддържа пред Съда исканията и твърденията, направени пред Общия съд. Съгласно член 58 от Статута на Съда на Европейския съюз и членове 168, параграф 1, буква г) и 169, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда Trioplast твърди, че отхвърляйки иска с решението си от 12 май 2016 г. по дело T-669/14 Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото на ЕС.

               2.

                  Първо, Общият съд неправилно е приложил правото като заключил, че решението от 2010 г. само е изменило това от 2005 г. Напротив, решението от 2010 г. отменяло изцяло решението от 2005 г. и изисквало Комисията да постанови ново решение срещу Trioplast след като е известен изходът от делата FLS.

               3.

                  Второ, Общият съд неправилно е приложил правото като заключил, че оспорваното писмо не съдържало решение, което да подлежи на обжалване, тъй като със същото за първи път се пораждало определено по основание и размер задължение за Trioplast.

               4.

                  Трето, поради отмяната на решението от 2005 г. с това от 2010 г. не следвало да се трупат лихви за забава съгласно условията на решението от 2005 г.

               5.

                  Четвърто, Общият съд неправилно е приложил правото като заключил, че действията на Комисията не са причинили вреди на Trioplast и следователно Общият съд е трябвало да разгледа по същество искането за присъждане на обезщетение за вреди.


title: Дело T-484/08: Решение на Общия съд от 9 декември 2009 г. — Longevity Health Products/СХВП — Merck (Kids Vits) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за словна марка на Общността Kids Vits — По-ранна словна марка на Общността VITS4KIDS — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/50

         Решение на Общия съд от 9 декември 2009 г. — Longevity Health Products/СХВП — Merck (Kids Vits)
   (Дело T-484/08) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за словна марка на Общността „Kids Vits“ - По-ранна словна марка на Общността „VITS4KIDS“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2010/C 24/87
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Longevity Health Products, Inc. (Насау, Бахамски острови) (представител: J. Korab, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Merck KGaA (Дармщат, Германия)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 28 август 2008 г. (преписка R 716/2007-4) по процедурата по възражение между Merck KGaA и Longevity Health Products, Inc.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Longevity Health Products, Inc. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 32, 7.2.2009 г.


title: Дело T-262/09: Жалба, подадена на 6 юли 2009 г. — Defense Technology/СХВП — DEF-TEC Defense Technology (FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR)

text:
               29.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/45

         Жалба, подадена на 6 юли 2009 г. — Defense Technology/СХВП — DEF-TEC Defense Technology (FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR)
   (Дело T-262/09)
   2009/C 205/83
   Език, на който e подадена жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Defense Technology Corporation of America (Jacksonville, Съединени американски щати) (представител: R. Kunze, lawyer and Solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: DEF-TEC Defense Technology GmbH (Франкфурт/Майн, Германия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 4 май 2009 г. по преписка R 493/2002-4 (II); и

               —

               да се осъди ответника да заплати съдебните разноски

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративната марка „FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR“ за стоки в класове 5, 8 и 13 — заявка № 643 668

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Регистрация в Съединените американски щати на словната марка „FIRST DEFENSE“ за стоки от клас 13; Две регистрации в Съединените американски щати на фигуративните марки за стоки от клас 13; По-ранна общоизвестна марка в Белгия, Германия и Франция „FIRST DEFENSE“; По-ранна нерегистрирана словна марка „FIRST DEFENSE“, защитена в Германия и Франция; По-ранна нерегистрирана марка в Белгия, Германия и Франция „FIRST DEFENSE AND DESIGN“; Търговско наименование „FIRST DEFENSE“, защитено в Германия

      Решение на отдела по споровете: Уважава частично възражението

      Решение на апелативния състав: Отменя решението на отдела по спорове и отхвърля възражението

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 3 от Регламент №207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав не правилно е приложил посочената разпоредба и освен това е постановил неправилно решение въз основа на погрешно разбиране на изложените факти; Нарушение на членове 65, 75 и 76 от Регламент №207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав не е предприел необходимите мерки, за да изпълни решението на Първоинстанционния съд от 6 септември 2006 г. по дело T-6/05 DEF-TEC Defense Technology/СХВП — Defense Technology (FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR)


title: Дело T-624/16: Жалба, подадена на 5 септември 2016 г. — Gollnisch/Парламент

text:
               17.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 383/24

         Жалба, подадена на 5 септември 2016 г. — Gollnisch/Парламент
   (Дело T-624/16)
   (2016/C 383/34)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Bruno Gollnisch (Villiers-le-Mahieu, Франция) (представител: N. Fakiroff, avocat)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на генералния секретар на Европейския парламент от 1 юли 2016 г., нотифицирано на 6 юли 2016 г., в което се посочва, че „сумата от 275 984,23 EUR е недължимо платена в полза на г-н M. Bruno GOLLNISCH“ и се разпорежда на отговорния разпоредител с бюджетни кредити и на счетоводителя на институцията да възстановят тази сума,

               —

               да отмени също нотификацията и мерките за изпълнение на посоченото решение, съдържащи се в писмата на генералния финансов директор от 6 юли 2016 г., референтен номер D 201920,

               —

               да отмени изцяло дебитното известие № 2016-914, подписано от същия генерален финансов директор на 5 юли 2016 г.,

               —

               да присъди на жалбоподателя сумата от 40 000 EUR като обезщетение за неимуществените вреди, произтичащи едновременно от неоснователните обвинения, повдигнати преди приключването на разследването, от засягането на доброто му име и от значителните смущения, които е предизвикало обжалваното решение в неговия личен живот и политическа дейност,

               —

               да му присъди и сумата от 24 500 EUR за разходите, направени за заплащане на възнаграждения на неговите съветници, за подготовката на настоящата жалба, за стойността на направените копия и за подаването на посочената жалба и на приложените към нея документи,

               —

               да осъди Европейския парламент да заплати всички съдебни разноски,

               —

               при условията на евентуалност, в случай че Общият съд не счете за напълно убедителни по своята относимост и точност правните и фактическите основания, изтъкнати от жалбоподателя, с оглед на доброто правораздаване и несъмнената връзка между твърдените факти, на които се основава обжалваното решение, и тези, които са предмет на наказателното разследване, инициирано от председателя на Европейския парламент:

                           —

                           да спре производството до окончателното постановяване на решение със сила на присъдено нещо от съответния френски съд в рамките на инициираното от председателя на Европейския парламент наказателно преследване,

                           —

                           въз основа на това да разпореди спиране на изпълнението на обжалваното решение до приключване на производството.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага единадесет основания.

               1.

               Първото основание е изведено от липсата на компетентност на генералния секретар да приеме обжалваните актове. За разлика от това вземането на решения във финансовата област, отнасящи се до членовете на Парламента и до техните групи, е от компетентността на Бюрото на Европейския парламент.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушение на общите принципи на правото, както и на изискванията, свързани с добрата администрация, тъй като преди да приеме обжалваните актове администрацията на Парламента е трябвало да изчака резултатите от разследването и от инициираните от нея процедури.

               3.

               Третото основание е изведено от нарушение на правото на защита на жалбоподателя. Обжалваните актове нарушават презумпцията за невиновност на жалбоподателя, правото му на защита по съдебен ред, възможността му да изрази становище по всеки документ, който администрацията възнамерява да използва срещу него, и не зачитат правото му на изслушване при условията на състезателност.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от незаконосъобразно разместване на тежестта на доказване, тъй като администрацията на Парламента е поискала a posteriori от жалбоподателя да представи доказателства за работата, извършена от неговия сътрудник, и за изплатените му възнаграждения.

               5.

               Петото основание е изведено от непълнотата на мотивите на обжалваните актове, от които е видно, че имат напълно произволен характер.

               6.

               Шестото основание е изведено от накърняване на принципите на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания, както и от прилагането на несъществуващи норми или на норми с обратно действие.

               7.

               Седмото основание е изведено от засягане на политическите права на парламентарните сътрудници.

               8.

               Осмото основание е изведено от дискриминационния характер на обжалваните актове и от злоупотреба с власт, довела до тяхното приемане.

               9.

               Деветото основание е изведено от засягане на независимостта на членовете на Парламента и незачитане на ролята на местните парламентарни сътрудници.

               10.

               Десетото основание е изведено от неоснователността по същество на оплакванията на администрацията на Парламента.

               11.

               Единадесетото основание, изтъкнато при условията на евентуалност, е изведено от нарушение на принципа на пропорционалност.


title: Дело C-307/13: Решение на Съда (седми състав) от 10 юли 2014 г. (преюдициално запитване от Helsingborgs tingsrätt — Швеция) — Наказателно производство срещу Lars Ivansson, Carl-Rudolf Palmgren, Kjell Otto Pehrsson, Håkan Rosengren (Преюдициално запитване — Вътрешен пазар — Директива 98/34/ЕО — Член 8, параграф 1, трета алинея — Процедура за предоставяне на информация в сферата на техническите стандарти и регламенти — Понятие „технически регламент“  — Кокошки носачки — Съкращаване на първоначално предвидения график за влизането в сила на техническия регламент — Задължение за уведомяване — Условия — Текстове на различните езици)

text:
               15.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/17

         Решение на Съда (седми състав) от 10 юли 2014 г. (преюдициално запитване от Helsingborgs tingsrätt — Швеция) — Наказателно производство срещу Lars Ivansson, Carl-Rudolf Palmgren, Kjell Otto Pehrsson, Håkan Rosengren
   (Дело C-307/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Вътрешен пазар - Директива 98/34/ЕО - Член 8, параграф 1, трета алинея - Процедура за предоставяне на информация в сферата на техническите стандарти и регламенти - Понятие „технически регламент“ - Кокошки носачки - Съкращаване на първоначално предвидения график за влизането в сила на техническия регламент - Задължение за уведомяване - Условия - Текстове на различните езици))
   2014/C 315/24
   Език на производството: шведски

      Запитваща юрисдикция

   Helsingborgs tingsrätt

      Страни в главното наказателно производство

   Lars Ivansson, Carl-Rudolf Palmgren, Kjell Otto Pehrsson, Håkan Rosengren

      Диспозитив

               1)

               Окончателно определената от националните органи дата на влизане в сила на национална разпоредба като разглежданата в главното производство — съгласно която кокошките носачки следва да бъдат отглеждани по система, отговаряща на нуждите им във връзка с гнездата, кацалките и местата за къпане в прах и водеща до ниско ниво на смъртност и на смущения в поведението им — трябва да бъде съобщена на Европейската комисия в съответствие с член 8, параграф 1, трета алинея от Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 година, установяваща процедура за предоставянето на информация в сферата на техническите стандарти и регламенти и правила относно услугите на информационното общество, изменена с Директива 98/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 юли 1998 година, стига действително да е налице изменение на графика за прилагането на посочената национална разпоредба и то да е значително, като това следва да се провери от запитващата юрисдикция.

               2)

               Ако съкращаването на графика за прилагането на национален технически регламент трябва да бъде съобщено на Европейската комисия в съответствие с член 8, параграф 1, трета алинея от Директива 98/34, изменена с Директива 98/48, неизпълнението на това задължение за уведомяване води до неприложимост на посочената национална разпоредба, така че тя не може да бъде противопоставена на частноправните субекти.

      (1)  ОВ C 215, 27.7.2013 г.


title: Дело C-347/08: Преюдициално запитване, отправено от Landesgerichts Feldkirch (Австрия) на 28 юли 2008 г. — Vorarlberger Gebietskrankenkasse/WGV-Schwäbische Allgemeine Versicherungs AG

text:
               25.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/11

         Преюдициално запитване, отправено от Landesgerichts Feldkirch (Австрия) на 28 юли 2008 г. — Vorarlberger Gebietskrankenkasse/WGV-Schwäbische Allgemeine Versicherungs AG
   (Дело C-347/08)
   (2008/C 272/18)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Landesgericht Feldkirch
   Страни в главното производство

      Ищец: Vorarlberger Gebietskrankenkasse

      Ответник: WGV-Schwäbische Allgemeine Versicherungs AG
   Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли препращането към член 9, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1), съдържащо се в член 11, параграф 2 от същия регламент, да се тълкува в смисъл, че социално-осигурителна институция, която по закон (§ 332 от ASVG) е встъпила в правата на пряко увредената страна, може да предяви пряк иск срещу застраховател пред съдилищата на държавата-членка, където има представителство, стига този иск да е допустим, а застрахователят да е с местоживеене на територията на някоя държава-членка?

               2)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос: налице ли е тази компетентност и ако към момента на предявяването на иска пред съда пряко увредената страна няма местоживеене или обичайно пребиваване в държавата-членка, където се намира представителството на социално-осигурителната институция?

      (1)  ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74.


title: Дело C-122/13: Определение на Съда (шести състав) от 30 януари 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunale Ordinario di Firenze — Italie) — Paola C/Presidenza del Consiglio dei Ministri (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Директива 2004/80/ЕО — Член 12 — Обезщетяване на пострадалите от умишлени престъпления, включващи употреба на сила — Изцяло вътрешно положение — Явна липса на компетентност на Съда)

text:
               14.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/19

         Определение на Съда (шести състав) от 30 януари 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunale Ordinario di Firenze — Italie) — Paola C/Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (Дело C-122/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Директива 2004/80/ЕО - Член 12 - Обезщетяване на пострадалите от умишлени престъпления, включващи употреба на сила - Изцяло вътрешно положение - Явна липса на компетентност на Съда))
   2014/C 112/22
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Ordinario di Firenze

      Страни в главното производство

      Ищец: Paola C

      Ответник: Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunale Ordinario di Firenze — Тълкуване на член 12 от Директива 2004/80/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно обезщетението на жертвите на престъпления (ОВ L 261, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 31) — Приложно поле — Правна уредба, която не предвижда механизъм за обезщетяване на пострадалите от умишлени престъпления, включващи употреба на сила, извършени на територията на страната, гарантиращ справедливо и подходящо обезщетение за всички пострадали от престъпления, включващи употреба на сила

      Диспозитив

   Съдът на Европейския съюз е явно некомпетентен да отговори на въпроса, отправен от Tribunale ordinario di Firenze (Италия).

      (1)  ОВ C 141, 18.5.2013 г.


title: Дело T-269/15: Жалба, подадена на 28 май 2015 г. — Novartis Europharm/Комисия

text:
               24.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/36

         Жалба, подадена на 28 май 2015 г. — Novartis Europharm/Комисия
   (Дело T-269/15)
   (2015/C 279/45)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Europharm Ltd (Камберли, Обединено кралство) (представител: C. Schoonderbeek, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение и

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати направените от нея и от Novartis съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна на Решение C(2015) 1977 окончателен на Комисията от 18 март 2015 година за предоставяне на разрешение за търговия на Pari Pharma за лекарствения продукт за хуманна употреба „Vantobra-tobramycine“.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първото основание е твърдение за незаконосъобразност на решението на Европейската комисия, тъй като с него се нарушавали изключителните търговски права за лекарства сираци на Novartis Europharm Ltd. по отношение на лекарствения му продукт „TOBI Podhaler pursuant“, които права му били предоставени на основание на член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 141/2000 (1) и чийто срок не бил изтекъл, а условията за допускане на изключение по член 8, параграф 3 от същия регламент не били налице.

               2.

               Второ основание е твърдение за незаконосъобразност и липса на мотиви на решението на Европейската комисия, тъй като то не било мотивирано в съответствие с член 296 от Договора за функционирането на Европейския съюз и с член 81, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 726/2004 (2).

      (1)  Регламент (ЕО) № 141/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1999 година за лекарствата сираци (ОВ L 18, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 5, стр. 233).

      (2)  Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата (ОВ L 136, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 44, стр. 83).


title: Дело C-9/06 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 29 ноември 2007 г. — Tomás Salazar Brier/Комисия на Европейските общности (Обжалване — Длъжностни лица — Заплата — Надбавка за експатриране — Условие по член 4, параграф 1, буква а), второ тире от приложение VII към Правилника — Понятие за работа за друга държава)

text:
               26.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/6

         Решение на Съда (четвърти състав) от 29 ноември 2007 г. — Tomás Salazar Brier/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-9/06 P) (1)

   (Обжалване - Длъжностни лица - Заплата - Надбавка за експатриране - Условие по член 4, параграф 1, буква а), второ тире от приложение VII към Правилника - Понятие за работа за друга държава)
   (2008/C 22/10)
   Език на производството: испански
   Страни

      Жалбоподател: Tomás Salazar Brier (представители: R. García-Gallardo Gil-Fournier, D. Domínguez Pérez и A. Sayagués Torres, abogados)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall; J. Gutiérrez Gisbert, J. Rivas Andrés и M. Canal, abogados)
   Предмет
   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (първи състав) от 25 октомври 2005 г. по дело Salazar Brier/Комисия (T-83/03), с което се отхвърля жалба за отмяна на решение на Комисията, съдържащо мълчалив отказ на искане на жалбоподателя от 24 февруари 2003 г., и на решението й от 24 март 2003 г., съдържащо изричен отказ да признае на жалбоподателя право на надбавката за експатриране, предвидена в член 4 от приложение VII към Правилника за длъжностните лица на Европейските общности, както и на свързаните с нея надбавки
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Salazar Brier да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 60 от 11.3.2006 г.


title: Дело C-15/10: Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) на 11 януари 2010 г. — Etimine SA/Secretary of State for Work and Pensions

text:
               13.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/39

         Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) на 11 януари 2010 г. — Etimine SA/Secretary of State for Work and Pensions
   (Дело C-15/10)
   2010/C 63/62
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Etimine SA

      Ответник: Secretary of State for Work and Pensions

      Преюдициални въпроси

               1.

               Невалидни ли са спорните класификации на боратите в Директива 2008/58 (1) (наричана по-нататък „Тридесета директива за адаптиране към техническия прогрес“) и/или в Регламент 790/2009 (2) (наричан по-нататък „Първи регламент за адаптиране към техническия напредък“) на едно или няколко от следните основания:

                           i)

                           при включването на класификациите в Тридесетата директива за адаптиране към техническия прогрес са допуснати съществени процесуални нарушения;

                           ii)

                           класификациите са включени в Тридесетата директива за адаптиране към техническия прогрес в нарушение на Директива 67/548 (3) (наричана по-нататък „Директивата за опасните вещества“) и/или в резултат от явни грешки в преценката, доколкото:

                                       а)

                                       Комисията не е приложила или неправилно е приложила принципа за „нормално управление и употреба“, закрепен в приложение VI към Директивата за опасните вещества;

                                       б)

                                       критериите за оценка на риска са били неправилно приложени;

                                       в)

                                       Комисията не е приложила или неправилно е приложила критерия за „подходящия характер“, с което е нарушила точка 4.2.3.3 от приложение VI към Директивата за опасните вещества;

                                       г)

                                       Комисията не е отчела правилно необходимостта от епидемиологични данни/данни за хора; и/или

                                       д)

                                       Комисията неправомерно е екстраполирала данни за едно от веществата от групата на боратите, за да класифицира други борати, и/или не е мотивирала в достатъчна степен решението си да извърши тази екстраполация, с което е нарушила член 253 ЕО;

                           iii)

                           при включването на класификациите в Тридесетата директива за адаптиране към техническия прогрес е допуснато нарушение на принципа на пропорционалност, който е основен принцип на общностното право?

               2.

               Невалидни ли са спорните класификации на боратите в Първия регламент за адаптиране към техническия напредък, доколкото:

                           i)

                           Първият регламент за адаптиране към техническия напредък е неправилно приет по реда на член 53 като негово правно основание; и/или

                           ii)

                           не са приложени критериите за ново хармонизирано класифициране съгласно приложение I към Регламент № 1272/2008 (4) (наричан по-нататък „Регламента за класифицирането, етикетирането и опаковането“), а вместо тях неправилно са приложени разпоредбите на приложение VII към Регламента за класифицирането, етикетирането и опаковането?

      (1)  Директива 2008/58/ЕО на Комисията от 21 август 2008 година за изменение с цел адаптиране към техническия прогрес за тридесети път на Директива 67/548/ЕИО на Съвета за сближаването на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно класификацията, опаковането и етикетирането на опасни вещества (ОВ L 246, стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕО) № 790/2009 на Комисията от 10 август 2009 година за изменение с цел адаптиране към научно-техническия напредък на Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета относно класифицирането, етикетирането и опаковането на вещества и смеси (ОВ L 235, стр. 1).

      (3)  Директива 67/548/ЕИО на Съвета от 27 юни 1967 година за сближаването на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно класификацията, опаковането и етикетирането на опасни вещества (ОВ 196, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 1, стр. 23).

      (4)  Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно класифицирането, етикетирането и опаковането на вещества и смеси, за изменение и за отмяна на директиви 67/548/ЕИО и 1999/45/ЕО и за изменение на Регламент (ЕО) № 1907/2006 (ОВ L 353, стр. 1).


title: Дело T-178/11: Решение на Общия съд от 28 май 2013 г. — Voss of Norway/СХВП — Nordic Spirit (форма на цилиндрична бутилка) (Марка на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Триизмерна марка на Общността под форма на цилиндрична бутилка — Абсолютно основание за отказ)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/67

         Решение на Общия съд от 28 май 2013 г. — Voss of Norway/СХВП — Nordic Spirit (форма на цилиндрична бутилка)
   (Дело T-178/11) (1)

   (Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Триизмерна марка на Общността под форма на цилиндрична бутилка - Абсолютно основание за отказ)
   2013/C 225/149
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Voss of Norway ASA (Осло, Норвегия) (представители: F. Jacobacci и B. La Tella, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: A. Folliard-Monguiral и V. Melgar)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Nordic Spirit AB (publ) (Стокхолм, Швеция)

      Предмет

   Жалба за отмяна на Решение от 12 януари 2011 г. на първи апелативен състав на СХВП (преписка R 785/2010-1), свързано с производство за обявяване на недействителност между Nordic Spirit AB (publ) и Voss of Norway ASA

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Voss of Norway ASA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 145, 14.5.2011 г.


title: Дело C-569/16: Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 10 ноември 2016 г. — Stadt Wuppertal/Maria Elisabeth Bauer

text:
               20.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 53/21

         Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 10 ноември 2016 г. — Stadt Wuppertal/Maria Elisabeth Bauer
   (Дело C-569/16)
   (2017/C 053/27)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesarbeitsgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Stadt Wuppertal

      Ответник: Maria Elisabeth Bauer

      Преюдициалeн въпрос

   Предоставя ли член 7 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (1) или член 31, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“) право на финансово обезщетение на наследника на работник, починал докато е бил в трудово правоотношение, за полагащия се на починалия работник преди неговата смърт минимален годишен отпуск, което е изключено съгласно член 7, параграф 4 от Bundesurlaubsgesetz (Федерален закон за отпуските, наричан по-нататък „BUrlG“) във връзка с член 1922, параграф 1 от Bürgerliches Gesetzbuch (Германски граждански кодекс, наричан по-нататък „BGB“)?

      (1)  ОВ L 299, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3.


title: Дело T-112/15: Жалба, подадена на 2 март 2015 г. — Република Гърция/Комисия

text:
               26.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/27

         Жалба, подадена на 2 март 2015 г. — Република Гърция/Комисия
   (Дело T-112/15)
   (2015/C 171/32)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Република Гърция (представители: I.-K. Chalkias, G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou и A.-E. Vasilopoulou)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение за изпълнение на Комисията от 19 декември 2014 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (нотифицирано под номер С (2014) 10135) (ОВ L 369, стр. 71), в частта, в която се изключват от финансиране от страна на Европейския съюз разходите, направени в сектора на помощите за площи през референтната 2008 г. и съответстващи на: a) 10 % от общия размер на разходите за помощи за пасбища, б) 5 % от общия размер на разходите за свързани с тях допълнителни помощи, и в) 5 % от общия размер на разходите в сектора на развитието на селските райони.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага следните основания в подкрепа на своята жалба.

               1.

               С оглед на корекцията от 10 %, наложена по отношение на пасбищата:

                           —

                           с първото основание за отмяна се твърди, че погрешно е изтълкувана и приложена разпоредбата на член 2 от Регламент (ЕО) № 796/2004 (1) на Комисията от 21 април 2004 година във връзка с определението за пасбище, поради недостатъчни мотиви и в нарушение на принципа на пропорционалност.

               2.

               С оглед на корекцията от 5 %, наложена за свързаните с площите допълнителни помощи и във връзка с мерките за развитие на селските райони:

                           —

                           с второто основание за отмяна се твърди, че финансовата корекция от 5 % за свързаните с площите допълнителни помощи е наложена въз основа на допусната фактическа грешка с недостатъчни мотиви и в нарушение на правото на пропорционалност;

                           —

                           с третото основание за отмяна жалбоподателят твърди, че финансовата корекция от 5 %, предвидена за помощите от втория стълб, е наложена неоснователно, като при всички случаи направената от Комисията преценка се основава на фактическа грешка и е явно непропорционална спрямо предвидените в нейното заключение рискове по отношение на втория стълб. В частност, що се отнася до мярка 214 от Програмата за развитие на селските райони, се твърди, че приложената корекция е отчасти повторна по отношение на същия предмет, поради което тя е неправомерна и трябва да бъде отменена.

      (1)  Регламент (ЕО) № 796/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за определяне на подробни правила за прилагане на интегрираната система за администриране и контрол, кръстосано спазване и модулация, предвидени в Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители (ОВ L 141, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 56, стр. 210).


title: Дело C-395/14: Решение на Съда (трети състав) от 14 януари 2016 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Vodafone GmbH/Федерална република Германия (Преюдициално запитване — Обща регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги — Директива 2002/21/ЕО — Член 7, параграф 3 — Процедура по консолидиране на вътрешния пазар на електронните съобщения — Директива 2002/19/ЕО — Членове 8 и 13 — Оператор, определен като притежаващ значителна пазарна сила — Задължения, наложени от националните регулаторни органи — Ценови контрол и задължения във връзка със системата за отчитане на разходите — Одобряване на цени за терминиране на повиквания в мобилна мрежа)

text:
               14.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/9

         Решение на Съда (трети състав) от 14 януари 2016 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Vodafone GmbH/Федерална република Германия
   (Дело C-395/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Обща регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги - Директива 2002/21/ЕО - Член 7, параграф 3 - Процедура по консолидиране на вътрешния пазар на електронните съобщения - Директива 2002/19/ЕО - Членове 8 и 13 - Оператор, определен като притежаващ значителна пазарна сила - Задължения, наложени от националните регулаторни органи - Ценови контрол и задължения във връзка със системата за отчитане на разходите - Одобряване на цени за терминиране на повиквания в мобилна мрежа))
   (2016/C 098/11)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesverwaltungsgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Vodafone GmbH

      Ответник: Федерална република Германия

      Диспозитив

   Член 7, параграф 3 от Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива) трябва да се тълкува в смисъл, че когато националният регулаторен орган е задължил оператор, определен като притежаващ значителна пазарна сила, да предоставя услуги за терминиране на повикванията в мобилна мрежа и е подложил на одобрителен режим цените за тези услуги след предвидената в тази разпоредба процедура, този национален регулаторен орган е длъжен отново да провежда тази процедура всеки път преди да даде на оператора одобрение за тези цени, ако това одобрение може да засегне търговията между държавите членки по смисъла на тази разпоредба.

      (1)  ОВ C 372, 20.10.2014 г.


title: Дело T-74/04: Определение на Първоинстанционния съд от 30 октомври 2009 г. — Nestlé/СХВП — Quick (QUICKY)

text:
               16.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/38

         Определение на Първоинстанционния съд от 30 октомври 2009 г. — Nestlé/СХВП — Quick (QUICKY)
   (Дело T-74/04) (1)

   2010/C 11/70

      Език на производството: френски

   Председателят на пети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 94, 17.4.2004 г.


title: Дело C-143/09: Преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Bíróság (Република Унгария) на 23 април 2009 г. — Pannon GSM Távközlési Rt./Nemzeti Hírközlési Hatóság Tanácsának Elnöke

text:
               4.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/25

         Преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Bíróság (Република Унгария) на 23 април 2009 г. — Pannon GSM Távközlési Rt./Nemzeti Hírközlési Hatóság Tanácsának Elnöke
   (Дело C-143/09)
   2009/C 153/46
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Fővárosi Bíróság

      Страни в главното производство

      Ищец: Pannon GSM Távközlési Rt.

      Ответник: Nemzeti Hírközlési Hatóság Tanácsának Elnöke

      Преюдициални въпроси

               1)

               По силата на общностното право и по-специално на Акта за присъединяване (ОВ 2003 г., L 236), както и на член 10 ЕО и член 249 ЕО, приложима ли е Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (1) (наричана по-нататък „Директива за универсалната услуга“), по-специално член 13, параграф 2 от нея и приложение IV към нея, спрямо механизмите за подпомагане и разпределяне на помощи, които Унгария, като държава-членка, е установила за универсалните услуги, отпуснати през 2003 г., т.е. преди присъединяването на Унгария към Европейския съюз на 1 май 2004 г., но по отношение на които задължението за финансиране, предоставяне и плащане на помощите се основава на решения, приети в хода на административна процедура, започнала и приключила след датата на присъединяване?

               2)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос, възможно ли е Директивата за универсалната услуга и по-специално член 13 от нея и приложение IV към нея да се тълкуват в смисъл, че доставчикът на универсална услуга има право на помощ, чийто размер е равен на разликата между нормалната тарифа и преференциалната тарифа за абонамент за посочената услуга?

               3)

               При отрицателен отговор на втория въпрос, възможно ли е да се счита за съвместима с общия пазар по смисъла на член 87, параграф 1 ЕО помощ, която служи за финансиране на универсална услуга, чийто размер не се основава на изчисляване, съвместимо с Директивата за универсалната услуга, а на по-високи от нетното ниво разходи?

               4)

               Възможно ли е, при коректно тълкуване на разпоредбите от Директивата за универсалната услуга, държава-членка да предприеме мерки с временен характер, които предписват прилагането на правила, различни от тези на Директивата за универсалната услуга, изключително спрямо универсалните услуги, предоставени през 2003 г., т.е. преди присъединяването, но които в същото време разрешават да се приемат въз основа на тези правила, практически без ограничение във времето, решения относно функционирането на механизъм за подпомагане и разпределяне на помощите и по-специално на решения относно плащането на вноските и помощите?

               5)

               Следва ли да се тълкуват правилата за финансиране на Директивата за универсалната услуга и по-специално член 13, параграф 2, последно изречение, както и приложение IV към нея в смисъл, че тези правила имат непосредствено действие?

      (1)  Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга) (ОВ L 108, стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 213).


title: Дело C-479/15 P: Жалба, подадена на 7 септември 2015 г. от Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG срещу решението на Общия съд (осми състав), постановено на 9 юли 2015 г. по дело T-89/11 — Nanu-Nana Joachim Hoepp/EUIPO

text:
               25.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/14

         Жалба, подадена на 7 септември 2015 г. от Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG срещу решението на Общия съд (осми състав), постановено на 9 юли 2015 г. по дело T-89/11 — Nanu-Nana Joachim Hoepp/EUIPO
   (Дело C-479/15 P)
   (2016/C 270/20)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (представители: A. Nordemann, Rechtsanwalt, M.C. Maier, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
   С определение от 14 април 2016 г. Съдът (шести състав) постанови, че жалбата е недопустима.


title: Дело C-244/11: Иск, предявен на 20 май 2011 г. — Европейска комисия/Република Гърция

text:
               23.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 219/10

         Иск, предявен на 20 май 2011 г. — Европейска комисия/Република Гърция
   (Дело C-244/11)
   2011/C 219/13
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: G. Ζаvvόѕ и E. Montaguti)

      Ответник: Република Гърция

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Съда да:

               —

               установи, че като е въвела изискванията за получаване на разрешение, предвидени в член 11, параграф 1 във връзка с параграф 2 и в член 11, параграф 3 от гръцкия Закон № 3631/2008, Република Гърция е нарушила задълженията си по член 63 ДФЕС във връзка със свободното движение на капитали и по член 49 ДФЕС във връзка със свободата на установяване,

               —

               да се осъди Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Според Комисията обстоятелството, че е необходимо предварително разрешение от Diypourgiki Epitropi Apokratikopoiiseon (Междуведомствена комисия за приватизация) за придобиването на право на глас в размер на 20 % или повече от съвкупния дружествен капитал на предприятията със стратегическо национално значение, както е предвидено в член 11, параграф 1 във връзка с параграф 2 от Закон № 3631/2008, ограничава свободното движение на капитали (член 63 ДФЕС) и свободата на установяване (член 49 ДФЕС). Въпросните мерки, макар да не въвеждат дискриминация, както твърди гръцкото правителство, могат да разубедят икономическите оператори да инвестират капитали в предприятия със стратегическо национално значение, а оттам и да се установяват в Гърция.
   Освен това Комисията счита, че член 11, параграф 3 от Закон № 3631/2008, който предвижда механизъм за последващ контрол от страна на Министерство на икономиката и финансите по определени въпроси от решаващо значение за предприятието, ограничава свободното движение на капитали (член 63 ДФЕС) и свободата на установяване (член 49 ДФЕС), доколкото предоставя на държавата възможност да обезсили съответните решения на предприятието по административни съображения, които не са предварително известни, тъй като се проявяват впоследствие. Поради това правото на преценка на акционерите за прилагане на решенията им се оказва ограничено и се възпрепятства ефективното им участие в управлението и контрола на предприятията със стратегическо национално значение, а следователно и установяването им в Гърция.
   Гръцкото правителство твърди, че спорният закон въвежда ограничения единствено за приватизацията на шест предприятия със стратегическо национално значение, по отношение на които държавата упражнява контрол. Обратно, Комисията е на мнение, че по принцип приложното поле на закона остава несигурно, тъй като нито разглежданите предприятия, нито секторите, които попадат в приложното поле на новата уредба, са упоменати в същия закон, поради което законът остава нееднозначен не само относно настоящото, а и на бъдещото му приложно поле, поради което не гарантира необходимата правна сигурност.
   Гръцкото правителство твърди, че единствената цел на закона е защитата на обществения интерес и гарантирането на непрекъснатото и безпрепятствено осигуряване на обществени услуги и функционирането на мрежите. Независимо от това Комисията заема позицията, че законът освен това има за цел да гарантира възможността на държавата да избере стратегически инвеститор за предприятията със стратегическо национално значение, да подобри конкурентноспособността им и да гарантира, че приватизацията на предприятията със стратегическо значение за националната икономика ще се осъществи при условията на прозрачност. Комисията отбелязва, че макар въпросните разпоредби да могат да се обосноват поради съображения от обществен интерес, за разлика от практиката на Съда, в съответствие с която разрешителните режими „трябва да се основават на обективни, недискриминационни и предварително известни на заинтересуваните предприятия критерии и всеки субект, по отношение на когото се прилага ограничителна мярка от този вид, трябва да има на свое разположение средство за съдебна защита“ (1), предписаните за предоставянето на разрешението критерии не са подходящи за изпълнението на преследваната от закона цел. Критериите за приватизация (предоставяне на превантивно разрешение, но освен това последващ контрол с възможност за отмяна на решенията на предприятието), установени с разглежданите разпоредби, не са ясни, обективни, предварително и точно определени в закона, нито пък имат каквато и да било връзка с преследваните от него цели, а предоставят на органите широко право на преценка, което води до последващо налагане на допълнителни ограничения за приватизирането на предприятията със стратегическо национално значение, до евентуален селективен достъп на инвеститорите до приватизираните предприятия и сектори на пазара, и до невъзможност съдебните органи да проверят по какъв начин администрацията е приложила предоставените ѝ от закона правомощия.
   Комисията счита, че Република Гърция не предоставя достатъчни разяснения и доказателства, които да обосноват установените ограничения, посочени по-горе, поради което член 11, параграф 1 във връзка с параграф 2 и член 11, параграф 3 от Закон № 3631/2088, които определят режима за предварително разрешение, и съответно режима за последващ контрол, нарушават членове 63 и 49 ДФЕС.

      (1)  Вж. Решение по дело Analir и др., C-205/99, точка 38; Решение по дело Centro Europa 7 Sri, C-380/05, точка 116; Решение по дело Комисия/Португалия, C-367/98, точка 50; Решение по дело Комисия/Франция, C-483/99, точка 46; Решение по дело Комисия/Испания, C-463/00, точка 69.


title: Дело F-88/08: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 9 декември 2010 г. — Vandeuren/Европейска фондация за обучение (ETF) (Публична служба — Персонал на Европейската фондация за обучение — Срочно нает служител — Договор за неопределено време — Уволнение — Изискване за основателна причина — Съкращение — Задължение за полагане на грижа — Преназначаване)

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/59

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 9 декември 2010 г. — Vandeuren/Европейска фондация за обучение (ETF)
   (Дело F-88/08) (1)

   (Публична служба - Персонал на Европейската фондация за обучение - Срочно нает служител - Договор за неопределено време - Уволнение - Изискване за основателна причина - Съкращение - Задължение за полагане на грижа - Преназначаване)
   2011/C 30/111
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Monique Vandeuren (Pino Torinese, Италия) (представители: първоначално N. Lhoest, avocat, впоследствие N. Lhoest и L. Delhaye, avocats)

      Ответник: Европейска фондация за обучение (ETF) (представители: T. Ciccarone, подпомаган от L. Levi, avocat)

      Предмет на делото

   Публична служба — Отмяна на решението на ответника за уволнение на жалбоподателя, както и осъждане на Европейската фондация да поправи претърпените от жалбоподателя имуществени и неимуществени вреди

      Диспозитив на решението

               1.

               Отменя решението за уволнение на г-жа Vandeuren от 23 октомври 2007 г.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата част.

               3.

               Осъжда Европейската фондация за обучение (ETF) да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 327, 20.12.2008 г., стр. 44.


title: Дело T-474/11: Жалба, подадена на 6 септември 2011 г. — Oster Weinkellerei/СХВП — Viñedos Emiliana (Igama)

text:
               29.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/24

         Жалба, подадена на 6 септември 2011 г. — Oster Weinkellerei/СХВП — Viñedos Emiliana (Igama)
   (Дело T-474/11)
   2011/C 319/51
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Andreas Oster Weinkellerei KG (Кохем, Германия) (представител: N. Schindler, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Viñedos Emiliana, SA (Сантяго, Чили)

      Искания на жалбоподателя:

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 22 юни 2011 г. по преписка R 637/2010-2;

               —

               да осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) да заплати направените от него съдебни разноски и тези на жалбоподателя;

               —

               при условията на евентуалност, да спре производството по делото до постановяване на окончателно решение по висящото пред СХВП производство по обявяване на недействителност, номер на преписката 000005716 C.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „Igama“ за стоки от клас 33

      Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: Viñedos Emiliana, SA

      Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: словна марка „GAMMA“ за стоки от клас 33

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009, тъй като не съществува вероятност от объркване между конфликтните марки.


title: Дело C-184/12: Решение на Съда (трети състав) от 17 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Hof van Cassatie van België — Белгия) — United Antwerp Maritime Agencies (UNAMAR) NV/Navigation Maritime Bulgare (Римска конвенция за приложимото право към договорните задължения — Член 3 и член 7, параграф 2 — Свобода на избор на страните — Граници — Особени повелителни норми — Директива 86/653/ЕИО — Самостоятелно заети търговски представители — Договори за покупка или за продажба на стоки — Прекратяване на договора за търговско представителство от принципала — Национална правна уредба за транспониране, която предвижда закрила отвъд минималните изисквания на Директивата, както и закрила на търговските представители при договори за доставка на услуги)

text:
               14.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 367/12

         Решение на Съда (трети състав) от 17 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Hof van Cassatie van België — Белгия) — United Antwerp Maritime Agencies (UNAMAR) NV/Navigation Maritime Bulgare
   (Дело C-184/12) (1)

   (Римска конвенция за приложимото право към договорните задължения - Член 3 и член 7, параграф 2 - Свобода на избор на страните - Граници - Особени повелителни норми - Директива 86/653/ЕИО - Самостоятелно заети търговски представители - Договори за покупка или за продажба на стоки - Прекратяване на договора за търговско представителство от принципала - Национална правна уредба за транспониране, която предвижда закрила отвъд минималните изисквания на Директивата, както и закрила на търговските представители при договори за доставка на услуги)
   2013/C 367/19
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hof van Cassatie van België

      Страни в главното производство

      Ищец: United Antwerp Maritime Agencies (UNAMAR) NV

      Ответник:„Параходство Български морски флот“ АД

      Предмет

   Преюдициално запитване — Hof van Cassatië van België — Тълкуване на член 3 и член 7, параграф 2 от Конвенцията за приложимото право към договорните задължения, открита за подписване в Рим на 19 юни 1980 година (ОВ L 266, 1980 г., стр. 1, публикувана на български език в ОВ L 347, 2007 г., стр. 3) и на Директива 86/653/ЕИО на Съвета от 18 декември 1986 година относно координирането на правото на държавите членки, свързано с дейността на самостоятелно заетите търговски представители (ОB L 382, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 176) — Свобода на избор на страните — Ограничения — Договор за търговско представителство — Клауза, с която за приложимо се избира правото на държавата на възложителя — Сезиране на съда по местоседалището на търговския представител

      Диспозитив

   Член 3 и член 7, параграф 2 от Конвенцията за приложимото право към договорните задължения, открита за подписване в Рим на 19 юни 1980 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че законът на държава — членка на Европейския съюз, който отговаря на минималната закрила, предписана от Директива 86/653/ЕИО на Съвета от 18 декември 1986 година относно координирането на правото на държавите членки, свързано с дейността на самостоятелно заетите търговски представители, и който е избран от страните по договор за търговско представителство, може да не бъде приложен от сезирания съд, установен в друга държава членка, а вместо него да бъде приложен lex fori на основание, изведено от императивния характер в правния ред на последната държава членка на правилата, уреждащи положението на самостоятелно заетите търговски представители, само ако сезираната юрисдикция установи след щателна преценка, че при това транспониране законодателят на държавата на сезирания съд е счел, че в рамките на съответния правен ред е от решаващо значение да предостави на търговския представител закрила, която надхвърля предвидената от посочената директива, като в това отношение вземе предвид естеството и целта на тези императивни разпоредби.

      (1)  ОВ C 200, 7.7.2012 г.


title: Съединени дела от T-53/04 до T-56/04, T-58/04 и T-59/04: Решение на Първоинстанционния съд от 12 юни 2007 г. — Budějovický Budvar/СХВП — Anheuser-Busch (BUDWEISER) ( Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за словна марка на Общността BUDWEISER — Наименования за произход, регистрирани въз основа на Лисабонската спогодба — Член 8, параграф 4 от Регламент (EО) № 40/94 — Отхвърляне на възражението )

text:
               21.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 170/19

         Решение на Първоинстанционния съд от 12 юни 2007 г. — Budějovický Budvar/СХВП — Anheuser-Busch (BUDWEISER)
   (Съединени дела от T-53/04 до T-56/04, T-58/04 и T-59/04) (1)

   („Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за словна марка на Общността BUDWEISER - Наименования за произход, регистрирани въз основа на Лисабонската спогодба - Член 8, параграф 4 от Регламент (EО) № 40/94 - Отхвърляне на възражението“)
   (2007/C 170/34)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Budějovický Budvar, národní podnik (České Budějovice, Чешка република) (представител: F. Fajgenbaum, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представители: A. Folliard-Monguiral и I. de Medrano Caballero)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Anheuser-Busch, Inc. (Saint Louis, Мисури, Съединени щати) (представители: първоначално V. von Bomhard, A. Renck, A. Pohlmann, D. Ohlgart и B. Goebel, впоследствие V. von Bomhard, A. Renck, D. Ohlgart и B. Goebel, avocats)
   Предмет
   Иск за отмяна на шест решения на втори апелативен състав на СХВП от 3 декември 2003 година (дела R 820/2001-2, R 822/2001-2, R 823/2001-2, R 921/2001-2, R 29/2002-2 и R 32/2002-2), приети в процедури по възражение между Budějovický Budvar, národní podnik и Anheuser-Busch, Inc.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля исковете по съединените дела от T-53/04 до T-56/04, T-58/04 и T-59/04.

               2)

               Осъжда Budějovický Budvar, národní podnik да заплати разноските.

      (1)  OВ C 94, 17.4.2004 г.


title: Дело F-73/11: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 24 април 2013 г. — CB/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Конкурс на общо основание — Обявление за конкурс EPSO/AD/181/10 — Недопускане до изпитите)

text:
               15.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/41

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 24 април 2013 г. — CB/Комисия
   (Дело F-73/11) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Конкурс на общо основание - Обявление за конкурс EPSO/AD/181/10 - Недопускане до изпитите)
   2013/C 171/84
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: CB (Брюксел, Белгия) (представители: S. Rodrigues, C. Bernard-Glanz и A. Blot, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall, подпомаган от A. Dal Ferro, адвокат)

      Предмет

   Искане за отмяна на решение за недопускане на жалбоподателя до изпитите в конкурс EPSO/AD/181/10

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски и да поеме половината от съдебните разноски, направени от CB.

               3.

               Осъжда CB да понесе половината от направените от него разноски.

      (1)  ОВ C 282, 24.9.2011 г., стр. 53.


title: Дело T-135/10: Жалба, подадена на 23 март 2010 г. — Pieno žvaigždės/СХВП — Fattoria Scaldasole (Iogurt.)

text:
               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/47

         Жалба, подадена на 23 март 2010 г. — Pieno žvaigždės/СХВП — Fattoria Scaldasole (Iogurt.)
   (Дело T-135/10)
   2010/C 134/76
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: AB „Pieno žvaigždės“ (Вилнюс, Литва) (представители: I. Lukauskienė и R. Žabolienė, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Fattoria Scaldasole Srl (Monguzzo, Италия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               отмяна на решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 18 януари 2010 г. по преписка R 1070/2009-2; и

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка „Iogurt.“ за стоки от клас 29

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: регистрираната в Литва фигуративна марка „jogurtas“ за стоки от клас 29; фигуративната марка на Общността „jogurt“, регистрирана за стоки от клас 29

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението в неговата цялост.

      Решение на апелативния състав: счита, че жалбата не е подадена.

      Изложени правни основания: нарушение на член 60 от Регламент № 207/2009 на Съвета във връзка с член 8 от Регламент № 2869/95 (1) на Комисията, тъй като апелативният състав неправилно е приел, че такста за обжалване не е била платена в определения срок от два месеца, считано от датата на нотифициране на обжалваното решение.

      (1)  Регламент (ЕО) № 2869/95 на Комисията от 13 декември 1995 относно таксите, събирани от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайн) (ОВ L 303, стp. 33, Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 13).


title: Дело F-71/08: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 19 ноември 2009 г. — N/Парламент (Публична служба — Длъжностни лица — Атестиране — Атестационен доклад — Определяне на цели — Явна грешка в преценката — Допустимост — Мярка, която не е увреждаща)

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/74

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 19 ноември 2009 г. — N/Парламент
   (Дело F-71/08) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Атестиране - Атестационен доклад - Определяне на цели - Явна грешка в преценката - Допустимост - Мярка, която не е увреждаща)
   2010/C 24/137
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: N (Брюксел, Белгия) (представител: É Boigelot, avocat)

      Ответник: Европейски парламент (представители: K. Zejdová, R. Ignătescu и S. Seyr)

      Предмет

   Отмяна на атестационния доклад за жалбоподателя за периода от 16 август 2006 г. до 31 декември 2006 г.

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на Генералния секретар на Европейския парламент от 12 септември 2007 г., с което е приет окончателният атестационен доклад за N за периода от 16 август 2006 г. до 31 декември 2006 г.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата част.

               3.

               Осъжда Европейския парламент да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 272, 25.10.2008 г., стр. 51


title: Дело T-162/10: Жалба, подадена на 13 април 2010 г. — Niki Luftfahrt/Комисия

text:
               19.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/45

      Жалба, подадена на 13 април 2010 г. — Niki Luftfahrt/Комисия
      (Дело T-162/10)
      (2010/C 161/72)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Niki Luftfahrt GmbH (Виена, Австрия) (представител: H. Asenbauer, Rechtsanwalt)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени обжалваното решение на Европейската комисия от 28 август 2009 г. по преписка COMP/M.5440 — Lufthansa/Austrian Airlines, на основание член 264, параграф 1 от ДФЕС (член 231, параграф 1 ЕО),

                  —

                  да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски на жалбоподателя на основание член 87, параграф 2 от Процедурния правилник на Общия съд.

         Правни основания и основни доводи

      Жалбоподателят оспорва Решение на Комисията С(2009) 6690 окончателен от 28 август 2009 г. за обявяване на концентрация за съвместима с общия пазар и със Споразумението за ЕИП (дело COMP/M.5440 — Lufthansa/Austrian Airlines). В това решение Комисията приема, че при спазване на поетите от Deutsche Lufthansa AG ангажименти придобиването на самостоятелен контрол от страна на Deutsche Lufthansa AG върху предприятието Austrian Airlines е съвместимо с общия пазар и със Споразумението за ЕИП.
      В подкрепа на жалбата си за отмяна жалбоподателят, който експлоатира частно финансирано предприятие за въздушен превоз, на първо място изтъква, че Комисията е нарушила Договора за ЕО (съответно Договора за функционирането на Европейския съюз) и приложимите норми за неговото изпълнение. В това отношение жалбоподателят твърди, че Комисията е основала решението си на определение на пазара, което не дава възможност за преценка на всички антиконкурентни последици от концентрацията. Освен това жалбоподателят поддържа, че Комисията неправилно е преценила последиците от концентрацията в частност за въздушните превози по маршрути към Източна Европа, поради което при всички случаи е налице съществена и явна грешка в преценката. Нещо повече, Комисията не спазила Насоките относно оценката на хоризонталните сливания съгласно Регламента на Съвета относно контрола върху концентрациите между предприятия (1). Според жалбоподателя Комисията в частност не взела предвид обстоятелствата, че спорната концентрация има отрицателни последици за конкуренцията на общия пазар, доколкото с нея се намаляват конкурентните възможности на останалите конкуренти на пазара, че липсват алтернативни доставчици на съответния пазар и че не е налице достатъчно улеснен достъп до съответния пазар. Освен това жалбоподателят поддържа, че приетите от Комисията ангажименти на Deutsche Lufthansa AG не биха могли да предотвратят значителното ограничаване на ефективната конкуренция.
      На второ място, жалбоподателят твърди, че Комисията не е мотивирала надлежно обжалваното решение и съответно е нарушила член 253 ЕО (член 296 от ДФЕС), доколкото не е посочила конкретните съображения да приеме, че е изключен рискът от ограничаване на конкуренцията по отношение на въздушните превози по маршрути към Източна Европа. Не били установени изцяло и фактите.
      На трето място, жалбоподателят твърди, че Комисията е допуснала злоупотреба с власт.

         (1)  ОВ C 31, стр. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 4, стр. 56.