title: Дело T-179/07: Иск, предявен на 23 май 2007 г. — Anvil Knitwear/СХВП — Aprile e Aprile (Aprile)

text:
               21.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 170/32

         Иск, предявен на 23 май 2007 г. — Anvil Knitwear/СХВП — Aprile e Aprile (Aprile)
   (Дело T-179/07)
   (2007/C 170/62)
   Език, на който е изготвена исковата молба: английски
   Страни

      Ищец: Anvil Knitwear, Inc. (Ню Йорк, САЩ) [представители: G. Würtenberger, T. Wittmann, lawyers, и R. Kunze, Solicitor]

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Aprile e Aprile Srl (Frazione Funo, Италия)
   Искания на ищеца

               —

               Да се отмени решението на Втори апелативен състав от 22 март 2007 г. по дело R 1076/2006-2 относно възражението, основано на германска регистрирана марка № 30 011 766 „ANVIL“ срещу заявление за марка на Общността № 3 800 232 „Aprile“ & девиз;

               —

               да се уважи възражението срещу заявление за марка на Общността № 3 800 232 „Aprile“ & девиз и да се отхвърли заявлението за регистрация на марка на Общността № 3 800 232 „Aprile“ & девиз;

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Aprile e Aprile Srl

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка„Aprile“ за стоки в класове 18 и 25 — заявление № 3 800 232

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Ищеца

      Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Национална словна марка „ANVIL“ за стоки в клас 25

      Решение на отдела по споровете: Отхвърля възражението изцяло

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, член 73 и член 74 от Регламент № 40/94 на Съвета, тъй като Апелативния състав не е преценил откъм частична идентичност и частична прилика на въпросните стоки, както и подчертаната отличителност на по-ранната марка. Освен това Апелативният състав нито обективно, нито безпристрастно е изложил основанията, на които се основава решението му, нито е взел предвид надлежно безспорните факти по делото.


title: Дело T-425/09: Решение на Общия съд от 6 октомври 2011 г. — Honda Motor/СХВП — Blok (BLAST) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността BLAST — По-ранни словни марки на Общността и на Бенелюкс BLAST — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Слаб отличителен характер на по-ранните марки)

text:
               19.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 340/17

         Решение на Общия съд от 6 октомври 2011 г. — Honda Motor/СХВП — Blok (BLAST)
   (Дело T-425/09) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „BLAST“ - По-ранни словни марки на Общността и на Бенелюкс „BLAST“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Слаб отличителен характер на по-ранните марки)
   2011/C 340/33
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Honda Motor Co. Ltd (Токио, Япония) (представител: M. Graf, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: M. Ahlgren)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Hendrik Blok (Oudenaarde, Белгия)

      Предмет

   Жалба за отмяна на Решение на първи апелативен състав на СХВП от 16 юли 2009 г. (преписка R 1097/2008-1) относно производство по възражение между г-н Hendrik Blok и Honda Motor Co. Ltd.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Honda Motor Co. Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 312, 19.12.2009 г.


title: Дело C-419/13: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 24 юли 2013 г. — Art & Allposters International BV, друга страна в производството: Stichting Pictoright

text:
               9.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 325/11

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 24 юли 2013 г. — Art & Allposters International BV, друга страна в производството: Stichting Pictoright
   (Дело C-419/13)
   2013/C 325/18
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Art & Allposters International BV

      Ответник: Stichting Pictoright

      Преюдициални въпроси

               1.

               Урежда ли член 4 от Директива 2001/29 (1) отговора на въпроса дали притежаваното от титуляря на авторските права право на разпространение на репродукция на закриляно с авторски права произведение, което е било продадено и доставено в ЕИО от титуляря на правата или с негово съгласие, може бъде приложено, ако впоследствие формата на тази репродукция е била изменена и репродукцията отново е пусната в продажба в изменената си форма?

               2.

                           а)

                           При положителен отговор на първия въпрос, в този случай обстоятелството, че е налице изменение по смисъла на първия въпрос, от значение ли е за отговора на въпроса дали се препятства или прекъсва изчерпването по смисъла на член 4, параграф 2 от Директива 2001/29?

                           б)

                           При положителен отговор на буква а) от втория въпрос, какви критерии трябва да се заложат в този случай, за да може да се твърди, че е налице изменение на формата на репродукцията, което изменение не препятства или не прекъсва изчерпването по смисъла на член 4, параграф 2 от Директива 2001/29?

                           в)

                           Тези критерии допускат ли съществуването на установения в нидерландското национално право критерий, според който не може да се твърди, че е налице изчерпване само поради обстоятелството, че препродаващото лице е изменило форма на репродукциите и ги е разпространило публично под тази форма (Решение на Hoge Raad от 19 януари 1979 г. по дело Poortvliet, NJ 1979/412)?

      (1)  Директива 2001/29/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (ОB L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230).


title: Дело C-297/13: Преюдициално запитване, отправено от Finanzgericht München (Германия) на 29 май 2013 г. — Data I/O GmbH/Hauptzollamt München

text:
               7.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/21

         Преюдициално запитване, отправено от Finanzgericht München (Германия) на 29 май 2013 г. — Data I/O GmbH/Hauptzollamt München
   (Дело C-297/13)
   2013/C 260/36
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht München

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Data I/O GmbH

      Ответник: Hauptzollamt München

      Преюдициален въпрос

   Следва ли забележка 2, буква a) към раздел XVI (1) [от КН] да се тълкува в смисъл, че стока, която изпълнява както изискванията за класирането ѝ като част по смисъла на позиция 8473 от Комбинираната номенклатура (КН), така и изискванията за класирането ѝ като самостоятелна стока в друга позиция от глава 84 от КН или в позиция от глава 85, следва да се класира в другата позиция, тъй като позиция 8473 от КН не се прилага с предимство пред другите позиции от глава 84 и пред позициите от глава 85?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (OB L 256, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3), изменен с Регламент (ЕО) № 2031/2001 от 6 август 2001 г. (ОВ L 279, стр. 1), Регламент (ЕО) № 1832/2002 от 1 август 2002 г. (ОВ L 290, стр. 1), Регламент (ЕО) № 1789/2003 от 11 септември 2003 г. (ОВ L 281, стр. 1) и с Регламент (ЕО) № 1810/2004 от 7 септември 2004 г. (ОВ L 327, стр. 1).


title: Дело C-195/12: Решение на Съда (четвърти състав) от 26 септември 2013 г. (преюдициално запитване от Cour constitutionnelle — Белгия) — Industrie du bois de Vielsalm & Cie (IBV) SA/Région wallonne (Директива 2004/8/ЕО — Приложно поле — Комбинирано производство на енергия и високоефективно комбинирано производство на енергия — Член 7 — Регионална схема за подпомагане, предвиждаща отпускането на „зелени сертификати“ за съоръженията за комбинирано производство на енергия — Отпускане на по-голямо количество зелени сертификати за съоръженията за комбинираното производство на енергия, използващи основно видове биомаса, различна от дървесина или дървесни отпадъци — Принцип на равенство и на недопускане на дискриминация — Членове 20 и 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз)

text:
               23.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 344/28

         Решение на Съда (четвърти състав) от 26 септември 2013 г. (преюдициално запитване от Cour constitutionnelle — Белгия) — Industrie du bois de Vielsalm & Cie (IBV) SA/Région wallonne
   (Дело C-195/12) (1)

   (Директива 2004/8/ЕО - Приложно поле - Комбинирано производство на енергия и високоефективно комбинирано производство на енергия - Член 7 - Регионална схема за подпомагане, предвиждаща отпускането на „зелени сертификати“ за съоръженията за комбинирано производство на енергия - Отпускане на по-голямо количество зелени сертификати за съоръженията за комбинираното производство на енергия, използващи основно видове биомаса, различна от дървесина или дървесни отпадъци - Принцип на равенство и на недопускане на дискриминация - Членове 20 и 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз)
   2013/C 344/48
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour constitutionnelle

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Industrie du bois de Vielsalm & Cie (IBV) SA

      Ответник: Région wallonne

      Предмет

   Преюдициално запитване — Cour constitutionnelle — Тълкуване на член 7 от Директива 2004/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно насърчаване на комбинираното производство на енергия, основаващо се на търсенето на полезна топлоенергия във вътрешния енергиен пазар и за изменение на Директива 92/42/ЕИО (ОВ L 52, стр. 50; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 107) — Тълкуване на членове 2 и 4 от Директива 2001/77/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 септември 2001 година относно насърчаване на производството и потреблението на електроенергия от възобновяеми енергийни източници на вътрешния електроенергиен пазар (OB L 283, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 36) — Тълкуване на член 22 от Директива 2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници и за изменение и впоследствие за отмяна на директиви 2001/77/ЕО и 2003/30/ЕО (OB L 140, стр. 16) — Тълкуване на член 6 ДЕС, както и на членове 20 и 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Схеми за финансово подпомагане, ограничени до съоръжения за високоефективно комбинирано производство на енергия — Задължение, разрешение или забрана за изключване от мерките за подпомагане на съоръженията за комбинирано производство на енергия, които използват основно дървесина или дървесни отпадъци — Съответствие на правната уредба с принципа на равенство

      Диспозитив

               1.

               Член 7 от Директива 2004/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно насърчаване на комбинираното производство на енергия, основаващо се на търсенето на полезна топлоенергия във вътрешния енергиен пазар и за изменение на Директива 92/42/ЕИО, трябва да се тълкува в смисъл, че приложното му поле не се ограничава единствено до съоръженията за комбинираното производство на енергия, които притежават характеристиките на високоефективни съоръжения по смисъла на тази директива.

               2.

               При настоящото състояние на правото на Съюза, принципът на равно третиране и на недопускане на дискриминация, установен по-специално в членове 20 и 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз, допуска при създаването на национални схеми за подпомагане на комбинираното производство на енергия и на производството на електроенергия чрез възобновяеми енергийни източници, като схемите по член 7 от Директива 2004/8 и член 4 от Директива 2001/77/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 септември 2001 година относно насърчаване на производството и потреблението на електроенергия от възобновяеми енергийни източници на вътрешния електроенергиен пазар, държавите членки да предвиждат засилена мярка за подпомагане, като разглежданата в главното производство, от която могат да се ползват всички съоръжения за комбинирано производство на енергия, използващи основно биомаса, с изключение на съоръженията, които използват основно дървесина и/или дървесни отпадъци.

      (1)  ОВ C 200, 7.7.2012 г.


title: Дело C-151/09: Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Social Único de Algeciras (Испания) на 28 април 2009 г. — Federación de Servicios Públicos de la UGT (UGT-FSP)/Ayuntamiento de la Línea de la Concepción, María del Rosario Vecino Uribe и др. и Ministerio Fiscal

text:
               18.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 167/3

         Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Social Único de Algeciras (Испания) на 28 април 2009 г. — Federación de Servicios Públicos de la UGT (UGT-FSP)/Ayuntamiento de la Línea de la Concepción, María del Rosario Vecino Uribe и др. и Ministerio Fiscal
   (Дело C-151/09)
   2009/C 167/05
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de lo Social Único de Algeciras

      Страни в главното производство

      Ищец: Federación de Servicios Públicos de la UGT (UGT-FSP)

      Ответници: Ayuntamiento de la Línea de la Concepción, María del Rosario Vecino Uribe и др. и Ministerio Fiscal

      Преюдициален въпрос

   Изпълнено ли е изискването за запазване на самостоятелност, посочено в член 6, параграф 1 от Директива 2001/23/ЕО (1) от 12 март 2001 година, при фактическа обстановка (като тази по главното производство), при която след като общински съвет отнема различни концесии за обществени услуги работниците и служителите, съставляващи персонала на отделните предприятия, които до този момент са били концесионери, преминават към посочената общинска администрация и стават част от нейния персонал, като същите работници и служители (без изключение) продължават да заемат същите длъжности и да изпълняват същите функции както преди отнемането на концесиите, на същите работни места и със същите преки ръководители (горестоящи в йерархията), без съществени промени в условията на труд и единствената разлика е, че сега техните най-висши ръководители (стоящи над посочените преки ръководители) са съответните общински представители (общински съветници или кмет)?

      (1)  Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите-членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности (ОВ L 82, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 20)


title: Дело C-440/07 P: Жалба, подадена на 24 септември 2007 г. от Комисия на Европейските общности срещу решението, постановено на 11 юли 2007 г. от Първоинстанционния съд (четвърти разширен състав) по дело T-351/03 (Schneider Electric SA/Комисия)

text:
               26.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/19

         Жалба, подадена на 24 септември 2007 г. от Комисия на Европейските общности срещу решението, постановено на 11 юли 2007 г. от Първоинстанционния съд (четвърти разширен състав) по дело T-351/03 (Schneider Electric SA/Комисия)
   (Дело C-440/07 P)
   (2008/C 22/38)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представители: M. Petite и F. Arbault)

      Други страни в производството: Schneider Electric SA, Федерална република Германия, Френска република
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението, постановено от Първоинстанционния съд на Европейските общности на 11 юли 2007 г. по дело Т-351/03, Schneider Electric SA/Комисия

               —

               да се осъди Schneider Electric SA да заплати изцяло направените от Комисията съдебни разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят изтъква седем правни основания в подкрепа на жалбата си, като в началото отбелязва, че са необходими три кумулативни условия за ангажиране на извъндоговорната отговорност на Общността, а именно наличието съответно на правонарушение, действителна и сигурна вреда, и пряка причинно-следствена връзка между правонарушението и вредата.
   С първото си правно основание Комисията твърди, че като приел от една страна, че е пропуснала да формулира в изложението на възраженията от 3 август 2001 г. възражение за взаимното опиране на позициите на дружествата и, от друга страна, че посоченото формулиране не поставяло „особени технически затруднения“, Първоинстанционният съд не зачел силата на пресъдено нещо, направил материално неправилни констатации, изопачил представените му за преценка доказателства и нарушил задължението да мотивира решенията си.
   С второто си правно основание Комисията поддържа, че Първоинстанционният съд направил погрешна квалификация на фактите, допуснал грешка при прилагане на правото и не изпълнил задължението си за мотивиране като приел, че процедурната грешка, установена в Решение от 22 октомври 2002 г. по дело Schneider Electric/Комисия (T-310/01), съставлява „достатъчно съществено“ нарушение на правна норма, имаща за предмет предоставяне на права на частни лица.
   С третото си правно основание Комисията твърди, че Първоинстанционният съд направил погрешни материални констатации, изопачил доказателствата, квалифицирал погрешно разглежданите факти и допуснал грешка при прилагане на правото като приел, че съществува „достатъчно пряка причинно-следствена връзка“ между правонарушението и установената втора част от вредата, а именно предварително постигнатата договореност между Schneider и Wendel-KKR за намаляване на цената на прехвърлянето на Legrand SA.
   С четвъртото си правно основание Комисията изтъква нарушение от страна на Първоинстанционния съд на задължението му за мотивиране поради противоречие в неговите мотиви, което опорочава изводите му относно причинно-следствената връзка, съществуваща между правонарушението и установените различни части от вредата.
   С петото си правно основание Комисията поддържа, че Първоинстанционният съд направил материално неправилни фактически констатации, изопачил доказателствата и допуснал грешка при прилагане на правото, тъй като отказал да приеме, че Schneider допринесло изцяло за установената втора част от вредата. Всъщност това предприятие нарушило в няколко отношения задължението си за разумно полагане на дължимата грижа с оглед на избягването на вредата или ограничаването на нейния обхват, по конкретно като не подало молба за образуване на обезпечително производство предвид твърдението му, че било задължено да прехвърли Legrand, и решило да прехвърли посоченото предприятие в момент, в който впрочем не съществувало подобно задължение в негова тежест.
   С шестото си правно основание Комисията изтъква, че Първоинстанционният съд се произнесъл ultra petita, не зачел правилата относно доказателствената тежест и нарушил правото на защита като установил част от вредата, на която предприятието — ищец не се позовавало.
   Накрая, с последното си седмо основание, Комисията твърди, че Първоинстанционният съд допуснал грешка при прилагане на правото като присъдил в полза на Schneider компенсаторни лихви, считано от датата на възникване на втората част от вредата — 10 декември 2002 г.


title: Дело C-161/14: Иск, предявен на 4 април 2014 г.  — Европейска комисия/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия

text:
               7.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 212/14

         Иск, предявен на 4 април 2014 г. — Европейска комисия/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
   (Дело C-161/14)
   2014/C 212/14
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: C. Soulay, M. Clausen)

      Ответник: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия

      Искания на ищеца

               (1)

               Съдът да обяви, че

                           —

                           като прилага намалена ставка по ДДС за доставките на услуги за инсталиране на „енергоспестяващи материали“ и за доставките на „енергоспестяващи материали“ от лице, което инсталира тези материали в жилище, доколкото тези доставки не могат да се считат за „предоставянето, строителството, обновяването и променянето на жилища като част от социална политика“ за целите на категория 10) от приложение III към Директивата за ДДС (1),

                           —

                           като прилага намалена ставка по ДДС за доставките на услуги по инсталиране на „енергоспестяващи материали“ и за доставките на „енергоспестяващи материали“ от лице, което инсталира тези материали в жилище, доколкото тези доставки попадат извън обсега на обновяването и ремонтирането на частни жилища за целите на категория 10a) от приложение III към Директивата за ДДС,

                           —

                           като прилага намалена ставка по ДДС за доставките на услуги по инсталиране на „енергоспестяващи материали“ и за доставките на „енергоспестяващи материали“ от лице, което инсталира тези материали в жилище, доколкото тези доставки, макар и да попадат извън обсега на обновяването и ремонтирането на частни жилища за целите на категория 10a) от приложение III към Директивата за ДДС, включват материали, които съставляват значителна част от стойността на доставяните услуги, Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия не е изпълнило задълженията си по член 98, разглеждан във връзка с приложение III към Директивата за ДДС;

               (2)

               Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия да се осъди да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Съгласно член 96 от Директивата за ДДС, стандартната ставка по ДДС, определена от всяка държава членка, подчинена на минималната ставка от 15 %, е приложима за всички доставки на стоки и услуги. Данъчна ставка, различна от стандартната ставка, може да се приложи единствено доколкото това е допустимо с оглед на останалите разпоредби на директивата. Член 98 предвижда, че държава членка може да прилага една или две намалени ставки за доставката на стоки и услуги, изброени в приложение III към директивата.
   Комисията счита, че системата от намалени ставки, приложима за доставките на енергоспеставящи материали и за инсталирането на такива, установена в Закона за ДДС от 1994 г., раздел 29A, съгласно уточнението в схема 7A към този закон, превишава предоставените на държавите членки възможности в категории 10) и 10a) oт приложение III към Директивата за ДДС, които съответно включват „предоставянето, строителството, обновяването и променянето на жилища като част от социална политика“ и „обновяване и ремонтиране на частни жилища, с изключение на материали, които съставляват значителна част от стойността на доставяната услуга“.
   Схемата на намалена данъчна ставка на Обединеното кралство, така както е описана в таблица 7A, част 2, група 2 към Закона за ДДС от 1994 г. не може да бъде директно свързана с жилищни въпроси като част от социалната политика и поради това надвишава допустимия обхват съгласно категория 10) от приложение III към Директивата за ДДС.
   Таблица 7A, част 2, група 2 от Закона за ДДС от 1994 г., като прилага намалена ставка за доставката на услуги по инсталиране на „енергоспестяващи материали“ и за доставката на „енергоспестяващи материали“ от лицето, което ги инсталира в жилища, когато тези доставки включват предоставяне, строителство и променяне на частни жилища, без да се взимат предвид пропорционално стойността на тези материали, вкючена в общата стойност на доставената услуга, надхвърля изискването, установено в категория 10a), а именно, че намалената ставка може да се приложи единствено за обновяване и ремонтиране на частни жилища, с изключение на материали, които съставляват значителна част от стойността на доставяната услуга.

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело T-254/05: Решение на Първоинстанционния съд от 20 септември 2007 г. — Fachvereinigung Mineralfaserindustrie/Комисия ( Държавни помощи — Мерки, които имат за цел да насърчат използването на изолационни материали, произведени от възстановими суровини — Решение, което обявява помощите за съвместими с общия пазар — Процедура по предварително разглеждане — Иск за отмяна — Професионално сдружение — Понятие за заинтересовано лице по смисъла на член 88, параграф 2 ЕО — Правни основания за обоснованост на решението — Недопустимост )

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/47

         Решение на Първоинстанционния съд от 20 септември 2007 г. — Fachvereinigung Mineralfaserindustrie/Комисия
   (Дело T-254/05) (1)

   („Държавни помощи - Мерки, които имат за цел да насърчат използването на изолационни материали, произведени от възстановими суровини - Решение, което обявява помощите за съвместими с общия пазар - Процедура по предварително разглеждане - Иск за отмяна - Професионално сдружение - Понятие за заинтересовано лице по смисъла на член 88, параграф 2 ЕО - Правни основания за обоснованост на решението - Недопустимост“)
   (2007/C 269/84)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Fachvereinigung Mineralfaserindustrie eV Deutsche Gruppe der Eurima — European Insulation Manufacturers Association (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: T. Schmidt-Kötters, D. Uwer и K. Najork, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представител: V. Kreuschitz)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Федерална република Германия (представители: M. Lumma и C. Schulze-Bahr)
   Предмет
   Искане за отмяна на Решение C (2005) 379 на Комисията от 11 февруари 2005 г. относно държавна помощ № 260b/2004 (Германия — продължаване на плана, който има за цел да насърчи използването на изолационни материали, произведени от възстановими суровини.
   Диспозитив

               1)

               Искът се отхвърля като недопустим.

               2)

               Осъжда Fachvereinigung Mineralfaserindustrie eV Deutsche Gruppe der Eurima — European Insulation Manufacturers Association да поеме собствените си съдебни разноски, както и тези направени от Комисията.

               3)

               Федерална република Германия поема собствените си съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 229, 17.9.2005 г.


title: Дело C-42/12 P: Жалба, подадена на 27 януари 2012 г. от Václav Hrbek срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 15 ноември 2011 г. по дело T-434/10 — Václav Hrbek/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

text:
               31.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/17

         Жалба, подадена на 27 януари 2012 г. от Václav Hrbek срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 15 ноември 2011 г. по дело T-434/10 — Václav Hrbek/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-42/12 P)
   2012/C 98/29
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Václav Hrbek (представител: M. Sabatier, Advocate)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Outdoor Group Ltd (The)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               Да уважи жалбата и вследствие на това да отмени изцяло решението на Общия съд по дело T-434/10, в съответствие с член 61 от Статута на Съда на Европейския съюз и член 113 от Процедурния правилник;

               —

               да постанови окончателно решение, ако стадият на производството позволява това, като отмени решението от 29 септември 2009 г. на отдела по споровете на СХВП, постановено възражение № B 1 276 692, и решението от 8 юли 2010 г. на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) по преписка R 1441/2009-2, като осъди ответниците да заплатят разноските, направени пред Общия съд и пред Съда, както и всички разноски, направени в производството по възражението пред СХВП, в съответствие с член 122 от Процедурния правилник;

               —

               при условията на евентуалност, ако стадият на производството не позволява постановяване на решение по спора, да върне делото на Общия съд, който да го реши в съответствие със задължителните критерии, установени от Съда.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят твърди, че обжалваното решение е опорочено от погрешно тълкуване и прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (наричан по-нататък „регламента относно марката на Общността“) (1), изменен (заменен с Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 г. (2), който влиза в сила на 13 април 2009 г.)

                  Жалбоподателят твърди, че при разглеждането на спорните марки Общият съд не приложил критериите за „цялостна преценка“ или за „цялостно впечатление“.

               Общият съд нарушил горепосочения принцип, като основал своята преценка единствено на факта, че спорните марки притежават общия елемент „ALPINE“. Този съд се ограничил да посочи, че двете конфликтни марки са сходни, тъй като притежават общия словен компонент „ALPINE“, без да разгледа знаците като цяло и
                     без да обясни
                   защо другите думи и фигуративни елементи не са достатъчни като цяло, за да се изключи наличието на вероятност от объркване.

                  Жалбоподателят твърди, че в обжалваното решение Общият съд, от една страна, не взел предвид някои изключително важни и релевантни фактори, и от друга страна, не приложил надлежно някои много важни критерии, в частност, липсата на отличителен и на описателен характер на словния елемент „ALPINE“.

               Общият съд не се произнесъл по значението на думата „alpine“ на всички езици на Европейския съюз. Нещо повече, Общият съд не направил правни изводи от собствените си констатации относно ясното значение на думата „alpine“ и не се произнесъл ясно относно липсата на отличителен и описателен характер на думата „alpine“, приемайки, че твърденият слаб отличителен или описателен характер на елемента „alpine“ не би могъл да отстрани вероятността от объркване. Общият съд поддържа, че „ALPINE“ бил водещият елемент в двата знака, без да вземе предвид липсата на отличителен характер или поне много слабия отличителен характер на по-ранната марка „ALPINE“. Мотивите на обжалваното решение са противоречиви, което накарало Общият съд да приеме погрешно, че разглежданите марки са сходни в концептуално отношение, без да вземе предвид липсата на отличителен характер или поне много слабия отличителен характер на по-ранната марка „ALPINE“. Концептуално сравняване на словния елемент „ALPINE“ било ирелевантно поради липсата на отличителен характер.

                  Жалбоподателят твърди, че в обжалваното решение Общият съд не направил правилни правни заключения от собствените си констатации относно степента на внимание от съответните потребители.

               Общият съд не можел, без да си противоречи, да поддържа във връзка с облекло, обувки и шапки за ски, както и раници и спортни чанти, че кръгът на съответните потребители се състои от добре информирани и особено наблюдателни потребители, и да твърди, че марките и стоките били сходни.

                  Жалбоподателят твърди, че обжалваното решение е опорочено от изопачаване на фактите и от нарушение на задължението за мотивиране във връзка със сравняването на стоките.

               Общият съд поддържал, че жалбоподателят не е изложил конкретни доводи, позволяващи да се оборят изводите на апелативния състав. Що се отнася до преценката на степента на сходство между въпросните стоки и услуги, не могат да се вземат предвид твърдения, които не са подкрепени с доказателства или не са общоизвестни. Тежестта на доказване за това, че стоките и услугите са сходни, тежи върху страната, направила възражението, а не върху притежателят на марката на Общността, чието регистриране е поискано. Общият съд трябвало да посочи правното основание на своето решение и да изложи мотиви. Този съд не доказал, че релевантните стоки са идентични, сходни или допълващи се на пазара, а се задоволил да постанови решението си, без да посочи мотиви или примери в подкрепа на своята презумпция.

      (1)  ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146

      (2)  ОВ L 78, стр. 1.


title: Дело F-44/09: Жалба, подадена на 17 април 2009 г. — Knöll/Европол

text:
               1.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 180/64

         Жалба, подадена на 17 април 2009 г. — Knöll/Европол
   (Дело F-44/09)
   2009/C 180/118
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Brigitte Knöll (Hochheim am Main, Германия) (представител: P. de Casparis, avocat)

      Ответник: Европейска полицейска служба (Европол)

      Предмет на производството

   Отмяна на решението от 12 юни 2008 г., с което жалбоподателят се уведомява за невъзможността да му се предложи постоянна длъжност, както и на решението от 7 януари 2009 г., с което се отхвърля подадената срещу първото решение жалба.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението от 12 юни 2008 г., с което ответникът е посочил на жалбоподателя, че не може да му предложи постоянно назначение, както и решението, постановено по жалба на 7 януари 2009 г., с което изложените от жалбоподателя твърдения за нарушения срещу решението от 12 юни 2008 г. се приемат за неоснователни,

               —

               да се осъди Европол да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-793/14: Жалба, подадена на 4 декември 2014 г.  — Tempus Energy и Tempus Energy Technology/Комисия

text:
               9.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 81/21

         Жалба, подадена на 4 декември 2014 г. — Tempus Energy и Tempus Energy Technology/Комисия
   (Дело T-793/14)
   (2015/C 081/28)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Tempus Energy Ltd (Рединг, Обединено кралство) и Tempus Energy Technology Ltd (Челтнам, Обединено кралство) (представители: J. Derenne, J. Blockx, C. Ziegler и M. Kinsella, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение, и

               —

               да осъди ответника да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на жалбоподателите.

      Правни основания и основни доводи

   С жалбата си жалбоподателите искат да бъде отменено Решение на Комисията C (2014) 5083 окончателен от 23 юли 2014 г. по дело SA.35980 (2014/N-2) — Обединено кралство, Electricity Market Reform: Capacity Market.
   В подкрепа на жалбата жалбоподателите излагат две правни основания.

               1.

               Първо, те поддържат, че като не е започнала официалната процедура по разследване, Комисията е нарушила член 108, параграф 2 ДФЕС и принципите за недопускане на дискриминация, пропорционалност и защита на оправданите правни очаквания и неправилно е преценила фактите. Жалбоподателите твърдят, че:

                           —

                           Комисията не е преценила правилно потенциалната роля на оптимизацията на потреблението в схемата за пазара на мощности в Обединеното кралство,

                           —

                           ограниченията за срока на договорите за гарантиране на мощност чрез оптимизация на потреблението съгласно схемата за пазара на мощности са в разрез с принципите за защита на оправданите правни очаквания и недопускане на дискриминация и се основават на неправилна преценка на фактите,

                           —

                           изискването операторите, които гарантират мощност чрез оптимизация на потреблението, да избират между участие във временните и участие в постоянните търгове, е в разрез с принципите за защита на оправданите правни очаквания и недопускане на дискриминация,

                           —

                           методологията за възстановяване на разходите по схемата за пазара на мощности е в разрез с принципите за недопускане на дискриминация, защита на оправданите правни очаквания и пропорционалност,

                           —

                           включването на неограничени вместо на ограничени във времето заявки за мощност в постоянните търгове по схемата за пазара на мощности е в противоречие с принципите за недопускане на дискриминация и защита на оправданите правни очаквания,

                           —

                           изискването за внасяне на гаранция, за да бъде получен достъп до търговете по схемата за пазара на мощности, е в разрез с принципите за недопускане на дискриминация и защита на оправданите правни очаквания, и

                           —

                           непредвиждането в схемата за пазара на мощности на допълнително възнаграждение за избегнатите при оптимизацията на потреблението загуби от пренос и разпределение е в разрез с принципите за недопускане на дискриминация и защита на оправданите правни очаквания.

               2.

               Второ, жалбоподателите твърдят, че Комисията не е мотивирала надлежно решението си.


title: Дело T-29/12: Решение на Общия съд от 28 ноември 2012 г. — Bauer/СХВП — BenQ Materials (Daxon) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „Daxon“ — По-ранна словна марка на Общността „DALTON“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/44

         Решение на Общия съд от 28 ноември 2012 г. — Bauer/СХВП — BenQ Materials (Daxon)
   (Дело T-29/12) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „Daxon“ - По-ранна словна марка на Общността „DALTON“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2013/C 26/85
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Erika Bauer (Schaufling, Германия) (представител: A. Merz, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: K. Klüpfel)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: BenQ Materials Corp. (Gueishan Taoyuan, Тайван)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решението на втори апелативен състав на СХВП от 9 ноември 2011 г. (преписка R 2191/2010-2), свързано с производство по възражение между г-жа Erika Bauer и BenQ Materials Corp.

      Диспозитив

               1.

               Допуска Alva Management GmbH да замести г-жа Erika Bauer в качеството на жалбоподател.

               2.

               Отхвърля жалбата.

               3.

               Осъжда Alva Management да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 80, 17.3.2012 г.


title: Дело T-86/17 R: Определение на председателя на Общия съд от 6 април 2017 г. — Le Pen/Парламент (Обезпечително производство — Член на Европейския парламент — Връщане чрез прихващане на надбавки, изплатени за възстановяване на разходите за парламентарни сътрудници — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               6.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 178/22

         Определение на председателя на Общия съд от 6 април 2017 г. — Le Pen/Парламент
   (Дело T-86/17 R)
   ((Обезпечително производство - Член на Европейския парламент - Връщане чрез прихващане на надбавки, изплатени за възстановяване на разходите за парламентарни сътрудници - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност))
   (2017/C 178/31)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Marion Anne Perrine Le Pen (Сен Клу, Франция) (представители: M. Ceccaldi и J.-P. Le Moigne, адвокати)

      Ответник: Европейски парламент (представители: G. Corstens и S. Seyr)

      Предмет

   Молба на основание членове 278 и 279 ДФЕС за спиране на изпълнението на решение на генералния секретар на Парламента от 5 декември 2016 г., с което се установява, че сумата от 298 497,87 EUR е недължимо платена на жалбоподателката и последната трябва да я възстанови, както и на дебитно известие 2016-1560 от 6 декември 2016 г., издадено вследствие на това решение.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2)

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-240/14: Решение на Съда (първи състав) от 9 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Landesgericht Korneuburg — Австрия) — Eleonore Prüller-Frey/Norbert Brodnig, Axa Versicherung AG (Преюдициално запитване — Отговорност на въздушните превозвачи при злополука — Иск за обезщетение — Конвенция от Монреал — Регламент (ЕО) № 2027/97 — Полет, извършен безвъзмездно от собственика на недвижим имот с цел представяне на този имот на евентуален купувач — Регламент (ЕО) № 864/2007 — Предвиден в националното право пряк иск срещу застрахователя на гражданската отговорност)

text:
               3.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/15

         Решение на Съда (първи състав) от 9 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Landesgericht Korneuburg — Австрия) — Eleonore Prüller-Frey/Norbert Brodnig, Axa Versicherung AG
   (Дело C-240/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Отговорност на въздушните превозвачи при злополука - Иск за обезщетение - Конвенция от Монреал - Регламент (ЕО) № 2027/97 - Полет, извършен безвъзмездно от собственика на недвижим имот с цел представяне на този имот на евентуален купувач - Регламент (ЕО) № 864/2007 - Предвиден в националното право пряк иск срещу застрахователя на гражданската отговорност))
   (2015/C 363/17)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landesgericht Korneuburg

      Страни в главното производство

      Ищец: Eleonore Prüller-Frey

      Ответници: Norbert Brodnig, Axa Versicherung AG

      Диспозитив

               1)

               Член 2, параграф 1, букви а) и в) от Регламент (ЕО) № 2027/97 на Съвета от 9 октомври 1997 година относно отговорността на въздушните превозвачи при въздушния превоз на пътници и на техния багаж, изменен с Регламент (ЕО) № 889/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 13 май 2002 г., и член 1, параграф 1 от Конвенцията за уеднаквяване на някои правила за международния въздушен превоз, сключена в Монреал на 28 май 1999 г. и одобрена от името на Европейския съюз с Решение 2001/539/ЕО на Съвета от 5 април 2001 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат да бъде разгледано въз основа на член 17 от посочената конвенция искането за обезщетение, предявено от лице, което е било пътник във въздухоплавателно средство, отлетяло от и кацнало на едно и също място на територията на една държава членка, което е било превозено безвъзмездно от пилота, като целта на полета е била да се извърши въздушен оглед на недвижим имот за целите на планирана с пилота сделка с този имот, и което в резултат на катастрофата с въздухоплавателното средство е претърпяло телесно увреждане.

               2)

               Член 18 от Регламент (ЕО) № 864/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 11 юли 2007 година относно приложимото право към извъндоговорни задължения („Рим II“) трябва да се тълкува в смисъл, че в положение като това по главното производство позволява увреденото лице да предяви пряк иск срещу застрахователя на лицето, чиято отговорност се търси, когато това е предвидено от приложимото към извъндоговорното задължение право, независимо от предвиденото в избраното от страните приложимо към застрахователния договор право.

      (1)  ОВ C 261, 11.8.2014 г.


title: Дело C-152/07: Искане за преюдициално заключение, направено от Bundesverwaltungsgerichts (Германия) на 20 март 2007 г. — Arcor AG & Co. KG/Федерална република Германия

text:
               23.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 140/7

         Искане за преюдициално заключение, направено от Bundesverwaltungsgerichts (Германия) на 20 март 2007 г. — Arcor AG & Co. KG/Федерална република Германия
   (Дело C-152/07)
   (2007/C 140/12)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Bundesverwaltungsgericht
   Страни в главното производство

      Ищец: Arcor AG & Co. KG.

      Ответник: Федерална република Германия.
   Преюдициални въпроси
   Следва ли Директива 90/388/ЕИО на Комисията от 28 юни 1990 година относно конкуренцията на пазара на телекомуникационни услуги — Директива за конкуренцията (1) и Директива 97/33/ЕО от 30 юли 1997 година относно взаимосвързаността в далекосъобщенията за осигуряване на универсална услуга и оперативна съвместимост чрез прилагане на принципите на предоставяне на отворени мрежи (ПОМ) — Директива за взаимосвързаността (2) — да се разбират в смисъл, че не е възможно националният регулаторен орган да задължи през 2003 г. оператора на свързочна мрежа, свързана с обществена местна телекомуникационна мрежа, да заплаща на оператора на местната мрежа, който има господстващо положение на пазара, вноска с оглед изравняване на възникналия за него дефицит в резултат от предоставянето на достъп до мрежата му?
   При положителен отговор на първия въпрос:
   Дали противоречието с общностното право на такова задължение, произтичащо от разпоредба на вътрешното право, следва да бъде взето предвид от националния съд в производството за заплащане на посочената по-горе вноска от оператора на свързочната мрежа?

      (1)  ОВ L 192, стр. 10.

      (2)  ОВ L 199, стр. 32.


title: Дело T-425/10: Решение на Общия съд от 14 декември 2011 г. — Häfele/СХВП (Mixfront) (Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността „Mixfront“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               4.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/24

         Решение на Общия съд от 14 декември 2011 г. — Häfele/СХВП (Mixfront)
   (Дело T-425/10) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „Mixfront“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2012/C 32/47
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Häfele GmbH & Co. KG (Nagold, Германия) (представители: M. Eck и J. Dönch, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално S. Schäffner, впоследствие R. Manea и накрая A. Pohlmann)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 30 юни 2010 г. (преписка № R 338/2010-1) относно заявка за регистрация на словния знак „Mixfront“ като марка на Общността.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Häfele GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 317, 20.11.2010 г.


title: Дело T-234/06: Решение на Първоинстанционния съд от 19 ноември 2009 г. — Torresan/СХВП — Klosterbrauerei Weissenohe (CANNABIS) (Марка на Общността — Процедура за обявяване на недействителност — Словна марка на Общността CANNABIS — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) и член 51, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) и член 52, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009))

text:
               16.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/22

         Решение на Първоинстанционния съд от 19 ноември 2009 г. — Torresan/СХВП — Klosterbrauerei Weissenohe (CANNABIS)
   (Дело T-234/06) (1)

   (Марка на Общността - Процедура за обявяване на недействителност - Словна марка на Общността „CANNABIS“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) и член 51, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) и член 52, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   2010/C 11/40
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Giampietro Torresan (Rothenburg, Швейцария) (представител: G. Recher, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: P. Bullock и O. Montalto)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG (Weissenohe, Германия) (представители: A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli и R. Cartella, avocats)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 29 юни 2006 г. (преписка № R 517/2005-2) относно процедура за обявяване на недействителност между Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG и Giampietro Torresan.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-н Giampietro Torresan да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 261, 28.10.2006 г.


title: Дело C-87/07: Иск, предявен на 15 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Малта

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/25

         Иск, предявен на 15 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Малта
   (Дело C-87/07)
   (2007/C 82/46)
   Език на производството: малтийски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Condou Durande и K. Xuereb)

      Ответник: Република Малта
   Искания

               —

               да се установи, че като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2003/86/ ЕО на Съвета от 22 септември 2003 година относно правото на събиране на семейството (1), или, във всеки случай, като не е съобщила на Комисията за приетите разпоредби, Република Малта не е изпълнила задълженията си съгласно тази директива.

               —

               да се осъди Република Малта да заплати разноските.

         Правни основания и главни доводи
   Срокът, предвиден за транспониране на директивата, е изтекъл на 3 декември 2005 г.

      (1)  OВ L 251, стр. 12.


title: Дело T-310/15: Определение на Общия съд от 27 април 2016 г. —European Union Copper Task Force/Комисия (Жалба за отмяна — Продукти за растителна защита — Регламент (ЕС) 2015/408 — Съставяне на списък с кандидати за замяна — Включване на медните съединения в посочения списък — Липса на лично засягане — Подзаконов акт, съдържащ мерки за изпълнение — Недопустимост)

text:
               11.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 251/32

         Определение на Общия съд от 27 април 2016 г. —European Union Copper Task Force/Комисия
   (Дело T-310/15) (1)

   ((Жалба за отмяна - Продукти за растителна защита - Регламент (ЕС) 2015/408 - Съставяне на списък с кандидати за замяна - Включване на медните съединения в посочения списък - Липса на лично засягане - Подзаконов акт, съдържащ мерки за изпълнение - Недопустимост))
   (2016/C 251/37)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: European Union Copper Task Force (Есекс, Обединено кралство) (представители: C. Fernández Vicién и I. Moreno-Tapia Rivas, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: G. von Rintelen и P. Ondrůšek)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) № 2015/408 на Комисията от 11 март 2015 година за прилагането на член 80, параграф 7 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на пазара на продукти за растителна защита, и за установяване на списък на кандидати за замяна (ОВ L 67, стр. 18).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Липсват основания за произнасяне по молбите за встъпване на Парламента и на Съвета.

               3)

               Осъжда European Union Copper Task Force да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 294, 7.9.2015 г.


title: Дело T-107/09: Жалба, подадена на 12 март 2009 г. — Обединено кралство/Комисия

text:
               16.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/40

         Жалба, подадена на 12 март 2009 г. — Обединено кралство/Комисия
   (Дело T-107/09)
   2009/C 113/81
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: V. Jackson, подпомаган от T. Eicke, Barrister)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени частично Решение на Комисията от 8 декември 2008 година за изключване от финансиране от страна на Общността на някои разходи, направени от държавите-членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, и на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) (1), по-специално доколкото това решение води до прилагането на корекция в схемата за помощи за плодове и зеленчуци по отношение но Обединеното кралство заради твърдени слабости в контролната му система за признаване на създадени преди 2002 г. организации на производители (непредоставяща технически средства) и

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателят иска частична отмяна на Решение на Комисията от 8 декември 2008 година за изключване от финансиране от страна на Общността на някои разходи, направени от държавите-членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, и на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ), поради това, че Комисията неправилно тълкува и прилага член 11, параграф 2, буква г) от Регламент (ЕО) № 2200/96 (2), установявайки, че правителството на Обединеното кралство не е изпълнило условията, установени в тази разпоредба за признаването на организации на производители в сектора на плодовете и зеленчуците.
   Жалбоподателят твърди, че възприетото от Комисията ограничително тълкуване на член 11, параграф 2, буква г) от Регламент (ЕО) № 2206/96, залегнало в основата на относимите аспекти на обжалваното решение, не отговаря нито на езиковото значение, нито на предмета и целта на тази разпоредба.

      (1)  Нотифицирано под номер C(2008) 7820, ОВ L 340, 2008 г., стр. 99.

      (2)  Регламент (ЕО) № 2200/96 на Съвета от 28 октомври 1996 година относно общата организация на пазара на плодове и зеленчуци (ОВ L 297, 1996 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 20, стр. 29).


title: Дело C-453/10: Преюдициално запитване, отправено на 16 септември 2010 г. от Okresným súdom Prešov (Словашка република) — Jana Pereničová, Vladislav Perenič/S.O.S. financ, spol. sro

text:
               4.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/15

         Преюдициално запитване, отправено на 16 септември 2010 г. от Okresným súdom Prešov (Словашка република) — Jana Pereničová, Vladislav Perenič/S.O.S. financ, spol. sro
   (Дело C-453/10)
   ()
   2010/C 328/28
   Език на производството: словашки

      Запитваща юрисдикция

   Okresný súd Prešov

      Страни в главното производство

      Ищци: Jana Pereničová, Vladislav Perenič

      Ответник: S.O.S. financ, spol. sro

      Преюдициални въпроси

               1.

               Обхватът на защитата на потребителя по смисъла на член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО (1) на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори допуска ли да се приеме, когато е установено наличието на неравноправни договорни клаузи, че договорът в своята цялост не обвързва потребителя, ако това е по-благоприятно за него?

               2.

               Критериите, по които се определя нелоялната търговска практика по смисъла на Директива 2005/29/ЕО (2) на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета, допускат ли да се приеме, че когато операторът посочи в договора годишен процент на разходите (APRC), по-нисък от реалния, това поведение на оператора спрямо потребителя може да се окачестви като нелоялна търговска практика? Допуска ли Директива 2005/29/ЕО, ако е доказано наличието на нелоялна търговска практика, това да повлияе върху действителността на договора за кредит и върху постигането на целта на член 4, параграф 1 и член 6, параграф 1, ако за потребителя би било по-благоприятно договорът да е недействителен?

      (1)  ОВ L 112, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273

      (2)  ОВ L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260.


title: Дело F-76/08: Определение на Съда на публичната служба от 4 април 2011 г. — Behmer/Парламент

text:
               12.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/39

         Определение на Съда на публичната служба от 4 април 2011 г. — Behmer/Парламент
   (Дело F-76/08) (1)

   2012/C 138/92
   Език на производството: френски
   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 285, 8.11.2008 г., стр. 56.


title: Дело C-80/06: Решение на Съда (трети състав) от 7 юни 2007 г. (преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Novara — Италия) — Carp Snc di L. Moleri e V. Corsi, Associazione Nazionale Artigiani Legno e Arredamenti/Ecorad Srl (Директива 89/106/ЕО — Строителни продукти — Процедура за удостоверяване на съответствие — Решение 1999/93/ЕО на Комисията — Хоризонтален директен ефект — Изключване)

text:
               21.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 170/7

         Решение на Съда (трети състав) от 7 юни 2007 г. (преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Novara — Италия) — Carp Snc di L. Moleri e V. Corsi, Associazione Nazionale Artigiani Legno e Arredamenti/Ecorad Srl
   (Дело C-80/06) (1)

   (Директива 89/106/ЕО - Строителни продукти - Процедура за удостоверяване на съответствие - Решение 1999/93/ЕО на Комисията - Хоризонтален директен ефект - Изключване)
   (2007/C 170/12)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Tribunale ordinario di Novara
   Страни в главното производство

      Ищец: Carp Snc di L. Moleri e V. Corsi, Associazione Nazionale Artigiani Legno e Arredamenti

      Ответник: Ecorad Srl
   Предмет
   Преюдициално запитване — Tribunale ordinario di Novara — Тълкуване на членове 2 и 3, и на приложения II и III към Решение 1999/93/ЕО на Комисията от 25 януари 1999 година относно процедурата за удостоверяване на съответствието на строителни продукти съгласно член 20, параграф 2 от Директива 89/106/ЕИО на Съвета относно врати, прозорци, капаци, прегради, порти и свързаната с тях железария (ОВ L 29, стр. 51) — Производство на врати тип „антипаника“ от дърводелци, които не са спазили предвидената в решението процедура за удостоверяване — Изключване?
   Диспозитив
   Частно лице не може в рамките на съдебен спор с друго частно лице относно договорна отговорност да се позовава на нарушение от страна на последното на членове 2 и 3, както и на приложения II и III към Решение 1999/93/ЕО на Комисията от 25 януари 1999 г. относно процедурата за удостоверяване съответствието на строителни продукти съгласно член 20, параграф 2 от Директива 89/106/ЕИО на Съвета относно врати, прозорци, капаци, прегради, порти и свързаната с тях железария.

      (1)  ОВ C 131, 3.6.2006 г.


title: Дело T-137/15: Жалба, подадена на 24 март 2015 г. — Parker Hannifin Manufacturing и Parker-Hannifin/Комисия

text:
               8.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 190/15

         Жалба, подадена на 24 март 2015 г. — Parker Hannifin Manufacturing и Parker-Hannifin/Комисия
   (Дело T-137/15)
   (2015/C 190/19)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Parker Hannifin Manufacturing Srl (Корсико, Италия) и Parker-Hannifin Corp. (Мейфийлд Хайтс, Съединени щати) (представители: B. Amory, F. Marchini Camia и É. Barbier de La Serre, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да обяви настоящата жалба за допустима,

               —

               да отмени обжалваното решение в частта, в която се налагат лихви за забава в размер на 1 8 59  949,04 EUR,

               —

               при условията на евентуалност да намали съответно размера на лихвите за забава, и

               —

               да осъди Комисията да заплати направените от нея съдебни разноски, както и тези на жалбоподателите.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат едно главно основание, а при условията на евентуалност — седем други основания.

               1.

               В рамките на първото основание се изтъква, че обжалваното решение е прието ultra vires.

                           —

                           Жалбоподателите твърдят, че няма правно основание за налагане на лихви за забава, когато глобата е платена в срока, определен в решението за нейното налагане.

               2.

               В рамките на второто основание се изтъква, че в обжалваното решение не са изложени мотиви или че изложените мотиви са непълни.

                           —

                           Жалбоподателите твърдят, че в обжалваното решение не се посочва основание нито от фактическа, нито от правна страна за налагане на лихви за забава в настоящия случай.

               3.

               В рамките на третото основание се изтъква нарушение на принципа на пропорционалност.

                           —

                           Жалбоподателите твърдят, че налагането на лихви за забава е непропорционално предвид целта, преследвана с налагането на такива лихви.

               4.

               В рамките на четвъртото основание се изтъква нарушение на принципа на недопускане на дискриминация.

                           —

                           Жалбоподателите твърдят, че Комисията налага лихви за забава в размер на 6 % в настоящия случай, при положение че при възстановяване на част от глобата на жалбоподателите тя плаща лихва за минал период в размер на 1,06 %.

               5.

               В рамките на петото основание се изтъква нарушение на принципите на правна сигурност и на оправдани правни очаквания.

                           —

                           Жалбоподателите твърдят, че в случая въз основа на решението за налагане на глоба и на делегирания регламент не са могли да предвидят налагането на лихви за забава. Те посочват още, че са можели да имат оправдани правни очаквания, че Комисията няма да приложи такива лихви в настоящия случай.

               6.

               В рамките на шестото основание се изтъква нарушение на член 266 ДФЕС и на правото на ефективна съдебна защита.

                           —

                           Жалбоподателите твърдят, че с обжалваното решение се нарушава член 266 ДФЕС, доколкото то лишава последния от полезно действие, и правото на ефективна съдебна защита, тъй като в резултат на предявяване на основното им право да търсят защита по съдебен ред жалбоподателите трябва да заплатят явно непропорционална лихва за забава.

               7.

               В рамките на седмото основание се изтъква неоснователно обогатяване.

                           —

                           Жалбоподателите твърдят, че налагането на лихви за забава в настоящия случай води до неоснователно обогатяване на Комисията.

               8.

               В рамките на осмото основание се изтъква наличието на злоупотреба с власт.

                           —

                           Жалбоподателите твърдят, че налагането на лихви за забава води до резултат, напълно различен от целите, преследвани с предоставянето на Комисията на делегирани правомощия за налагане на такива лихви.


title: Дело T-208/13: Жалба, подадена на 9 април 2013 г. — Portugal Telecom SGPS, S.A./Комисия

text:
               8.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/22

         Жалба, подадена на 9 април 2013 г. — Portugal Telecom SGPS, S.A./Комисия
   (Дело T-208/13)
   2013/C 164/38
   Език на производството: португалски

      Страни

      Жалбоподател: Portugal Telecom SGPS, S.A. (Лисабон, Португалия) (представители: N. Mimoso Ruiz и R. Bordalo Junqueiro, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение C(2013) 306 на Комисията и да осъди същата да заплати съдебните разноски;

               —

               при условията на евентуалност, да намали глобата, наложена на жалбоподателя в съответствие с член 2 от посоченото решение.

      Правни основания и основни доводи

   В обжалваното решение се твърди, че Portugal Telecom и Telefónica, S.A. са нарушили член 101 ДФЕС, доколкото са включили девета клауза в споразумението, с което Telefónica, S.A. придобива от Portugal Telecom пакет от акции на Brasilcel NV, разглеждана от Комисията като отделно от посочената сделка споразумение за въздържане от конкуренция.
   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на съществени процесуални правила:

                           —

                           Според жалбоподателя обжалваното решение не е правилно мотивирано, доколкото в изложените в него мотиви по основни въпроси са допуснати пропуски, неточности и грешки, водещи до неправилни изводи, които не могат да бъдат санирани;

                           —

                           Жалбоподателят счита също, че решението не е подкрепено с достатъчно доказателства, поради това че Комисията не е представила никакво доказателство, обезсилващо представеното от жалбоподателя доказателство за това, че деветата клауза от споразумението съдържа задължение за въздържане от конкуренция, която клауза с оглед на породилите я обстоятелства не би могла да се задейства без предварителното одобрение от двете страни;

                           —

                           Жалбоподателят добавя, че деветата клауза от споразумението не може да се квалифицира като предметно ограничение и че Комисията не е доказала, въпреки, че е била длъжна, реалното или потенциално наличие на ограничителни последици, които могат да доведат до неизпълнение на правилата на конкуренцията.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушение на Договора и на правото относно неговото приложение

                           —

                           Жалбоподателят счита, че решението нарушава правото на Съюза, доколкото са допуснати:

                                       а)

                                       явна грешка в преценката на фактите, на доказателствата и на доказателствената сила на данните, доколкото Комисията е преценила и тълкувала погрешно изтъкнатите от страните в производството факти и вследствие на това не е извела от представените по делото доказателства възможно най-обосновани изводи;

                                       б)

                                       грешка в тълкуването на член 101 ДФЕС и вследствие на това нарушение на същата разпоредба, доколкото Комисията необосновано и погрешно е квалифицирала страните като потенциални конкуренти на всички пазари, за които се предполага, че важи задължението за въздържане от конкуренция, без това задължение да може да се квалифицира като предметно ограничение и без Комисията да е доказала пораждането на някакво действие;

                                       в)

                                       неизпълнение на задължението за разследване и за произнасяне, доколкото в решението не се разглеждат, нито отхвърлят представените от страните релевантни доводи, по-специално що се отнася до обхвата на клаузата за въздържане от конкуренция;

                                       г)

                                       нарушение на принципа in dubio pro reo, поради това че Комисията е приела за доказани неблагоприятни за жалбоподателя факти, въпреки че по отношение на тях съществуват съмнения и че самата Комисия не е сигурна в тях;

                                       д)

                                       нарушение на принципите, които Комисията се е задължила да следва при прилагането на глобите, и по-специално на предвиденото в точка 13 от нейните насоки в тази област, доколкото Комисията е изчислила размера на глобата за пазарите на електронни съобщения като цяло, независимо дали те сe намират на иберийския полуостров, пренебрегвайки също така факта, че при всички случаи твърдяното нарушениe не е продължило след 22 октомври 2010 г.;

                                       е)

                                       нарушение на принципа на пропорционалност, с оглед на обстоятелствата по конкретния случай и на критериите, които трябва да се спазват при налагане на глобите.


title: Дело T-16/05: Определение на Първоинстанционния съд от 24 септември 2009 г. — Viasat Broadcasting UK/Комисия (Държавни помощи — Рекапитализация на извършващ обществена услуга радиотелевизионен оператор вследствие на първо решение, с което се нарежда възстановяване на несъвместими държавни помощи — Решение да не се повдигат възражения — Отмяна на първото решение — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/47

         Определение на Първоинстанционния съд от 24 септември 2009 г. — Viasat Broadcasting UK/Комисия
   (Дело T-16/05) (1)

   (Държавни помощи - Рекапитализация на извършващ обществена услуга радиотелевизионен оператор вследствие на първо решение, с което се нарежда възстановяване на несъвместими държавни помощи - Решение да не се повдигат възражения - Отмяна на първото решение - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   2009/C 282/89
   Език на производството: датски

      Страни

      Жалбоподател: Viasat Broadcasting UK Ltd (West Drayton, Middlesex, Обединено кралство) (представители: S. Hjelmborg и M. Honoré, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: H. Støvlbæk и M. Niejahr)

      Встъпили страни в подкрепа на жалбоподателите: SBS TV A/S, по-рано TV Danmark A/S (Skovlunde, Дания) и SBS Danish Television Ltd, по-рано Kanal 5 Denmark Ltd (Hounslow, Middlesex, Обединено кралство) (представители: първоначално D. Vandermeersch, K.-U. Karl, K. Nordlander и H. Peytz, впоследствие D. Vandermeersch, K.-U. Karl и H. Peytz, avocats)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Кралство Дания (представители: J. Molde, подпомаган от P. Biering и K. Lundgaard Hansen, avocats) и TV 2/Danmark A/S (Odense, Дания) (представители: O. Koktvedgaard и M. Thorninger, avocats)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C (2004) 3632 окончателен на Комисията от 6 октомври 2004 г. относно рекапитализацията на TV 2/Danmark A/S.

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящата жалба.

               2.

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 82, 2.4.2005 г.


title: Дело T-56/09: Жалба, подадена на 13 февруари 2009 г. — Saint-Gobain Glass France и др./Комисия

text:
               18.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/31

         Жалба, подадена на 13 февруари 2009 г. — Saint-Gobain Glass France и др./Комисия
   (Дело T-56/09)
   2009/C 90/49
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Saint-Gobain Glass France SA (Courbevoie, Франция), Saint-Gobain Sekurit Deutschland GmbH & Co. KG (Аахен, Германия), Saint-Gobain Sekurit France SAS (Thourotte, Франция) (представители: B. van de Walle de Ghelcke, B. Meyring, M. Guillaumond и E. Venot, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателите
       (1)

               —

               да се отмени изменената редакция на Решение C(2008) 6815 окончателен на Комисията на Европейските общности от 12 ноември 2008 г. относно процедура по прилагане на член 81 ЕО по дело COMP/39.125 — Автомобилно стъкло, прието с Решение C(2009)863 окончателен от 11 февруари 2009 г. и съобщено на жалбоподателите на 13 и на 16 февруари 2009 г., както и мотивите, на които се основава диспозитива, доколкото изменената редакция на това решение или член 2 от него засягат жалбоподателите;

               —

               при условията на евентуалност да се намали до подходящ размер глобата, наложена на жалбоподателите в член 2 от изменената редакция на решението, прието с Решение C(2009)863 окончателен от 11 февруари 2009 г. и съобщено на жалбоподателите на 13 и 16 февруари 2009 г.;

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателите искат частична отмяна на Решение на Комисията C(2008) 6815 окончателен от 12 ноември 2008 г. по дело COMP/39.125 — Автомобилно стъкло, в което Комисията установява, че определени предприятия, сред които жалбоподателите, са нарушили член 81, параграф 1 ЕО и член 53, параграф 1 от Споразумението за Европейското икономическо пространство, като са си разпределили договорите за доставка на автомобилни стъкла и са съгласували ценовата си политика и стратегиите си относно снабдяването на европейския пазар на автомобилно стъкло.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват осем правни основания, изведени:

               —

               от нарушение на правото на независим и безпристрастен съд и правото на спазване на презумпцията за невиновност, тъй като глобата била наложена от административен орган, който съвместява правомощията за разследване с тези за налагане на наказание, както и от незаконосъобразност на Регламент № 1/2003 (2) доколкото в него не е предвидено това право на независим и безпристрастен съд;

               —

               от нарушение на правото на жалбоподателите да бъдат изслушани, тъй като Комисията не била поставила начина на изчисляване на глобата при условията на състезателно производство в приложение на Насоките в областта на глобите за 2006 г. (3);

               —

               от нарушение на член 253 ЕО поради това, че обжалваното решение не било надлежно мотивирано доколкото Комисията не била обяснила конкретно въз основа на кои продажби е изчислен оборотът във връзка с нарушението;

               —

               от нарушение на член 23, параграф 2 от Регламент № 1/2003 и на принципа за личната отговорност, както и от злоупотреба с власт, тъй като таванът в размер на 10 % трябвало да бъде приложен само към оборота на жалбоподателите, с изключение на оборота на Compagnie de Saint-Gobain;

               —

               от нарушение на принципа на забрана на прилагането на наказания с обратна сила, доколкото Комисията била приложила с обратна сила Насоките в областта на глобите за 2006 г., което било довело до значително непредвидено увеличаване на размера на глобите, основавайки обжалваното решение на тези насоки, въпреки обстоятелството, че насоките били приети след нарушението;

               —

               от нарушение на принципа на пропорционалност поради налагане на прекомерна глоба, която не е пропорционална и не може да бъде обоснована с целта за постигане на възпиращ ефект;

               —

               от нарушение на член 23 от Регламент № 1/2003 и от липсата на мотиви, доколкото Комисията нямала право да се основава върху двата случая на повторно нарушение, считани за релевантни съгласно обжалваното решение, с довода, че жалбоподателите не били адресати на нито едно от тези две решения;

               —

               от грешка при прилагане на правото и от грешка в преценката при прилагане на член 23, параграф 2, буква а), и параграф 3 от Регламент № 1/2003, тъй като при изчисляване на глобата Комисията не била взела предвид това, че жалбоподателите не са оспорили осъществяването на фактите.

      (1)  Изменени след подаването на жалбата поради приемането на поправка на обжалваното решение на Комисията.

      (2)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).

      (3)  Насоки относно метода за определяне на глобите, налагани по силата на член 23, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 1/2003 (ОВ C 210, 2006 г., стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 4, стр. 264).


20150731029616882015/C 270/342742015TC27020150817BG01BGINFO_JUDICIAL20150616272711Дело T-274/15 R: Определение на председателя на Общия съд от 16 юни 2015 г. — Alcogroup и Alcodis/Комисия (Обезпечително производство — Конкуренция — Картели — Пазар на биоетанола и етанола — Административно производство — Разпореждане предприятията да се подчинят на решение за проверка — Отказ за спиране на действията по разследване — Молба за постановяване на временни мерки — Недопустимост)
 ---documentbreak--- C2702015BG2710120150616BG0034271271Определение на председателя на Общия съд от 16 юни 2015 г. — Alcogroup и Alcodis/Комисия
   (Дело T-274/15 R)
   „(Обезпечително производство — Конкуренция — Картели — Пазар на биоетанола и етанола — Административно производство — Разпореждане предприятията да се подчинят на решение за проверка — Отказ за спиране на действията по разследване — Молба за постановяване на временни мерки — Недопустимост)“2015/C 270/34Език на производството: френски
      Страни

      Жалбоподатели: Alcogroup (Брюксел, Белгия) и Alcodis (Брюксел) (представители: P. de Bandt, J. Dewispelaere и J. Probst, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: C. Giolito, V. Bottka и F. Jimeno Fernández)

      Предмет

   Молба за постановяване на временни мерки, състоящи се, от една страна, в спиране на изпълнението на решение C (2015) 1769 окончателен на Комисията от 12 март 2015 г. с адресати Alcogroup, както и всички предприятия, които то контролира пряко или непряко, включително Alcodis, постановено в производство по член 20, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета (AT.40244 — AQUAVIT), както и на решението ѝ от 8 май 2015 г. с адресат Alcogroup, постановено във връзка с производства по разследване AT.A0244 — Bioéthanol — и AT.A0054 — Oil and Biofuel Markets, и, от друга страна, в задължаване на Комисията да спре всякакви действия по разследване в производства AT.A0054 и AT.A0244.

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

            2)

            Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело F-110/14: Жалба, подадена на 15 октомври 2014 г.  — ZZ/Комисия

text:
               26.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/46

         Жалба, подадена на 15 октомври 2014 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-110/14)
   (2015/C 026/61)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: S. Orlandi, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението да бъдат признати пенсионните права на жалбоподателя в пенсионната схема на Съюза в изпълнение на новите ОРИ на членове 11 и 12 от приложение VIII към правилника за длъжностните лица.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви за незаконосъобразен, и следователно за неприложим, член 9 от общите разпоредби за изпълнение на член 11, параграф 2 от приложение VIII,

               —

               да се отмени решението от 24 май 2013 г. за признаване на пенсионните права, придобити от жалбоподателя преди неговото встъпване в длъжност, в рамките на прехвърлянето на същите в пенсионната схема на институциите на Европейския съюз, в изпълнение на общите разпоредби за изпълнение на член 11, параграф 2 от приложение VIII към правилника от 3 март 2011 г.,

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-422/10: Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (Chancery Division) (Обединеното кралство) на 27 август 2010 г. — Georgetown University, University of Rochester, Loyola University of Chicago/Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

text:
               6.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/12

         Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (Chancery Division) (Обединеното кралство) на 27 август 2010 г. — Georgetown University, University of Rochester, Loyola University of Chicago/Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
   (Дело C-422/10)
   ()
   2010/C 301/17
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Georgetown University, University of Rochester, Loyola University of Chicago

      Ответник: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

      Преюдициални въпроси

               1.

               Позволява ли Регламентът за СДЗ [Регламент относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти], и по-специално член 3, точка б) от него, предоставянето на сертификат за допълнителна закрила за една активна съставка или за комбинация от активни съставки когато:

                           а)

                           една активна съставка или комбинация от активни съставки са защитени с основен патент, който е в сила, по смисъла на член 3, буква а) от Регламента за СДЗ и

                           б)

                           лекарствен продукт, който съдържа една активна съставка или комбинация от активни съставки, заедно с една или повече други активни съставки, е предмет на валидно разрешение, издадено в съответствие с Директива 2001/83/ЕО (1) или с Директива 2001/82/ЕО (2), представляващо първото разрешение за пускане на пазара, с което са пуснати на пазара активната съставка или комбинацията от активни съставки?

      (1)  Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, стр. 67, Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3).

      (2)  Директива 2001/82/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година относно кодекса на Общността за ветеринарните лекарствени продукти (ОВ L 311, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 31, стр. 200).


title: Дело T-167/17 R: Определение на председателя на Общия съд от 24 март 2017 г. — RV/Комисия (Обезпечително производство — Публична служба — Служебно поставяне в отпуск и пенсиониране — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               6.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 178/26

         Определение на председателя на Общия съд от 24 март 2017 г. — RV/Комисия
   (Дело T-167/17 R)
   ((Обезпечително производство - Публична служба - Служебно поставяне в отпуск и пенсиониране - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност))
   (2017/C 178/39)
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: RV (представители: J.-N. Louis и N. de Montigny, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: G. Berscheid и D. Martin)

      Предмет

   Искане, основано на членове 278 и 279 ДФЕС и целящо спирането на изпълнението на решението на Комисията от 21 декември 2016 г., с което ищецът е задължен да ползва отпуск в интерес на службата и е служебно пенсиониран, считано от 1 април 2017 г.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2)

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело F-42/11: Жалба, подадена на 9 април 2011 г. — Honnefelder/Комисия

text:
               25.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 186/34

         Жалба, подадена на 9 април 2011 г. — Honnefelder/Комисия
   (Дело F-42/11)
   2011/C 186/64
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Stephanie Honnefelder (Брюксел, Белгия) (представител: C. Bode, Rechtsanwalt)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на Комисията да не включи жалбоподателя в списъка с резервите от конкурса EPSO/AD/26/05

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска:

               —

               да се отмени решението на ответника от 11 февруари 2011 г.;

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски;

               —

               с предохранителна цел да се постанови неприсъствено решение.


title: Дело C-491/12: Преюдициално запитване, отправено от Debreceni Munkaügyi Bíróság (Унгария) на 31 октомври 2012 г. — Magdolna Margit Szabadosné Bay/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

text:
               16.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/4

         Преюдициално запитване, отправено от Debreceni Munkaügyi Bíróság (Унгария) на 31 октомври 2012 г. — Magdolna Margit Szabadosné Bay/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal
   (Дело C-491/12)
   2013/C 79/07
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Debreceni Munkaügyi Bíróság

      Страни в главното производство

      Ищец: Magdolna Margit Szabadosné Bay

      Ответник: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal

      Преюдициални въпроси

               1.

               Може ли член 30 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че посочената разпоредба цели единствено да гарантира възможността за правна закрила срещу незаконни и неоснователни уволнения („unjustified“)?

               2.

               Означава ли [посочената разпоредба], че при уволнение работодателят е длъжен да съобщи писмено на служителя мотивите за уволнението, като това уволнение не може да бъде неоснователно („unjustified“)?

               3.

               Самото несъобщаване на мотивите води ли до незаконосъобразност на мярката или работодателят може да посочи мотивите впоследствие в хода на евентуално трудово производство?


title: Становище 2/15: Искане за становище, направено от Европейска комисия на основание член 218, параграф 11 ДФЕС

text:
               3.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/18

         Искане за становище, направено от Европейска комисия на основание член 218, параграф 11 ДФЕС
   (Становище 2/15)
   (2015/C 363/22)
   Език на производството: всички официални езици

      Страна, направила искането

   Европейска комисия (представители: U. Wölker, B. De Meester, M. Kocjan, R. Vidal Puig)

      Въпроси, отправени до Съда

   Има ли Съюзът необходимата компетентност да подпише и сключи сам Споразумението за свободна търговия със Сингапур? По-специално:

               —

               Кои разпоредби от споразумението попадат в изключителната компетентност на Съюза?

               —

               Кои разпоредби от споразумението попадат в споделената компетентност? и

               —

               има ли разпоредби, които попадат в изключителната компетентност на държавите членки?


title: Дело T-364/10: Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — Duravit и др./Комисия (Конкуренция — Картели — Белгийски, германски, френски, италиански, нидерландски и австрийски пазар на оборудване за баня — Нарушение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП — Съгласуване на увеличения на цени и обмен на чувствителна търговска информация — Единно и продължавано нарушение — Тежест на доказване — Глоби — Равно третиране — Пропорционалност — Законоустановеност на наказанията)

text:
               9.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 325/23

         Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — Duravit и др./Комисия
   (Дело T-364/10) (1)

   (Конкуренция - Картели - Белгийски, германски, френски, италиански, нидерландски и австрийски пазар на оборудване за баня - Нарушение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП - Съгласуване на увеличения на цени и обмен на чувствителна търговска информация - Единно и продължавано нарушение - Тежест на доказване - Глоби - Равно третиране - Пропорционалност - Законоустановеност на наказанията)
   2013/C 325/38
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Duravit AG (Хорнберг, Германия); Duravit SA (Bischwiller, Франция) и Duravit BeLux SPRL/BVBA (Overijse, Белгия) (представители: R. Bechtold, U. Soltész и C. von Köckritz, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre и A. Antoniadis, подпомагани от P. Thyri, avocat)

      Страна, встъпила в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Simm и F. Florindo Gijón)

      Предмет

   Като главно искане — жалба за отмяна на Решение C(2010) 4185 окончателен на Комисията от 23 юни 2010 г. относно процедура за прилагане на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/39.092 — Санитарни инсталации за баня) и при условията на евентуалност — искане за намаляване на наложената в решението глоба на жалбоподателите.

      Диспозитив

               1.

               Отменя член 1, параграф 1, точка 8 от Решение C(2010) 4185 окончателен на Комисията от 23 юни 2010 година относно процедура за прилагане на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/39.092 — Санитарни инсталации за баня), доколкото в него Европейската комисия заключава, че Duravit AG, Duravit BeLux SPRL/BVBA и Duravit SA са участвали в нарушение на територията на Италия, Австрия и Нидерландия.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3.

               Duravit AG, Duravit BeLux и Duravit SA понасят три четвърти от направените от тях разноски.

               4.

               Комисията понася една трета от съдебните разноски на Duravit AG, Duravit BeLux и Duravit SA, както и направените от нея разноски.

               5.

               Съветът на Европейския съюз понася направените от него разноски.

      (1)  ОВ C 288, 23.10.2010 г.


title: Дело F-7/12: Жалба, подадена на 16 януари 2012 г. — ZZ/Европейска агенция за мрежова и информационна сигурност (ENISA)

text:
               5.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 133/30

         Жалба, подадена на 16 януари 2012 г. — ZZ/Европейска агенция за мрежова и информационна сигурност (ENISA)
   (Дело F-7/12)
   2012/C 133/59
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: L. Levi, A. Tymen, lawyers)

      Ответник: Европейска агенция за мрежова и информационна сигурност (ENISA)

      Предмет на производството

   Отмяна на доклада за кариерното развитие на жалбоподателя за 2009 година, на списъка с класиране в степен на длъжностните лица за 2010 година и, ако е необходимо, отмяна на решението от 17 октомври 2011 г., с което е отхвърлено искането му.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени докладът за кариерното развитие на жалбоподателя за 2009 г.,

               —

               да се отмени решението от 16 ноември 2010 г., с което е приет списъка на длъжностните лица класирани в по-висока степен в процедурата за повишаване в степен за 2010 г.,

               —

               ако е необходимо, да се отмени решението от 17 октомври 2011 г., с което е отхвърлена жалбата на жалбоподателя от 16 юни 2011 г.,

               —

               да бъде осъдена ENISA да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-270/06: Решение на Първоинстанционния съд от 12 ноември 2008 г.  — Lego Juris/СХВП — Mega Brands (Червено блокче Lego) (Марка на Общността — Заявка за триизмерна марка на Общността — Червено блокче Lego — Абсолютно основание за отказ — Знак, който се състои главно от формата на стоката, необходима за получаването на технически резултат — Член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) от Регламент (ЕО) № 40/94 — Представени доказателства)

text:
               10.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/22

         Решение на Първоинстанционния съд от 12 ноември 2008 г. — Lego Juris/СХВП — Mega Brands (Червено блокче Lego)
   (Дело T-270/06) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за триизмерна марка на Общността - Червено блокче Lego - Абсолютно основание за отказ - Знак, който се състои главно от формата на стоката, необходима за получаването на технически резултат - Член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) от Регламент (ЕО) № 40/94 - Представени доказателства)
   (2009/C 6/45)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Lego Juris A/S (Billund, Дания) (представители: V. von Bomhard, A. Renck и T. Dolde, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: D. Botis)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Mega Brands, Inc. (Монреал, Канада) (представители: P. Cappuyns и C. De Meyer, avocats)
   Предмет
   Жалба срещу решение на разширения апелативен състав на СХВП от 10 юли 2006 г. (преписка R 856/2004 G) относно процедура за обявяване на недействителност между Mega Brands, Inc. и Lego Juris A/S.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Lego Juris A/S да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 294, 2.12.2006 г.


title: Дело F-59/15: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 2 март 2016 г. — FX/Комисия (Публична служба — Срочно нает служител — Обезщетение при прекратяване на служебното правоотношение — Член 12, параграф 2 от приложение VIII от Правилника — Прекратяване на служебно правоотношение)

text:
               18.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 136/47

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 2 март 2016 г. — FX/Комисия
   (Дело F-59/15) (1)

   ((Публична служба - Срочно нает служител - Обезщетение при прекратяване на служебното правоотношение - Член 12, параграф 2 от приложение VIII от Правилника - Прекратяване на служебно правоотношение))
   (2016/C 136/66)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: FX (представители: T. Bontinck и A. Guillerme, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: G. Gattinara и F. Simonetti)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението, с което се отказва изплащането на исканото от жалбоподателя обезщетение при прекратяване на служебното правоотношение вследствие на прекратяването на последното, както и искане за присъждане на обезщетение за вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               FX понася две трети от направените от него съдебни разноски.

               3)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски и една трета от съдебните разноски на FX.

      (1)  ОВ C 213, 29.6.2015 г., стр. 48.