title: Дело C-415/18 P: Жалба, подадена на 22 юни 2018 г. от CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 19 април 2018 г. по дело T-606/17, CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH/Европейска комисия

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/2

      Жалба, подадена на 22 юни 2018 г. от CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 19 април 2018 г. по дело T-606/17, CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH/Европейска комисия
      (Дело C-415/18 P)
      (2019/C 82/02)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH (представител: A. Schuster, Rechtsanwalt)

         Друга страна в производството: Европейска комисия
      С определение от 10 януари 2019 г. Съдът (осми състав) отхвърли жалбата като частично явно недопустима и частично явно неоснователна и постанови жалбоподателят да понесе направените от него съдебни разноски..


title: Дело C-682/18: Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 6 ноември 2018 г. — LF/Google LLC, YouTube Inc., YouTube LLC, Google Germany GmbH

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/2

      Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 6 ноември 2018 г. — LF/Google LLC, YouTube Inc., YouTube LLC, Google Germany GmbH
      (Дело C-682/18)
      (2019/C 82/03)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesgerichtshof

         Страни в главното производство

         Ищец: LF

         Ответници: Google LLC, YouTube Inc., YouTube LLC, Google Germany GmbH

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Извършва ли акт на публично разгласяване по смисъла на член 3, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО (1) операторът на интернет базирана видеоплатформа, на която потребители предоставят на публично разположение видеоклипове със закриляно от авторското право съдържание без съгласието на притежателите на права, ако

                              —

                              с платформата той реализира приходи от реклама,

                              —

                              процесът на качване е автоматичен и се извършва без предварителен преглед или контрол от страна на оператора,

                              —

                              съгласно условията за ползване операторът получава световна, неизключителна и безвъзмездна лицензия по отношение на видеоклиповете за периода, за който са качени на платформата,

                              —

                              в условията за ползване и в рамките на процеса на качване операторът указва, че не е позволено качването на съдържание, което нарушава авторските права,

                              —

                              операторът предоставя на разположение помощни средства, чрез които притежателите на права могат да предприемат действия за блокирането на видеоклипове, с които се нарушават права,

                              —

                              операторът на платформата подготвя резултатите от търсенето под формата на класации и категории съдържание, като на регистрираните потребители се представя обзор на препоръчаните видеоклипове, който се основава на вече гледаните от тях видеоклипове,

                        доколкото този оператор няма конкретни сведения за наличието на съдържание, което нарушава авторските права, или след като получи такива сведения, незабавно заличава това съдържание или незабавно блокира достъпа до него?

                  2)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос:
                  При описаните в първия въпрос обстоятелства попада ли дейността на оператора на интернет базирана видеоплатформа в приложното поле на член 14, параграф 1 от Директива 2000/31/ЕО (2)?

                  3)

                  При утвърдителен отговор на втория въпрос:
                  Трябва ли съгласно член 14, параграф 1 от Директива 2000/31/ЕО сведенията за незаконна дейност или информация и запознаването с фактите или обстоятелствата, от които е видна незаконната дейност или информация, да се отнасят до конкретни незаконни дейности или информация?

                  4)

                  На следващо място, при утвърдителен отговор на втория въпрос:
                  Съвместимо ли е с член 8, параграф 3 от Директива 2001/29/ЕО в полза на притежателя на правото да може да се постанови съдебна забрана срещу доставчик на услуга, която се състои в съхраняване на информация, предоставяна от получател на услугата, и се използва от потребител за нарушаване на авторското право или на сродните му права само ако след предупреждение за явно нарушение отново е извършено такова нарушение?

                  5)

                  При отрицателен отговор на първия и втория въпрос:
                  Трябва ли при описаните в първия въпрос обстоятелства операторът на интернет базирана видеоплатформа да се счита за нарушител по смисъла на член 11, първо изречение и член 13 от Директива 2004/48/ЕО (3)?

                  6)

                  При утвърдителен отговор на петия въпрос:
                  Трябва ли задължението на такъв нарушител да заплати обезщетение съгласно член 13, параграф 1 от Директива 2004/48/ЕО да бъде поставено в зависимост от условието нарушителят да е действал умишлено както по отношение на собственото си нарушение, така и по отношение на нарушението на третите лица и да е знаел или според обстоятелствата да е трябвало да знае, че потребители използват платформата за извършване на конкретни нарушения?

         (1)  Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (ОВ L 167, 2001 г., стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230).

         (2)  Директива 2000/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2000 година за някои правни аспекти на услугите на информационното общество, и по-специално на електронната търговия на вътрешния пазар (Директива за електронната търговия) (ОВ L 178, 2000 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г, глава 13, том 29, стр. 257).

         (3)  Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно упражняването на права върху интелектуалната собственост (ОВ L 157, 2004 г., стр. 45; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 56).


title: Дело C-683/18: Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 6 ноември 2018 г. — Elsevier Inc./Cyando AG

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/4

      Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 6 ноември 2018 г. — Elsevier Inc./Cyando AG
      (Дело C-683/18)
      (2019/C 82/04)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesgerichtshof

         Страни в главното производство

         Ищец: Elsevier Inc.

         Ответник: Cyando AG

         Преюдициални въпроси

                  1)

                              a)

                              Извършва ли акт на публично разгласяване по смисъла на член 3, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО (1) оператор, предоставящ услуга споделен уебхостинг, чрез която потребители предоставят на публично разположение файлове със закриляно от авторското право съдържание без съгласието на притежателите на права, ако

                                          —

                                          процесът на качване е автоматичен и се извършва без предварителен преглед или контрол от страна на оператора,

                                          —

                                          в условията за ползване операторът указва, че не е позволено качването на съдържание, което нарушава авторските права,

                                          —

                                          операторът получава доходи от извършването на услугата,

                                          —

                                          услугата се използва за законни приложения, но операторът има сведения, че в значителен брой случаи е предоставено на разположение и съдържание, с което се нарушават авторски права (повече от 9 500 произведения),

                                          —

                                          операторът не предлага списък на съдържанието и функция за търсене, но предоставяни на разположение от него линкове с неограничен достъп за изтегляне на файлове се включват от трети лица в съвкупности от линкове в интернет, в които се съдържа информация за съдържанието на файловете и които предоставят възможност за търсене на определено съдържание,

                                          —

                                          посредством начина, по който той изплаща възнаграждения за изтеглените файлове в зависимост от търсенето, той насърчава качването на защитено с авторски права съдържание, което иначе може да се придобива от потребителите само срещу заплащане

                                    и

                                          —

                                          посредством предоставянето на възможността за анонимно качване на файлове се увеличава вероятността да не се търси отговорност от потребителите за нарушения на авторското право?

                              б)

                              Променя ли се тази преценка, ако посредством услугата споделен хостинг се предоставят на разположение предложения, с които се нарушават авторски права, като техният обем е между 90 % и 96 % от общото потребление?

                  2)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос:
                  При описаните в първия въпрос обстоятелства попада ли дейността на оператор, предоставящ услуга споделен уебхостинг, в приложното поле на член 14, параграф 1 от Директива 2000/31/ЕО (2)?

                  3)

                  При утвърдителен отговор на втория въпрос:
                  Трябва ли съгласно член 14, параграф 1, от Директива 2000/31/ЕО сведенията за незаконна дейност или информация и запознаването с фактите или обстоятелствата, от които е видна незаконната дейност или информация, да се отнасят до конкретни незаконни дейности или информация?

                  4)

                  На следващо място, при утвърдителен отговор на втория въпрос:
                  Съвместимо ли е с член 8, параграф 3 от Директива 2001/29/ЕО в полза на притежателя на правото да може да се постанови съдебна забрана срещу доставчик на услуга, която се състои в съхраняване на информация, предоставяна от получател на услугата, и се използва от потребител за нарушаване на авторското право или на сродните му права само ако след предупреждение за явно нарушение, отново е извършено такова нарушение?

                  5)

                  При отрицателен отговор на първия и втория въпрос:
                  Трябва ли при описаните в първия въпрос обстоятелства оператор, предоставящ услуга споделен уебхостинг, да се счита за нарушител по смисъла на член 11, първо изречение и член 13 от Директива 2004/48/ЕО (3)?

                  6)

                  При утвърдителен отговор на петия въпрос:
                  Трябва ли задължението на такъв нарушител да заплати обезщетение съгласно член 13, параграф 1 от Директива 2004/48/ЕО да бъде поставено в зависимост от условието нарушителят да е действал умишлено както по отношение на собственото си нарушение, така и по отношение на нарушението на третите лица и да е знаел или според обстоятелствата да е трябвало да знае, че потребители използват платформата за извършване на конкретни нарушения?

         (1)  Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (ОВ L 167, 2001 г., стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230).

         (2)  Директива 2000/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2000 година за някои правни аспекти на услугите на информационното общество, и по-специално на електронната търговия на вътрешния пазар (Директива за електронната търговия) (ОВ L 178, 2000 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г, глава 13, том 29, стр. 257).

         (3)  Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно упражняването на права върху интелектуалната собственост (ОВ L 157, 2004 г., стр. 45; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 56).


title: Дело C-702/18 P: Жалба, подадена на 9 ноември 2018 г. от Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart“ Marek Łukasiewicz срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 12 септември 2018 г. по дело T-584/17 — Primart/EUIPO

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/6

      Жалба, подадена на 9 ноември 2018 г. от Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart“ Marek Łukasiewicz срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 12 септември 2018 г. по дело T-584/17 — Primart/EUIPO
      (Дело C-702/18 P)
      (2019/C 82/06)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe „Primart“ Marek Łukasiewicz (представител: J. Skołuda, radca prawny)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост, Bolton Cile España, SA

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното решение на Общия съд в неговата цялост,

                  —

                  да отмени решението на четвърти апелативен състав от 22 юни 2017 г. (преписка R 1933/2016-4),

                  —

                  да осъди EUIPO и Bolton Cile España, S.A. да заплатят разноските във връзка с производствата пред Общия съд и апелативния състав и да осъди EUIPO да заплати разноските във връзка с производството пред Съда.

         Основания и основни доводи

                  1)

                  В обжалваното решение Общият съд приложил неправилно член 76, параграф 1 от Регламент № 207/2009 (1) (понастоящем член 95, параграф 1 от Регламент 2017/1001 (2)) и член 65 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 72 от Регламент 2017/1001), като обявил за недопустими доводите на жалбоподателя относно слабия отличителен характер на по-ранната марка в производството по възражение, доколкото били изложени за пръв път пред Общия съд (точки 87—90 от обжалваното съдебно решение).

                              а)

                              Общият съд трябвало да прецени фактите и доводите, дори да били представени за пръв път пред него, ако апелативният състав на EUIPO следвало да ги разгледа служебно;

                              б)

                              значението на част от марка на един от езиците на Съюза било общоизвестен факт и като такъв трябвало да бъде разгледано служебно от EUIPO. Следователно доводите в това отношение трябвало да бъдат подробно разгледани от Общия съд, включително като се преценят доводите, представени за пръв път пред него;

                              в)

                              жалбоподателят в производството пред Общия съд имал право да оспорва преценката на общоизвестни факти, направена от апелативния състав на EUIPO, включително като представя нови доводи пред Общия съд и доказателства в подкрепа на тези доводи;

                              г)

                              като не преценил фактите и доводите, които EUIPO следвало да разгледа служебно (включително общоизвестни факти във връзка със значението на марките, предмет на производството по възражение), Общият съд нарушил общите процесуални правила и преценил неправилно релевантни данни от преписката пред апелативния състав.

                  2)

                  Ако Общият съд бил взел предвид общоизвестния факт, че думата „PRIMA“ има хвалебствен смисъл (както посочват отделът по споровете и жалбоподателят) и означава „пръв, най-важен/най-добър, ръководен, главен“, той щял да стигне до различен извод, що се отнася до вероятността от объркване на марките ES-2578815 „PRIMA“ и EUTMA-013682299 „PRIMART MAREK ŁUKASIEWICZ“, а именно че няма никаква вероятност от объркване на тези марки.

                              а)

                              Разглежданите марки си съвпадали по елемент, който е с ниска отличителност и няма самостоятелна роля в оспорената марка. Това, както и средната степен на визуално сходство, липсата на концептуално сходство и ниската степен (или дори липсата) на фонетично сходство изключвали вероятността от объркване на тези марки.

         (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, 2009 г., стр. 1).

         (2)  Регламент (EC) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 година относно марката на Европейския съюз (ОВ L 154, 2017 г., стр. 1).


title: Дело C-714/18 P: Жалба, подадена на 14 ноември 2018 г. от ACTC GmbH срещу решението на Общия съд (девети състав), постановено на 13 септември 2018 г. по дело T-94/17 — ACTC/EUIPO

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/8

      Жалба, подадена на 14 ноември 2018 г. от ACTC GmbH срещу решението на Общия съд (девети състав), постановено на 13 септември 2018 г. по дело T-94/17 — ACTC/EUIPO
      (Дело C-714/18 P)
      (2019/C 82/07)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: ACTC GmbH (представители: V. Hoene, Rechtsanwältin, D. Eickemeier, Rechtsanwalt, S. Gantenbrink, Rechtsanwältin)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени решението на Общия съд от 13 септември 2018 г. по дело T-94/17 и да отмени решението на ответника по преписка R 693/2015-4,

            а при условията на евентуалност:

                  —

                  да отмени споменатото решение и да върне делото за ново разглеждане от Общия съд,

            и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Общият съд в няколко отношения нарушил член 8, параграф 1, буква б) и член 42, параграф 2 от Регламента за марките на Европейския съюз, като установил наличие на сходство между знаците и — поради погрешната си преценка на отнасящите се до използването доказателства — между стоките. Вероятност от объркване между разглежданите марки нямало.

                  1.

                  Общият съд неправилно приел, че встъпилата страна изпълнила отнасящите се до използването условия за всички стоки от клас 25, за които имало регистрирана по-ранна марка. Условията били изпълнени само за следните стоки: „облекла, връхни дрехи, бельо, украшения за глава (шапки) и шапки, ръкавици, колани и къси чорапи, като всички посочени стоки трябва да са използваеми като защитни дрехи при лошо време (единствено при студ, вятър и/или дъжд), защитни работни костюми“. Следователно ставало въпрос — обратно на това, което приел Общият съд — за самостоятелна подкатегория на стоки от клас 25, като доказателства за използването били представени само за стоки от клас 25.

                  2.

                  Поради погрешната си преценка на отнасящите се до използването условия Общият съд неправилно приел за идентични срещащите се в списъците и на двете марки стоки „облекла“ и „шапки“.

                  3.

                  Общият съд допуснал грешка, като приел за правилно заключението на апелативния състав, че разглежданите знаци са визуално сходни поради еднаквата си дължина и четирите си общи букви. Общият съд не разгледал необичайното съдържание на оспорваната марка (асиметрични съгласни и необичаен правопис „igh“) и твърдените от жалбоподателя последици от това. От само себе си се разбирало, че средният потребител възприемал марката като цяло. Необичайното съдържание на спорната марка имало обаче значително влияние върху цялостното му впечатление, което обстоятелство Общият съд не бил взел предвид.

                  4.

                  Общият съд допуснал грешка и като приел, че разглежданите марки са фонетично идентични, тъй като жалбоподателят не представил никакви доказателства, че звукът на първите срички „ti“ и „TAI“ е един и същ за англоговорещите потребители и че нищо не позволява да се разграничи начинът, по който се произнасят разглежданите знаци. При все това обаче без доказателства и погрешно Общият съд приел, че съчетанието от букви „ti“ винаги се произнася „tai“. Тази му преценка била напълно необоснована. В английския език дума „ti“ не съществувала. Поради това съчетанието от букви следвало да се произнася съгласно приложимите езикови правила. В безброй много думи съчетанието от букви „ti“ не се произнасяло като „tai“, като например в думите „trick“, „ticket“, „till“, „timbal“, „timberland“, „tin“, „tincture“, „tinder“, „tip“, „trigger“, както и в много други думи, сред които и спорната марка „tigha“. Един от главните герои на известната английска книга за деца „Мечо Пух“ бил животно, чието име „Tigger“ се произнасяло [tɪgǝ]. Всъщност винаги, когато следващата гласна била кратка, „ti“ не се произнасяло „tai“. Жалбоподателят твърдял това от самото начало. Нито ответникът, нито встъпилата страна представили доказателства за противното. Ето защо жалбоподателят не трябвало да доказва очевидното.

                  5.

                  Общият съд неправилно приел за недоказано твърдението на жалбоподателя, че значението на „TAIGA“ като цяло било ясно и определено за съответните потребители (потребителите в Съюза). Това не било така. Твърдението на жалбоподателя, че „TAIGA“ е добре позната дума от лексиката на френския език, не било оспорено. Съдът със сигурност трябвало да знае, че Франция е в южната част на Европа. Поради безспорната си големина и значение „TAIGA“ (и в частност „TOUNDRA“) спадала към общите познания за Европа и света.

                  6.

                  Освен това в практиката си Общият съд приел, че е достатъчно думата да е разбираема за част от Европейския съюз, като например за италианските потребители. В свое решение Общият съд приел, че между „Granini“ и „Panini“ липсва концептуално сходство, тъй като думата „Granini“ не означавала нищо, а думата „Panini“ означавала италиански сандвич.

                  7.

                  Споменатото от Общия съд решение от 14 октомври 2003 г., Phillips-Van Heusen/СХВП — Pash Textilvertrieb und Einzelhandel (BASS) (T-292/01, EU:T:2003:264, т. 54), не указвало как следва да се разбира въпросната дума в целия Европейски съюз. Предвид това преценката на Общия съд не била основана на установената с решението по дело BASS съдебна практика. Общият съд правилно признал, че голяма част от съответните потребители в Европа знае и разбира думата „TAIGA“.


title: Дело C-715/18: Преюдициално запитване от Bundesfinanzhof (Германия), постъпило на 15 ноември 2018 г. — Segler-Vereinigung Cuxhaven e.V./Finanzamt Cuxhaven

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/9

      Преюдициално запитване от Bundesfinanzhof (Германия), постъпило на 15 ноември 2018 г. — Segler-Vereinigung Cuxhaven e.V./Finanzamt Cuxhaven
      (Дело C-715/18)
      (2019/C 82/08)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzhof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Segler-Vereinigung Cuxhaven e.V.

         Ответник: Finanzamt Cuxhaven

         Преюдициален въпрос

      Прилага ли се намалената данъчна ставка за отдаване под наем на места за площадки за къмпинг или каравани съгласно член 98, параграф 2 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г. година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) (наричана по-нататък „Директивата за ДДС“) във връзка с точка 12 от приложение III към Директивата за ДДС и при отдаването под наем на стоянки и места за приставане на лодки и яхти?

         (1)  ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело C-751/18: Преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa - CAAD) (Португалия), постъпило на 3 декември 2018 г. — Totalmédia — Marketing Direto e Publicidade SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/10

      Преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa - CAAD) (Португалия), постъпило на 3 декември 2018 г. — Totalmédia — Marketing Direto e Publicidade SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Дело C-751/18)
      (2019/C 82/09)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Totalmédia — Marketing Direto e Publicidade SA

         Ответник: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  В случай на тълкуване в смисъл, че вследствие на обратно вливане лихвите и останалите финансови разходи от заеми, сключени с трети лица или акционери (които биха подлежали на приспадане от вливащото дружество, ако не беше осъществено сливането) за придобиване на дъщерното приемащо дружество, прехвърлени поради действието на сливането, вече не подлежат на приспадане от печалбите на приемащото дружество, съвместим ли е член 23, параграф 1, буква c) от Кодекса за корпоративното подоходно облагане в действащата му редакция през 2013 г. с правото на Европейския съюз, а именно в смисъл, че липсата на право на приспадане на финансовите разходи може да се окаже пречка и ограничение за концентрациите, включени в приложното поле на Директива 2009/133/ЕО (1) на Съвета в нарушение на нейните принципи и цели и на разпоредбата на член 4 от нея?

                  2)

                  В случай, че отговорът на първия въпрос е в смисъл, че липсата на право на приспадане на въпросните финансови разходи е съвместима с Директивата, ще бъде ли налице такава съвместимост и при положение, че такава корекция не е направена на основание на разпоредбата относно недопускането на злоупотреби (член 15) или националната уредба, с която същата се транспонира (член 73, параграф 10 от Кодекса за корпоративно подоходно облагане), а на основание на друга разпоредба от националното право (член 23 от Кодекса за корпоративното подоходно облагане)?

         (1)  Директива 2009/133/ЕО на Съвета от 19 октомври 2009 година относно общата система за данъчно облагане, приложима спрямо сливанията, разделянията, отделянията, прехвърлянията на активи и замените на акции по отношение на дружества от различни държави-членки, както и при прехвърлянето на седалище на SE или SCE в друга държава-членка (OB L 310, 2009г., стр. 34).


title: Дело C-761/18 P: Жалба, подадена на 3 декември 2018 г. от Päivi Leino-Sandberg срещу определението, постановено от Общия съд (седми състав) на 20 септември 2018 г. по дело T-421/17, Leino-Sandberg/Парламент

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/10

      Жалба, подадена на 3 декември 2018 г. от Päivi Leino-Sandberg срещу определението, постановено от Общия съд (седми състав) на 20 септември 2018 г. по дело T-421/17, Leino-Sandberg/Парламент
      (Дело C-761/18 P)
      (2019/C 82/10)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Päivi Leino-Sandberg (представители: O. W. Brouwer, advocaat, S. Schubert, Rechtsanwalt)

         Друга страна в производството: Европейски парламент

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да отмени определението на Общия съд от 20 септември 2018 г. по дело T-421/17,

                  —

                  да се произнесе окончателно по делото на основание член 61, първа алинея, второ изречение от Статута на Съда и

                  —

                  да осъди Европейския парламент да заплати всички съдебни разноски, в това число и на встъпилите страни.

         Основания и основни доводи

      Първо основание: грешки при прилагане на правото при приемане в обжалваното определение, че предметът на жалбата е отпаднал и че поради това липсва основание за произнасяне. Жалбоподателят твърди, че в обжалваното определение неправилно не бил приложил правният критерий, установен в решение по дело C-57/16 P, ClientEarth/Комисия (EU:C:2018:660), съгласно който предметът на жалбата не отпадал, докато Европейският парламент не оттеглел обжалваното решение.
      Второ основание: грешки при прилагане на материалното и процесуалното право в обжалваното определение, тъй като Общият съд приел, че липсва правен интерес. Жалбоподателят твърди, че в обжалваното определение неправилно бил приложил правният критерий от установената съдебна практика, и по-специално от решението по дело C-57/16 P, съгласно който Общият съд трябвало да заключи, че независимо от конкретните обстоятелства незаконосъобразността можела да се повтори в бъдеще и че следователно е налице правен интерес.


title: Дело C-766/18 P: Жалба, подадена на 5 декември 2018 г. от Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi срещу решението на Общия съд (втори състав), постановено на 25 септември 2018 г. по дело T-328/17 — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/11

      Жалба, подадена на 5 декември 2018 г. от Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi срещу решението на Общия съд (втори състав), постановено на 25 септември 2018 г. по дело T-328/17 — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO
      (Дело C-766/18 P)
      (2019/C 82/11)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (представители: S. Malynicz QC, S. Baran, barrister, V. Marsland, solicitor)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), ЕМ ДЖЕЙ ДЕРИЗ ЕООД

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да уважи жалбата срещу решение на Общия съд по дело T–328/17, Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), EU:T:2018:594, и да уважи искането на жалбоподателя за отмяна,

                  —

                  да осъди EUIPO и встъпилата страна да поемат направените от тях разноски, както и да заплатят съдебните разноски на жалбоподателя.

         Основания и основни доводи

                  1.

                  Общият съд е допуснал грешка, като не е предоставил на колективната марка „HALLOUMI“ самостоятелен статут и защита, каквито се изискват съгласно Регламент (EC) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 година относно марката на Европейския съюз (наричан по-нататък „РМЕС“) за такава колективна марка, в нарушение на член 74 от РМЕС,

                  2.

                  По-специално Общият съд неправилно е приложил напълно непроменен подход при преценка на отличителния характер на колективната марка „HALLOUMI“ в нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 74 от РМЕС,

                  3.

                  Общият съд неправилно е преценил и приложил последиците от решението на Съда по съединени дела C–673/15 P—C-676/15 P, The Tea Board/EUIPO („Tea Board“) и мотивираното определение по дело C–392/12 P, Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus Named Halloumi/СХВП („HELLIM“), и не е изпълнил надлежно решението по дело C–196/11 P, Formula One Licensing/СХВП, EU:C:2012:314 („F1“), и

                  4.

                  Общият съд неправилно не е върнал делото за ново разглеждане от апелативния състав с оглед на изводите си, че четвърти апелативен състав е допуснал, дори според Общия съд, поне две грешки в преценката си относно вероятността от объркване. По този начин той е нарушил член 8, параграф 1, буква б) и/или член 72, параграф 2 от РМЕС.


title: Дело C-767/18 P: Жалба, подадена на 5 декември 2018 г. от Република Кипър срещу решението на Общия съд (втори състав), постановено на 25 септември 2018 г. по дело T-384/17 — Кипър/EUIPO

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/12

      Жалба, подадена на 5 декември 2018 г. от Република Кипър срещу решението на Общия съд (втори състав), постановено на 25 септември 2018 г. по дело T-384/17 — Кипър/EUIPO
      (Дело C-767/18 P)
      (2019/C 82/12)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Република Кипър (представители: S. Malynicz QC, S. Baran, Barrister, V. Marsland, Solicitor)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), M. J. Dairies EOOD

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да обяви за допустима жалбата срещу решение на Общия съд по дело T-384/17, Република Кипър/EUIPO, EU:T:2018:593 и да уважи искането за отмяна;

                  —

                  да разпореди Службата и встъпилата страна да понесат направените от тях съдебни разноски и да заплатят разноските на жалбоподателя.

         Основания и основни доводи

                  1.

                  Общият съд допуснал грешка, когато приел, че апелативният състав правилно е приложил констатациите на Общия съд от по-ранните решение HELLIM и решение XAΛΛOYMI и HALLOUMI в настоящия случай. Тези дела не се отнасяли до сертификатни марки, а до различни видове марки, а именно, до колективна и съответно обикновена марки на ЕС. Основната функция на такива марки е да служат като указание за търговския произход на стоките (множество търговци, свързани с членство в сдружение, в случая на колективната марка). За разлика от тях основната функция на сертификатните марки не е да указват произхода, а да отличават определен клас стоки, а именно сертифицирани стоки в смисъл на стоки, които фактически са съобразени със и разрешени да бъдат произвеждани съгласно стандартите за разрешена употреба на сертификатната марка „HALLOUM“. Освен това съответните потребители в посочените по-горе по-ранни решения на Общия съд се различавали от съответните потребители в настоящия случай.

                  2.

                  Общият съд неправилно приел, че по-ранна национална марка — националната сертификатна марка в този случай — изобщо няма отличителен характер, който да разграничи сертифицираните стоки от несертифицираните; неправилно приел, че марката е описателна; неправилно приел, че уврежда националната защита на националната марка; неправилно поставил под въпрос в производството по възражение пред EUIPO валидността на тази марка.

                  3.

                  Общият съд допуснал грешка при сравняването на марките и преценката на вероятността от объркване. Той разгледал неправилно тези въпроси така, сякаш по-ранната марка е марка, указваща произхода, а не сертификатна марка. Според него по-ранната марка изобщо няма отличителен характер като сертификатна марка, например като отличава стоки, който действително са съобразени със стандартите на сертификатната марка и фактически са направени от производители, получили разрешение от притежателя на сертификатната марка. Освен това той не проверил каква е типичната употреба на сертификатната марка (т.е. че винаги е с отличително име, марка или лого). Не разгледал смисъла и значението на спорната марка, и по-специално не проверил дали елементът „HALLOUMI“ има независим отличителен характер в по-късната марка като знак, който, противно на фактите, показва, че обхванатите със спорната марка стоки са сертифицирани.

                  4.

                  Общият съд не проверил националните разпоредби и съдебната практика относно обхвата и действието от националните сертификатни марки. Условията и процедурите на законодателствата на държавите членки относно сертификатните марки не били хармонизирани от Директиви относно марките 89/104 (1) или 2008/95 (2), но Регламентът за марката на ЕС предвижда, че такива национални марки могат да бъдат основание за по-ранни права, поради които се отказва регистрация на марки на ЕС. Подобни права трябвало да се разглеждат в светлината на националната съдебна практика и националните разпоредби, по аналогия с различните национални права по член 8, параграф 4 от Регламента за марката на ЕС (права, които също не са хармонизирани и се отличават съществено по своето естество, обхват и действие от една държава членка до друга).

         (1)  Първа Директива на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ 1989, L 40, стp. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92)

         (2)  Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ 2008, L 299, стр. 25).


title: Дело C-776/18: Преюдициално запитване от Amtsgericht Erding (Германия), постъпило на 10 декември 2018 г. — U.B. и T.V./Eurowings GmbH

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/13

      Преюдициално запитване от Amtsgericht Erding (Германия), постъпило на 10 декември 2018 г. — U.B. и T.V./Eurowings GmbH
      (Дело C-776/18)
      (2019/C 82/13)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Amtsgericht Erding

         Страни в главното производство

         Ищци: U.B., T.V.

         Ответник: Eurowings GmbH

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли в случай на отмяна съгласно член 5 от Регламент (ЕО) 261/2004 (1) да се счита, че е налице предложение за премаршрутиране, което позволява на пътниците да достигнат крайния си пункт на пристигане по-малко от два часа след времето за пристигане по разписание, и в случаите, когато се извършва заместващ превоз до летище, различно от упоменатото в потвърждението за резервация, ако това летище се намира в същия регион?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-801/18: Преюдициално запитване от Conseil supérieur de la Sécurité sociale (Люксембург), постъпило на 19 декември 2018 г. — EU/Caisse pour l'avenir des enfants

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/14

      Преюдициално запитване от Conseil supérieur de la Sécurité sociale (Люксембург), постъпило на 19 декември 2018 г. — EU/Caisse pour l'avenir des enfants
      (Дело C-801/18)
      (2019/C 82/14)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil supérieur de la Sécurité sociale

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: EU

         Ответник: Caisse pour l'avenir des enfants

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Задължени ли са компетентните органи за социална сигурност в една държава членка (в случая Касата за бъдещето на децата в Люксембург) в съответствие с общностните си задължения, произтичащи от член 45 ДФЕС, от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки (1), както и от Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социална сигурност (2), и по-специално от член 4 от него, да изплащат семейни обезщетения на гражданин на друга държава членка, когато при същите условия за предоставяне на тези добавки въпросните компетентни органи признават по силата на двустранна международна спогодба, сключена между първата държава членка (Люксембург) и трета страна (Бразилия), правото на семейни обезщетения на собствените си граждани и пребиваващи лица?

                  2)

                  При утвърдителен отговор и ако принципът, възприет в съдебната практика, установена с решение Gottardo (3), се разпростре и във връзка със семейните обезщетения, би ли могъл компетентният орган в областта на социалната сигурност, и по-специално в областта на семейните обезщетения, в случая Касата за бъдещето на децата, националната институция за семейните обезщетения на Великото херцогство Люксембург, да представи обективна обосновка, основаваща се на съображения, свързани с изключително големите финансови и административни тежести на съответната администрация, за да оправдае неравното третиране между гражданите на договарящите страни (по съответната двустранна спогодба) и други граждани на държави — членки на Европейския съюз?

         (1)  Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, 2004 г., стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).

         (2)  ОВ L 166, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82.

         (3)  Решение от 15 януари 2002 г., Gottardo, C-55/00, EU:C:2002:16.


title: Дело C-802/18: Преюдициално запитване от Conseil supérieur de la Sécurité sociale (Люксембург), постъпило на 19 декември 2018 г. — Caisse pour l'avenir des enfants/FV, GW

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/15

      Преюдициално запитване от Conseil supérieur de la Sécurité sociale (Люксембург), постъпило на 19 декември 2018 г. — Caisse pour l'avenir des enfants/FV, GW
      (Дело C-802/18)
      (2019/C 82/15)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil supérieur de la Sécurité sociale

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Caisse pour l'avenir des enfants

         Ответници: FV, GW

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли семейната добавка съгласно люксембургския закон, предоставяна в съответствие с членове 269 и 270 от Кодекса за социална сигурност, да се приравнява на социално предимство по смисъла на член 45 ДФЕС и член 7, параграф 2 от Регламент № 492/2011 относно свободното движение на работници в Съюза (1)?

                  2)

                  В случай на приравняване определението за член на семейството, приложимо съгласно член 1, буква и) от Регламент № 883/2004 (2), е в разрез с по-широкото определение за член на семейството по член 2, точка 2 от Директива 2004/38/ЕО (3) на Европейския парламент и на Съвета, а тя изключва всякаква самостоятелност на държавите членки при определянето на членовете на семейството, за разлика от регламента за координация, като субсидиарно изключва напълно и понятието за основна издръжка. Трябва ли при това положение определението за член на семейството по смисъла на член 1, буква и) от Регламент № 883/2004 да се ползва с предимство с оглед на специалния му характер в контекста на координацията на схемите за социална сигурност и най-вече запазват ли държавите членки компетентността си да определят членовете на семейството, за които възниква право на семейна добавка?

                  3)

                  В случай че член 2, точка 2 от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета се прилага за семейните обезщетения, и по-специално за семейната добавка съгласно люксембургския закон, изключването на детето на съпруга от определението за член на семейството може ли да се счита за обоснована непряка дискриминация предвид целта на държавата членка да утвърди личното право на детето и необходимостта от защита на администрацията на държавата членка по заетостта, при положение че разширяването на персоналното приложно поле представлява неразумна тежест за системата на семейните обезщетения в Люксембург, която изнася почти 48 % от своите семейни обезщетения?

         (1)  Регламент (ЕС) № 492/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2011 година относно свободното движение на работници в Съюза (ОВ L 141, 2011 г., стр. 1).

         (2)  Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социална сигурност (ОВ L 166, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82.).

         (3)  Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, 2004 г., стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).


title: Дело C-803/18: Преюдициално запитване от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Литва), постъпило на 20 декември 2018 г. — AAS BALTA/UAB GRIFS AG

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/15

      Преюдициално запитване от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Литва), постъпило на 20 декември 2018 г. — AAS BALTA/UAB GRIFS AG
      (Дело C-803/18)
      (2019/C 82/16)
      Език на производството: литовски

         Запитваща юрисдикция

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Страни в главното производство

         Жалбоподател в касационното производство: AAS BALTA

         Друга страна в касационното производство: UAB GRIFS AG

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 15, параграф 5 и член 16, параграф 5 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела да се разбират в смисъл, че при застраховка „големи рискове“ споразумение за предоставяне на компетентност, включено в застрахователния договор между притежателя на полицата и застрахователя, може да се противопостави на застраховано по този договор лице, което не се е съгласило изрично с тази клауза и което обичайно пребивава или е установено в държава членка, различна от тази на притежателя на полицата и на застрахователя?

         (1)  Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 351, 2012 г., стр. 1).


title: Дело C-810/18: Преюдициално запитване от Krajský súd Trnava (Словакия), постъпило на 21 декември 2018 г. — DHL Logistics (Slovakia), spol. s r.o./Finančné riaditeľstvo SR

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/16

      Преюдициално запитване от Krajský súd Trnava (Словакия), постъпило на 21 декември 2018 г. — DHL Logistics (Slovakia), spol. s r.o./Finančné riaditeľstvo SR
      (Дело C-810/18)
      (2019/C 82/17)
      Език на производството: словашки

         Запитваща юрисдикция

      Krajský súd Trnava

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: DHL Logistics (Slovakia), spol. s r.o.

         Ответник: Finančné riaditeľstvo SR

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли подпозиция 8525 80 91 от Комбинираната номенклатура, съдържаща се в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 (1) на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, както следва от обяснителните бележки, публикувани по силата на този регламент през 2011 г. (2) (Съобщение на Комисията 2011/C 137/01), да бъде тълкувана в смисъл, че в тази подпозиция могат да бъдат класирани и стоки като записващите видеокамери, за които става въпрос в настоящото дело, въпреки че те позволяват улавянето и записването на видеоизображения само с качество на разделителната способност под 800 x 600 пиксела, и по-точно 720 x 576 пиксела, като се има предвид, че другата им функция — улавяне и записване на неподвижни изображения — е ограничена до качество на разделителната способност при неподвижни изображения 1 600 x 1 200 пиксела (1,92 мегапиксела)?

         (1)  ОВ L 256, 1987 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3.

         (2)  ОВ C 137, 2011 г., стр. 1.


title: Дело C-817/18 P: Жалба, подадена на 21 декември 2018 г. от Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland и др. срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 15 октомври 2018 г. по дело T-79/16, Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters и др./Комисия

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/17

      Жалба, подадена на 21 декември 2018 г. от Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland и др. срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 15 октомври 2018 г. по дело T-79/16, Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters и др./Комисия
      (Дело C-817/18 P)
      (2019/C 82/18)
      Език на производството: нидерландски

         Страни

         Жалбоподател: Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland, Stichting Het Groninger Landschap, It Fryske Gea, Stichting Het Drentse Landschap, Stichting Het Overijssels Landschap, Stichting Het Geldersch Landschap, Stichting Flevo-Landschap, Stichting Het Utrechts Landschap, Stichting Landschap Noord-Holland, Stichting Het Zuid-Hollands Landschap, Stichting Het Zeeuwse Landschap, Stichting Het Noordbrabants Landschap, Stichting Het Limburgs Landschap (представители: P. Kuypers, M. de Wit, advocaten)

         Други страни в производството: Европейска комисия, Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters, Exploitatiemaatschappij De Berghaaf BV, Stichting Het Nationale Park De Hoge Veluwe, BV Landgoed Den Alerdinck II, Landgoed Ampsen BV, Pallandt van Keppel Stichting, Landgoed Kasteel Keppel BV, Baron van Lynden, Stichting het Lijndensche Fonds voor Kerk en Zending, Landgoed Welna BV, Landgoed „Huis te Maarn“ BV, Vicariestichting De Vijf Capellarijen/Ambachtsheerlijkheid Kloetinge, Maatschappij tot Exploitatie van het Landgoed Tongeren onder Epe BV, Landgoed Anderstein NV, Landgoed Bekspring BV, Landgoed Nijenhuis en Westerflier BV, Landgoed Caprera BV, Landgoed Schapenduinen BV, Stichting Schapenduinen, Landgoed de Noetselenberg BV

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да бъде отменено обжалваното съдебно решение (постановено по дело T-79/16);

                  —

                  да бъде осъдено VGG (Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters) са заплати съдебните разноски, направени в първоинстанционното производство, както и в производството по обжалване;

                  —

                  при условията на евентуалност, ако делото бъде върнато на Общия съд за ново разглеждане, този съд да се произнесе с окончателното съдебно решение по съдебните разноски в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.

         Основания и основни доводи

         Първо основание: Общият съд допуснал грешка, като разгледал като допустима жалбата на VGG

      Общият съд допуснал грешка, като приел, че VGG отговаряло на критериите, които следвало да се проверят, за да се прецени дали то следва да бъде разглеждано като заинтересовано лице, и по-специално, тъй като Общият съд приел, че става въпрос за отношение на конкуренция между VGG и жалбоподателя, че с предоставената помощ се създавала опасност да бъде конкретно повлияно положението на VGG и се нарушавали конкуретните отношения.
      Общият съд обвързал пряко активната легитимация на VGG и на неговите членове с активната легитимация на Stichting Het Nationale Park De Hoge Veluwe — единственият останал жалбоподател от групата жалбоподатели от 2008 г..
      Във връзка с това обаче Общият съд не установил или не установил в достатъчна степен конкретно с оглед на кои дейности се намирали по-специално в конкуренция жалбоподателите и Stichting Het Nationale Park De Hoge Veluwe. Общият съд неоснователно приел, че съществувала конкурентна връзка между жалбоподателите и Stichting Het Nationale Park De Hoge Veluwe.
      Тъй като приел, че е налице конкурентна връзка, Общият съд впоследствие достигнал до неправилния извод, че помощта оказала влияние и нарушила конкурентноспособността на членовете на VGG.
      Въз основа на преценката на активната легитимация на Stichting Het Nationale Park De Hoge Veluwe Общият съд не можел да направи извод за допустимостта на подадената от VGG жалба.

         Второ основание: Общият Съд погрешно приел, че са налице „сериозни затруднения“

      Общият съд погрешно приел, че са нарушени на предвидените в член 108, параграф 2 ДФЕС процесуални гаранции. Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото, като приел, че Комисията имала „сериозни затруднения“ да прецени съвместимостта на схемата за приноса на определени стопанисващи поземлени площи организации за закрила на околната среда (схемата PNB) с правото относно държавните помощи.
      Квалификацията на услугите от общ икономически интерес в решението като „атипични“ и „всеобхватни“ не била показателна за наличието на сериозни затруднения, липсата на разделно счетоводство не представлявала белег за съществуването на сериозни затруднения, като не била установена липсата и на защитен механизъм за избягване на свръхкомпенсирането.


title: Дело C-828/18: Преюдициално запитване от Tribunal de commerce de Paris (Франция), постъпило на 24 декември 2018 г. — Trendsetteuse SARL/DCA SARL

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/18

      Преюдициално запитване от Tribunal de commerce de Paris (Франция), постъпило на 24 декември 2018 г. — Trendsetteuse SARL/DCA SARL
      (Дело C-828/18)
      (2019/C 82/19)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal de commerce de Paris

         Страни в главното производство

         Ищец: Trendsetteuse SARL

         Ответник: DCA SARL

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 1, параграф 2 от Директива 86/653/ЕИО от 18 декември 1986 година (1) относно статута на търговския представител да се тълкува в смисъл, че самостоятелно зает посредник, който действа като упълномощен представител от името и за сметка на своя принципал, но който не е оправомощен да изменя тарифите и условията на договорите за продажба на последния, няма пълномощия да договаря посочените договори по смисъла на тази разпоредба и следователно не може да се счита за търговски представител и да се ползва от статута, предвиден в директивата?

         (1)  Директива 86/653/ЕИО на Съвета от 18 декември 1986 година относно координирането на правото на държавите членки, свързано с дейността на самостоятелно заетите търговски представители (OВ L 382, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 176).


title: Дело C-829/18: Преюдициално запитване от Tribunal de grande instance de Paris (Франция), постъпило на 27 декември 2018 г. — Crédit Logement/OE

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/18

      Преюдициално запитване от Tribunal de grande instance de Paris (Франция), постъпило на 27 декември 2018 г. — Crédit Logement/OE
      (Дело C-829/18)
      (2019/C 82/20)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal de grande instance de Paris

         Страни в главното производство

      Жалбоподател: Crédit Logement SA
      Ответник: OE

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли Директива 93/13/ЕИО от 5 април 1993 г. (1) и принципът на ефективност на общностното право да се тълкуват в смисъл, че не допускат прилагането на национална правна норма, която забранява на националния съд да прецени неравноправния характер на клауза в сключен с продавач или доставчик договор, при положение че поръчителят — продавач или доставчик, който гарантира изпълнението на договора, е уведомил длъжника потребител, че ще извърши плащането, а последният не му е посочил възраженията, които следва да бъдат предявени?

                  2)

                  Достатъчно ли е посочването в основната част на договора на обстоятелството, че валутният риск е в тежест на кредитополучателя, допълнено с погасителните планове, за да се приеме, че клаузата е изразена на „ясен и разбираем език“ по смисъла на Директивата при липсата на симулиране на модели, от които да са видни различни случаи на промени в обменния курс, в т.ч. неблагоприятни?

                  3)

                  Продавачът или доставчикът, или потребителят носят доказателствената тежест за това, че на потребителя е предоставена информацията, необходима за ясния и разбираем характер на клаузата и за доказване на ясния ѝ и разбираем характер?

                  4)

                  В случай че запитващата юрисдикция приеме, че клаузи 1.2.1—1.2.9 и 2.8 от договора са неравноправни, тъй като не са съставени на достатъчно ясен и разбираем език, следва ли да се обявят за несъществуващи всички финансови клаузи, включително и клаузата за лихви, или следва да се обявят за несъществуващи само клаузите относно измененията на обменния курс и клаузата за валутите, като се запазва фиксиран размер на лихвата в евро, или трябва да се предвиди и друга санкция?

                  5)

                  При разглеждането на предходния въпрос следва ли запитващата юрисдикция да се увери, че постановената санкция е ефективна, съразмерна и възпираща?

         (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


title: Дело C-833/18: Преюдициално запитване от Tribunal de l'entreprise de Liège (Белгия), постъпило на 31 декември 2018 г. — SI, Brompton Bicycle Ltd/Chedech / Get2Get

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/19

      Преюдициално запитване от Tribunal de l'entreprise de Liège (Белгия), постъпило на 31 декември 2018 г. — SI, Brompton Bicycle Ltd/Chedech / Get2Get
      (Дело C-833/18)
      (2019/C 82/21)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal de l'entreprise de Liège

         Страни в главното производство

         Ищци: SI, Brompton Bicycle Ltd

         Ответник: Chedech / Get2Get

         Преюдициални въпроси

                  —

                  Трябва ли правото на Съюза — и по-специално Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (1), която в членове 2—5 установява различните изключителни права, признати на титулярите на авторско право — да се тълкува в смисъл, че изключва от защитата, предоставена с авторското право, произведения, чиято форма е необходима за постигането на технически резултат?

                  —

                  За да се прецени дали една форма е необходима за постигането на технически резултат, трябва ли да се вземат предвид следните критерии:

                              —

                              наличието на други възможни форми, които позволяват постигането на същия технически резултат,

                              —

                              ефективността на формата за постигането на посочения резултат,

                              —

                              волята на предполагаемия нарушител да постигне този резултат,

                              —

                              наличието на по-ранен, понастоящем изтекъл, патент за процеса, който позволява постигането на търсения технически резултат?

         (1)  OВ L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230.


title: Дело C-12/19 P: Жалба, подадена на 7 януари 2019 г. от Mylène Troszczynski срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 8 ноември 2018 г., T-550/17, Troszczynski/Парламент

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/20

      Жалба, подадена на 7 януари 2019 г. от Mylène Troszczynski срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 8 ноември 2018 г., T-550/17, Troszczynski/Парламент
      (Дело C-12/19 P)
      (2019/C 82/22)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Mylène Troszczynski (представител: F. Wagner, адвокат)

         Друга страна в производството: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени решението, постановено на 8 ноември 2018 г. от шести състав на Общия съд на Европейския съюз (T-550/17).

            И вследствие на това:

                  —

                  да отмени решението на Европейския парламент от 14 юни 2017 г. за приемане на доклад № A8-0218/2017 на комисията по правни въпроси по искането за снемане на имунитета и привилегиите на Mylène Troszczynski, член на Европейския парламент,

                  —

                  да се произнесе по справедливост, що се отнася до размера, който да присъди на жалбоподателя като разходи за производството,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да заплати всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

                  1.

                  По анализа на второто съображение на Общия съд
                  Общият съд не смята спорния туит на Mylène Troszczynski за изразено от нея мнение при изпълнението на парламентарните ѝ задължения, тъй като той е свързан с конкретно събитие, случило се евентуално във Франция, и не може да бъде приравнен на принципно становище по актуални или разглеждани от Парламента въпроси — необходими признаци на защитаваното с Протокола мнение.
                  Общият съд допуска явна грешка в преценката, тъй като:

                              —

                              всеки депутат е избран от страната си, представлява своите избиратели и по време на мандата си трябва да поддържа нужната връзка с тях, като изнася именно фактите, които ги интересуват или се отнасят до тях,

                              —

                              принцип № 2 от Съобщение до членовете 11/2003 не провежда такова разграничение,

                              —

                              носенето на изцяло покриващи була на обществени места засяга избирателите във Франция, но също и тези във всички страни от Европа и този външен белег за принадлежност към исляма е въпрос от общ интерес, който засяга обществения живот и правата на жените,

                              —

                              Общият съд трябвало да приложи принципите от решение Patriciello.

                  2.

                  По анализа на третото съображение на Общия съд
                  Общият съд установява и приема, че Mylène Troszczynski не е автор на спорния туит и че го е изтрила веднага след като се е запознала с него. Общият съд смята все пак, че тези два факта не са били взети предвид при преценката дали са изпълнени условията за снемането на депутатския имунитет.
                  Общият съд допуска явна грешка в преценката:

                              —

                              като приема, че Парламентът не е длъжен да знае дали деянието, в което е обвинен въпросният депутат, е доказано, въпреки че Парламентът преценява фактите, признавайки в решението си, че Mylène Troszczynski не е автор на туита,

                              —

                              като не прави нужните правни изводи от някои документи, приложени към доклада на комисията по правни въпроси, а именно откъсите от Закона от 29 юли 1881 г., и в частност член 42 от него,

                              —

                              доколкото от постановеното на 26 април 2018 г. определение за предаване на наказателния съд личи ожесточението на един съдия към избран представител и съответно намерение да му навреди в политически план, поведение, сочещо fumus persecutionis.


title: Дело C-38/19 P: Жалба, подадена на 21 януари 2019 г. от Marion Le Pen срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 28 ноември 2018 г. по дело T-161/17, Le Pen/Парламент

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/21

      Жалба, подадена на 21 януари 2019 г. от Marion Le Pen срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 28 ноември 2018 г. по дело T-161/17, Le Pen/Парламент
      (Дело C-38/19 P)
      (2019/C 82/23)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Marion Anne Perrine, наричана Marine, Le Pen (представител: R. Bosselut, avocat)

         Друга страна в производството: Европейски парламент

         Искания

                  —

                  Да бъде отменено решението, постановено на 28 ноември 2018 г. от шести състав на Общия съд на Европейския съюз по дело T-161/17.

            Вследствие на това:

                  —

                  Да бъде отменено решението на генералния секретар на Парламента от 6 януари 2017 г., което е прието въз основа на член 68 от Решение 2009/C 159/01 на Бюрото на Европейския парламент от 19 май 2008 година и от 9 юли 2008 година„за установяване на мерки по прилагане на устава на членовете на Европейския парламент“, изменено, и с което е установено парично задължение в размер на 41 554 EUR.

                  —

                  Да бъде отменено дебитно известие № 2017-22 от 11 януари 2017 г., с което жалбоподателят е уведомен, че има парично задължение, установено с решение на генералния секретар от 6 януари 2017 г. за възстановяване на недължимо изплатени суми за парламентарни сътрудници и за прилагане на член 68 от Мерките по прилагане на устава и на членове 78, 79 и 80 от Финансовия регламент.

                  —

                  Парламентът да бъде осъден да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

                  А —

                  Абсолютно основание за отмяна: Нарушение на правото на Съюза — Грешки при прилагане на правото — Съществено процесуално нарушение — Нарушение на правото на защита
                  Това основание е изведено от непровеждането на лично изслушване на жалбоподателя и от непредоставянето на преписката, по-специално на доклада на OLAF, от генералния секретар.
                  Общият съд е нарушил правото на защита на жалбоподателя, по-специално предвид Хартата на основните права на Съюза и член 6 от ЕКПЧ.

                  Б —

                  Нарушение на правото на Съюза — Грешки при прилагане на правото — Нарушение на принципите на защита на оправданите правни очаквания и на правната сигурност — Грешка в квалификацията на правното естество на фактите, изопачаване на фактите и доказателствата
                  Общият съд е изопачил смисъла на доказателствата, приложени от жалбоподателя към писмото му от 14 март 2016 г. до OLAF.
                  Не може да се твърди, че сумите, изплатени по „изкуствения“ договор, не са използвани по начин, съответстващ на Мерките по прилагане на устава. Няма съответно никаква злоупотреба, свързана с целта или естеството на тези средства, нито пък е нанесена вреда на Парламента.

                  В —

                  Злоупотреба с власт — Fumus persecutionis

                  Дискриминацията, задържането на доказателства, нелоялността и нарушението на правото на защита, допуснати по вина на генералния секретар на Парламента спрямо жалбоподателя, представляват и е трябвало да се счетат от Общия съд за „обективни, относими и съгласувани доказателства [за действия], извършени с единствената или поне определяща цел да се постигнат различни от изложените цели или да се избегне процедура, специално предвидена от Договора, за да се противодейства на конкретните обстоятелства“, като те разкриват и съдържат fumus persecutionis в ущърб на жалбоподателя.


title: Дело T-167/13: Решение на Общия съд от 13 декември 2018 г. — Comune di Milano/Комисия (Държавни помощи — Наземно обслужване — Капиталови вноски, направени от SEA в полза на Sea Handling — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда възстановяването ѝ — Понятие за помощ — Отговорност на държавата — Критерий за частния инвеститор — Принцип на състезателното начало — Право на защита — Право на добра администрация — Оправдани правни очаквания)

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/23

      Решение на Общия съд от 13 декември 2018 г. — Comune di Milano/Комисия
      (Дело T-167/13) (1)

      ((Държавни помощи - Наземно обслужване - Капиталови вноски, направени от SEA в полза на Sea Handling - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда възстановяването ѝ - Понятие за помощ - Отговорност на държавата - Критерий за частния инвеститор - Принцип на състезателното начало - Право на защита - Право на добра администрация - Оправдани правни очаквания))
      (2019/C 82/24)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Comune di Milano (Италия) (представители: първоначално S. Grassani и A. Franchi, впоследствие S. Grassani, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: G. Conte и D. Grespan)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ЕС) 2015/1225 на Комисията от 19 декември 2012 година относно вливания на капитал от SEA SpA в Sea [Handling] SpA (Дело SA.21420 (C 14/10) (предишен NN 25/10) (предишен CP 175/06) (ОВ L 201, 2015 г., стр. 1)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Comune di Milano да заплати съдебните разноски, включително свързаните с обезпечителното производство.

         (1)  ОВ C 129, 4.5.2013 г.


title: Дело T-498/14: Решение на Общия съд от 12 декември 2018 г. — Deutsche Umwelthilfe/Комисия (Достъп до документи — Документи, свързани с кореспонденцията между Комисията и автомобилните предприятия или производители по повод на охладителя R1234yf, използван за моторни превозни средства — Документи, които не са включени в списъка — Ново основание, повдигнато в хода на производството — Недопустимост — Процесуално-организационно действие, в рамките на което се разпорежда представянето на спорните документи съгласно член 104 от Процедурния правилник — Дерогация от принципа на състезателност — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Изключение, свързано със защитата на търговските интереси — Обществен интерес от оповестяването — Претегляне — Регламент (ЕО) № 1367/2006 — Член 6, параграф 1 — По-висш обществен интерес от оповестяването на информация за околната среда или на информация, която се отнася до емисии в околната среда — Обща презумпция — Частичен отказ за предоставяне на достъп — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/23

      Решение на Общия съд от 12 декември 2018 г. — Deutsche Umwelthilfe/Комисия
      (Дело T-498/14) (1)

      ((Достъп до документи - Документи, свързани с кореспонденцията между Комисията и автомобилните предприятия или производители по повод на охладителя R1234yf, използван за моторни превозни средства - Документи, които не са включени в списъка - Ново основание, повдигнато в хода на производството - Недопустимост - Процесуално-организационно действие, в рамките на което се разпорежда представянето на спорните документи съгласно член 104 от Процедурния правилник - Дерогация от принципа на състезателност - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Изключение, свързано със защитата на търговските интереси - Обществен интерес от оповестяването - Претегляне - Регламент (ЕО) № 1367/2006 - Член 6, параграф 1 - По-висш обществен интерес от оповестяването на информация за околната среда или на информация, която се отнася до емисии в околната среда - Обща презумпция - Частичен отказ за предоставяне на достъп - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество))
      (2019/C 82/25)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Deutsche Umwelthilfe eV (Радолфцел, Германия) (представители: R. Klinger и R. Geulen, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално F. Clotuche-Duvieusart и J. Vondung, впоследствие F. Clotuche-Duvieusart и H. Krämer, подпомагани първоначално от R. van der Hout и A. Köhler, впоследствие от R. van der Hout и C. Wagner, avocats)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на Решение GESTDEM 2014/547 на Комисията от 2 юни 2014 г., с което се потвърждава отказа за предоставяне на достъп до всички документи, свързани с кореспонденцията между Комисията, от една страна, и предприятията Honeywell и DuPont или някои автомобилни производители, от друга страна, в периода от септември 2011 г. до април 2012 г. и от септември 2012 г. до края на януари 2014 г. по повод на охладителя R1234yf, използван за моторни превозни средства.

         Диспозитив

                  1)

                  Основанието за произнасяне по искането за отмяна на Решение GESTDEM 2014/547 на Комисията от 2 юни 2014 г. е отпаднало що се отнася до частите от документ № 34, които първоначално са били заличени, но впоследствие са били оповестени.

                  2)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                  Осъжда Deutsche Umwelthilfe eV да понесе съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 329, 22.9.2014 г.


title: Дело T-677/14: Решение на Общия съд от 12 декември 2018 г. — Biogaran/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на периндоприл, лекарствен продукт за лечение на сърдечносъдови заболявания, в оригинален и генеричен вариант — Решение за установяване на нарушение на членове 101 ДФЕС и 102 ДФЕС — Споразумения с цел забавяне и дори възпрепятстване на навлизането на пазара на генерични варианти на периндоприла — Участие на дъщерно дружество в нарушението, извършено от неговото дружество майка — Възлагане на отговорност за нарушението — Солидарна отговорност — Таван на глобата)

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/24

      Решение на Общия съд от 12 декември 2018 г. — Biogaran/Комисия
      (Дело T-677/14) (1)

      ((Конкуренция - Картели - Пазар на периндоприл, лекарствен продукт за лечение на сърдечносъдови заболявания, в оригинален и генеричен вариант - Решение за установяване на нарушение на членове 101 ДФЕС и 102 ДФЕС - Споразумения с цел забавяне и дори възпрепятстване на навлизането на пазара на генерични варианти на периндоприла - Участие на дъщерно дружество в нарушението, извършено от неговото дружество майка - Възлагане на отговорност за нарушението - Солидарна отговорност - Таван на глобата))
      (2019/C 82/26)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Biogaran (Коломб, Франция) (представители: T. Reymond, O. de Juvigny и J. Jourdan, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално F. Castilla Contreras, T. Vecchi и B. Mongin, впоследствие F. Castilla Contreras, B. Mongin и C. Vollrath)

         Предмет

      Искане по член 263 ДФЕС, главно, за отмяна на Решение C(2014) 4955 окончателен на Комисията от 9 юли 2014 г. относно производство по членове 101 ДФЕС и 102 ДФЕС (преписка AT.39612 — Периндоприл (Servier) в частта, засягаща жалбоподателя, и при условията на евентуалност, за намаляване на размера на глобата, наложена на жалбоподателя със същото решение

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Biogaran да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 395, 10.11.2014 г.


title: Дело T-679/14: Решение на Общия съд от 12 декември 2018 г. — Teva UK и др./Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на периндоприл, лекарство за лечение на сърдечносъдови заболявания, в оригинален и генеричен вариант — Решение за установяване на нарушение на член 101 ДФЕС — Принцип на безпристрастност — Допитване до Консултативния комитет по ограничителни практики и господстващо положение — Споразумение за доброволно уреждане на спорове за патенти и изключителни изкупувания — Потенциална конкуренция — Ограничение на конкуренцията по предмет — Съвместяване на конкурентното право и патентното право — Условия за освобождаване по член 101, параграф 3 ДФЕС — Глоби)

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/25

      Решение на Общия съд от 12 декември 2018 г. — Teva UK и др./Комисия
      (Дело T-679/14) (1)

      ((Конкуренция - Картели - Пазар на периндоприл, лекарство за лечение на сърдечносъдови заболявания, в оригинален и генеричен вариант - Решение за установяване на нарушение на член 101 ДФЕС - Принцип на безпристрастност - Допитване до Консултативния комитет по ограничителни практики и господстващо положение - Споразумение за доброволно уреждане на спорове за патенти и изключителни изкупувания - Потенциална конкуренция - Ограничение на конкуренцията по предмет - Съвместяване на конкурентното право и патентното право - Условия за освобождаване по член 101, параграф 3 ДФЕС - Глоби))
      (2019/C 82/27)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Teva UK Ltd (West Yorkshire, Обединено кралство), Teva Pharmaceuticals Europe BV (Утрехт, Нидерландия), Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Йерусалим, Израел) (представители: D. Tayar и A. Richard, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално F. Castilla Contreras, T. Vecchi и B. Mongin, впоследствие F. Castilla Contreras, B. Mongin и C. Vollrath, подпомагани от G. Peretz, barrister)

         Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателите: European Generic medicines Association AISBL (EGA) (Брюксел, Белгия) (представители: S.-P. Brankin, solicitor, и E. Wijckmans, avocat)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС, главно, за отмяна на Решение C(2014) 4955 окончателен на Комисията от 9 юли 2014 г. относно производство по член 101 и член 102 ДФЕС (преписка AT.39612 — Периндоприл (Servier), в частта, засягаща жалбоподателите, и при условията на евентуалност, за намаляване на размера на глобата, наложена им със същото решение

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Teva UK Ltd, Teva Pharmaceuticals Europe BV и Teva Pharmaceutical Industries Ltd да понесат направените от тях съдебни разноски, както и тези, направени от Европейската комисия.

                  3)

                  European Generic medicines Association AISBL (EGA) понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 409, 17.11.2014 г.


title: Дело T-680/14: Решение на Общия съд от 12 декември 2018 г. — Lupin/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на периндопил, лекарствен продукт, предназначен за лечение на сърдечно-съдови заболявания, в оригинален и генеричен вариант — Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС — Споразумение за доброволно уреждане на спорове във връзка с патенти — Споразумение за придобиване на технология — Ограничаване на конкуренцията с оглед на целта — Съгласуване на правото на конкуренцията и патентното право — Глоби)

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/26

      Решение на Общия съд от 12 декември 2018 г. — Lupin/Комисия
      (Дело T-680/14) (1)

      ((Конкуренция - Картели - Пазар на периндопил, лекарствен продукт, предназначен за лечение на сърдечно-съдови заболявания, в оригинален и генеричен вариант - Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС - Споразумение за доброволно уреждане на спорове във връзка с патенти - Споразумение за придобиване на технология - Ограничаване на конкуренцията с оглед на целта - Съгласуване на правото на конкуренцията и патентното право - Глоби))
      (2019/C 82/28)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Lupin Ltd (Maharashtra, Индия) (представители: първоначално M. Pullen, R. Fawcett-Feuillette, solicitors, M. Hoskins, QC, V. Wakefield, barrister и M. Boles, solicitor, впоследствие M. Hoskins, V. Wakefield, M. Boles, K. Vernon и S. Smith, solicitors, и накрая M. Hoskins, V. Wakefield, S. Smith и C. Wall, solicitor)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално F. Castilla Contreras, B. Mongin и T. Vecchi, впоследствие F. Castilla Contreras, B. Mongin и C. Vollrath, подпомагани от B. Rayment, barrister)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на решение C(2014) 4955 окончателен на Комисията от 9 юли 2014 г. относно процедура за прилагане на членове 101 и 102 ДФЕС (преписка AT.39612 — Périndopril (Servier), в частта, в която се отнася до жалбоподателя, а при условията на евентуалност за отмяна на глобата, наложена му с това решение или намаляване на размера ѝ

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Lupin Ltd да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 439, 8.12.2014 г.


title: Дело T-682/14: Решение на Общия съд от 12 декември 2018 г. — Mylan Laboratories и Mylan/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на периндопил, лекарствен продукт, предназначен за лечение на сърдечно-съдови заболявания, в оригинален и генеричен вариант — Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС — Споразумение за доброволно уреждане на спорове във връзка с патенти — Потенциална конкуренция — Ограничаване на конкуренцията с оглед на целта — Съгласуване на правото на конкуренцията и патентното право — Вменяване на отговорността за неправомерното поведение — Глоби)

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/26

      Решение на Общия съд от 12 декември 2018 г. — Mylan Laboratories и Mylan/Комисия
      (Дело T-682/14) (1)

      ((Конкуренция - Картели - Пазар на периндопил, лекарствен продукт, предназначен за лечение на сърдечно-съдови заболявания, в оригинален и генеричен вариант - Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС - Споразумение за доброволно уреждане на спорове във връзка с патенти - Потенциална конкуренция - Ограничаване на конкуренцията с оглед на целта - Съгласуване на правото на конкуренцията и патентното право - Вменяване на отговорността за неправомерното поведение - Глоби))
      (2019/C 82/29)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Mylan Laboratories Ltd (Hyderabad, Индия) и Mylan, Inc. (Canonsburg, Пенсилвания, САЩ) (представители: S. Kon, C. Firth и C. Humpe, solicitors)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално F. Castilla Contreras, T. Vecchi и B. Mongin, впоследствие F. Castilla Contreras, B. Mongin и C. Vollrath, подпомагани от S. Kingston, barrister)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС като главното искане е за отмяна, на решение C(2014) 4955 окончателен на Комисията от 9 юли 2014 г. относно процедура за прилагане на членове 101 и 102 ДФЕС (преписка AT.39612 — Périndopril (Servier), в частта, в която се отнася до жалбоподателите, а при условията на евентуалност се иска отмяна или намаляване на размера на глобата, наложена им с това решение

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Mylan Laboratories Ltd et Mylan, Inc. да заплатят съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 431, 1.12.2014 г.


title: Дело T-684/14: Решение на Общия съд от 12 декември 2018 г. — Krka/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на периндопил, лекарствен продукт, предназначен за лечение на сърдечно-съдови заболявания, в оригинален и генеричен вариант — Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС — Споразумение за доброволно уреждане на спорове във връзка с патенти — Лицензионно споразумение — Споразумение за придобиване на технология — Ограничаване на конкуренцията с оглед на целта — Ограничаване на конкуренцията с оглед на резултата — Съгласуване на правото на конкуренцията и патентното право)

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/27

      Решение на Общия съд от 12 декември 2018 г. — Krka/Комисия
      (Дело T-684/14) (1)

      ((Конкуренция - Картели - Пазар на периндопил, лекарствен продукт, предназначен за лечение на сърдечно-съдови заболявания, в оригинален и генеричен вариант - Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС - Споразумение за доброволно уреждане на спорове във връзка с патенти - Лицензионно споразумение - Споразумение за придобиване на технология - Ограничаване на конкуренцията с оглед на целта - Ограничаване на конкуренцията с оглед на резултата - Съгласуване на правото на конкуренцията и патентното право))
      (2019/C 82/30)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Krka Tovarna Zdravil d.d. (Ново место, Словения) (представители: T. Ilešič и M. Kocmut, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: F. Castilla Contreras, B. Mongin и C. Vollrath, подпомагани от D. Bailey, barrister)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна, на решение C(2014) 4955 окончателен на Комисията от 9 юли 2014 г. относно процедура за прилагане на членове 101 и 102 ДФЕС (преписка AT.39612 — Périndopril (Servier), в частта, в която се отнася до жалбоподателя

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя член 4 от решение C(2014) 4955 окончателен на Европейската комисия от 9 юли 2014 г. относно процедура за прилагане на членове 101 и 102 ДФЕС (преписка AT.39612 — Périndopril (Servier) в частта, в която се установява участието на Krka Tovarna Zdravil d.d. в посочените в този член споразумения.

                  2)

                  Отменя член 7, параграф 4, буква а) от решение C(2014) 4955 окончателен.

                  3)

                  Отменя членове 8 и 9 от решение C(2014) 4955 окончателен в частта, в която се отнасят до Krka Tovarna Zdravil.

                  4)

                  Осъжда Комисията да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 431, 1.12.2014 г.


title: Дело T-691/14: Решение на Общия съд от 12 декември 2018 г. — Servier и др./Комисия (Конкуренция — Картели — Злоупотреба с господстващо положение — Пазар на периндоприл, лекарствен продукт за лечение на сърдечносъдови заболявания, в оригинален и генеричен вариант — Решение за установяване на нарушение на членове 101 ДФЕС и 102 ДФЕС — Принцип на безпристрастност — Консултиране на Консултативния комитет по ограничителни споразумения и господстващо положение — Право на ефективни правни средства за защита — Кратък срок за обжалване предвид дължината на обжалваното решение — Споразумения за доброволно уреждане на патентни спорове — Лицензионни споразумения — Споразумения за придобиване на технология — Споразумение за изключително закупуване — Потенциална конкуренция — Ограничаване на конкуренцията с оглед на целта — Ограничаване на конкуренцията с оглед на резултата — Съгласуваност между конкурентно и патентно право — Квалифициране като отделни нарушения или като единно нарушение — Определяне на съответния пазар при молекулата на въпросния лекарствен продукт — Глоби — Кумулиране на глоби по членове 101 ДФЕС и 102 ДФЕС — Принцип за законоустановеност на престъплението и наказанието — Стойност на продажбите — Ред и условия за изчисляване при кумулиране на нарушения на едни и същи пазари)

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/28

      Решение на Общия съд от 12 декември 2018 г. — Servier и др./Комисия
      (Дело T-691/14) (1)

      ((Конкуренция - Картели - Злоупотреба с господстващо положение - Пазар на периндоприл, лекарствен продукт за лечение на сърдечносъдови заболявания, в оригинален и генеричен вариант - Решение за установяване на нарушение на членове 101 ДФЕС и 102 ДФЕС - Принцип на безпристрастност - Консултиране на Консултативния комитет по ограничителни споразумения и господстващо положение - Право на ефективни правни средства за защита - Кратък срок за обжалване предвид дължината на обжалваното решение - Споразумения за доброволно уреждане на патентни спорове - Лицензионни споразумения - Споразумения за придобиване на технология - Споразумение за изключително закупуване - Потенциална конкуренция - Ограничаване на конкуренцията с оглед на целта - Ограничаване на конкуренцията с оглед на резултата - Съгласуваност между конкурентно и патентно право - Квалифициране като отделни нарушения или като единно нарушение - Определяне на съответния пазар при молекулата на въпросния лекарствен продукт - Глоби - Кумулиране на глоби по членове 101 ДФЕС и 102 ДФЕС - Принцип за законоустановеност на престъплението и наказанието - Стойност на продажбите - Ред и условия за изчисляване при кумулиране на нарушения на едни и същи пазари))
      (2019/C 82/31)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Servier SAS (Сюрен, Франция), Servier Laboratories Ltd (Уексам, Обединено кралство), Les Laboratoires Servier SAS (Сюрен) (представители: първоначално I. S. Forrester, QC, J. Killick, barrister, O. de Juvigny, avocat, и M. Utges Manley, solicitor, впоследствие J. Killick, O. de Juvigny, M. Utges Manley, J. Jourdan и T. Reymond, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално T. Christoforou, B. Mongin, C. Vollrath, F. Castilla Contreras и T. Vecchi, впоследствие T. Christoforou, B. Mongin, C. Vollrath, F. Castilla Contreras и J. Norris-Usher)

         Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателите: European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) (Женева, Швейцария) (представители: F. Carlin, barrister, N. Niejahr и C. Paillard, avocats)

         Предмет

      Искане по член 263 ДФЕС, главно, за отмяна на Решение C(2014) 4955 окончателен на Комисията от 9 юли 2014 г. относно производство по членове 101 ДФЕС и 102 ДФЕС (преписка AT.39612 — Периндоприл (Servier) в частта, засягаща жалбоподателите, и при условията на евентуалност, за намаляване на размера на глобата, наложена на жалбоподателите със същото решение

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя член 4 от Решение C(2014) 4955 окончателен на Комисията от 9 юли 2014 г. относно производство по членове 101 ДФЕС и 102 ДФЕС (преписка AT.39612 — Периндоприл (Servier) в частта, в която се установява участието на Servier SAS и Laboratoires Servier SAS в посочените в този член споразумения.

                  2)

                  Отменя член 6 от Решение C(2014) 4955 окончателен.

                  3)

                  Отменя член 7, параграф 4, буква б) и параграф 6 от Решение C(2014) 4955 окончателен.

                  4)

                  Определя на 55 385 190 EUR размера на глобата по член 7, параграф 2, буква б) от Решение C(2014) 4955 окончателен, наложена на Servier и Laboratoires Servier за нарушението, посочено в член 2 от същото решение.

                  5)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  6)

                  Servier, Servier Laboratories Ltd и Les Laboratoires Servier, от една страна, и Европейската комисия, от друга страна, понасят направените от тях съдебни разноски.

                  7)

                  European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 462, 22.12.2014 г.


title: Дело T-705/14: Решение на Общия съд от 12 декември 2018 г. — Unichem Laboratories/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на периндопил, лекарствен продукт, предназначен за лечение на сърдечно-съдови заболявания, в оригинален и генеричен вариант — Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС — Споразумение за доброволно уреждане на спорове във връзка с патенти — Териториална компетентност на Комисията — Вменяване на отговорността за неправомерното поведение — Административно производство — Закрила на поверителността на разговорите и кореспонденцията между адвокати и клиенти — Потенциална конкуренция — Ограничаване на конкуренцията с оглед на целта — Обективна необходимост от ограничаването — Съгласуване на правото на конкуренцията и патентното право — Условия за освобождаване по член 101, параграф 3 ДФЕС — Глоби)

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/30

      Решение на Общия съд от 12 декември 2018 г. — Unichem Laboratories/Комисия
      (Дело T-705/14) (1)

      ((Конкуренция - Картели - Пазар на периндопил, лекарствен продукт, предназначен за лечение на сърдечно-съдови заболявания, в оригинален и генеричен вариант - Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС - Споразумение за доброволно уреждане на спорове във връзка с патенти - Териториална компетентност на Комисията - Вменяване на отговорността за неправомерното поведение - Административно производство - Закрила на поверителността на разговорите и кореспонденцията между адвокати и клиенти - Потенциална конкуренция - Ограничаване на конкуренцията с оглед на целта - Обективна необходимост от ограничаването - Съгласуване на правото на конкуренцията и патентното право - Условия за освобождаване по член 101, параграф 3 ДФЕС - Глоби))
      (2019/C 82/33)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Unichem Laboratories Ltd (Мумбай, Индия) (представители: S. Mobley, K. Shaw, K. Cousins, M. Healy, H. Sheraton и E. Batchelor, sollicitors)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално F. Castilla Contreras, T. Vecchi и B. Mongin, впоследствие F. Castilla Contreras, B. Mongin и C. Vollrath, подпомагани от S. Kingston, barrister)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС, като главното искане е за отмяна, на решение C(2014) 4955 окончателен на Комисията от 9 юли 2014 г. относно процедура за прилагане на членове 101 и 102 ДФЕС (преписка AT.39612 — Périndopril (Servier), в частта, в която се отнася до жалбоподателя, а при условията на евентуалност се иска отмяна или намаляване на размера на глобата, наложена му с това решение

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Unichem Laboratories Ltd да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 448, 15.12.2014 г.