title: Дело T-382/14: Жалба, подадена на 19 май 2014 г.  — Rintisch/СХВП — Compagnie laitière européenne (PROTICURD)

text:
               25.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/39

         Жалба, подадена на 19 май 2014 г. — Rintisch/СХВП — Compagnie laitière européenne (PROTICURD)
   (Дело T-382/14)
   2014/C 282/51
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Bernhard Rintisch (Ботроп, Германия) (представител: A. Dreyer, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Compagnie laitière européenne SA (Конд сюр Вир, Франция)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 14 март 2014 г. по преписка R 609/2011-4,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „PROTICURD“ за стоки от класове 5 и 29 — Международна регистрация № 9 81  041, посочваща Европейския съюз

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: германски марки № 3 9 7 02  429, № 3 9 5 49  559 и № 3 9 6 08  644

      Решение на отдела по споровете: отчасти уважава възражението

      Решение на апелативния състав: отчасти уважава жалбата

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността.


title: Дело T-31/09: Решение на Общия съд от 10 март 2010 г. — Baid/СХВП (LE GOMMAGE DES FACADES) (Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността LE GOMMAGE DES FACADES — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в от Регламент (ЕО) № 207/2009) — Задължение за мотивиране — Член 73, първо изречение от Регламент № 40/94 (понастоящем член 75, първо изречение от Регламент № 207/2009))

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/44

         Решение на Общия съд от 10 март 2010 г. — Baid/СХВП (LE GOMMAGE DES FACADES)
   (Дело T-31/09) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „LE GOMMAGE DES FACADES“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в от Регламент (ЕО) № 207/2009) - Задължение за мотивиране - Член 73, първо изречение от Регламент № 40/94 (понастоящем член 75, първо изречение от Регламент № 207/2009))
   2010/C 113/70
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Baid SARL (Париж, Франция) (представител: M. Grasset, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на първи апелативен състав на СХВП от 30 октомври 2008 г. (Преписка № R 963/2008-1), относно заявка за регистрация на словния знак „LE GOMMAGE DES FACADES“ като марка на Общността

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Baid SARL да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 69, 21.3.2009 г.


title: Дело T-285/08: Определение на Първоинстанционния съд от 30 юни 2009 г. — Securvita/СХВП (Natur-Aktien-Index) (Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността Natur-Aktien-Index — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009) — Искане за изменение — Явна недопустимост)

text:
               29.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/38

         Определение на Първоинстанционния съд от 30 юни 2009 г. — Securvita/СХВП (Natur-Aktien-Index)
   (Дело T-285/08) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „Natur-Aktien-Index“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009) - Искане за изменение - Явна недопустимост)
   2009/C 205/71
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Securvita — Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH (Хамбург, Германия) (представители: M. van Eendenburg, C. Uhlig и J. Nabert, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: S. Schäffner)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 26 май 2008 г. (преписка № R 525/2007-4) относно заявка за регистрация на словния знак „Natur-Aktien-Index“ като марка на Общността.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като явно недопустима.

               2)

               Осъжда Securvita Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 247, 27.9.2008 г.


title: Дело C-92/15: Преюдициално запитване от Hof van beroep te Antwerpen (Белгия), постъпило на 25 февруари 2015 г. — Sven Mathys/De Grave Antverpia NV

text:
               11.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/15

         Преюдициално запитване от Hof van beroep te Antwerpen (Белгия), постъпило на 25 февруари 2015 г. — Sven Mathys/De Grave Antverpia NV
   (Дело C-92/15)
   (2015/C 155/16)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hof van beroep te Antwerpen

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Sven Mathys

      Ответник: De Grave Antverpia NV

      Преюдициални въпроси

   Съвместим ли е член 3 от белгийския Закон от 5 май 1936 година относно системата за чартиране във вътрешния воден транспорт с членове 1 и 2 от Директива 96/75/ЕО (1) в хипотезата, при която лице, което не е нито собственик, нито оператор на речен плавателен съд, сключва договор за превоз на товари по вътрешните водни пътища в качеството на превозвач и не извършва действия като посредник — „чартьор“ по смисъла на член 3 от Закона от 5 май 1936 г.?

      (1)  Директива 96/75/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1996 година относно системите за чартиране и ценообразуване в националния и международния вътрешен воден транспорт в Общността (ОВ L 304, стр. 12; Специално издание на български език, глава 7, том 4, стр. 110).


title: Дело T-562/10: Решение на Общия съд от 7 декември 2011 г. — HTTS/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие — Замразяване на средства — Жалба за отмяна — Задължение за мотивиране — Неприсъствено производство — Молба за встъпване — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/50

      Решение на Общия съд от 7 декември 2011 г. — HTTS/Съвет
      (Дело T-562/10) (1)

      (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Жалба за отмяна - Задължение за мотивиране - Неприсъствено производство - Молба за встъпване - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
      (2012/C 25/96)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Хамбург, Германия) (представители: J. Kienzle и M. Schlingmann, avocats)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и Z. Kupčová)

         Предмет

      Искане за отмяна на Регламент (ЕС) № 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) № 423/2007 (ОВ L 281, стр. 1) в частта, която засяга жалбоподателя

         Диспозитив

                  1.

                  Липсва основание за произнасяне по молбите за встъпване на Европейската комисия и на Федерална република Германия.

                  2.

                  Отменя Регламент (ЕС) № 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) № 423/2007 в частта, която засяга HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH.

                  3.

                  Действието на Регламент № 961/2010 в частта, която засяга HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping, се запазва за период, не по-дълъг от два месеца, считано от датата на постановяване на настоящото решение.

                  4.

                  Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping.

         (1)  ОВ C 46, 12.2.2011 г.


title: Дело C-355/15: Преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof (Австрия), постъпило на 13 юли 2015 г. — група оференти Technische Gebäudebetreuung GesmbH и Caverion Österreich GmbH

text:
               28.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/17

         Преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof (Австрия), постъпило на 13 юли 2015 г. — група оференти Technische Gebäudebetreuung GesmbH и Caverion Österreich GmbH
   (Дело C-355/15)
   (2015/C 320/24)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: група оференти Technische Gebäudebetreuung GesmbH и Caverion Österreich GmbH

      Ответник: Universität für Bodenkultur Wien, VAMED Management und Service GmbH & Co KG, Виена

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли член 1, параграф 3 от Директива 89/665/ЕИО относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство (1), изменена с Директива 2007/66/ЕО за изменение на директиви 89/665/ЕИО и 92/13/ЕИО на Съвета с оглед повишаване на ефективността на процедурите за преразглеждане при възлагане на обществени поръчки (2) (наричана по-нататък „Директива 89/665“), в светлината на принципите, изведени в решение на Съда от 4 юли 2013 г. по дело Fastweb SpA, C-100/12 (3), да се тълкува в смисъл, че на оферент, чиято оферта е била окончателно изключена от възложителя, и който следователно не е заинтересован оферент съгласно член 2а от Директива 89/665, може да се откаже достъп до преразглеждане както на решението за възлагане на поръчката (решение за сключване на рамково споразумение), така и на сключването на самия договор (включително на изискването за предоставяне на обезщетение съгласно член 2, параграф 7 от Директивата), дори ако оферти са подали само двама оференти, но според твърденията на незаинтересования оферент офертата на спечелилия кандидат, на когото е възложена поръчката, е трябвало също да бъде изключена?
               При отрицателен отговор на първия въпрос:

               2)

               Следва ли член 1, параграф 3 от Директива 89/665, в светлината на принципите, изведени в решение на Съда от 4 юли 2013 г. по дело Fastweb SpA, C-100/12, да се тълкува в смисъл, че на незаинтересования оферент (съгласно член 2а от Директивата) следва да се предостави достъп до обжалване само в случай че

                           а)

                           от преписката в производството по преразглеждане се вижда ясно, че офертата на спечелилия оферент не е редовна?

                           б)

                           офертата на спечелилия оферент не е редовна поради сходни съображения?

      (1)  ОВ L 395, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 237.

      (2)  ОВ L 335, стр. 31.

      (3)  ECLI:EU:C:2013:448.


title: Дело C-647/16: Преюдициално запитване от Tribunal administratif de Lille (Франция), постъпило на 15 декември 2016 г. — Adil Hassan/Préfet du Pas-de-Calais

text:
               6.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 70/11

         Преюдициално запитване от Tribunal administratif de Lille (Франция), постъпило на 15 декември 2016 г. — Adil Hassan/Préfet du Pas-de-Calais
   (Дело C-647/16)
   (2017/C 070/17)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal administratif de Lille

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Adil Hassan

      Ответник: Préfet du Pas-de-Calais

      Преюдициален въпрос

   Пречка ли са разпоредбите на член 26 от Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година (1) за това компетентните органи на държавата членка, която след прилагане на установените в Регламента критерии е приела за компетентна друга държава членка и е отправила до нея молба за поемане на отговорност или за обратно приемане на гражданин на трета държава или на апатрид, подал молба за международна закрила, по която все още няма окончателно произнасяне, или на друго лице, посочено в член 18, параграф 1, буква в) или г) от Регламента, да приемат решение за прехвърляне и да го съобщят на заинтересованото лице, преди замолената държава членка да се е съгласила да поеме отговорност за това лице или да го приеме обратно?

      (1)  Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство (ОВ L 180, стр. 31)


title: Дело T-364/05: Решение на Първоинстанционния съд от 22 март 2007 г. — Saint-Gobain Pam/ СХВП — Propamsa (PAM PLUVIAL) ( Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността PAM PLUVIAL — По-ранни национални фигуративни марки PAM — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Доказателство за използване — Член 8, параграф 1, буква б) и член 43 от Регламент (ЕО) № 40/94 )

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/40

         Решение на Първоинстанционния съд от 22 март 2007 г. — Saint-Gobain Pam/ СХВП — Propamsa (PAM PLUVIAL)
   (Дело T-364/05) (1)

   („Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „PAM PLUVIAL“ - По-ранни национални фигуративни марки „PAM“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Доказателство за използване - Член 8, параграф 1, буква б) и член 43 от Регламент (ЕО) № 40/94“)
   (2007/C 95/80)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Saint-Gobain Pam SA (Нанси, Франция) (представители: J. Blanchard и G. Marchais, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: A. Rassat)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд:Propamsa, SA (Барселона, Испания)
   Предмет
   Иск срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 15 април 2005 г. (дело R 414/2004-4) относно регистрирането на словния знак PAM PLUVIAL във връзка с производство по възражение между Propamsa, SA и Saint-Gobain Pam SA.
   Диспозитив

               1)

               Искът се отхвърля.

               2)

               Ищецът Saint-Gobain Pam SA се осъжда за заплати разноските.

      (1)  ОВ C 315, 10.12.2005 г.


title: Дело C-335/08 P: Жалба, подадена на 21 юли 2008 г. от Transports Schiocchet — Excursions SARL срещу определение на Първоинстанционния съд (четвърти състав), постановено на 19 май 2008 г. по дело T-220/07, Transports Schiocchet — Excursions/Комисия

text:
               8.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 285/17

         Жалба, подадена на 21 юли 2008 г. от Transports Schiocchet — Excursions SARL срещу определение на Първоинстанционния съд (четвърти състав), постановено на 19 май 2008 г. по дело T-220/07, Transports Schiocchet — Excursions/Комисия
   (Дело C-335/08 P)
   (2008/C 285/28)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Transports Schiocchet — Excursions SARL (представител: адв. D. Schönberger, avocat)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Определение на Първоинстанционния съд от 19 май 2008 г.,

               —

               като се разгледа спора, да се уважат исканията, направени в първоинстанционното производство и така да се направи окончателно произнасяне по спора,

               —

               при условията на евентуалност, делото да се върне на Първоинстанционния съд,

               —

               да се осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят се позовава на три правни основания в подкрепа на своята жалба.
   С първото си правно основание жалбоподателят твърди, че Първоинстанционният съд е нарушил принципа на правна сигурност, приложим за решенията на общностните юрисдикции, член 235 ЕО и член 288, втора алинея ЕО, както и член 13 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, доколкото в точка 39 от обжалваното определение Първоинстанционният съд бил постановил, че предявяването на исковете на жалбоподателя пред националните юрисдикции нито спира, нито прекъсва давностните срокове, макар че в по-ранните си решения, които имат сила на пресъдено нещо, Първоинстанционният съд напротив бил насърчил подаването на иск пред националните инстанции.
   С второто си правно основание жалбоподателят посочва множество грешки, които Първоинстанционният съд бил допуснал при преценката на условията за ангажиране на извъндоговорната отговорност — грешки, свързани с изопачаване на фактите и на исканията от неговата искова молба, на член 288, втора алинея ЕО, както и на член 230 ЕО що се отнася по-специално до твърдяното потвърждение от страна на националните юрисдикции на позицията на Комисията и до преценката относно периода, по време на който са били понесени вредите.
   С третото си правно основание жалбоподателят се позовава на нарушение на член 4, параграф 2 и член 2, параграф 1.3 от Регламент № 684/92 (1), тъй като следвайки предложеното от Комисията тълкуване, Първоинстанционният съд бил квалифицирал погрешно като „специални редовни превози“ (член 4, параграф 2), за които не се изисква разрешение, дейността на конкурентите, докато в случая ставало въпрос за дублиращи или временни превози (член 2, параграф 1, точка 3), за които се прилагат същите правила като за редовните превози, извършвани от жалбоподателя.

      (1)  ОВ L 74, 1992 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 34.


title: Дело T-429/16: Жалба, подадена на 29 юли 2016 г. — Martín Osete/EUIPO — Rey (AN IDEAL HUSBAND)

text:
               19.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 343/48

         Жалба, подадена на 29 юли 2016 г. — Martín Osete/EUIPO — Rey (AN IDEAL HUSBAND)
   (Дело T-429/16)
   (2016/C 343/65)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Isabel Martín Osete (Париж, Франция) (представител: V. Wellens, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Daniella Rey (Тулуза, Франция)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят/

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „AN IDEAL HUSBAND“ — заявка за регистрация № 5 231 808

      Производство пред EUIPO: производство по отмяна

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 21 април 2016 г. по преписка R 1526/2015-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 55, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-48/13: Жалба, подадена на 30 януари 2013 г. — Out of the blue/СХВП — Mombauer (REFLEXX)

text:
               23.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 86/25

         Жалба, подадена на 30 януари 2013 г. — Out of the blue/СХВП — Mombauer (REFLEXX)
   (Дело T-48/13)
   2013/C 86/42
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Out of the blue KG (Лилиентал, Германия) (представители: адв. G. Hasselblatt и адв. I. George)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Meinhard Mombauer (Кьолн, Германия)

      Искания

   Жалбоподателят иска:

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 19 ноември 2012 г. по преписка R 1656/2011-4,

               —

               СХВП да бъде осъдена да понесе направените от нея съдебни разноски, както и разноските на жалбоподателя,

               —

               в случай че Meinhard Mombauer встъпи в производството като подпомагаща страна, да се разпореди да понесе направените от него съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „REFLEXX“ за стоки от клас 9 — заявка за марка на Общността № 7 239 511.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Meinhard Mombauer.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративна марка за стоки от клас 9, съдържаща словния елемент „REFLECTS“.

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 42, параграф 5 във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-233/17: Жалба, подадена на 20 април 2017 г. — Португалия/Комисия

text:
               3.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/32

         Жалба, подадена на 20 април 2017 г. — Португалия/Комисия
   (Дело T-233/17)
   (2017/C 213/44)
   Език на производството: португалски

      Страни

      Жалбоподател: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão и J. Saraiva de Almeida)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Решение за изпълнение на Комисията C(2017) 766 от 14 януари 2017 г. за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) в частта, в която изключва от финансиране декларираните от Португалия разходи по „POSEI — Специфичен режим на снабдяване“ (1 288 044,79 EUR) и „преки плащания за финансовата 2010 г.“ (830 326,12 EUR),

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на разпоредбата на член 11 от Регламент (ЕО) № 885/2005 на Комисията от 10 юни 2005 година за допълнение на приложението към Регламент (ЕО) № 2400/96 относно вписването на някои означения в „Регистъра на защитените наименования за произход и защитените географски указания“ (Olive de Nice) — (ЗНП) (ОВ L 148, 2005 г., стр. 30; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 64, стр. 43), що се отнася до съществените изисквания за официално съобщаване, предвидени в тази разпоредба.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушение на разпоредбата на член 8 от Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета от 19 януари 2009 година за установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски стопани, за изменение на регламенти (EО) № 1290/2005, (EО) № 247/2006, (EО) № 378/2007 и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1782/2003 (ОВ L 30, 2009 г., стр. 16).

               3.

               Третото основание е изведено от нарушение на разпоредбата на член 23 от Регламент (ЕО) № 247/2006 на Съвета от 30 януари 2006 година за определяне на специфични мерки за селското стопанство в най-отдалечените райони на Съюза (ОВ L 42, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 69, стр. 202).


title: Дело C-281/06: Решение на Съда (трети състав) от 18 декември 2007 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Hans-Dieter Jundt, Hedwig Jundt/Finanzamt Offenburg (Свободно предоставяне на услуги — Допълнителна преподавателска дейност — Понятие за възнаграждение — Обезщетения за професионални разходи — Правна уредба в областта на данъчното освобождаване — Условия — Възнаграждение, изплатено от национален университет)

text:
               23.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/17

         Решение на Съда (трети състав) от 18 декември 2007 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Hans-Dieter Jundt, Hedwig Jundt/Finanzamt Offenburg
   (Дело C-281/06) (1)

   (Свободно предоставяне на услуги - Допълнителна преподавателска дейност - Понятие за „възнаграждение“ - Обезщетения за професионални разходи - Правна уредба в областта на данъчното освобождаване - Условия - Възнаграждение, изплатено от национален университет)
   (2008/C 51/28)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Bundesfinanzhof
   Страни в главното производство

      Ищец: Hans-Dieter Jundt, Hedwig Jundt

      Ответник: Finanzamt Offenburg
   Предмет
   Преюдициално запитване — Bundesfinanzhof — Тълкуване на член 49 и член 149 ЕО — Преподавателска дейност, упражнявана като допълнителна професионална дейност към публичноправно юридическо лице (университет) срещу възнаграждение, което може да се счита за обезщетение за разходи — Национална правна уредба, ограничаваща данъчното освобождаване, предвидено за подобни възнаграждения, до тези, изплатени от публичноправни юридически лица, установени в държавата-членка
   Диспозитив

               1.

               Преподавателска дейност, упражнявана от данъкоплатец на една държава-членка към публичноправно юридическо лице, в дадения случай университет, разположен в друга държава-членка, попада в приложното поле на член 49 ЕО, дори ако тя е упражнявана като допълнителна и на почти доброволчески начала.

               2.

               Ограничението на свободното предоставяне на услуги, което се състои във факта, че национална правна уредба запазва прилагането на освобождаване от данък върху дохода за възнагражденията за допълнителна преподавателска дейност, изплатени от университети, публичноправни юридически лица, установени на националната територия, и го отказва, когато тези възнаграждения са изплатени от университет, установен в друга държава-членка, не е оправдано от императивни съображения от обществен интерес.

               3.

               Фактът, че държавите-членки са компетентни да решават сами за организацията на своята образователна система, не е от естество да приведе в съответствие с общностното право национална правна уредба, която запазва ползването от освобождаване от данъци за данъкоплатците, упражняващи дейности към или за сметка на национални публични университети.

      (1)  ОВ C 224, 16.9.2006 г.


title: Дело T-365/16: Жалба, подадена на 8 юли 2016 г. — Portigon/ЕСП

text:
               19.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 343/38

         Жалба, подадена на 8 юли 2016 г. — Portigon/ЕСП
   (Дело T-365/16)
   (2016/C 343/52)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Portigon AG (Дюселдорф, Германия) (представители: D. Bliesener и V. Jungkind, Rechtsanwälte)

      Ответник: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решенията на ответника, на които се основават актовете на германската Федерална служба за стабилизиране на финансовите пазари (Bundesanstalt für Finanzmarktstabilisierung) от 22 април 2016 г. (преписка 2208101-2016-JB) и от 10 юни 2016 г. (преписка 2208102-2016-JB2) за определяне на годишните вноски на жалбоподателя към Единния фонд за преструктуриране за 2016 г.,

               —

               да задължи ответника да представи решенията, упоменати в точка 1,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага седем основания.

               1.

               Първо основание: нарушение на член 70, параграф 2, първа, втора и трета алинея от Регламент (ЕС) № 806/2014 (1) във връзка с член 8, параграф 1, буква а) от Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/81 (2) във връзка с член 103, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС (3).

                           —

                           Ответникът незаконосъобразно е приел, че жалбоподателят дължи вноски към Фонда, въпреки че всъщност институцията няма рискови експозиции, изключено е да бъде преструктурирана съобразно правилата на Регламент (ЕС) № 806/2014, нито пък има значение за стабилността на финансовата система.

                           —

                           Жалбоподателят вече няма оперативна дейност на пазара. От началото на 2012 г. не извършва нови сделки и в резултат от решение на Комисията в областта на помощите е в процес на преструктуриране. Голямата част от останалите си задължения той държи при условията на доверително управление за сметка на друго лице, носител на съответните права, върху което са преминали и всички рискове и възможности.

                           —

                           Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 (4), който не предвижда изключения за институции като жалбоподателя, е приет в нарушение на член 103, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС.

               2.

               Второ основание: нарушение на членове 16 и 20 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“).
               Тъй като жалбоподателят се намира в особено положение в сравнение с останалите дължащи вноски кредитни институции, решенията се приети в нарушение на общия принцип на равно третиране. Освен това те съставляват непропорционално посегателство срещу свободата на стопанска инициатива на жалбоподателя.

               3.

               Трето основание, посочено при условията на евентуалност: нарушение на член 70, параграф 2, първа, втора и трета алинея от Регламент (ЕС) № 806/2014 във връзка с член 8, параграф 1, буква а) от Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/81 във връзка с член 103, параграф 7 от Директива 2014/59/ЕС.
               Размерът на вноската на жалбоподателя е изчислен незаконосъобразно, доколкото от сумата на релевантните за определянето на вноската задължения не са приспаднати безрисковите балансови задължения, които жалбоподателят държи при условията на доверително управление.

               4.

               Четвърто основание, посочено при условията на евентуалност: нарушение на член 70, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 806/2014 във връзка с член 5, параграфи 3 и 4 от Делегиран регламент (ЕС) 2015/63.
               Ответникът е изчислил незаконосъобразно размера на вноската, доколкото по отношение на деривативните договори на жалбоподателя не е взел предвид нетните стойности след отчитане на риска, а брутните стойности.

               5.

               Пето основание, посочено при условията на евентуалност: нарушение на член 70, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 806/2014 във връзка с член 6, параграф 8, буква a) от Делегиран регламент (ЕС) 2015/63.
               При изчисляването на размера на вноската ответникът незаконосъобразно е третирал жалбоподателя като институция в процес на оздравяване. Показателят за риска по член 6, параграф 5, буква в) от Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 е трябвало да бъде отчетен на минималната стойност.

               6.

               Шесто основание: нарушение на член 41, параграф 1 и параграф 2, буква а) от Хартата, доколкото ответникът е бил длъжен да изслуша жалбоподателя, преди да приеме решенията си.

               7.

               Седмо основание: нарушение на член 41, параграф 1 и параграф 2, буква в) от Хартата, доколкото ответникът не е мотивирал надлежно решенията си.

      (1)  Регламент (ЕС) № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2014 година за установяването на еднообразни правила и еднообразна процедура за преструктурирането на кредитни институции и някои инвестиционни посредници в рамките на Единния механизъм за преструктуриране и Единния фонд за преструктуриране и за изменение на Регламент (ЕС) № 1093/2010 (ОВ L 225, 2014 г., стр. 1).

      (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/81 на Съвета от 19 декември 2014 година за определяне на еднообразни условия за прилагане на Регламент (ЕС) № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на предварителните вноски в Единния фонд за преструктуриране (ОВ L 15, 2015 г., стр. 1).

      (3)  Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на Директива 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС и 2013/36/ЕС и на регламенти (ЕС) № 1093/2010 и (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 173, 2014 г., стр. 190).

      (4)  Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 на Комисията от 21 октомври 2014 година за допълване на Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на предварителните вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането (ОВ L 11, 2015 г., стр. 44).


title: Дело T-276/08: Определение на Общия съд от 9 април 2014 г. — Al-Aqsa/Съвет

text:
               24.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 194/37

         Определение на Общия съд от 9 април 2014 г. — Al-Aqsa/Съвет
   (Дело T-276/08) (1)

   2014/C 194/48
   Език на производството: нидерландски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 236, 13.9.2008 г.


title: Дело C-258/09: Решение на Съда (шести състав) от 4 март 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Околна среда — Директива 2008/1/ЕО — Комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването — Липса на транспониране в определения срок)

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/14

         Решение на Съда (шести състав) от 4 март 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
   (Дело C-258/09) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Околна среда - Директива 2008/1/ЕО - Комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването - Липса на транспониране в определения срок)
   2010/C 113/20
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: A. Alcover San Pedro и A. Marghelis)

      Ответник: Кралство Белгия (представител: T. Materne)

      Предмет

   Неприемане или несъобщаване в предвидения срок на необходимите мерки за съобразяване в Région wallonne с член 5, параграф 1 от Директива 2008/1/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването (ОВ L 24, стр. 8) — Съществуващи инсталации, които могат да имат въздействие върху емисиите във въздуха, водата и почвата и върху замърсяването

      Диспозитив

               1.

               Да се установи, че като разрешило в Région wallonne функционирането на съществуващи инсталации, които не съответстват на изискванията, предвидени в членове 3, 7, 9, 10, 13, 14, букви а) и б), и член 15, параграф 2 от Директива 2008/1/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването, и след 30 октомври 2007 г., както се предвижда в член 5, параграф 1 от тази директива, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по посочената директива.

               2.

               Да се осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 220, 12.09.2009 г.


title: Дело C-64/07: Определение на председателя на Съда от 8 октомври 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия

text:
               22.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/32

         Определение на председателя на Съда от 8 октомври 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия
   (Дело C-64/07) (1)

   (2007/C 315/58)

      Език на производството : английски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 69, 24.3.2007 г.


title: Дело C-352/09 P: Жалба, подадена на 2 септември 2009 г. от ThyssenKrupp Nirosta AG, по-рано ThyssenKrupp Stainless AG, срещу Решение на Първоинстанционния съд (пети състав) от 1 юли 2009 г. по дело T-24/07, ThyssenKrupp Stainless AG/Комисия на Европейските общности

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/27

         Жалба, подадена на 2 септември 2009 г. от ThyssenKrupp Nirosta AG, по-рано ThyssenKrupp Stainless AG, срещу Решение на Първоинстанционния съд (пети състав) от 1 юли 2009 г. по дело T-24/07, ThyssenKrupp Stainless AG/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-352/09 P)
   2009/C 282/47
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: ThyssenKrupp Nirosta AG, по-рано ThyssenKrupp Stainless AG (представители: M. Klusmann и S. Thomas, Rechtsanwälte)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               1.

               Да се отмени изцяло Решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 1 юли 2009 г. по дело ThyssenKrupp Stainless AG/Комисия (Т-24/07);

               2.

               При условията на евентуалност, делото да се върне на Първоинстанционния съд за постановяване на ново решение;

               3.

               При условията на евентуалност спрямо точки 1 и 2, да се намали съответно глобата, наложена на жалбоподателя в член 2 от обжалваното решение на ответника от 20 декември 2006 г.;

               4.

               Да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Предмет на жалбата е решението на Първоинстанционния съд, с което се отхвърля жалбата на жалбоподателя в настоящото производство за отмяна на решението на Комисията (наричана по-нататък „ответник по жалбата“) от 20 декември 2006 г. в производство по член 65 ЕОВС. Настоящото производство се отнася до нарушаващ конкуренцията картел, свързан с пазара на продукти от неръждаема стомана, чието съществуване е преустановено през януари 1998 г. съгласно констатациите на ответника по жалбата. Нарушението попада в приложното поле на член 65 ЕОВС.
   Жалбоподателят в настоящото производство посочва пет правни основания в подкрепа на жалбата си.
   В първото си правно основание жалбоподателят в настоящото производство изтъква нарушение на принципа nulla poena sine lege, на член 23 от Регламент № 1/2003 и на член 5, член 7, параграф 1 и член 83 ЕО, както и накърняване на суверенитета на държавите — страни по ЕОВС, доколкото Първоинстанционният съд потвърдил посоченото от ответника по жалбата правно основание — член 65, параграф 1 ЕОВС във връзка с член 23 от Регламент № 1/2003. След изтичането на срока на Договора за ЕОВС член 65, параграф 1 не представлявал валидна санкционна норма. Поради тази причина ответникът по жалбата действал sine lege. Налагането на глоба не можело допълнително да се основе на член 23 от Регламент № 1/2003. Според разпределението на правомощията съгласно Договора тази норма позволявала санкциониране само на нарушения на норми на правото на ЕО, но не и на правото на ЕОВС.
   Във второто си правно основание жалбоподателят в настоящото производство се позовава на нарушение на принципите res iudicata и nulla poena sine lege, както и на неправилно прилагане на член 23 от Регламент № 1/2003, доколкото Първоинстанционният съд е приел възгледа на ответника по жалбата, че жалбоподателят в настоящото производство може да бъде привлечен към отговорност за извършеното от Thyssen Stahl AG нарушение вместо него. Thyssen Stahl AG продължавало съществуването си като платежоспособно дружество и ответникът по жалбата е можел да се обърне към него. Така бил постановил Съдът в решението си от 2005 г. по свързани дела C-65/02 P и C-73/02 P по отношение на първоначалното решение на ответника по жалбата от 1998 г. Дори да се предположи, че в своето решение Съдът е приел наличието на прехвърляне на отговорността върху жалбоподателя в настоящото производство, това обстоятелство нямало правно действие спрямо настоящото производство, тъй като последното се основавало на ново решение на ответника. Освен това жалбоподателят в настоящото производство в никакъв случай не можел да отговаря за Thyssen Stahl AG въз основа на декларацията си, в която под формата на изявление се изразявало само прехвърлянето на гражданскоправна отговорност, тъй като направена от страна на предприятие декларация никога не можело да доведе до прехвърляне на задължението за плащане на глоба.
   В третото си правно основание жалбоподателят в настоящото производство се позовава на нарушение на принципа на определеност. От потвърденото от Първоинстанционния съд правно основание за налагане на санкцията — член 23 от Регламент № 1/2003 — не следвало ясно и недвусмислено, че това основание е свързано с нарушения на член 65, параграф 1 ЕОВС. Освен това възприетата от ответника по жалбата и от Първоинстанционния съд концепция за „прехвърляне на отговорността въз основа на декларация“ не била достатъчно ясно и недвусмислено законово установена нито по отношение на предпоставките за прилагането ѝ, нито по отношение на нейните правни последици.
   В четвъртото си правно основание жалбоподателят в настоящото производство се позовава на нарушение на разпоредбите за погасителната давност. Тъй като на жалбоподателя в настоящото производство просто трябвало да се наложи глобата, последица от нарушение, за което първоначално трябвало да отговаря Thyssen Stahl AG, и по отношение на погасителната давност следвало да се изходи от Thyssen Stahl AG. Тъй като последното не е подало жалба срещу първоначалното решение на ответника по жалбата, спрямо него погасителната давността не е спирала да тече. Поради това междувременно погасителната давността е изтекла, така че и производната отговорност на жалбоподателя в настоящото производство за Thyssen Stahl AG била изключена.
   Петото правно основание се отнася до нарушение на принципите за определяне на размера на глобата. Първоинстанционният съд неправилно изключил възможността за намаляване на глобата, въпреки че жалбоподателят в настоящото производство без да оспорва е представил всички факти, които са преценени от Комисията като нарушение на член 65, параграф 1 ЕОВС. Компенсацията за това сътрудничество не можело да се отхвърля с мотива, че по съображения от правно естество жалбоподателят в настоящото производство бил против прилагането на член 65, параграф 1 ЕОВС и не приемал прехвърлянето на отговорността от Thyssen Stahl AG върху него. Позоваването на недопустими правни преценки не намалявало значението на сътрудничеството, тъй като правните въпроси винаги трябвало да се разглеждат служебно и институциите никога — следователно независимо от признанията на страните — не трябвало да постановяват незаконосъобразни решения.


title: Дело T-14/10: Жалба, подадена на 18 януари 2010 г. — CheckMobile/СХВП (carcheck)

text:
               27.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/35

         Жалба, подадена на 18 януари 2010 г. — CheckMobile/СХВП (carcheck)
   (Дело T-14/10)
   2010/C 80/59
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: CheckMobile GmbH — The Process Solution Company (Хамбург, Германия) (представител: K. Lodigkeit, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 18 ноември 2009 г. (преписка R 595/2009-4), в частта му, в която отхвърля заявката за регистрация на марката „carcheck“ на основание на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 40/94;

               —

               да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „carcheck“ за стоки и услуги от класове 9, 16, 35, 36, 38, 41, 42 и 45 (заявка № 7 368 681)

      Решение на проверителя: частичен отказ на заявката

      Решение на апелативния състав: частична отмяна на решението на проверителя

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 40/94 (1), тъй като апелативният състав е тълкувал твърде широко абсолютното основание, изведено от изключително описателния характер на съставните знаци на марката.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1—36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело T-395/11: Определение на Общия съд от 4 юни 2012 г. — Elti/Делегация на Европейския съюз в Черна гора (Жалба за отмяна — Обществени поръчки за доставки — Процедура за възлагане на обществени поръчки — Цифровизация на общественото радио- и телевизионно разпространение в Черна гора — Решение за възлагане на обществена поръчка, взето от Делегацията на Съюза в Черна гора — Липса на пасивна процесуална легитимация — Недопустимост)

text:
               28.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 227/21

         Определение на Общия съд от 4 юни 2012 г. — Elti/Делегация на Европейския съюз в Черна гора
   (Дело T-395/11) (1)

   (Жалба за отмяна - Обществени поръчки за доставки - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Цифровизация на общественото радио- и телевизионно разпространение в Черна гора - Решение за възлагане на обществена поръчка, взето от Делегацията на Съюза в Черна гора - Липса на пасивна процесуална легитимация - Недопустимост)
   2012/C 227/35
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Elti d.o.o. (Горна Радгона, Словения) (представител: N. Zidar Klemenčič, avocat)

      Ответник: Делегация на Европейския съюз в Черна гора (представители: първоначално N. Bertolini, а впоследствие J. Stuyck и A.-M. Vandromme, avocats)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на ръководителя на Делегацията на Европейския съюз в Черна гора от 21 март 2011 г., с което се отхвърля офертата на жалбоподателя във връзка с обществена поръчка за доставка на оборудване, предназначено за цифровизацията на общественото радио- и телевизионно разпространение в Черна гора, и съответно тази обществена поръчка се възлага на друго дружество, а при условията на евентуалност — искане за обезщетение

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Elti d.o.o. да заплати съдебните разноски, включително тези по обезпечителното производство.

      (1)  ОВ C 282, 24.9.2011 г.


title: Дело C-374/07 P: Определение на Съда от 20 януари 2009 г. — Mebrom NV/ Комисия на Европейските общности (Обжалване — Извъндоговорна отговорност на Комисията — Сигурна и действителна вреда — Изопачаване на фактите и доказателствата — Тежест на доказване)

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/20

         Определение на Съда от 20 януари 2009 г. — Mebrom NV/ Комисия на Европейските общности
   (Дело C-374/07 P) (1)

   (Обжалване - Извъндоговорна отговорност на Комисията - Сигурна и действителна вреда - Изопачаване на фактите и доказателствата - Тежест на доказване)
   2009/C 141/35
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Mebrom NV (представители: K. Van Maldegem и C. Mereu, avocats)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представител: X. Lewis)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (втори състав) от 22 май 2007 г. по дело Mebrom/Комисия (T-216/05), с което Първоинстанционният съд отхвърля като неоснователен иск за получаване на обезщетение за вредата, която жалбоподателят твърди, че е претърпял вследствие на това, че Комисията не е въвела за месеците януари и февруари 2005 г. система, позволяваща му да внася в Европейския съюз метилбромид съгласно членове 6 и 7 от Регламент (ЕО) № 2037/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 29 юни 2000 година относно вещества, които нарушават озоновия слой (ОВ L 244, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 6, стр. 108)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Mebrom NV да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 247, 20.10.2007 г.


title: Дело T-716/15: Решение на Общия съд от 9 ноември 2016 г. — Gallardo Blanco/EUIPO — Expasa Agricultura y Ganadería (Изображение на железен зъбалец на конска юзда във формата на H) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз, състояща се от изображение на железен зъбалец на конска юзда във формата на H — По-ранни фигуративни марка на Европейския съюз и испанска марка — Относително основание за отказ — Реално използване на по-ранните марки — Член 42, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009)

text:
               6.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/33

         Решение на Общия съд от 9 ноември 2016 г. — Gallardo Blanco/EUIPO — Expasa Agricultura y Ganadería (Изображение на железен зъбалец на конска юзда във формата на H)
   (Дело T-716/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз, състояща се от изображение на железен зъбалец на конска юзда във формата на H - По-ранни фигуративни марка на Европейския съюз и испанска марка - Относително основание за отказ - Реално използване на по-ранните марки - Член 42, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009))
   (2017/C 038/45)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Juan Gallardo Blanco (Лос Бариос, Испания) (представител: E. Estella Garbayo, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Palmero Cabezas)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Expasa Agricultura y Ganadería, SA (Херес де ла Фронтера, Испания) (представител: A. Bosch Döffert, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 29 септември 2015 г. (преписка R 1502/2014-2) относно производство по възражение между Expasa Agricultura y Ganadería и M. Juan Gallardo Blanco

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Juan Gallardo Blanco да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 59, 15.2.2016 г.


title: Дело T-335/15: Жалба, подадена на 23 юни 2015 г. — Universal Protein Supplements/СХВП (Изображение на културист)

text:
               24.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/45

         Жалба, подадена на 23 юни 2015 г. — Universal Protein Supplements/СХВП (Изображение на културист)
   (Дело T-335/15)
   (2015/C 279/56)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Universal Protein Supplements Corp. (New Brunswick, Съединени американски щати) (представител: S. Malynicz, Barrister)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Данни за производството пред СХВП

      Спорна марка: Фигуративна марка, представляваща културист — Заявка за регистрация № 13 060 991

      Обжалвано решение: Решението на пети състав на СХВП от 6 март 2015г. по дело R 2958/2014-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение;

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 207/2009.


title: Дело F-12/08: Жалба, подадена на 5 февруари 2008 г. — Nardin/Парламент

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/50

         Жалба, подадена на 5 февруари 2008 г. — Nardin/Парламент
   (Дело F-12/08)
   (2008/C 171/99)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Thierry Nardin (Люксембург, Велико херцогство Люксембург) (представител: V. Wiot, avocat)

      Ответник: Европейски парламент
   Предмет на производството
   От една страна, отмяна на решението на Европейския парламент от 2 април 2007 г., с което се определят правата при встъпване в длъжност на жалбоподателя, в частта, с която се отказва предоставяне на надбавка за експатриране и, от друга страна — осъждане на ответника да плати надбавката за експатриране заедно с лихвите за забава, и да поправи претърпените от жалбоподателя неимуществени вреди.
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решението на Европейския парламент от 2 април 2007 г., с което се определят правата при встъпване в длъжност на жалбоподателя в частта му, с която се отказва предоставяне на надбавката за експатриране,

               —

               да се осъди Европейския парламент да плати на жалбоподателя надбавката за експатриране, съответстваща на месечна сума от 16 % от общия размер на основната заплата, както и надбавката за жилищни нужди и надбавката за дете на издръжка, изплащани на жалбоподателя месечно, считано от месец април 2007 г. и за всички следващи месеци до окончателното изплащане,

               —

               върху посочената по-горе сума да се начислят лихви за забава в размер на 8 % годишно, считано от съответни дати на падеж до окончателното изплащане,

               —

               да се осъди Европейския парламент да плати на жалбоподателя сумата от 10 000 EUR, или всяка друга сума, включително по-голяма, за поправяне на претърпените от него неимуществени вреди,

               —

               да се осъди Европейския парламент да заплати съдебните разноски.


title: Дело F-62/13: Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 19 март 2015 г. — Marcuccio/Комисия (Отстраняване от производството на представител на страна — Липса на упълномощаване на нов представител — Жалбоподател, спрял да отговаря на писмата на Съда на публичната служба — Липса на основание за произнасяне)

text:
               4.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 146/47

         Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 19 март 2015 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело F-62/13) (1)

   ((Отстраняване от производството на представител на страна - Липса на упълномощаване на нов представител - Жалбоподател, спрял да отговаря на писмата на Съда на публичната служба - Липса на основание за произнасяне))
   (2015/C 146/64)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: A., avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: C. Berardis-Kayser и G. Gattinara)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението да се направи удръжка от 500 EUR и още пет удръжки от по 504,67 EUR от обезщетението за нетрудоспособност на жалбоподателя за месеците от юли до декември 2012 г.

      Диспозитив

               1)

               Основанието за произнасяне по дело F-62/13, Marcuccio/Комисия, е отпаднало.

               2)

               Осъжда г-н Marcuccio да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 352, 30.11.2013 г., стр. 26.


title: Дело C-590/12: Определение на председателя на Съда от 10 март 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Winsen (Luhe) — Германия) — Andrea Merten/ERGO Lebensversicherung AG

text:
               16.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 184/22

         Определение на председателя на Съда от 10 март 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Winsen (Luhe) — Германия) — Andrea Merten/ERGO Lebensversicherung AG
   (Дело C-590/12) (1)

   2014/C 184/32
   Език на производството: немски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 46, 16.2.2013 г.


title: Дело C-284/15: Преюдициално запитване от Cour du travail de Bruxelles (Белгия), постъпило на 10 юни 2015 г. — Office national de l'emploi (ONEm), M/M, Office national de l'emploi (ONEm), Caisse Auxiliaire de Paiement des Allocations de Chômage (CAPAC)

text:
               24.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/22

         Преюдициално запитване от Cour du travail de Bruxelles (Белгия), постъпило на 10 юни 2015 г. — Office national de l'emploi (ONEm), M/M, Office national de l'emploi (ONEm), Caisse Auxiliaire de Paiement des Allocations de Chômage (CAPAC)
   (Дело C-284/15)
   (2015/C 279/27)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour du travail de Bruxelles

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Office national de l'emploi (ONEm), M

      Ответници: M, Office national de l'emploi (ONEm), Caisse Auxiliaire de Paiement des Allocations de Chômage (CAPAC)

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли член 67, параграф 3 от Регламент [(ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността] [...] (1) да се тълкува в смисъл, че не допуска възможността държава членка да откаже да признае сумирането на периодите на заетост, необходим[и] за признаване на правото на обезщетение за безработица за допълване на доходите от работа на непълно работно време, когато въпросната работа не е предшествана от осигурителни периоди или от периоди на заетост в тази държава членка?

               2)

               При отрицателен отговор на първия въпрос: съвместим ли е член 67, параграф 3 от Регламента за социално осигуряване № 1408/71 по-специално:

                           —

                           с член 48 ДФЕС, доколкото условието, на което член 67, параграф 3 подчинява сумирането на периодите на заетост, може да ограничи свободното движение на работници и достъпа им до работа на непълно работно време,

                           —

                           с член 45 ДФЕС, който „налага премахването на всякаква дискриминация, основаваща се на гражданство, между работниците от държавите членки, що се отнася до заетост, възнаграждение и други условия на труд“ и предвижда правото на работниците „да […] приемат действително направени предложения за наемане на работа“ (включително работа на непълно работно време) в другите държави членки, „да се придвижва[т] свободно на територията на държавите членки за тази цел“ и да пребивават в държава членка „за целите на заетостта, в съответствие с разпоредбите, уреждащи заетостта на гражданите от тази държава, предвидени в законови, подзаконови или административни разпоредби“,

                           —

                           с член 15, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз, който пояснява, че „[в]секи гражданин на Съюза има свободата да търси работа [и] да работи [...] във всички държави членки“?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, в изменената и актуализираната му редакция съгласно Регламент (ЕО) № 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 г. (ОВ L 28, 1997 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 4, стр. 35 и поправка в ОВ L 32, 2008 г., стр. 31), изменен с Регламент (ЕО) № 1606/98 на Съвета от 29 юни 1998 г. (ОВ L 209, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 76, наричан по-нататък „Регламент № 1408/71 за социалното осигуряване“).


title: Дело C-501/07 P: Жалба, подадена на 19 ноември 2007 г. от S.A.BA.R. SpA срещу Определение на Първоинстанционния съд (четвърти състав) от 17 септември 2007 г. по дело T-176/07, S.A.BA.R. SpA/Комисия на Европейските общности

text:
               9.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/4

         Жалба, подадена на 19 ноември 2007 г. от S.A.BA.R. SpA срещу Определение на Първоинстанционния съд (четвърти състав) от 17 септември 2007 г. по дело T-176/07, S.A.BA.R. SpA/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-501/07 P)
   (2008/C 37/05)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: S.A.BA.R. SpA (представители: E. Coffrini и F. Tesauro, avvocati)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени и/или измени изцяло обжалваното определение на Първоинстанционния съд, с произтичащите от това последици,

               —

               да се уважат исканията, отправени пред първата инстанция.

         Правни основания и основни доводи
   С Решение на Комисията от 5 юни 2002 г. (1)„относно държавна помощ […] под формата на освобождаване от данък и заеми при облекчени условия в полза на предприятия, предоставящи обществени услуги с преобладаващо публично участие в капитала“ схемата за освобождаване от данък, предвидена в член 3, параграф 70 от Закон № 549/1995 и член 66, параграф 14 от Декрет-закон № 331/1993, преработен и изменен, в полза на акционерни дружества с преобладаващо публично участие в капитала, предоставящи обществени услуги на местно ниво, е обявен за държавна помощ несъвместима с общия пазар. Решението на Комисията не се отнася до конкретни дружества, а общо до дружествата с преобладаващо публично участие, учредени при условията на член 22 от Закон № 241/1990. По тази причина за решението не е уведомено нито едно дружество (нито жалбоподателя), тъй като в него не са посочени конкретни адресати. С Декрет-закон № 10 от 15 февруари 2007 г. Италианската държава привежда в изпълнение горепосоченото решение, като поверява на Agenzie delle Entrate [агенции по приходите] задачата за възстановяване на предоставените помощи. Съответно на 20 март 2007 г. агенцията по приходите в Guastalla изпраща на дружеството жалбоподател следните искания за плащане: искане за плащане № 3796 от 15 март 2007 г. за главница в размер на 1 912 128,47 EUR и лихви в размер на 2 192 225 EUR; искане за плащане № 3799 от 15 март 2007 г. за главница в размер на 815 406,94 EUR и лихви в размер на 783 529 EUR и искане за плащане № 3800 от 15 март 2007 г. за главница в размер на 439 549,29 EUR и лихви в размер на 712 588 EUR.
   Дружеството жалбоподател обаче, не е дружество с преобладаващо публично участие в капитала, а е по-скоро изцяло публично, поради което „заключенията на Комисията и нейното решение“ са неприложими към него.
   Дружеството жалбоподател изпълнява обществени услуги на местно ниво въз основа на договор „in house“ в полза на осемте сдружени общини и е било учредено специално за тази цел в съответствие със законоустановените разпоредби.
   Дружеството жалбоподател управлява обществените услуги като частноправен субект, предимно на местно ниво, без да може да влияе върху свободната конкуренция, която е немислима, тъй като няма пазар.
   Дружество, чийто капитал е изцяло публична собственост, не е нищо друго освен непряк орган на сдружените общини, които са истинските получатели на данъчната помощ, оспорвана от Комисията.
   Следователно, по обективни и субективни причини освобождаването от данък, предоставено на жалбоподателя, не може да се квалифицира като неправомерно отпусната държавна помощ, противоречаща на изискванията на член 87 ЕО.
   По изложените съображения, пред Първоинстанционния съд е заведена жалба срещу гореспоменатото решение на Комисията. Тя е регистрирана като дело Т-176/07 и е разпределена на Четвърти състав. Делото е приключено с определение за недопустимост на Първоинстанционния съд от 17 септември 2007 г. на основание неспазване на срока, предвиден в член 230, параграф 5 ЕО, като съгласно тази разпоредба жалбите за отмяна трябва да бъдат заведени в срок от два месеца, считано, в зависимост от случая, от публикуването на акта, от неговото съобщаване на жалбоподателя или, при липса на уведомяване, от деня, в който той е узнал за него, в съответствие с член 102, параграф 1 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд.
   Твърди се, че това заключение е неоснователно и предвид Решение от 17 септември 1980 г. по дело Philip Morris Holland, 730/79 (2), Решение от 14 ноември 1984 г. по дело Intermills, 323/82 (3), Решение от 12 декември 1996 г. по дело Air France, T-358/94 (4) и преди всичко Решение на Трети състав на Съда от 23 февруари 2006 г. по дело Atzeni и др., C-346/03 (5), поради което с настоящата жалба се иска Решението на Първоинстанционния съд да бъде изменено.
   Жалбата пред Първоинстанционния съд е заведена веднага след като дружеството жалбоподател е узнало, че е един от адресатите на решението на Комисията, тоест когото е било уведомено за исканията за плащане, издадени от Агенцията по приходите.
   Определението на Първоинстанционния съд се обжалва и на основание погрешно приложение на член 225 ЕО.
   Искането за отмяна на Решението на Комисията следва да се разглежда като иманентно свързано с молбата на жалбоподателя да не бъде третиран като субект на това решение. На това основание е поискано първоинстанционното определение да бъде изменено също и в частта, в която установява липса на компетентност ratione materiae на Първоинстанционния съд.

      (1)  ОВ L 77, 2003 г., стр. 21.

      (2)  Recueil, 1980 г., стр. 2671.

      (3)  Recueil, 1984 г., стр. 3809.

      (4)  Recueil, 1996 г., стр. II-2109.

      (5)  Recueil, 2006 г., стр. I-1875.


title: Дело F-64/10: Жалба, подадена на 3 август 2010 г. — Mantzouratos/Парламент

text:
               9.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 274/33

         Жалба, подадена на 3 август 2010 г. — Mantzouratos/Парламент
   (Дело F-64/10)
   ()
   2010/C 274/51
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Andreas Mantzouratos (Брюксел, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocats)

      Ответник: Европейски парламент

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на Европейския парламент да не повиши жалбоподателя в степен AD 13 в рамките на процедурата по повишаване за 2009 г., както и на решенията за повишаване в тази степен на длъжностни лица с по-малко точки за заслуги от жалбоподателя

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Европейския парламент да не повиши жалбоподателя в степен AD 13 в рамките на процедурата по повишаване за 2009 г., както и на решенията за повишаване в тази степен на длъжностни лица с по-малко точки за заслуги от жалбоподателя;

               —

               да се осъди Европейският парламент да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-369/04: Решение на Съда (разширен състав) от 26 юни 2007 г. (преюдициално запитване, направено от VAT and Duties Tribunal, Лондон — Обединено кралство) — Hutchison 3G UK Ltd, mmO 2 plc, Orange 3G Ltd, T-Mobile (UK) Ltd, Vodafone Group Services Ltd/Commissioners of Customs & Excise (Шеста ДДС директива — Облагаеми сделки — Понятие за икономическа дейност — Член 4, параграф 2 — Възлагане на лицензии, позволяващи използването на определена част от радиочестотния спектър, запазена за далекосъобщителни услуги)

text:
               25.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 199/3

         Решение на Съда (разширен състав) от 26 юни 2007 г. (преюдициално запитване, направено от VAT and Duties Tribunal, Лондон — Обединено кралство) — Hutchison 3G UK Ltd, mmO2 plc, Orange 3G Ltd, T-Mobile (UK) Ltd, Vodafone Group Services Ltd/Commissioners of Customs & Excise
   (Дело C-369/04) (1)

   (Шеста ДДС директива - Облагаеми сделки - Понятие за икономическа дейност - Член 4, параграф 2 - Възлагане на лицензии, позволяващи използването на определена част от радиочестотния спектър, запазена за далекосъобщителни услуги)
   (2007/C 199/05)
   Език на производството: английски
   Препращаща юрисдикция
   VAT and Duties Tribunal, Лондон
   Страни в главното производство

      Ищци: Hutchison 3G UK Ltd, mmO2 plc, Orange 3G Ltd, T-Mobile (UK) Ltd, Vodafone Group Services Ltd

      Ответник: Commissioners of Customs & Excise
   Предмет
   Преюдициално запитване — VAT and Duties Tribunal, Лондон — Тълкуване на член 4, параграфи 1, 2 и 5 от Директива 77/388/ЕИО: Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 г. относно хармонизирането на законодателствата на държавите-членки за данъците върху оборота — обща система за данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Понятие за „икономическа дейност“ — Дейности и сделки, извършвани от публичноправен субект, действащ в качеството си на орган на власт — Възлагане на честоти на оператори на мобилна телефония посредством тръжна процедура.
   Диспозитив
   Член 4, параграфи 1 и 2 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизирането на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система за данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, трябва да се тълкуват в смисъл, че предоставянето на лицензии, каквито са лицензиите за мобилни телекомуникации от трето поколение, наричани „UMTS“, от отговорния за разпределянето на честотите национален регулаторен орган след провеждане на търг с предмет правото да се използват далекосъобщителни съоръжения, не съставлява икономическа дейност по смисъла на тази разпоредба и следователно не попада в приложното поле на директивата.

      (1)  ОВ C 273 от 6.11.2004 г.


title: Дело C-533/08: Решение на Съда (голям състав) от 4 май 2010 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden, Нидерландия) — TNT Express Nederland B.V./AXA Versicherung AG (Съдебно сътрудничество по граждански и търговски дела — Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения — Регламент (ЕО) № 44/2001 — Член 71 — Сключени от държавите членки конвенции в специфични области — Конвенция за договора за международен автомобилен превоз на стоки (CMR)

text:
               3.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/7

         Решение на Съда (голям състав) от 4 май 2010 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden, Нидерландия) — TNT Express Nederland B.V./AXA Versicherung AG
   (Дело C-533/08) (1)

   (Съдебно сътрудничество по граждански и търговски дела - Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения - Регламент (ЕО) № 44/2001 - Член 71 - Сключени от държавите членки конвенции в специфични области - Конвенция за договора за международен автомобилен превоз на стоки (CMR)
   2010/C 179/10
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Ищец: TNT Express Nederland B.V.

      Ответник: AXA Versicherung AG

      Предмет

   Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Тълкуване на член 71, параграф 1 и параграф 2, буква а) и буква б), втора алинея от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела („Брюксел I“) (ОВ L 12, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74) — Връзка с Конвенцията за договора за международен автомобилен превоз на стоки (CMR), подписана в Женева на 19 май 1956 г. — Висящо производство — Правила за съвместно съществуване

      Диспозитив

               1.

               Член 71 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че в дело като разглежданото в главното производство правилата за съдебната компетентност, признаването и изпълнението, предвидени в конвенция, сключена във връзка със специфична област, каквито са правилото за висящо производство, закрепено в член 31, параграф 2 от Конвенцията за договора за международен автомобилен превоз на стоки, подписана в Женева на 19 май 1956 г. и изменена с протокол, подписан в Женева на 5 юли 1978 г., и това за изпълняемостта, закрепено в член 31, параграф 3 от тази конвенция, се прилагат, при условие че осигуряват висока степен на предвидимост, улесняват доброто правораздаване и позволяват да се сведе до минимум възможността за едновременни производства и че осигуряват, при условия, които са поне толкова благоприятни като предвидените от посочения регламент, свободното движение на съдебните решения по граждански и търговски дела и взаимното доверие в правосъдието в рамките на Съюза (favor executionis).

               2.

               Съдът на Европейския съюз не е компетентен да тълкува член 31 от изменената Конвенция за договора за международен автомобилен превоз на стоки.

      (1)  ОВ C 44, 21.2.2009 г.


title: Дело T-255/12: Определение на Общия съд от 12 декември 2012 г. — Vakili/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на ядреното разпространение — Замразяване на средства — Заличаване от списъка на засегнатите лица — Липса на основание за постановяване на съдебно решение)

text:
               16.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/18

         Определение на Общия съд от 12 декември 2012 г. — Vakili/Съвет
   (Дело T-255/12) (1)

   (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на ядреното разпространение - Замразяване на средства - Заличаване от списъка на засегнатите лица - Липса на основание за постановяване на съдебно решение)
   2013/C 46/33
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Bahman Vakili (Техеран, Иран) (представител: J.-M. Thouvenin, адвокат)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop et I. Rodios)

      Предмет

   Жалба за отмяна на Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 г. за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, стр. 71), на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 г. за прилагане на Регламент (ЕС) № 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, стр. 11), и на Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) № 961/2010 (ОВ L 88, стр. 1), в частта, в която тези актове се отнасят до жалбоподателя, както и на писмото на Съвета от 23 март 2012 г.

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящата жалба.

               2.

               Осъжда Съвета на Европейския съюз да понесе направените от него разноски, както и тези на г-н Bahman Vakili.

      (1)  ОВ C 258, 25.8.2012 г.


title: Дело C-174/09: Иск, предявен на 14 май 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша

text:
               18.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 167/6

         Иск, предявен на 14 май 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша
   (Дело C-174/09)
   2009/C 167/10
   Език на производството: полски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Kaduczak и S. Schønberg)

      Ответник: Република Полша

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приела законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за изпълнение на Директива 2005/32/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 юли 2005 година за създаване на рамка за определяне на изискванията за екодизайн към енергоемките продукти (1), или при всички случаи, като не е съобщила приемането им на Комисията, Република Полша не е изпълнила задълженията си по тази директива,

               —

               да се осъди Република Полша да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за транспониране на Директива 2005/32/ЕО е изтекъл на 11 август 2007 г. Към деня на предявяване на настоящия иск обаче ответникът все още не е приел всички необходими разпоредби за транспониране на Директивата, или при всички случаи, не е уведомил Комисията за тях.

      (1)  ОВ L 191, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 49, стр. 104.


title: Дело T-619/13 P: Решение на Общия съд от 11 декември 2014 г.  — Faita/ЕИСК (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Психически тормоз — Липса на съдействие и неизпълнение на задължението за полагане на грижа — Грешка при прилагане на правото — Право на защита)

text:
               9.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/51

         Решение на Общия съд от 11 декември 2014 г. — Faita/ЕИСК
   (Дело T-619/13 P) (1)

   ((Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Психически тормоз - Липса на съдействие и неизпълнение на задължението за полагане на грижа - Грешка при прилагане на правото - Право на защита))
   (2015/C 046/65)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Carla Faita (Брюксел, Белгия) (представители: D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas и J.-N. Louis, адвокати)

      Друга страна в производството: Европейски икономически и социален комитет (ЕИСК) (представители: M. Pascua Mateo и L. Camarena Januzec, подпомагани от M. Troncoso Ferrer и F.-M. Hislaire, адвокати)

      Предмет

   Жалба срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 16 септември 2013 г., Faita/ЕИСК (F-92/11, Сборник СПС, EU:F:2013:130), насочена към отмяната на това решение.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Г-ж Carla Faita понася собствените си съдебни разноски както и тези на Европейския икономически и социален комитет (ЕИСК).

      (1)  ОВ C 24, 25.1.2014 г.


title: Дело T-192/13: Жалба, подадена на 2 април 2013 г. — Transworld Oil Computer Centrum и др./Eurojust

text:
               15.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/30

         Жалба, подадена на 2 април 2013 г. — Transworld Oil Computer Centrum и др./Eurojust
   (Дело T-192/13)
   2013/C 171/57
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподатели: Transworld Oil Computer Centrum BV (Berg en Dal, Нидерландия), Transworld Payment Solutions Ltd (Бермуда), Transworld ICT Solutions Ltd (Bangalore, Индия), Transworld Oil USA, Inc. (Houston, Съединени американски щати), Bermuda First Curaçao Ltd (Бермуда) и Johannes Christiaan Martinus Augustinus Maria Deuss (Бермуда) (представител: Rechtsanwalt T. Barkhuysen)

      Ответник: Eurojust

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да обяви за нищожно решението за потвърждение на Eurojust от 2 февруари 2013 г.,

               —

               да разпореди на Eurojust да приеме ново решение въз основа на втората молба от 31 декември 2012 г. и вземайки предвид правното становище на Съда,

               —

               да възложи на Eurojust да заплати разноските, възникнали в резултат на изготвянето на жалбата и във връзка с втората молба.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат пет правни основания.

               1.

               Първо правно основание: Eurojust не била разгледала всички правни основания, изтъкнати от жалбоподателите.

                           —

                           Молбата за предоставяне на информация от 4 октомври 2012 г. и втората молба за предоставяне на информация от 31 декември 2013 г. почивали на различни правни основания, сред които член 10 от Европейската конвенция за правата на човека и член 8, параграф 2, член 41, параграф 2 и член 42 от Хартата на основните права на Европейския съюз (ОВ C 83, стр. 389). Въпреки това оспорваното решение на Eurojust се основавало изключително на правилата на Eurojust относно достъпа до документи. Eurojust погрешно отхвърлила останалите правни основания, на които се позовават жалбоподателите.

               2.

               Второ правно основание: Решението не било взето с необходимата грижа и не било мотивирано в достатъчна степен.

                           —

                           Eurojust отказала да предостави изискваната информация, позовавайки се на изключенията, установени в член 4, параграф 1, букви a) и б) от Правилата на Eurojust за достъп до документи. В оспорваното решение обаче Eurojust не обяснява или поне не обяснява в достатъчна степен защо и доколко тези изключения се прилагат в настоящия случай.

               3.

               Трето правно основание: Eurojust приложила погрешно предвидените в член 4, параграф 1, буква a) от Правилата за достъпа до документи изключения за „висящи национални разследвания“ и „борба с тежката престъпност“.

                           —

                           Жалбоподателите с основание и с право се съмнявали, че по време на (предварителното) наказателното разследване орган(и) за наказателно преследване са действали незаконосъобразно. В подкрепа на това съмнение наред с другото те подават до Eurojust молба за предоставяне на информация. Eurojust твърдяла, че исканата информация не може да бъде предоставена, тъй като към момента все още било в ход предварително съдебно производство. Според жалбоподателите Eurojust се позовава на тези изключения погрешно и без достатъчни мотиви.

               4.

               Четвърто правно основание: Eurojust приложила погрешно предвиденото в член 4, параграф 1, буква б) от Правилата за достъпа до документи изключение за „личната сфера и неприкосновеността на личността“.

                           —

                           Eurojust нито твърдяла, нито установила, че исканите документи съдържат лични данни на трети лица. Нещо повече, от самия факт, че даден документ съдържа лични данни на трети лица не следва непременно, че биха били засегнати личната сфера или неприкосновеността на дадена личност. Евентуални изявления от служители, които не са направени в лично качество, не могат да обосноват отказа за предоставяне на исканата информация.

                     Доколкото били засегнати личната сфера и неприкосновеността на лица, Eurojust трябвало да прецени дали и как исканите документи — ако е необходимо, в анонимна форма или само отчасти — е можело да бъдат предоставени. Отново погрешно Eurojust не е направила това.

               5.

               Пето правно основание: Eurojust приложила погрешно предвиденото в член 4, параграф 1, буква a) от Правилата за достъпа до документи изключение за „спазване на приложимите правила за професионалната тайна“.
               Позоваването на това изключение не било обосновано. Жалбоподателите не можели да разберат кои правила за поверителност трябвало да се прилагат в конкретния случай и те се съмнявали, че са приложими правила за поверителност, които биха попречили за предоставянето на исканите документи.


title: Дело T-280/17: Жалба, подадена на 9 май 2017 г. — GE.CO.P./Комисия

text:
               3.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/37

         Жалба, подадена на 9 май 2017 г. — GE.CO.P./Комисия
   (Дело T-280/17)
   (2017/C 213/51)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: GE.CO.P. Generale Costruzioni e Progettazioni SpA (Рим, Италия) (представител: G. Naticchioni, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд, след като установи незаконосъобразност при приемането на Решение от 7 март 2017 г. на Европейската комисия — служба Инфраструктури и логистика Люксембург, по силата на което жалбоподателят GE.CO.P. S.p.A. е отстранен за срок от 2 години от европейски обществени поръчки и публикуването на акта, да отмени посоченото решение и всички предшестващи или последващи актове, дори и да не са станали известни на GE.CO.P. При уважаване на жалбата — да осъди ответника да заплати съдебните разноски и адвокатските хонорари, свързани с настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   На основание обжалвания в настоящото производство акт на 5 август 2015 г. Комисията служебно прекратява договора за възлагане на обществена поръчка № 09bis/2012/OIL — обособена позиция 1 за ремонтни работи за две сгради с наименование „Foyer européen“, намиращи се в Люксембург, възложени на GE.CO.P.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква нарушение на член 8 от Регламент (ЕС, Евратом) 2015/1929 на Европейския парламент и на Съвета от 28 октомври 2015 година за изменение на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза (ОВ 2015 L 286, стр. 1), както и нарушение на член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
   В това отношение се сочи, че обжалваното решение не е било предхождано от редовна процедура на изслушване. Жалбоподателят твърди, че не е бил уведомен за образуването на процедурата по отстраняване и поради това не му е била дадена възможност да се защити във връзка с процедурата и да изложи доводи в своя полза.
   Ако му е била дадена възможност да се защити, жалбоподателят е можел да изложи доводи в своя защита, които вероятно са можели да доведат до друго становище от страна на Комисията и до друг, по-благоприятен резултат за GE.CO.P. от цялата процедура.


title: Дело C-35/11: Решение на Съда (голям състав) от 13 ноември 2012 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (Chancery Division) — Обединеното кралство) — Test Claimants in the FII Group Litigation/Commissioners of Inland Revenue, The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (Членове 49 ДФЕС и 63 ДФЕС — Разпределение на дивиденти — Корпоративен данък — Дело C-446/04 — Test Claimants in the FII Group Litigation — Тълкуване на съдебното решение — Избягване на икономическото двойно данъчно облагане — Еквивалентност на методите на освобождаване и на приспадане — Понятия за „данъчна ставка“ и „различни нива на данъчно облагане“ — Дивиденти с произход от трети държави)

text:
               12.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/9

         Решение на Съда (голям състав) от 13 ноември 2012 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (Chancery Division) — Обединеното кралство) — Test Claimants in the FII Group Litigation/Commissioners of Inland Revenue, The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Дело C-35/11) (1)

   (Членове 49 ДФЕС и 63 ДФЕС - Разпределение на дивиденти - Корпоративен данък - Дело C-446/04 - Test Claimants in the FII Group Litigation - Тълкуване на съдебното решение - Избягване на икономическото двойно данъчно облагане - Еквивалентност на методите на освобождаване и на приспадане - Понятия за „данъчна ставка“ и „различни нива на данъчно облагане“ - Дивиденти с произход от трети държави)
   2013/C 9/13
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Test Claimants in the FII Group Litigation

      Ответници: Commissioners of Inland Revenue, The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Предмет

   Преюдициално запитване — High Court of Justice (Chancery Division) — Тълкуване на членове 49 ДФЕС и 63 ДФЕС — Свобода на установяване — Свободно движение на капитали — Данъчно законодателство — Корпоративен данък — Тълкуване на Решение на Съда от 12 декември 2006 г. по дело Test Claimants in the FII Group Litigation (C-446/04) — Понятия за „данъчна ставка“ и за „различни нива на данъчно облагане“ — Данъчна ставка, която следва да бъде отчетена, за да се провери идентичността на нивата на данъчно облагане на дивидентите с национален и с чуждестранен произход

      Диспозитив

               1.

               Членове 49 ДФЕС и 63 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат законодателство на държава членка, което прилага метода на освобождаване към дивидентите с национален произход и метода на приспадане към дивидентите с чуждестранен произход, ако е установено, от една страна, че данъчният кредит, от който се ползва дружеството — получател на дивидентите, в рамките на метода на приспадане, е еднакъв с размера на действително платения данък върху стоящата в основата на разпределените дивиденти печалба, и от друга страна, че действителното ниво на облагане на печалбата на дружествата в съответната държава членка е като цяло по-ниско от предвидената номинална данъчна ставка.

               2.

               Отговорите на Съда на втория и четвъртия въпрос, отправени в рамките на производството, в което е постановено Решение по дело Test Claimants in the FII Group Litigation, посочено по-горе, важат и когато:

                           —

                           чуждестранният корпоративен данък, с който е обложена стоящата в основата на разпределените дивиденти печалба, не е или не е платен изцяло от дружеството — чуждестранно лице, изплащащо посочените дивиденти на дружеството — местно лице, а е бил платен от дружество — местно лице на държава членка, което е пряко или непряко дъщерно дружество на първото дружество,

                           —

                           авансовият корпоративен данък не е бил платен от дружеството — местно лице, което получава дивидентите от дружество — чуждестранно лице, а е бил платен от неговото дружество майка, местно лице, в рамките на режима на облагане на група.

               3.

               Правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че дружество майка, местно лице на държава членка, което в рамките на режима на облагане на група като разглеждания в главното производство е било принудено в нарушение на разпоредбите на правото на Съюза да плати авансов корпоративен данък върху частта от печалбата, произхождаща от дивиденти с чуждестранен произход, може да подаде иск за възстановяване на този недължимо платен данък, доколкото той надхвърля увеличения размер на корпоративния данък, който разглежданата държава членка е имала право да събере, за да компенсира по-ниската номинална данъчна ставка, с която е обложена стоящата в основата на дивидентите с чуждестранен произход печалба, в сравнение с номиналната данъчна ставка, приложима към печалбата на дружеството майка, местно лице.

               4.

               Правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че дружество, което е местно лице на държава членка и притежава дялово участие в дружество — местно лице на трета държава, предоставящо му безспорно влияние върху решенията на последното дружество и позволяващо му да определя неговата дейност, може да се позовава на член 63 ДФЕС, за да оспори съвместимостта с тази разпоредба на законодателството на посочената държава членка относно данъчното третиране на дивиденти с произход от тази трета държава, което не се прилага изключително към положения, при които дружеството майка упражнява решаващо влияние върху разпределящото дивиденти дружество.

               5.

               Отговорът на Съда на третия въпрос, отправен в рамките на производството, в което е постановено Решение по дело Test Claimants in the FII Group Litigation, посочено по-горе, не се прилага, когато установените в други държави членки дъщерни дружества, в полза на които не е могло да се направи никакво прехвърляне на авансов корпоративен данък, не се облагат в държавата членка на дружеството майка.

      (1)  ОВ C 103, 2.4.2011 г.