title: Дело T-511/08: Жалба, подадена на 27 ноември 2008 г.  — Unity OSG FZE/Съвет и EUPOL АФГАНИСТАН

text:
               7.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/44

         Жалба, подадена на 27 ноември 2008 г. — Unity OSG FZE/Съвет и EUPOL АФГАНИСТАН
   (Дело T-511/08)
   (2009/C 32/86)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Unity OSG FZE (Дубай, Обединени арабски емирства) (представители: C. Bryant и J. McEwen, lawyers)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз и Полицейска мисия на Европейския съюз в Афганистан (EUPOL АФГАНИСТАН)
   Искания на жалбоподателя

               —

               Отмяна на Решението на Полицейската мисия на Европейския съюз в Афганистан („EUPOL АФГАНИСТАН“) (i) за отхвърляне на офертата на жалбоподателя във връзка с договор за предоставяне на охранителни услуги и услуги за лична защита в Афганистан, (ii) за възлагане на договора на друг оферент, както жалбоподателят е уведомен с писмо от 23 ноември 2008 г.;

               —

               да осъди ответника да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски съгласно член 87 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд.

         Правни основания и основни доводи
   На 19 декември 2007 г. жалбоподателят сключва договор с Полицейската мисия на Европейския съюз в Афганистан (1) („EUPOL АФГАНИСТАН“) за предоставяне на охранителни услуги. През септември 2008 г. EUPOL АФГАНИСТАН публикува на електронната страница на Европейската комисия обявление за възлагане на обществена поръчка за предоставяне на охранителни услуги и услуги за лична защита (2) във връзка с програмата „EuropeAid“ и в съответствие с разпоредбите на дял V от част първа на Финансовия регламент 1605/2002 (3) („Финансов регламент“) и правилата на прилагане на Финансовия регламент, съдържащи се в Регламент 2342/2002 на Комисията (4).
   Жалбоподателят иска да бъде отменено решението на EUPOL АФГАНИСТАН от 23 ноември 2008 г., с което жалбоподателят е информиран, че неговата оферта не е приета и че договорът е възложен на Armor Group, със следните мотиви:
   На първо място, жалбоподателят поддържа, че ответникът е нарушил принципите на равно третиране и на недопускане на дискриминация, които се съдържат в член 89, параграф 1 от Финансовия регламент.
   На второ място, жалбоподателят изтъква, че не са изпълнени условията, приложими към контактите между възложителя и оферентите в процедурата по възлагане на обществена поръчка, предвидени в член 99 от Финансовия регламент и в член 120, параграф 2, буква г) и член 148 от Правилата за прилагане.
   На трето място жалбоподателят поддържа, че не са изпълнени изискванията за публикуване на обявление за обществена поръчка първо в Официален вестник на Европейския съюз, преди да се публикува другаде, както са изложени в член 121 Правилата за прилагане. Според жалбоподателя това изискване не е изпълнено тъй като обявлението е публикувано първо на електронната страница на EuropAid, а не в Официален вестник.
   На четвърто място жалбоподателят изтъква, че не е изпълнено изискването за спазване на минималните срокове за ускорена ограничена процедура, установена в член 142, параграф 1 от Финансовия регламент.
   На пето място жалбоподателят поддържа, че ответникът не е изпълнил задължението, предвидено в член 158, буква а) Правилата за прилагане, за период на изчакване между решението за възлагане на договора и подписването му. В допълнение жалбоподателят изтъква, че ответникът не се е мотивирал надлежно, в съответствие с член 253 ЕО.

      (1)  Създадена на 30 май 2007 г. съгласно Съвместно действие 2007/369/ОВППС (OВ L 139, 2007 г., стp. 33).

      (2)  Обявлението е публикувано в притурката към Официален вестник от 7 октомври 2008 г., 2008/S 194-255613

      (3)  OВ L 248, 2002 г., стp. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198

      (4)  OВ L 357, 2002 г., стp. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 4, стр. 3


title: Дело T-86/06: Определение на Първоинстанционния съд от 16 юли 2009 г. — Studio Bichara и др./Комисия

text:
               26.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 233/21

         Определение на Първоинстанционния съд от 16 юли 2009 г. — Studio Bichara и др./Комисия
   (Дело T-86/06) (1)

   2009/C 233/41

      Език на производството: италиански

   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 121, 20.5.2006 г.


title: Дело C-425/12: Решение на Съда (пети състав) от 12 декември 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto — Португалия) — Portgás — Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, SA/Ministério da Agricultura, do Mar, do Ambiente e do Ordenamento do Território (Процедури за възлагане на обществени поръчки в областта на водоснабдяването, енергетикатﾰ, транспорта и телекомуникациите — Директива 93/38/ЕИО — Липса на транспониране във вътрешното право — Възможност за държава членка да се позовава на тази директива срещу организация—концесионер на обществена услуга, при липсата на транспониране на този акт във вътрешното право)

text:
               22.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 52/17

         Решение на Съда (пети състав) от 12 декември 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto — Португалия) — Portgás — Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, SA/Ministério da Agricultura, do Mar, do Ambiente e do Ordenamento do Território
   (Дело C-425/12) (1)

   (Процедури за възлагане на обществени поръчки в областта на водоснабдяването, енергетиката, транспорта и телекомуникациите - Директива 93/38/ЕИО - Липса на транспониране във вътрешното право - Възможност за държава членка да се позовава на тази директива срещу организация—концесионер на обществена услуга, при липсата на транспониране на този акт във вътрешното право)
   2014/C 52/28
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Portgás — Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, SA

      Ответник: Ministério da Agricultura, do Mar, do Ambiente e do Ordenamento do Território

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto — Португалия — Тълкуване на член 2, параграф 1, буква б), на член 4, параграф 1 и на член 14, параграф 1, буква в), подточка i) от Директива 93/38/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 г. относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки от възложители, извършващи дейност във водоснабдяването, енергетиката, транспорта и телекомуникационния сектор (ОВ L 199, стр. 84), изменена с Директива 98/4/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 1998 г. (ОВ L 101, стр. 1) — Непосредствено действие — Възможност за държавата да се позовава на посочената директива срещу организация — концесионер на обществена услуга, при липсата на транспониране на този акт във вътрешното право

      Диспозитив

   Член 4, параграф 1, член 14, параграф 1, буква в), подточка i) и член 15 от Директива 93/38/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки от възложители, извършващи дейност във водоснабдяването, енергетиката, транспорта и телекомуникационния сектор, изменена с Директива 98/4/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 1998 година, трябва да се тълкуват в смисъл, че те не могат да бъдат противопоставени на частно предприятие единствено с мотива че последното има качеството на концесионер на услуга в обществен интерес, който се ползва от изключителен режим и попада в приложното поле на тази директива спрямо лицата, при положение че посочената директива още не е транспонирана във вътрешния правен ред на съответната държава членка.
   Подобно предприятие, на което е възложено предоставянето на услуги в обществен интерес по силата на акт на публичен орган и под негов надзор и което поради тази причина разполага с изключителни правомощия в сравнение с тези, които произтичат от правните норми, приложими към отношенията между частноправни субекти, е длъжно да спазва разпоредбите на Директива 93/38, изменена с Директива 98/4, и следователно органите на държава членка могат да му противопоставят тези разпоредби.

      (1)  ОВ C 389, 15.12.2012 г.


title: Дело C-145/11: Решение на Съда (трети състав) от 19 юли 2012 г. — Европейска комисия/Френска република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2001/82/ЕО — Ветеринарни лекарствени продукти — Децентрализирана процедура за предоставяне на разрешително за пускане на пазара на ветеринарен лекарствен продукт в няколко държави членки — Генерични лекарствени продукти, сходни с вече разрешените референтни лекарствени продукти — Отказ за валидиране на заявлението от държава членка — Състав и форма на лекарствения продукт)

text:
               29.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 295/10

         Решение на Съда (трети състав) от 19 юли 2012 г. — Европейска комисия/Френска република
   (Дело C-145/11) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2001/82/ЕО - Ветеринарни лекарствени продукти - Децентрализирана процедура за предоставяне на разрешително за пускане на пазара на ветеринарен лекарствен продукт в няколко държави членки - Генерични лекарствени продукти, сходни с вече разрешените референтни лекарствени продукти - Отказ за валидиране на заявлението от държава членка - Състав и форма на лекарствения продукт)
   2012/C 295/16
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: M. Šimerdová, A. Marghelis и O. Beynet)

      Ответник: Френска република (представители: G. de Bergues, S. Menez и R. Loosli-Surrans)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 32 и 33 от Директива 2001/82/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година относно кодекса на Общността за ветеринарните лекарствени продукти (ОВ L 311, стp. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 31, стр. 200) — Децентрализирана процедура за предоставяне на разрешително за пускане на пазара в повече от една държава членка — Генерични лекарствени продукти, сходни с вече разрешените референтни лекарствени продукти — Отказ за валидиране от държава членка, основан на научни мотиви, свързани със състава на лекарствения продукт и с избора на фармацевтичната форма — Принцип за взаимно признаване

      Диспозитив

               1.

               Като е отказала да валидира две заявления за разрешителни за пускане на пазара на ветеринарните лекарствени продукти CT-Line 15 % Premix и CT-Line 15 % Oral Powder в рамките на децентрализираната процедура, предвидена в Директива 2001/82/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година относно кодекса на Общността за ветеринарните лекарствени продукти, изменена с Директива 2004/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г., Френската република не е изпълнила задълженията си по членове 32 и 33 от тази директива.

               2.

               Осъжда Френската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 160, 28.5.2011 г.


title: Дело C-147/13: Решение на Съда (голям състав) от 5 май 2015 г. — Кралство Испания/Съвет на Европейския съюз (Жалба за отмяна — Осъществяване на засилено сътрудничество — Единен патент — Регламент (ЕС) № 1260/2012 — Разпоредби относно превода — Принцип на недопускане на дискриминация — Член 291 ДФЕС — Делегиране на правомощия на органи извън Европейския съюз — Член 118, втора алинея ДФЕС — Правно основание — Принцип на автономия на правото на Съюза)

text:
               29.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/5

         Решение на Съда (голям състав) от 5 май 2015 г. — Кралство Испания/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-147/13) (1)

   ((Жалба за отмяна - Осъществяване на засилено сътрудничество - Единен патент - Регламент (ЕС) № 1260/2012 - Разпоредби относно превода - Принцип на недопускане на дискриминация - Член 291 ДФЕС - Делегиране на правомощия на органи извън Европейския съюз - Член 118, втора алинея ДФЕС - Правно основание - Принцип на автономия на правото на Съюза))
   (2015/C 213/08)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Испания (представители: E. Chamizo Llatas и S. Centeno Huerta)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: T. Middleton, F. Florindo Gijón, M. Balta и L. Grønfeldt)

      Страни, встъпили в подкрепа на ответника: Кралство Белгия (представители: C. Pochet, J.-C. Halleux и T. Materne), Чешка република (представители: M. Smolek и J. Vláčil), Кралство Дания (представители: C. Thorning и M. Wolff), Федерална република Германия (представители: T. Henze, M. Möller и J. Kemper), Френска република (представители: G. de Bergues, F.-X. Bréchot, D. Colas и N. Rouam), Великото херцогство Люксембург, Унгария (представители: M. Fehér и K. Szíjjártó), Кралство Нидерландия (представители: M. Bulterman и J. Langer), Кралство Швеция (представители: A. Falk и C. Meyer-Seitz), Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: M. Holt, подпомаган от J. Stratford, QC, и от T. Mitcheson, barrister), Европейски парламент (представители: M. Gómez-Leal, U. Rösslein и M. Dean), Европейска комисия (представители: I. Martínez del Peral, T. van Rijn, B. Smulders и F. Bulst)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Кралство Испания понася наред с направените от него съдебни разноски и тези на Съвета на Европейския съюз.

               3)

               Кралство Белгия, Чешката република, Кралство Дания, Федерална република Германия, Френската република, Великото херцогство Люксембург, Унгария, Кралство Нидерландия, Кралство Швеция, Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия, Европейският парламент и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 171, 15.6.2013 г.


title: Дело T-431/04: Определение на Първоинстанционния съд от 16 януари 2009 г. — Италия/Комисия

text:
               21.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/53

         Определение на Първоинстанционния съд от 16 януари 2009 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-431/04) (1)

   (2009/C 69/116)

      Език на производството: италиански

   Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 314, 18.12.2004 г.


title: Дело T-465/12: Решение на Общия съд от 15 юли 2015 г. — AGC Glass Europe и др./Комисия (Конкуренция — Административно производство — Европейски пазар на автомобилно стъкло — Публикуване на решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО — Отхвърляне на искане за поверително третиране на информация, която Комисията възнамерява да публикува — Задължение за мотивиране — Поверителност — Професионална тайна — Програма за освобождаване от глоби или намаляване на техния размер — Оправдани правни очаквания — Равно третиране)

text:
               14.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 302/43

         Решение на Общия съд от 15 юли 2015 г. — AGC Glass Europe и др./Комисия
   (Дело T-465/12) (1)

   ((Конкуренция - Административно производство - Европейски пазар на автомобилно стъкло - Публикуване на решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО - Отхвърляне на искане за поверително третиране на информация, която Комисията възнамерява да публикува - Задължение за мотивиране - Поверителност - Професионална тайна - Програма за освобождаване от глоби или намаляване на техния размер - Оправдани правни очаквания - Равно третиране))
   (2015/C 302/55)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: AGC Glass Europe (Брюксел, Белгия), AGC Automotive Europe SA (Фльорюс, Белгия), AGC France SAS (Бусоа, Франция), AGC Flat Glass Italia Srl (Кунео, Италия), AGC Glass UK Ltd (Нортхамптън, Обединено Кралство), AGC Glass Germany GmbH (Вегберг, Германия) (представители: L. Garzaniti, J. Blockx, P. Niggemann, A. Burckett St Laurent, адвокати, и S. Ryan, solicitor)

      Ответник: Европейска комисия (представители: M. Kellerbauer, G. Meessen и P. Van Nuffel)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C (2012) 5719 окончателен на Комисията от 6 август 2012 година, с което се отхвърля искането за поверително третиране, подадено от AGC Glass Europe SA, AGC Automotive Europe SA, AGC France SAS, AGC Flat Glass Italia Srl, AGC Glass UK Ltd и AGC Glass Germany GmbH, на основание член 8 от Решение 2011/695/ЕС на председателя на Комисията от 13 октомври 2011 година относно функцията и мандата на служителя по изслушването в някои производства по конкуренция (дело COMP/39.125 — Автомобилно стъкло).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда AGC Glass Europe SA, AGC Automotive Europe SA, AGC France SAS, AGC Flat Glass Italia Srl, AGC Glass UK Ltd и AGC Glass Germany GmbH да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 379, 8.12.2012 г.


title: Съединени дела T-373/10, T-374/10, T-382/10 и T-402/10: Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — Villeroy & Boch Austria и др./Комисия (Конкуренция — Картели — Белгийски, германски, френски, италиански, нидерландски и австрийски пазар на оборудване за баня — Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП — Съгласуване на увеличения на цени и обмен на чувствителна търговска информация — Едно-единствено нарушение — Отговорност за неправомерното поведение — Доказване — Глоби — Насоки относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г. — Забрана за прилагане с обратна сила — Разумен срок)

text:
               9.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 325/24

         Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — Villeroy & Boch Austria и др./Комисия
   (Съединени дела T-373/10, T-374/10, T-382/10 и T-402/10) (1)

   (Конкуренция - Картели - Белгийски, германски, френски, италиански, нидерландски и австрийски пазар на оборудване за баня - Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП - Съгласуване на увеличения на цени и обмен на чувствителна търговска информация - Едно-единствено нарушение - Отговорност за неправомерното поведение - Доказване - Глоби - Насоки относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г. - Забрана за прилагане с обратна сила - Разумен срок)
   2013/C 325/40
   Езици на производството: немски, френски и нидерландски

      Страни

      Жалбоподатели: Villeroy & Boch Austria GmbH (Мондзее, Австрия) (представители: A. Reidlinger, S. Dethof, M. Klusmann и K. Blau-Hansen, avocats) (дело T-373/10); Villeroy & Boch AG (Метлах, Германия) (представители: M. Klusmann, avocat, S. Thomas, преподавател) (дело T-374/10); Villeroy et Boch SAS (Париж, Франция) (представители: J. Philippe, K. Blau-Hansen, avocats и A. Villette, solicitor) (дело T-382/10); и Villeroy & Boch — Belgium (Брюксел, Белгия) (представители: O. Brouwer, J. Blockx и N. Lorjé, avocats) (дело T-402/10)

      Ответник: Европейска комисия (представители: по дело T-373/10, първоначално F. Castillo de la Torre, R. Sauer, F. Ronkes Agerbeek и A. Antoniadis, впоследствие F. Castillo de la Torre, R. Sauer и F. Ronkes Agerbeek, подпомагани от G. van der Wal и M. van Heezik, avocats; по дело T-374/10, A. Antoniadis, R. Sauer и F. Ronkes Agerbeek; по дело T-382/10, F. Castillo de la Torre, F. Ronkes Agerbeek и N. von Lingen, подпомагани от G. van der Wal и M. van Heezik; и по дело T-402/10, F. Castillo de la Torre, F. Ronkes Agerbeek, подпомагани от G. van der Wal и M. van Heezik)

      Предмет

   Като главно искане, отмяна на Решение C(2010) 4185 окончателен на Комисията от 23 юни 2010 г. относно производство съгласно член 101 от ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/39.092 — Оборудване за баня) в частта, която се отнася до жалбоподателите, и при условията на евентуалност, искане да се намали размерът на наложената им глоба.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбите по дела T-373/10, T-382/10 и T-402/10.

               2.

               По дело T-374/10: отменя член 1, параграф 7 от Решение C(2010) 4185 окончателен на Комисията от 23 юни 2010 г. относно производство съгласно член 101 от ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/39.092 — Оборудване за баня) в частта, в която е констатирано, че Villeroy & Boch AG е участвало в картел в сектора на оборудване за баня в Белгия, Германия, Франция, Италия, Нидерландия и Австрия преди 12 октомври 1994 г.

               3.

               По дело T-374/10: отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               4.

               Villeroy & Boch Austria GmbH, Villeroy et Boch SAS и Villeroy & Boch — Belgium понасят направените от тях съдебни разноски, както и тези, направени от Европейската комисия по дела T-373/10, T-382/10 и T-402/10.

               5.

               Villeroy & Boch AG понася седем осми от направените от него съдебни разноски и седем осми от тези, направени от Комисията по дело T-374/10.

               6.

               Комисията понася една осма от направените от нея съдебни разноски и една осма от тези, направени от Villeroy & Boch AG по дело T-374/10.

      (1)  ОВ C 301, 6.11.2010 г.


title: Дело T-465/09: Жалба, подадена на 19 ноември 2009 г. — Jurašinović/Съвет

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/59

         Жалба, подадена на 19 ноември 2009 г. — Jurašinović/Съвет
   (Дело T-465/09)
   2010/C 24/105
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Ivan Jurašinović (Анжер, Франция) (представител: M. Jarry, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението от 22 септември 2009 г., с което на жалбоподателя се предоставя само частичен достъп до следните документи: Доклади на наблюдателите на Европейския съюз в Хърватия относно зоната Книн, от 1 август до 31 август 1995 г.,

               —

               да се осъди Съветът на ЕС — Генерален секретариат, да разреши електронния достъп до всички искани документи,

               —

               да се осъди Съветът на ЕС да заплати на жалбоподателя сума в размер на 2 000 EUR без ДДС или 2 392 EUR с ДДС като разноски по производството, заедно с лихви съгласно лихвения процент на ЕЦБ към датата на подаване на жалбата.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна на решението от 22 септември 2009 г., с което му се отказва пълен достъп до докладите на наблюдателите на Европейския съюз в Хърватия относно зоната Книн, от 1 август до 31 август 1995 г.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква три правни основания, изведени от:

               —

               липса на засягане на защитата на обществения интерес по отношение на международните отношения съгласно член 4, параграф 1 от Регламент № 1049/2001 (1), доколкото:

                           —

                           никаква специфична защита не можело да се приложи по отношение на въпросните документи, и

                           —

                           дори да се допусне, че по отношение на исканите документи е възможно да се приложи специфична защита, член 4, параграф 7 от Регламент № 1049/2001 предвижда, че „изключенията, както са установени в параграфи 1, 2 и 3, се прилагат само за периода, през който защитата по отношение на съдържанието на документа е обоснована“. Половината от предвидения в член 4, параграф 7 максимален период на защита, обаче е изтекъл, което обстоятелство било основание да се предостави достъп до исканите документи,

                           —

                           накрая, документите, чието предоставяне се иска, не били чувствителни документи по смисъла на член 9 от Регламент № 1049/2001,

               —

               липса на засягане на обществената сигурност съгласно член 4, параграф 1 от Регламент № 1049/2001, доколкото:

                           —

                           обстоятелството, че в тези документи трети лица са направили „поверителни“ изявления, било без значение, тъй като Регламент № 1049/2001 не дава право на институциите да отказват достъп до документи, за да защитят хипотетични „трети лица“,

                           —

                           доводите на Съвета, отнасящи се до „защитата“ на физическата неприкосновеност на наблюдателите, свидетелите и източниците, изразяват воля за защита на частните интереси на тези лица и не са свързани с обществената сигурност, и

                           —

                           за да отговори на необходимостта да запази анонимността на някои лица и същевременно да се съобрази с обществения интерес, Съветът винаги може да ограничи публичния достъп до исканите документи, като заличи съдържащите се в тях лични данни, чрез които може да се установи кои са „третите лица“.

               —

               обстоятелството, че исканите документи вече са били оповестени.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Съединени дела C-464/13 и C-465/13: Решение на Съда (четвърти състав) от 11 март 2015 г. (преюдициални запитвания от Bundesarbeitsgericht — Германия) — Europäische Schule München/Silvana Oberto (C-464/13), Barbara O’Leary (C-465/13) (Преюдициално запитване — Статут на Европейските училища — Компетентност на Съвета по жалбите към Европейските училища да се произнесе по срочен трудов договор, сключен между Европейско училище и учител, който не е назначен или командирован от държава членка)

text:
               4.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 146/2

         Решение на Съда (четвърти състав) от 11 март 2015 г. (преюдициални запитвания от Bundesarbeitsgericht — Германия) — Europäische Schule München/Silvana Oberto (C-464/13), Barbara O’Leary (C-465/13)
   (Съединени дела C-464/13 и C-465/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Статут на Европейските училища - Компетентност на Съвета по жалбите към Европейските училища да се произнесе по срочен трудов договор, сключен между Европейско училище и учител, който не е назначен или командирован от държава членка))
   (2015/C 146/02)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesarbeitsgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Europäische Schule München

      Ответници: Silvana Oberto (C-464/13), Barbara O’Leary (C-465/13)

      Диспозитив

               1)

               Член 27, параграф 2, първа алинея, първо изречение от Конвенцията за определяне на статута на Европейските училища, сключена в Люксембург на 21 юни 1994 г. между държавите членки и Европейските общности, трябва да се тълкува в смисъл, че назначените от Европейско училище учители на непълен работен ден, които не са командировани от държавите членки, попадат в кръга на посочените в тази разпоредба лица, за разлика от членовете на административния и помощния персонал, които са изключени от посочения кръг лица.

               2)

               Член 27, параграф 2, първа алинея, първо изречение от Конвенцията за определяне на статута на Европейските училища трябва да се тълкува в смисъл, че допуска възможността споразумение относно ограничаването на продължителността на трудово правоотношение, което се съдържа в сключения между училището и учителя на непълен работен ден трудов договор, да се смята за акт, който засяга неблагоприятно посочения учител.

               3)

               Член 27, параграф 2, първа алинея, първо изречение от Конвенцията за определяне на статута на Европейските училища трябва да се тълкува в смисъл, че допуска възможността акт, издаден от директора на Европейско училище при упражняване на неговите правомощия, да попада по принцип в приложното поле на тази разпоредба. Точки 1.3, 3.2 и 3.4 от Статута на учителите на непълен работен ден, назначени между 1 септември 1994 г. и 31 август 2011 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че разглеждането на спор по законосъобразността на споразумение относно ограничаването на продължителността на трудово правоотношение, което се съдържа в сключения между учител на непълен работен ден и посочения директор трудов договор, е от изключителната компетентност на Съвета по жалбите към Европейските училища.

      (1)  ОВ C 336, 16.11.2013 г.


title: Дело F-6/07: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 8 май 2008 г. — Suvikas/Cъвет (Публична служба — Срочно наети служители — Искане в хода на производството — Поверителни документи — Незаконосъобразно получени документи — Изключване на документи от доказателствата по делото — Назначаване — Свободна длъжност — Незаконосъобразно отхвърляне на кандидатура — Отмяна — Искане за обезщетение — Загуба на възможност за назначаване — Преценка ex aequo et bono )

text:
               21.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/23

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 8 май 2008 г. — Suvikas/Cъвет
   (Дело F-6/07)
   (Публична служба - Срочно наети служители - Искане в хода на производството - Поверителни документи - Незаконосъобразно получени документи - Изключване на документи от доказателствата по делото - Назначаване - Свободна длъжност - Незаконосъобразно отхвърляне на кандидатура - Отмяна - Искане за обезщетение - Загуба на възможност за назначаване - Преценка ex aequo et bono)
   (2008/C 158/39)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Risto Suvikas (Хeлзинки, Финландия) (представител: M.-A. Lucas, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Arpio Santacruz и I. Šulce)
   Предмет
   От една страна, отмяна на решение на Консултативния комитет за подбор, с което жалбоподателят не е включен в списъка на избраните кандидати при извършения подбор по обявлението за свободни длъжности на Съвета В/024, и от друга, отмяна на този списък, както и на решенията на Съвета, с които на свободните длъжности се назначават включените в него кандидати, а не се назначава жалбоподателят — Искане за обезщетение за вреди.
   Диспозитив

               1)

               Документите, представени от г-н Suvikas в приложения A 14-A 16 от жалбата, се изключват от доказателствата по делото.

               2)

               Отменя решението от 20 февруари 2006 г. на оправомощения да сключва договорите орган, с което г-н Suvikas не е включен в списъка на избраните кандидати след подбора на срочно наети служители Съвет/B/024.

               3)

               Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати на г-н Suvikas обезщетение за претърпените от него имуществени вреди в размер от 20 000 EUR.

               4)

               Отхвърля жалбата в останалата й част.

               5)

               Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-128/14: Решение на Съда (първи състав) от 28 април 2016 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Staatssecretaris van Financiën/Het Oudeland Beheer BV (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — ДДС — Облагаеми сделки — Употреба за нуждите на икономическата дейност на стоки, придобити „в рамките на икономическата дейност“ — Третиране като възмездна доставка — Данъчна основа)

text:
               4.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/5

         Решение на Съда (първи състав) от 28 април 2016 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Staatssecretaris van Financiën/Het Oudeland Beheer BV
   (Дело C-128/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - ДДС - Облагаеми сделки - Употреба за нуждите на икономическата дейност на стоки, придобити „в рамките на икономическата дейност“ - Третиране като възмездна доставка - Данъчна основа))
   (2016/C 243/03)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Staatssecretaris van Financiën

      Ответник: Het Oudeland Beheer BV

      Диспозитив

               1)

               Член 11, A, параграф 1, буква б) от Шеста директива 77/388/EИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 95/7/ЕО на Съвета от 10 април 1995 г., трябва да се тълкува в смисъл, че стойността на вещно право, което дава на титуляря си право на ползване върху недвижим имот, и разходите за довършване на построена в него офис сграда могат да се включат в данъчната основа на доставка по член 5, параграф 7, буква а) от Шеста директива, ако данъчнозадълженото лице вече е платило за тях ДДС, който обаче веднага и изцяло е приспаднало.

               2)

               В случай като разглеждания в главното производство, в който парцел и намираща се в него сграда в строеж са придобити посредством учредяване на вещно право, което дава на титуляря си право на ползване на тези недвижими имоти, член 11, A, параграф 1, буква б) от Шеста директива 77/388/EИО, изменена с Директива 95/7, трябва да се тълкува в смисъл, че стойността на вещното право, което следва да се вземе предвид в данъчната основа за доставка по член 5, параграф 7, буква а) от същата директива, съответства на стойността на ежегодно дължимите като възнаграждение суми за оставащия срок на действие на договора, коригирани или капитализирани по същия метод като този, използван за определяне на стойността на учреденото право на дългосрочно ползване.

      (1)  ОВ C 159 от 26.5.2014 г.


title: Дело C-482/09: Решение на Съда (първи състав) от 22 септември 2011 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division), Обединеното кралство) — Budějovický Budvar, národní podnik/Anheuser-Busch, Inc. (Марки — Директива 89/104/ЕИО — Член 9, параграф 1 — Понятие бездействие — Ограничаване в резултат на бездействие — Начален момент на срока, след изтичането на който правата биват ограничени поради бездействие — Необходими условия, за да започне да тече срокът, след изтичането на който правата биват ограничени поради бездействие — Член 4, параграф 1, буква а) — Регистрация на две идентични марки, обозначаващи идентични стоки — Функции на марката — Добросъвестно паралелно използване)

text:
               12.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 331/3

         Решение на Съда (първи състав) от 22 септември 2011 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division), Обединеното кралство) — Budějovický Budvar, národní podnik/Anheuser-Busch, Inc.
   (Дело C-482/09) (1)

   (Марки - Директива 89/104/ЕИО - Член 9, параграф 1 - Понятие „бездействие“ - Ограничаване в резултат на бездействие - Начален момент на срока, след изтичането на който правата биват ограничени поради бездействие - Необходими условия, за да започне да тече срокът, след изтичането на който правата биват ограничени поради бездействие - Член 4, параграф 1, буква а) - Регистрация на две идентични марки, обозначаващи идентични стоки - Функции на марката - Добросъвестно паралелно използване)
   2011/C 331/04
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Страни в главното производство

      Ищец: Budějovický Budvar, národní podnik

      Ответник: Anheuser-Busch, Inc.

      Предмет

   Преюдициално запитване — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Тълкуване на член 4, параграф 1, буква a) и член 9, параграф 1 от Директива 89/104/ЕИО: Първа директива на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 40, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92) — Ограничаване в резултат на бездействие — Понятие „бездействие“— Общностноправно понятие? — Възможност за прилагане на националното право в съответната област, включително на правилата относно добросъвестното паралелно използване на две идентични марки

      Диспозитив

               1.

               Бездействието по смисъла на член 9, параграф 1 от Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките е понятие на правото на Съюза и не може да се счита, че притежателят на по-ранна марка е търпял известното му отдавна, продължително, безспорно доказано и добросъвестно използване от трето лице на по-късна марка, идентична на марката на притежателя, ако същият изобщо не е имал възможност да се противопостави на това използване.

               2.

               Регистрацията на по-ранната марка в съответната държава членка не е необходимо условие, за да започне да тече предвиденият в член 9, параграф 1 от Директива 89/104 срок, след изтичането на който правата биват ограничени поради бездействие. Условията, които са необходими, за да започне да тече този срок и които националният съд следва да провери, са, първо, по-късната марка да е регистрирана в съответната държава членка, второ, заявката за регистрация на тази марка да е направена добросъвестно, трето, притежателят на по-късната марка да я е използвал в държавата членка, в която тя е била регистрирана, и четвърто, притежателят на по-ранната марка да е знаел за регистрацията на по-късната марка и за използването ѝ, след като е регистрирана.

               3.

               Член 4, параграф 1, буква а) от Директива 89/104 трябва да се тълкува в смисъл, че искането на притежателя на по-ранна марка за отмяна на по-късна идентична марка, обозначаваща идентични стоки, не може да бъде уважено в случай на добросъвестно паралелно и продължително използване на тези две марки, когато при обстоятелства като разглежданите по главното производство това използване не засяга или не може да засегне основната функция на марката, която е да гарантира на потребителите произхода на стоките или услугите.

      (1)  ОВ C 24, 30.1.2010 г.


title: Дело T-24/06: Решение на Първоинстанционния съд от 6 октомври 2009 г. — MABB/Комисия (Държавни помощи — Цифрова наземна телевизия — Помощ, предоставена от германските власти на радиотелевизионните оператори, които използват мрежата на цифрова наземна телевизия (DVB-T) в провинцията Берлин-Бранденбург — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар и се нарежда нейното възстановяване — Жалба за отмяна — Липса на лично засягане — Недопустимост)

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/39

         Решение на Първоинстанционния съд от 6 октомври 2009 г. — MABB/Комисия
   (Дело T-24/06) (1)

   (Държавни помощи - Цифрова наземна телевизия - Помощ, предоставена от германските власти на радиотелевизионните оператори, които използват мрежата на цифрова наземна телевизия (DVB-T) в провинцията Берлин-Бранденбург - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар и се нарежда нейното възстановяване - Жалба за отмяна - Липса на лично засягане - Недопустимост)
   2009/C 282/73
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Medienanstalt Berlin-Brandenburg (MABB) (Берлин, Германия) (представители: първоначално M. Schütte, avocat, и B. Immenkamp, solicitor, впоследствие M. Schütte)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: H. van Vliet и K. Gross)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Deutscher Kabelverband eV (Берлин, Германия) (представители: K. Struckmann, C. Arhold и N. Wimmer, avocats)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2006/513/ЕО на Комисията от 9 ноември 2005 г. относно държавна помощ, приведена в действие от Федерална република Германия в полза на въвеждането на цифрова наземна телевизия (DVB-T) в провинцията Берлин-Бранденбург (ОВ L 200, 2006 г., стр. 14).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2.

               Осъжда Medienanstalt Berlin-Brandenburg (MABB) да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 86, 8.4.2006 г.


title: Дело C-36/14: Решение на Съда (шести състав) от 10 септември 2015 г. — Европейска комисия/Република Полша (Неизпълнение на задължения от държава членка — Вътрешен пазар на природен газ — Директива 2009/73/ЕО — Държавна намеса, състояща се в налагане на задължение за прилагане на одобрени от национален орган цени за доставка — Мярка с неограничено действие във времето — Липса на задължителен периодичен контрол по отношение на необходимостта от мярката и правилата за прилагането ѝ — Прилагане към неограничен кръг бенефициери без разлика между клиентите и без разлика според различните обстоятелства — Пропорционалност)

text:
               3.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/7

         Решение на Съда (шести състав) от 10 септември 2015 г. — Европейска комисия/Република Полша
   (Дело C-36/14) (1)

   ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Вътрешен пазар на природен газ - Директива 2009/73/ЕО - Държавна намеса, състояща се в налагане на задължение за прилагане на одобрени от национален орган цени за доставка - Мярка с неограничено действие във времето - Липса на задължителен периодичен контрол по отношение на необходимостта от мярката и правилата за прилагането ѝ - Прилагане към неограничен кръг бенефициери без разлика между клиентите и без разлика според различните обстоятелства - Пропорционалност))
   (2015/C 363/08)
   Език на производството: полски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: K. Herrmann и M. Patakia)

      Ответник: Република Полша (представител: B. Majczyna)

      Диспозитив

               1)

               Като прилага режим на държавна намеса, състоящ се в налагането на задължение за енергийните предприятия да прилагат цени за доставка на природен газ, одобрени от председателя на Urzad Regulacji Energetyki (Служба за енергийно регулиране), задължение, което не е ограничено във времето, а националното право не задължава националните административни органи периодично да преразглеждат необходимостта от него и правилата за прилагането му в газовия сектор с оглед на развитието в сектора, и което се прилага към неограничен кръг бенефициери или клиенти без разлика между клиентите и без разлика според положението им в рамките на отделните категории клиенти, Република Полша не изпълнява задълженията си по член 3, параграф 1 във връзка с член 3, параграф 2 от Директива 2009/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и за отмяна на Директива 2003/55/ЕО.

               2)

               Осъжда Република Полша да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 85, 22.3.2014 г.


title: Дело T-156/11: Жалба, подадена на 15 март 2011 г. — Since Hardware (Guangzhou)/Съвет

text:
               16.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 120/18

         Жалба, подадена на 15 март 2011 г. — Since Hardware (Guangzhou)/Съвет
   (Дело T-156/11)
   2011/C 120/40
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Since Hardware (Guangzhou) Co., Ltd (Guangzhou, Китайска народна република) (представители: V. Akritidis и Y. Melin, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 1243/2010 на Съвета от 20 декември 2010 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на дъски за гладене с произход от Китайската народна република, произведени от Since Hardware (Guangzhou) Co., Ltd. (1);

               —

               да нареди на Съвета да понесе всички съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на своята жалба жалбоподателят изтъква три правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от факта, че първоначално разследване, започнато по силата на член 5 от базовия регламент (2), не би могло да бъде насочено срещу отделно дружество, а трябва да е насочено срещу една или повече страни и всички намиращи се в тях производители. В това отношение жалбоподателят изтъква, че:

                           —

                           обжалваният регламент е в разрез с член 5 от базовия регламент и по-специално с параграф 9 от него, тълкуван във връзка с член 17 от същия регламент и в съответствие с правото на СТО, доколкото този член не позволява започване на нова антидъмпингова процедура срещу едно-единствено дружество;

                           —

                           обжалваният регламент нарушава член 9, параграфи 4—6 от базовия регламент, тълкувани в съответствие с правото на СТО, доколкото този член не позволява налагането на антидъмпингови мита на едно-единствено дружество, а изисква тези мита да бъдат наложени на всички дружества, намиращи се в една или повече страни;

                           —

                           обжалваният регламент нарушава член 9, параграф 3 от базовия регламент, по силата на който митото с нулева ставка, приложено към дружество, което е предмет на антидъмпингова процедура, може да се преразгледа единствено в съответствие с процедура за преразглеждане, започната по силата на член 11, параграф 3 от базовия регламент; при условията на евентуалност жалбоподателят изтъква, че Комисията на практика е извършила преразглеждане на приложеното спрямо него мито с нулева ставка в разрез с член 9, параграф 3 от базовия регламент, тълкуван в съответствие с доклад на Апелативния орган на СТО.

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушение на член 3 от базовия регламент и в частност на параграфи 2, 3 и 5 от него, доколкото антидъмпинговите мита са били наложени, без да е доказано, че през периода на разследване промишлеността на Съюза е претърпяла вреди.

               3.

               Третото правно основание е изведено от нарушение на правото на Съюза, доколкото на жалбоподателя не е бил предоставен статута на дружество, функциониращо в условията на пазарна икономика. В това отношение жалбоподателят изтъква, че:

                           —

                           решението да не му се предостави статута на дружество, функциониращо в условията на пазарна икономика, е било взето в зависимост от данните, с които е разполагала Европейската комисия, относно последиците от подобен отказ върху дъмпинговия марж на жалбоподателя, в нарушение на член 2, параграф 7, буква в), последна алинея от базовия регламент, както той е тълкуван в практиката на Общия съд;

                           —

                           доказателствената тежест, която Комисията е наложила на жалбоподателя, за да установи, че той функционира в условията на пазарна икономика, е прекомерна и нарушава общите принципи на правото на Съюза, по-конкретно принципа на добра администрация.

      (1)  ОВ L 338, стр. 22

      (2)  Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 343, стр. 51; Поправки в ОВ L 7, 12.1.2010 г., стр. 22 и в ОВ L 36, 10.2.2011 г., стр. 20)


title: Дело C-501/06 P: Жалба, подадена на 11 декември 2006 г. от GlaxoSmithKline Services Unlimited (GSK), anciennement Glaxo Wellcome plc против Решение на Първоинстанционния съд (четвърти разширен състав), постановено на 27 септември 2006 г. по дело Т-168/01: GlaxoSmithKline Services Unlimited срещу Комисията на Европейските общности

text:
               24.2.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 42/11

         Жалба, подадена на 11 декември 2006 г. от GlaxoSmithKline Services Unlimited (GSK), anciennement Glaxo Wellcome plc против Решение на Първоинстанционния съд (четвърти разширен състав), постановено на 27 септември 2006 г. по дело Т-168/01: GlaxoSmithKline Services Unlimited срещу Комисията на Европейските общности
   (Дело C-501/06 P)
   (2007/C 42/18)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: GlaxoSmithKline Services Unlimited (GSK), anciennement Glaxo Wellcome plc) [представители: I. Forrester QC, J. Venit, член на Нюйоркската адвокатска колегия, S. Martinez Lage, abogado, A. Komninos, Δικηγόρος, A. Schulz, Rechtsanwalt]

      Други страни в производството: Комисия на Европейските общности, Европейска асоциация на Евро-фармацевтичните компании [European Association of Euro Pharmaceutical Companies] (EAEPC), Bundesverband der Arzneimittel-Importeure eV, Spain Pharma, SA, Asociación de exportadores españoles de productos farmacéuticos (Aseprofar)
   Искания, отправени до Съда
   Жалбоподателят иска от Съда да:

               —

               отмени решението на Първоинстанционния съд в частта, с която се отхвърля искът на GSK за отмяна на член 1 от оспорваното решение или да предприеме всякакви други действия, необходими за постигането на справедлив изход от производството;

               —

               присъди съдебните разноските на GSK.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят възприема становището, че оспорваното решение следва да се отмени в частта, с която се отхвърля искът на GSK за отмяна на член 1 от решението, на следните основания:

               —

               Първоинстанционният съд е допуснал грешка, като е достигнал до извода, че Общите условия за продажби пораждат оценими анти-конкурентни последици и поради това нарушават член 81(1)ЕО и като не е оценил правилно техния действителен правен и стопански контекст. Освен това (i) самата вътрешномаркова ценова конкуренция, която Съдът упоменава в решението си, е резултат от изкривяване на пазара, и (ii) Съдът се позовава на твърденията за маржови преимущества, които крайните потребители в държавите-вносители биха могли да получат от участието на испанските търговци на едро във вътрешномарковата конкуренция.

               —

               Съдът не разполага с необходимата компетентност да направи фактически изводи относно възможните последици за пациенти и за лица, заплатили своите лекарства, предвид липсата на основание за подобни изводи в оспорваното решение на Комисията.


title: Дело T-364/15: Жалба, подадена на 4 юли 2015 г. — ADR Center/Комисия

text:
               14.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 302/63

         Жалба, подадена на 4 юли 2015 г. — ADR Center/Комисия
   (Дело T-364/15)
   (2015/C 302/78)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: ADR Center Srl (Рим, Италия) (представител: L. Tantalo, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение на Комисията C (2015) 3117 окончателен от 4 май 2015 г.,

               —

               при условията на евентуалност, да обяви за допустими всички разходи, за които Комисията е установила, че са недопустими,

               —

               да осъди ответника и всички встъпили лица да заплатят съдебните разноски, направени от жалбоподателя в това производство в размер, който Съдът определи по справедливост.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               С първото основание се твърди, че обжалваното решение трябва да бъде отменено поради липса на компетентност на Комисията да разпорежда възстановяване на разходи в договорни отношения.

               2.

               С второто основание се твърди, че обжалваното решение трябва да бъде отменено, тъй като се основава на фактически грешки и на грешки в преценката.

               3.

               С третото основание се твърди, че обжалваното решение трябва да бъде отменено, тъй като Комисията злоупотребила с правомощия.

               4.

               С четвъртото основание се твърди, че обжалваното решение трябва да бъде отменено, тъй като Комисията не изпълнила задължението си да изложи мотиви.


title: Дело T-3/16: Жалба, подадена на 4 януари 2016 г. — Allstate Insurance/СХВП (DRIVEWISE)

text:
               29.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/34

         Жалба, подадена на 4 януари 2016 г. — Allstate Insurance/СХВП (DRIVEWISE)
   (Дело T-3/16)
   (2016/C 078/46)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Allstate Insurance Company (Northfield, САЩ) (представител: G. Würtenberger, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Данни за производството пред СХВП

      Спорна марка: словна марка на Общността „DRIVEWISE“ — заявка за регистрация № 13 455 019

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на СХВП от 8 октомври 2015 г. по преписка R 956/2015-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав от 8 октомври 2015 г. по преписка R 956/2015-2 относно заявка за регистрация на марка на Общността № 013 455 019„DRIVEWISE“,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б), член 7, параграф 1, буква в) и член 7, параграф 2 от Регламент № 207/2009;

               —

               Нарушение на член 75 от Регламент № 207/2009.


title: Съединени дела C-244/10 и C-245/10: Решение на Съда (трети състав) от 22 септември 2011 г. (преюдициални запитвания от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Mesopotamia Broadcast A/S METV (C-244/10), Roj TV A/S (C-245/10)/Bundesrepublik Deutschland (Директива 89/552/ЕИО — Телевизионни дейности — Възможност за държава членка да забрани на своя територия дейността на телевизионен оператор, установен в друга държава членка — Мотив, изведен от засягане на разбирателството между народите)

text:
               12.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 331/4

         Решение на Съда (трети състав) от 22 септември 2011 г. (преюдициални запитвания от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Mesopotamia Broadcast A/S METV (C-244/10), Roj TV A/S (C-245/10)/Bundesrepublik Deutschland
   (Съединени дела C-244/10 и C-245/10) (1)

   (Директива 89/552/ЕИО - Телевизионни дейности - Възможност за държава членка да забрани на своя територия дейността на телевизионен оператор, установен в друга държава членка - Мотив, изведен от засягане на разбирателството между народите)
   2011/C 331/06
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesverwaltungsgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Mesopotamia Broadcast A/S METV (C-244/10), Roj TV A/S (C-245/10)

      Ответник: Федерална република Германия

      Предмет

   Преюдициално запитване — Bundesverwaltungsgericht — Тълкуване на членове 2а и 22а от Директива 89/552/ЕИО на Съвета от 3 октомври 1989 година относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност (ОВ L 298, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 215), изменена с Директива 97/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 юни 1997 г. (ОВ L 202, стр. 60; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 232) — Забрана на дейност с мотива за засягане на разбирателството между народите, прилагана от властите на държава членка по отношение на радиотелевизионен оператор, установен в друга държава членка — Изключване на правомощието на приемащата държава членка да възпрепятства на своя територия телевизионните предавания от други държави членки на основания, които попадат в областите, координирани с Директива 89/552/ЕИО — Допустимост на засягането на разбирателството между народите като основание за забрана, попадащо в областите, координирани с посочената директива

      Диспозитив

   Член 22а от Директива 89/552/ЕИО на Съвета от 3 октомври 1989 година относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност, изменена с Директива 97/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 юни 1997 година, трябва да се тълкува в смисъл, че обстоятелства като разглежданите в споровете по главните производства, попадащи в приложното поле на норма от националното право, забраняваща засягане на разбирателството между народите, трябва да се считат за включени в понятието „подбуждане към ненавист, основана на раса, пол, религия или националност“. Този член не възпрепятства дадена държава членка в приложение на обща нормативна уредба като Закона за сдруженията (Gesetz zur Regelung des öffentlichen Vereinsrechts) от 5 август 1964 г., изменен с член 6 от Закона от 21 декември 2007 г., да взема мерки по отношение на установен в друга държава членка телевизионен оператор с мотива, че дейностите и целите на този оператор нарушават забраната за засягане на разбирателството между народите, стига посочените мерки да не възпрепятстват — което трябва да бъде проверено от националния съд — препредаването в тесен смисъл на територията на приемащата държава членка на телевизионните предавания, реализирани от посочения оператор от територията на другата държава членка.

      (1)  ОВ C 234, 28.8.2010 г.


title: Дело C-328/15: Преюдициално запитване от Tribunalul Sibiu (Румъния), постъпило на 2 юли 2015 г. — Andreea Corina Târșia/Румънската държава, Universitatea „Lucian Blaga“ Сибиу, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

text:
               30.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/2

         Преюдициално запитване от Tribunalul Sibiu (Румъния), постъпило на 2 юли 2015 г. — Andreea Corina Târșia/Румънската държава, Universitatea „Lucian Blaga“ Сибиу, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării
   (Дело C-328/15)
   (2016/C 191/02)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunalul Sibiu

      Страни в главното производство

      Ищец: Andreea Corina Târșia

      Ответници: Румънската държава, Universitatea „Lucian Blaga“ Сибиу, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării
   С определение от 14 април 2016 г., Съдът (шести състав) приема, че очевидно не е компетентен да разгледа преюдициалното запитване, отправено от Tribunalul Sibiu (Румъния) с акт от 8 юни 2015 г.


title: Дело F-55/13: Решение на Съда на публичната служба (състав от един съдия) от 18 декември 2015 г. — De Nicola/ЕИБ (Публична служба — Персонал на ЕИБ — Оценка — Доклад за оценка за 2011 г. — Незаконосъобразност на решението на комитета по жалбите — Липса на основание за произнасяне)

text:
               8.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 48/90

         Решение на Съда на публичната служба (състав от един съдия) от 18 декември 2015 г. — De Nicola/ЕИБ
   (Дело F-55/13) (1)

   ((Публична служба - Персонал на ЕИБ - Оценка - Доклад за оценка за 2011 г. - Незаконосъобразност на решението на комитета по жалбите - Липса на основание за произнасяне))
   (2016/C 048/100)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Carlo De Nicola (Щрасен, Люксембург) (представител: L. Isola, адвокат)

      Ответник: Европейска инвестиционна банка (представители: G. Nuvoli и F. Martin, A. Dal Ferro, адвокат)

      Предмет

   Искане за отмяна на доклада за оценка на работата на жалбоподателя за 2011 г.

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на комитета по жалбите на Европейската инвестиционна банка от 18 декември 2012 г.

               2)

               Липсва основание за произнасяне по исканията за отмяна на доклада за оценка за 2011 г. и на всички свързани, последващи и предварителни актове.

               3)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               4)

               Осъжда Европейската инвестиционна банка да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати направените от г-н De Nicola съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 226, 3.8.2013 г., стр. 26.


title: Дело C-188/13: Иск, предявен на 12 април 2013 г. — Европейска комисия/Република Словения

text:
               1.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/25

         Иск, предявен на 12 април 2013 г. — Европейска комисия/Република Словения
   (Дело C-188/13)
   2013/C 156/41
   Език на производството: словенски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: B. Rous и J. Hottiaux)

      Ответник: Република Словения

      Искания на ищеца

   Комисията моли Съда:

               —

               да обяви, че като не e приела всички законови, подзаконови и административни марки, необходими за транспониране на Директива 2011/18/ЕС на Комисията от 1 март 2011 година за изменение на приложения II, V и VI към Директива 2008/57/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно оперативната съвместимост на железопътната система в рамките на Общността (1), или във всички случаи не е уведомила Комисията за това, Република Словения не е изпълнила задълженията си по член 2 от същата директива,

               —

               да осъди Република Словения да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 31 декември 2011 г.

      (1)  ОВ L 57, стр. 21.


title: Дело C-111/12: Преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato (Италия) на 29 февруари 2012 г. — Ministero per i beni e le attività culturali и др./Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia и др.

text:
               26.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/17

         Преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato (Италия) на 29 февруари 2012 г. — Ministero per i beni e le attività culturali и др./Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia и др.
   (Дело C-111/12)
   2012/C 151/30
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Ministero per i beni e le attività culturali, Ordini degli Ingegneri delle Province di Venezia, di Padova, di Treviso, di Vicenza, di Verona e Provincia, di Rovigo e di Belluno

      Ответници: Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia, Consiglio Nazionale degli Ingegneri, Consiglio Nazionale degli Architetti, Pianificatori, Paesaggisti e Conservatori, Alessandro Mosconi, Comune di S. Martino Buon Albergo, Ordine degli Architetti Pianificatori Paesaggisti e Conservatori della Provincia di Verona, Istituzione di Ricovero e di Educazione di Venezia (IRE), Ordine degli Architetti di Venezia

      Преюдициални въпроси

               1.

               Общностната Директива 85/384/ЕИО (1), доколкото разрешава (членове 10 и 11) за преходен период дейностите в областта на архитектурата да се упражняват от лица мигранти, които притежават конкретно изброени дипломи, допуска ли в Италия да бъде приета за законосъобразна административна практика, чието правно основание е член 52, втора алинея, първо предложение от Кралски декрет № 2537 от 1925 г., която специално запазва определени дейности по сгради с художествено значение единствено за кандидати, които притежават званието „архитект“, или за кандидати, които представят доказателства, че отговарят на определени специфични за сектора на културното наследство изисквания относно учебната програма, допълнителни спрямо общите изисквания за даване право на достъп до предоставянето на дейностите в областта на архитектурата по смисъла на посочената директива?

               2.

               По-конкретно, може ли тази практика да се състои в подлагане и на специалистите от държави членки, различни от Италия, — дори да притежават диплома, която по правило им дава право да изпълняват дейностите, попадащи в областта на архитектурата, — на специална проверка на професионалните способности (което се извършва и за италианските специалисти в рамките на изпита за придобиване на правоспособност за професията на архитект) единствено за целите на достъпа до професионалните дейности, предвидени в член 52, втора алинея, първо предложение от Кралски декрет № 2537 от 1925 г.?

      (1)  ОВ L 223, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 117.


title: Дело T-368/15: Жалба, подадена на 10 юли 2015 г. — Alcimos Consulting/ЕЦБ

text:
               14.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 302/64

         Жалба, подадена на 10 юли 2015 г. — Alcimos Consulting/ЕЦБ
   (Дело T-368/15)
   (2015/C 302/79)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Alcimos Consulting SMPC (Атина, Гърция) (представител: F. Rodolaki, адвокат)

      Ответник: Европейска Централна Банка

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви жалбата за допустима,

               —

               да отмени решенията на Управителния съвет на Европейската централна банка от 28 юни 2015 г. и от 6 юли 2015 г., и

               —

               да присъди на жалбоподателя обезщетение в размер на 1 EUR.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага четири правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение от страна на Европейската централна банка (ЕЦБ) на член 4, параграф 4 от Устава на Европейската система на централните банки (ЕСЦБ), тъй като отказът на ЕЦБ да изпълни искането на Гръцката централна банка за увеличаване на спешната помощ за осигуряване на ликвидността (ELA) на гръцките банки противоречи на целите и задачите на ЕСЦБ.

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушение от страна на ЕЦБ на членове 4 и 5 от ДФЕС, тъй като отхвърляйки искането на Гръцката централна банка тя е превишила правомощията си (ultra vires).

               3.

               Третото правно основание е изведено от това, че ЕЦБ е действала въз основа на политически съображения и по този начин е нарушила член 130 ДФЕС, който установява независимостта на ЕЦБ.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от това, че обжалваните решения на ЕЦБ не отговарят на критерия за пропорционалност, тъй като насърчаването на нормалното функциониране на платежните системи по член 127, параграф 2 ДФЕС е една от четирите основни задачи, които трябва да бъдат реализирани чрез Евросистемата, а предоставянето на допълнителна спешна помощ за осигуряване на ликвидността на гръцките банки с потенциалното си слабо влияние върху провеждането на единната парична политика би било по-малко вредно за целите на ЕЦБ.


title: Становище 1/15: Становище на Съда (голям състав) от 26 юли 2017 — Европейски парламент (Становище, постановено на основание член 218, параграф 11 ДФЕС — Проектоспоразумение между Канада и Европейския съюз — Предаване на резервационни данни на пътниците във въздушния транспорт от Съюза към Канада — Подходящи правни основания — Член 16, параграф 2, член 82, параграф 1, втора алинея, буква г) и член 87, параграф 2, буква a) ДФЕС — Съвместимост с членове 7 и 8, както и с член 52, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз)

text:
               18.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 309/3

         Становище на Съда (голям състав) от 26 юли 2017 — Европейски парламент
   (Становище 1/15) (1)

   ((Становище, постановено на основание член 218, параграф 11 ДФЕС - Проектоспоразумение между Канада и Европейския съюз - Предаване на резервационни данни на пътниците във въздушния транспорт от Съюза към Канада - Подходящи правни основания - Член 16, параграф 2, член 82, параграф 1, втора алинея, буква г) и член 87, параграф 2, буква a) ДФЕС - Съвместимост с членове 7 и 8, както и с член 52, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз))
   (2017/C 309/03)
   Език на производството: всички официални езици

      Страна, направила искането

   Европейски парламент (представители: . Drexler, A. Caiola и D. Moore)

      Диспозитив

               1)

               Решението на Съвета за сключване от името на Съюза на Споразумение между Канада и Европейския съюз относно обработката и предаването на резервационни данни на пътниците трябва да се основава едновременно на член 16, параграф 2 и на член 87, параграф 2, буква а) ДФЕС.

               2)

               Споразумението между Канада и Европейския съюз относно обработката и предаването на резервационни данни на пътниците е несъвместимо с членове 7, 8 и 21, както и с член 52, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тъй като не изключва предаването на чувствителни данни от Европейския съюз на Канада, както и използването и запазването им.
               За да бъде съвместимо с членове 7 и 8, както и с член 52, параграф 1 от Хартата на основните права, Споразумението между Канада и Европейския съюз относно обработката и предаването на резервационни данни на пътниците трябва:

                           а)

                           да определя ясно и точно подлежащите на предаване от Европейския съюз на Канада резервационни данни на пътниците;

                           б)

                           да предвижда, че моделите и критериите, използвани при автоматизираната обработка на резервационни данни на пътниците, ще бъдат конкретни и надеждни, както и недискриминационни; да предвижда, че ще се използват само бази данни, които Канада поддържа във връзка с борбата с тероризма и тежките транснационални престъпления;

                           в)

                           освен в рамките на проверките на предварително изготвените модели и критерии, на които се основават различните видове автоматизирана обработка на резервационни данни на пътниците, да предвиди основани на обективни критерии материални и процесуални условия за използването на тези данни от канадския компетентен орган по време на престоя на пътниците във въздушния транспорт в Канада и след заминаването им от тази държава, както и за всяко разкриване на тези данни на други органи; да предвиди за това използване и разкриване, освен в надлежно обосновани неотложни случаи, задължителен предварителен контрол или от юрисдикция, или от независима административна структура, чието решение, с което се разрешава използване, се постановява след мотивирана молба на тези органи, подадена по-специално в рамките на наказателни производства за предотвратяване, разкриване или наказателно преследване на престъпления;

                           г)

                           да ограничава запазването на резервационни данни след заминаването на пътниците във въздушния транспорт само до данните на пътниците, по отношение на които има обективни обстоятелства, позволяващи да се приеме, че биха могли да представляват риск от гледна точка на борбата с тероризма и тежките транснационални престъпления;

                           д)

                           да предвижда за разкриването на резервационни данни на пътниците от канадския компетентен орган на публичните органи на трета държава условие за наличие или на споразумение между Европейския съюз и тази трета държава, равностойно на Споразумението между Канада и Европейския съюз относно обработката и предаването на резервационни данни на пътниците, или решение на Европейската комисия на основание на член 25, параграф 6 от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни, отнасящо се до органите, на които се предвижда да бъдат разкрити резервационните данни на пътниците;

                           е)

                           да предвижда право на лично информиране на пътниците във въздушния транспорт в случай на използване на техните резервационни данни по време на престоя им в Канада и след заминаването им от тази страна, както и в случай на разкриване на същите данни от канадския компетентен орган на други органи или на частни лица; и

                           ж)

                           да гарантира, че надзорът на установените със Споразумението между Канада и Европейския съюз относно обработката и предаването на резервационни данни на пътниците правила относно защитата на пътниците във въздушния транспорт при обработването на техните резервационни данни се осъществява от независим контролен орган.

      (1)  ОВ C 138, 27.4.2015 г.


title: Дело T-68/08: Решение на Общия съд от 17 февруари 2011 г. — FIFA/Комисия (Телевизионно излъчване — Член 3а от Директива 89/552/ЕИО — Мерки, взети от Обединеното кралство във връзка със събития от голямо значение за обществото в тази държава членка — Световно първенство по футбол — Решение, с което мерките се обявяват за съвместими с общностното право — Мотивиране — Членове 43 ЕО, 49 ЕО и 86 ЕО — Право на собственост)

text:
               2.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/20

         Решение на Общия съд от 17 февруари 2011 г. — FIFA/Комисия
   (Дело T-68/08) (1)

   (Телевизионно излъчване - Член 3а от Директива 89/552/ЕИО - Мерки, взети от Обединеното кралство във връзка със събития от голямо значение за обществото в тази държава членка - Световно първенство по футбол - Решение, с което мерките се обявяват за съвместими с общностното право - Мотивиране - Членове 43 ЕО, 49 ЕО и 86 ЕО - Право на собственост)
   2011/C 103/35
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Fédération internationale de football association (FIFA) (Цюрих, Швейцария) (представител: първоначално E. Batchelor, F. Young, solicitors, A. Barav, D. Reymond, avocats, и F. Carlin, barrister, впоследствие E. Batchelor, A. Barav, D. Reymond и F. Carlin)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално F. Benyon, E. Montaguti и N. Yerrell, впоследствие F. Benyon и E. Montaguti, подпомагани от J. Flynn, QC, и M. Lester, barrister)

      Встъпили в подкрепа на ответника страни: Кралство Белгия (представители: C. Pochet, подпомаган от J. Stuyck и A. Joachimowicz, avocats) и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: първоначално S. Behzadi-Spencer и V. Jackson, впоследствие S. Behzadi-Spencer и L. Seeboruth, подпомагани първоначално от T. de la Mare, впоследствие от B. Kennelly, barristers)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Решение 2007/730/ЕО на Комисията от 16 октомври 2007 година относно съответствието с[ правото] на Общността на мерки, предприети от Обединеното кралство, съгласно член 3а, параграф 1 от Директива 89/552/ЕИО на Съвета, относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност (ОВ L 295, стр. 12)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Fédération internationale de football association (FIFA) понася, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.

               3.

               Кралство Белгия и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 107 от 26.4.2008 г.


title: Дело T-437/15: Жалба, подадена на 4 август 2015 г. — Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe и др./Комисия

text:
               5.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/22

         Жалба, подадена на 4 август 2015 г. — Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe и др./Комисия
   (Дело T-437/15)
   (2015/C 328/22)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподатели: Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe (Копертино, Италия), Azienda Agricola Cairo & Doutcher di Cairo Uzi & C. Ss (Копертино, Италия), Ss Agricola Cairo Vito & Strafella Maria Rosa (Копертино, Италия), Vivai Del Salento Di Castrignano' Carmelo Antonio (Санарика, Италия), Società Agricola Castrignano' Vivai Srl (Муро Лечезе, Италия), Piante In Di Cipressa Carmine (Копертино, Италия), D'Elia Simone (Леверано, Италия), De Laurenzis Giuseppe (Копертино, Италия), Verde Giuranna Di Giuranna Alessio Mauro (Парабита, Италия), Maiorano Maurizio (Копертино, Италия), Vivai Mazzotta Di Mazzotta Carmine (Копертино, Италия), Società Agricola Mello Vivai di Mello Antonio Snc (Велие, Италия), Mello Alessandro (Леверано, Италия), Mello Lucio (Кармиано, Италия), Romano Alessio Luigi (Джурдиняно, Италия), Sansone Antonio (Копертино, Италия), Vivai Tarantino Ss (Кавалино, Италия), Verdesca Paolo (Копертино, Италия), Verdesca Giuseppe (Копертино, Италия), Hobby Flora di Miggiano Luigi (Поджардо, Италия), Mauro Stefano (Муро Лечезе, Италия), Miggiano Emanuele (Монтесано Салентино, Италия), Miggiano Garden Center Sas di Miggiano Gianluigi & C. (Сан Касиано, Италия), Miggiano Claudio (Малие, Италия), Vivai Piante Rizzo Carmelo (Лече, Италия), Cairo Antonio (Нардо, Италия), Floricoltura Marti di Marti Sandro (Порто Чезарео, Италия), Azienda Agricola Mariani Fabrizio (Алисте, Италия), Giannotta Giuseppe (Леверано, Италия), Ligetta & Solida Srl (Алецио, Италия), Vivai Caputo Sas di Carbone R. & F. Ss (Сан Доначи, Италия), Perrone Cosimo (Леверано, Италия), Durante Giuseppina (Леверано, Италия), Società Agricola CO.VI.SER Srl (Арнезано, Италия), Miggiano Antonio (Санарика, Италия), Castrignano' Antonio (Санарика, Италия), Stincone Giorgio (Санарика, Италия), Zecca Fabio (Леверано, Италия), Società Agricola Florsilva Srl (Копертино, Италия) (представител: G. Manelli, avvocato)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд да отмени Решение за изпълнение (ЕС) 2015/789 на Комисията от 18 май 2015 г., публикувано в Официален вестник на ЕС на 21 май 2015 г.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат три основания.

               1.

               Съществени процесуални нарушения, пълна липса на мотиви, явна липса на рационалност и нарушение на принципа на пропорционалност
               Жалбоподателите изтъкват, че:

                           —

                           Макар да посочва редица проведени в рамките на Европа изследвания, Европейската комисия не оповестява резултатите от тези изследвания и следователно не позволява да се оцени целесъобразността или нецелесъобразността на приложените мерки. Тя също не обяснява причините, поради които е приела списък от над 180 посочени растения, които, макар абстрактно погледнато да могат да бъдат гостоприемници на Xylella fastidiosa, такива не са открити в провинция Лече; Комисията също не изяснява причините, поради които е приела да посочи в приложение I над 180 вида, в които се включват и растения, чувствителни към „неевропейските“ изолати, които очевидно не попадат в рамките на съответната територия.

                           —

                           Европейската комисия не изяснява причините, поради които е приела, че трябва да наложи неселективна забрана на придвижването на растенията, посочени в Приложение I, предварително изключвайки възможността за използване на алтернативни мерки, които да могат да се противопоставят на риска от разпространение.

                           —

                           Европейската комисия не изяснява коя разпоредба на Европейския съюз обосновава приемането на решението за изпълнение; тя не изяснява причините, поради които смята да преодолее принципа на субсидиарност в случай, в който държавата членка не само има правомощието, но и е упражнила съответната функция, и не изяснява причините, поради които мярката би следвало да се приеме за пропорционална на преследваната цел, като не прави съпоставка или изрично претегляне на интересите.

               2.

               Съществени процесуални нарушения в други отношения, пълна липса на мотиви, явна липса на рационалност и нарушение на принципа на пропорционалност.

                           —

                           Според жалбоподателите не е обяснено въз основа на какви научни предпоставки посочените растения не могат да бъдат премествани, след като се признава чрез специален анализ с научна насоченост, че не са атакувани от патогена. Също не е обяснено по каква причина дадено растение, което е завършило част от цикъла си на растеж извън системи от парници, не може да бъде въведено в други системи за завършване на неговия жизнен цикъл по правилен начин, за да бъде след това предназначено за пускане на пазара.

               3.

               Нарушение на член 5, параграфи 3 и 4 от Договора и на правните норми за неговото прилагане, нарушение на принципа на субсидиарност и нарушение на принципа на пропорционалност.
               Според жалбоподателите:

                           —

                           Решението на Съюза е незаконосъобразно по-специално във връзка с предвиденото в член 6, озаглавен „Мерки за унищожаване“. Разпоредбата е безсмислена и непропорционална, тъй като се изисква прилагането ѝ за здрави растения или за растения, за които има само съмнения, че са заразени, в радиус от 100 m от обекта на заразеното растение. Такава разпоредба не отговаря на никаква научно основана логика и преди всичко е непропорционална спрямо целта, която следва да бъде постигната.

                           —

                           Решението на Съюза е незаконосъобразно и във връзка с предвиденото в член 9, озаглавен „Придвижване на посочените растения през територията на Съюза“, тъй като налага неселективна и необоснована забрана на придвижването, независимо от здравния статус на растението. Което изглежда още по-съществено, ако само се вземе предвид, че въпросната забрана е наложена както извън демаркационната зона, така и в рамките на тази зона.

                           —

                           Обжалваното решение нарушава принципите на пропорционалност и на субсидиарност.

                           —

                           Решението на Съюза е незаконосъобразно по-специално във връзка с член 9, параграф 2, букви г), е) и з), където с цел дерогация от разпоредбата на параграф 1 се налага буферна зона от 200 m около мястото на отглеждане и се предвиждат редица мерки за изпълнение в същата зона. Тази дерогация очевидно създава практически затруднения, тъй като буферната зона около мястото на насаждението би могла да избегне от контролните правомощия на предприятията разсадници във всички случаи, когато споменатата зона е собственост на трети лица.


title: Дело C-377/09: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de commerce de Bruxelles (Белгия) на 23 септември 2009 г. — Françoise Hanssens-Ensch (синдик на Agenor SA)/Европейска общност

text:
               19.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/15

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de commerce de Bruxelles (Белгия) на 23 септември 2009 г. — Françoise Hanssens-Ensch (синдик на Agenor SA)/Европейска общност
   (Дело C-377/09)
   2009/C 312/23
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal de commerce de Bruxelles

      Страни в главното производство

      Ищец: Françoise Hanssens-Ensch (синдик на Agenor SA)

      Ответник: Европейска общност

      Преюдициални въпроси

   Трябва ли член 288, алинея 2 от Договора ЕО да се тълкува в смисъл, че иск за отговорност по член 530 от белгийския Кодекс на търговските дружества, предявен от синдик по несъстоятелността, с който се иска да бъде осъдена Европейската общност да поеме пасивите по несъстоятелността, с мотива че тя de facto е имала правомощието да управлява търговско дружество и при това управление е допуснала сериозна грешка, която е допринесла за несъстоятелността на дружеството, представлява иск за извъндоговорна отговорност по смисъла на тази разпоредба от Договора?


title: Дело T-223/12: Жалба, подадена на 28 май 2012 г. — Ntouvas/ЕЦПКЗ

text:
               28.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 227/25

         Жалба, подадена на 28 май 2012 г. — Ntouvas/ЕЦПКЗ
   (Дело T-223/12)
   2012/C 227/42
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Ioannis Ntouvas (Сундбюберг, Швеция) (представител: адв. E. Mylonas)

      Ответник: Европейски център за профилактика и контрол на заболяванията (Стокхолм, Швеция)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението от 27 март 2012 г., с което ответникът отказва да предостави на жалбоподателя достъп до окончателните доклади от одитите, извършени по отношение на ЕЦПКЗ от службата за вътрешен одит на Европейската комисия, и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от неспазване на съществено процесуално правило (задължението за мотивиране), в резултат на което са нарушени член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 (1) и член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз, доколкото:

                           —

                           ответникът е изложил само абстрактни и общи съображения за отказа си да предостави достъп до всеки и всички притежавани от него доклади от одитите, извършени по отношение на ЕЦПКЗ от службата за вътрешен одит на Европейската комисия; той освен това не е доказал, че не съществува по-висш обществен интерес, обосноваващ оповестяването на тези доклади,

                           —

                           съгласно постоянната съдебна практика съображенията да се откаже достъп до документи трябва да са конкретни, специфични и да се отнасят до всеки отделен документ, както и действително да описват евентуалния интерес, надделяващ над правото на жалбоподателя на достъп, като същевременно доказват липсата на по-висш обществен интерес, обосноваващ оповестяването на съответните документи.

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушение на Договорите (член 15, параграф 3 ДФЕС) и на приет за тяхното прилагане правен акт (Регламент (ЕО) № 1049/2001), доколкото:

                           —

                           като не е изложил подходящи и достатъчни съображения за отказа си да оповести исканите документи, ответникът е нарушил задължението си по член 2, параграф 1 и член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 и член 15, параграф 3 ДФЕС да предостави на жалбоподателя достъп до исканите документи в срок от 15 работни дни, считано от получаването на потвърдителното му заявление.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело C-20/08: Определение на Съда (шести състав) от 9 декември 2008 г.  — Enercon GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (Жалба — Марка на Общността — Триизмерна марка, състояща се във формата на стоката — Регламент (ЕО) № 40/94 — Член 7, параграф 1 — Отличителен характер на марката — Жалба, която е частично явно недопустима, частично явно неоснователна)

text:
               21.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/14

         Определение на Съда (шести състав) от 9 декември 2008 г. — Enercon GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   (Дело C-20/08) (1)

   (Жалба - Марка на Общността - Триизмерна марка, състояща се във формата на стоката - Регламент (ЕО) № 40/94 - Член 7, параграф 1 - Отличителен характер на марката - Жалба, която е частично явно недопустима, частично явно неоснователна)
   (2009/C 69/23)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Enercon GmbH (представители: R. Böhm и U. Sander, Rechtsanwälte)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: G. Schneider)
   Предмет
   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (пети състав) от 15 ноември 2007 г. по дело Enercon/СХВП (T-71/06), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалбата за отмяна на решението на втори апелативен състав на СХВП от 30 ноември 2005 г. за отхвърляна на жалбата срещу решението на проверителя, който отказва регистрацията на триизмерна марка на Общността, представляваща облицовката на гондола на турбина за вятърна енергия, за стоки от клас 7 — Отличителен характер на триизмерна марка, който се състои във формата на стоката
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Enercon GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 79, 29.3.2008 г.


title: Дело T-359/08: Определение на Първоинстанционния съд от 31 март 2009 г. — Испания/Комисия (Жалба за отмяна — Оттегляне на обжалвания акт — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/42

         Определение на Първоинстанционния съд от 31 март 2009 г. — Испания/Комисия
   (Дело T-359/08) (1)

   (Жалба за отмяна - Оттегляне на обжалвания акт - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   2009/C 141/88
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Испания (представител: J. Rodríguez Cárcamo)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: A. Steiblytė и S. Pardo Quintillán)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C (2008) 3243 на Комисията от 25 юни 2008 г. за намаляване на помощта, отпусната от Кохезионния фонд за групата проекти 2001.ES.16.C.P.E.045 [третиране на отпадъците в Галисия — 2001 (група II)] с Решение C (2001) 4193 на Комисията от 20 декември 2001 г.

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящата жалба.

               2)

               Комисията понася направените от нея съдебни разноски и съдебните разноски, направени от Кралство Испания.

      (1)  ОВ C 272, 25.10.2008 г.


title: Дело T-690/14: Жалба, подадена на 19 септември 2014 г. — Sony Computer Entertainment Europe/СХВП — Marpefa (Vieta)

text:
               1.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 431/37

         Жалба, подадена на 19 септември 2014 г. — Sony Computer Entertainment Europe/СХВП — Marpefa (Vieta)
   (Дело T-690/14)
   (2014/C 431/60)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Sony Computer Entertainment Europe Ltd (Лондон, Обединеното кралство) (представител: S. Malynicz, Barrister)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Marpefa, SL (Барселона, Испания)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител: жалбоподателят

      Спорна марка: марка на Общността № 1 7 90  674

      Производство пред СХВП: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решението на втори апелативен състав на СХВП от 2 юли 2014 г. по преписка R 2100/2013-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди СХВП и другата страна в производството пред апелативния състав да заплатят съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 15, параграф 1 от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 15, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 51, параграф 2 от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-195/08: Решение на Първоинстанционния съд от 10 декември 2009 г. — Antwerpse Bouwwerken/Комисия (Обществени поръчки — Общностна процедура за възлагане на обществени поръчки — Изграждане на производствена зала за референтни материали — Отхвърляне на офертата на кандидат — Жалба за отмяна — Правен интерес — Допустимост — Тълкуване на условие, предвидено в спецификацията — Съответствие на оферта с условията, предвидени в спецификацията — Упражняване на правото да се искат уточнения относно офертите — Иск за обезщетение)

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/48

         Решение на Първоинстанционния съд от 10 декември 2009 г. — Antwerpse Bouwwerken/Комисия
   (Дело T-195/08) (1)

   (Обществени поръчки - Общностна процедура за възлагане на обществени поръчки - Изграждане на производствена зала за референтни материали - Отхвърляне на офертата на кандидат - Жалба за отмяна - Правен интерес - Допустимост - Тълкуване на условие, предвидено в спецификацията - Съответствие на оферта с условията, предвидени в спецификацията - Упражняване на правото да се искат уточнения относно офертите - Иск за обезщетение)
   2010/C 24/83
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Ищец: Antwerpse Bouwwerken NV (Anvers, Белгия) (представители: първоначално J. Verbist и D. de Keuster, впоследствие J. Verbist, B. van de Walle de Ghelcke и A. Vandervennet, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: E. Manhaeve, подпомаган от M. Gelders, avocat)

      Предмет

   От една страна, искане за отмяна на решението на Комисията, с което се отхвърля офертата, подадена от жалбоподателя в рамките на ограничена процедура за възлагане на обществена поръчка за изграждането на производствена зала за референтни материали на територията на Института за референтни материали и измервания в Геел (Белгия), и с което обществената поръчка се възлага на друг кандидат, и от друга страна, искане за поправяне на вредата, която жалбоподателят твърди, че е претърпял в резултат от същото решение на Комисията.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Antwerpse Bouwwerken NV да заплати съдебните разноски, включително тези по обезпечителното производство по дело T-195/08 R.

      (1)  ОВ C 183, 19.7.2008 г.


title: Дело T-692/15: Жалба, подадена на 25 ноември 2015 г. — HTTS/Съвет

text:
               15.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 59/28

         Жалба, подадена на 25 ноември 2015 г. — HTTS/Съвет
   (Дело T-692/15)
   (2016/C 059/30)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Хамбург, Германия) (представители: M. Schlingmann и M. Bever, Rechtsanwälte)

      Ответник: Съд на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да осъди Съвета на Европейския съюз да му заплати обезщетение в размер на 2 516 221,50 EUR за имуществените и неимуществени вреди, които е претърпял в резултат на включването му в списъка на лицата, образуванията и органите, който се съдържа в приложение V от Регламент № 423/2007 и в приложение VIII от Регламент № 961/2010;

               —

               да осъди Съвета на Европейския съюз да му заплати мораторна лихва съобразно лихвения процент, прилаган от Европейската централна банка за основните ѝ операции по рефинансиране, увеличен с два пункта, считано от 17 октомври 2015 г. до пълното изплащане на горепосочената сума;

               —

               да осъди Съвета да заплати съдебните разноски, по-специално тези на жалбоподателя.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят посочва едно основание за обжалване, изведено от нарушение от страна на Съвета на правни разпоредби, целящи защита на личните интереси и изключващи свобода на преценка, което е допуснато чрез включването му в списъка на лицата, образуванията и органите, чиито финансови средства и икономически активи са били замразени.
   Жалбоподателят счита, че е претърпял имуществени и неимуществени вреди, които са пряка последица от ограничителните мерки, приети погрешно срещу него от Съвета.