title: Дело C-41/17: Решение на Съда (пети състав) от 19 септември 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Испания) — Isabel González Castro/Mutua Umivale, Prosegur España SL, Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) (Преюдициално запитване — Директива 92/85/ЕИО — Членове 4, 5 и 7 — Защита на безопасността и здравето на работниците — Работничка кърмачка — Нощен труд — Работа на смени, извършвана отчасти в нощните часове — Оценка на рисковете на работното място — Предохранителни мерки — Оспорване от страна на съответната работничка — Директива 2006/54/ЕО — Член 19 — Равно третиране — Дискриминация, основана на пола — Тежест на доказване)

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/10

      Решение на Съда (пети състав) от 19 септември 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Испания) — Isabel González Castro/Mutua Umivale, Prosegur España SL, Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)
      (Дело C-41/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Директива 92/85/ЕИО - Членове 4, 5 и 7 - Защита на безопасността и здравето на работниците - Работничка кърмачка - Нощен труд - Работа на смени, извършвана отчасти в нощните часове - Оценка на рисковете на работното място - Предохранителни мерки - Оспорване от страна на съответната работничка - Директива 2006/54/ЕО - Член 19 - Равно третиране - Дискриминация, основана на пола - Тежест на доказване))
      (2018/C 408/11)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Isabel González Castro

         Ответници: Mutua Umivale, Prosegur España SL, Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

         Диспозитив

                  1)

                  Член 7 от Директива 92/85/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки трябва да се тълкува в смисъл, че се прилага към случай като разглеждания в главното производство, при който съответната работничка работи на смени, като само част от работата ѝ е през нощните часове.

                  2)

                  Член 19, параграф 1 от Директива № 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (преработена) трябва да се тълкува в смисъл, че се прилага в случай като разглеждания в главното производство, при който работничка, получила отказ да ѝ бъде издадено медицинско свидетелство, удостоверяващо съществуването на риск за кърменето на работното ѝ място, и следователно да ѝ бъде отпуснато паричното обезщетение за риск в периода на кърмене, оспорва пред национален съд или друг компетентен орган на съответната държава членка оценката на рисковете на работното ѝ място, щом като тази работничка излага факти, които дават основание да се предположи, че тази оценка не е включвала конкретно проучване, отчитащо индивидуално ѝ положение, и следователно да се презумира наличието на основана на пола пряка дискриминация по смисъла на Директива 2006/54 — нещо, което запитващата юрисдикция следва да провери.
                  В такъв случай в тежест на ответника е да докаже, че посочената оценка на рисковете действително е включвала такова конкретно проучване и че съответно не е имало нарушение на принципа за недопускане на дискриминация.

         (1)  ОВ C 121, 18.4.2017 г.


title: Дело C-51/17: Решение на Съда (втори състав) от 20 септември 2018 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Ítélőtábla — Унгария) — OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt/Teréz Ilyés, Emil Kiss (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Неравноправни клаузи — Директива 93/13/ЕИО — Приложно поле — Член 1, параграф 2 — Задължителни законови или подзаконови разпоредби — Член 3, параграф 1 — Понятие „договорна клауза[, която] не е индивидуално договорена“ — Клауза, включена в договора след сключването му вследствие на намеса на националния законодател — Член 4, параграф 2 — Съставяне на клауза на ясен и разбираем език — Член 6, параграф 1 — Служебно разглеждане от националния съд на неравноправния характер на дадена клауза — Договор за кредит, изразен в чуждестранна валута, сключен между продавач или доставчик и потребител)

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/11

      Решение на Съда (втори състав) от 20 септември 2018 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Ítélőtábla — Унгария) — OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt/Teréz Ilyés, Emil Kiss
      (Дело C-51/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Неравноправни клаузи - Директива 93/13/ЕИО - Приложно поле - Член 1, параграф 2 - Задължителни законови или подзаконови разпоредби - Член 3, параграф 1 - Понятие „договорна клауза[, която] не е индивидуално договорена“ - Клауза, включена в договора след сключването му вследствие на намеса на националния законодател - Член 4, параграф 2 - Съставяне на клауза на ясен и разбираем език - Член 6, параграф 1 - Служебно разглеждане от националния съд на неравноправния характер на дадена клауза - Договор за кредит, изразен в чуждестранна валута, сключен между продавач или доставчик и потребител))
      (2018/C 408/12)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Fővárosi Ítélőtábla

         Страни в главното производство

         Ищци: OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt

         Ответници: Teréz Ilyés, Emil Kiss

         Диспозитив

                  1)

                  Посоченото в член 3, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори понятие „договорна клауза[, която] не е индивидуално договорена“, трябва да се тълкува в смисъл, че обхваща по-конкретно договорна клауза, изменена със задължителна национална законодателна разпоредба, приета след сключването на договор с потребител с цел да замени съдържаща се в посочения договор нищожна клауза.

                  2)

                  Член 1, параграф 2 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че приложното поле на тази директива не обхваща клаузите, отразяващи задължителни разпоредби на националното право, които са вмъкнати след сключването с потребител на договор за заем с цел да заменят нищожна клауза в него, налагайки фиксиран от Националната банка на Унгария валутен курс. При все това клауза относно валутния риск като разглежданата в главното производство не е изключена от посоченото приложно поле по силата на тази разпоредба.

                  3)

                  Член 4, параграф 2 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че изискването договорната клауза да бъде съставена на ясен и разбираем език, задължава финансовите институции да предоставят на заемателите достатъчна информация, която да им позволява да вземат решения, основани на добра информираност и благоразумие. В това отношение това изискване означава, че потребителят разбира клауза относно валутния риск едновременно от формална и граматическа гледна точка, но и по отношение на конкретния ѝ обхват в смисъл, че среден потребител, относително осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен, може не само да установи възможното обезценяване на националната валута спрямо чуждестранната валута, в която е сключен заемът, но и да прецени потенциално значимите икономически последици от подобна клауза върху финансовите си задължения.

                  4)

                  Член 4 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че налага ясният и разбираем характер на договорните клаузи да се преценява чрез позоваване към момента на сключването на договора на всички обстоятелства около това сключване, също както и на всички останали клаузи на договора, независимо от обстоятелството, че в един по-късен момент националният законодател е обявил или презумирал тези клаузи за неравноправни и вследствие на това за недействителни.

                  5)

                  Член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 93/13 трябва да се тълкуват в смисъл, че когато разполага с необходимите за това правни и фактически данни, националният съд има задачата да извърши служебна преценка, вместо потребителя в качеството му на ищец, на евентуално неравноправния характер на договорна клауза.

         (1)  ОВ C 144, 8.5.2017 г.


title: Дело T-558/18: Жалба, подадена на 21 септември 2018 г. — Lupu/EUIPO — ЕТ „ДЖИЛИ-СОЙ — ДЖИХАНГИР ИБРЯМ“ (Djili DS)

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/58

      Жалба, подадена на 21 септември 2018 г. — Lupu/EUIPO — ЕТ „ДЖИЛИ-СОЙ — ДЖИХАНГИР ИБРЯМ“ (Djili DS)
      (Дело T-558/18)
      (2018/C 408/75)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Victor Lupu (Букурещ, Румъния) (представител: P. A. Acsinte, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: ЕТ „ДЖИЛИ-СОЙ — ДЖИХАНГИР ИБРЯМ (Дулово, България)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Djili DS“ — заявка за регистрация № 8 404 551

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 5 юни 2018 г. по преписка R 2391/2017-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да уважи възражението срещу регистрацията на заявената марка (заявка за регистрация на марка на Европейския съюз № 8 404 551) и/или да заличи регистрацията.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 1 от Протокол № 1 към Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи (ЕКПЧ) и на член 6 от ЕКПЧ,

                  —

                  Нарушение на правило 20, параграф 7, букви а) и в) от Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността,

                  —

                  Нарушение на член 53, параграф 2, букви в) и г) от Регламент (ЕО) № 207/2009 във връзка с авторското право на жалбоподателя върху изображението на опаковката „Djili“, изписано с червени букви върху синя опаковка с фигура на папагал, и във връзка с правата на жалбоподателя да използва търговското наименование за стоките по смисъла на решение от 11 септември 2007 г., Céline (C-17/06, EU:C:2007:497).


title: Дело T-571/18: Жалба, подадена на 25 септември 2018 г. — YR/Комисия

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/60

      Жалба, подадена на 25 септември 2018 г. — YR/Комисия
      (Дело T-571/18)
      (2018/C 408/78)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: YR (представител: N. de Montigny, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени взетото на 13 ноември 2017 г. и отразено за първи път във фиша за заплатата му за декември 2017 г. индивидуално решение, с което считано от учебната 2017/2018 година не му се възстановяват разходите за образование на детето му,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

                  1.

                  Първо — нарушение на член 3, параграф 1 от приложение VII към Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз и на общите разпоредби за изпълнение, отнасящи се до възстановяването на медицинските разходи, тъй като с възприетото ново тълкувание ответникът нарушавал придобити права, оправдани правни очаквания, правната сигурност и принципа на добра администрация.

                  2.

                  Второ — нарушение на правата на детето, на правото на зачитане на семейния живот и на правото на образование.

                  3.

                  Трето — нарушение на принципа за равно третиране и на принципа за недопускане на дискриминация.

                  4.

                  Четвърто — липса на реално претегляне на интересите на жалбоподателя и незачитане на принципа на пропорционалност, опорочаващи обжалваното решение.


title: Дело C-98/17 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 26 септември 2018 г. — Koninklijke Philips NV, Philips France SAS/Европейска комисия (Обжалване — Картели — Европейски пазар на чипове за смарт карти — Мрежа от двустранни контакти — Обмен на чувствителна търговска информация — Ограничаване на конкуренцията „с оглед на целта“ — Единно продължено нарушение — Участник в част от двустранните контакти, който участва в нарушението и знае за другите двустранни контакти — Съдебен контрол)

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/15

      Решение на Съда (четвърти състав) от 26 септември 2018 г. — Koninklijke Philips NV, Philips France SAS/Европейска комисия
      (Дело C-98/17 P) (1)

      ((Обжалване - Картели - Европейски пазар на чипове за смарт карти - Мрежа от двустранни контакти - Обмен на чувствителна търговска информация - Ограничаване на конкуренцията „с оглед на целта“ - Единно продължено нарушение - Участник в част от двустранните контакти, който участва в нарушението и знае за другите двустранни контакти - Съдебен контрол))
      (2018/C 408/16)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Koninklijke Philips NV, Philips France SAS (представители: J.K. de Pree, A.M. ter Haar и T.M. Snoep, advocaten)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: A. Biolan, A. Dawes и J. Norris-Usher)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Koninklijke Philips NV и Philips France SAS да заплатят съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 121, 18.4.2017 г.


title: Дело T-146/17: Решение на Общия съд от 20 септември 2018 г. — Mondi/ACER (Енергетика — Решение на апелативния съвет на ACER — Отхвърляне на молбата за встъпване — Пряк и настоящ интерес от изхода на производството — Право на изслушване)

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/49

      Решение на Общия съд от 20 септември 2018 г. — Mondi/ACER
      (Дело T-146/17) (1)

      ((Енергетика - Решение на апелативния съвет на ACER - Отхвърляне на молбата за встъпване - Пряк и настоящ интерес от изхода на производството - Право на изслушване))
      (2018/C 408/62)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Mondi AG (Виена, Австрия) (представител: B. Rajal, avocat)

         Ответник: Агенция за сътрудничество между регулаторите на енергия (представители: P. Martinet и E. Tremmel)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Република Полша (представител: B. Majczyna)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решение от 17 февруари 2017 г., с което апелативният съвет на ACER отхвърля молбата на жалбоподателя за встъпване по дело A-001-2017 (консолидирана версия).

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Mondi AG понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Агенцията за сътрудничество между регулаторите на енергия (ACER).

                  3)

                  Република Полша понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 129, 24.4.2017 г.


title: Дело C-411/18 P: Жалба, подадена на 21 юни 2018 г. от Romantik Hotels & Restaurants AG срещу решението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 25 април 2018 г. по дело T-213/17 — Romantik Hotels & Restaurants AG/EUIPO

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/36

      Жалба, подадена на 21 юни 2018 г. от Romantik Hotels & Restaurants AG срещу решението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 25 април 2018 г. по дело T-213/17 — Romantik Hotels & Restaurants AG/EUIPO
      (Дело C-411/18 P)
      (2018/C 408/47)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Romantik Hotels & Restaurants AG (представители: S. Hofmann, W. Göpfert, Rechtsanwälte)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Hotel Preidlhof GmbH
      С определение от 3 октомври 2018 г. Съдът на Европейския съюз (десети състав) отхвърля жалбата като частично явно недопустима и частично явно неоснователна и осъжда жалбоподателя да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-343/17: Решение на Съда (четвърти състав) от 20 септември 2018 г. (преюдициално запитване от Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel — Белгия) — Fremoluc NV/Agentschap voor Grond- en Woonbeleid voor Vlaams-Brabant (Vlabinvest ABP) и др. (Преюдициално запитване — Основни свободи — Членове 21 ДФЕС, 45 ДФЕС, 49 ДФЕС и 63 ДФЕС — Директива 2004/38/ЕО — Членове 22 и 24 — Право на публична агенция на предпочтително изкупуване на терени, намиращи се на територията, за която тя е компетентна, за изграждане на социални жилища — Жилища, разпределяни приоритетно на частни лица със „силна обществена, икономическа, социална или културна връзка“ с територията, за която агенцията е компетентна — Положение, което във всичките си аспекти е свързано само с една държава членка — Недопустимост на преюдициалното запитване)

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/25

      Решение на Съда (четвърти състав) от 20 септември 2018 г. (преюдициално запитване от Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel — Белгия) — Fremoluc NV/Agentschap voor Grond- en Woonbeleid voor Vlaams-Brabant (Vlabinvest ABP) и др.
      (Дело C-343/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Основни свободи - Членове 21 ДФЕС, 45 ДФЕС, 49 ДФЕС и 63 ДФЕС - Директива 2004/38/ЕО - Членове 22 и 24 - Право на публична агенция на предпочтително изкупуване на терени, намиращи се на територията, за която тя е компетентна, за изграждане на социални жилища - Жилища, разпределяни приоритетно на частни лица със „силна обществена, икономическа, социална или културна връзка“ с територията, за която агенцията е компетентна - Положение, което във всичките си аспекти е свързано само с една държава членка - Недопустимост на преюдициалното запитване))
      (2018/C 408/31)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

         Страни в главното производство

         Ищец: Fremoluc NV

         Ответници: Agentschap voor Grond- en Woonbeleid voor Vlaams-Brabant (Vlabinvest ABP), Vlaams Financieringsfonds voor Grond- en Woonbeleid voor Vlaams-Brabant, Vlaamse Maatschappij voor Sociaal Wonen NV (VMSW), Christof De Knop и др.

         Диспозитив

      Преюдициалното запитване, отправено от Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Нидерландскоезичен първоинстанционен съд Брюксел, Белгия) с акт от 19 май 2017 г., е недопустимо.

         (1)  ОВ C 300, 11.9.2017 г.


title: Дело C-540/18 P: Жалба, подадена на 17 август 2018 година от HX срещу решение на Общия съд, постановено на 19 юни 2018 година по дело T-408/16, НХ / Съвет на Европейския съюз

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/41

      Жалба, подадена на 17 август 2018 година от HX срещу решение на Общия съд, постановено на 19 юни 2018 година по дело T-408/16, НХ / Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-540/18 P)
      (2018/C 408/54)
      Език на производството: български

         Страни

         Жалбоподател: HX (представител: Ст. Коев, адвокат)

         Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  Да се приеме, че настоящата жалба е допустима и основателна в нейната цялост и да приемете за обосновани всички изложени в нея правни основания;

                  —

                  Да се постанови, че обжалвания акт на Общия съд може да бъде отменен изцяло;

                  —

                  Да се отмени Решение на Общия съд на Европейския съюз (пети състав) от 19 юни 2018 г. по дело Т-408/16, НХ/Съвет на Европейския съюз;

                  —

                  Да се отменят частично Решение (ОВППС) 2016/850 за изменение на Решение 2013/255, Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/840 за прилагане на Регламент № 36/2012 (ОВ L 141, 2014 г., стр. 30), Решение (ОВППС) 2017/917 за изменение на Решение 2013/255 (ОВ L 139, 2017 г., стр. 62) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/907 за прилагане на Регламент № 36/2012 (ОВ L 139, 2017 г., стр. 15), в частта в която се отнасят до г-н НХ;

                  —

                  Да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати всички съдебни разноски на жалбоподателите, разходи, хонорари и други, свързани със защитата им.

         Правни основания и главни доводи

                  1.

                  Грешка при прилагане на правото от страна на Общия съд, изразяваща се в нарушение на правото на Съюза, като е приел, че Съветът е използвал правилно презумпцията за виден бизнесмен, извършващ дейност в Сирия, при положение че тази презумпция е лишена от правно основание и е непропорционална по отношение на преследваната законоустановена цел,

                  2.

                  Грешка при прилагане на правото, изразяваща се в нарушение на правилата относно доказването, поради липса на доказателства за прилагането на презумпцията и за изключване приложението на член 27, параграф 3 и член 28, параграф 3 от Решение 2013/255, изменено с Решение 2015/1836,

                  3.

                  Грешка при прилагане на правото, изразяваща се в нарушение на процесуални правила, което накърнява интересите на жалбоподателя, поради неприемане на нови доказателства, представени по реда на чл. 85, параграф 3 от Процедурния правилник на Общия съд.


title: Дело T-581/18: Жалба, подадена на 27 септември 2018 г. — ND (*) и OE (*)/Комисия

text:
                  12.11.2018

                  BG

                  Официален вестник на Европейския съюз

                  C 408/62

         Жалба, подадена на 27 септември 2018 г. —  ND (*1) и  OE (*1)/Комисия
         (Дело T-581/18)
         (2018/C 408/81)
         Език на производството: френски

            Страни

            Жалбоподатели: ND (*1),  OE (*1) (представител: A. Bove, avocat)

            Ответник: Европейска комисия

            Искания на жалбоподателите

         Жалбоподателите искат от Общия съд:

                     —

                     да приеме настоящата жалба за отмяна,

                     —

                     по същество да приеме, че са налице посочените в жалбата основания за отмяна, съответно да отмени решението на Европейската комисия, връчено на 30 юли 2018 г., на основание Регламент № 260/68 на Съвета от 29 февруари 1968 г. и/или на член 9 от Договора за Европейския съюз, в производството по обжалване, предвидено в член 263 ДФЕС, и да върне преписката на компетентния орган,

                     —

                     да разпореди да се предприеме всичко, което законът изисква в съответната област,

                     —

                     да осъди ответника да заплати съдебните разноски по настоящото производство,

                     —

                     да приеме, че жалбоподателят не губи другите си права и възможността да ги предяви по съдебен ред.

            Основания и основни доводи

         В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат две основания.

                     1.

                     Първото основание е нарушение на Регламент № 260/68 на Съвета от 29 февруари 1968 г.

                     2.

                     Второто основание е нарушение на член 9 от Договора за Европейския съюз, установяващ равенство между всички европейски граждани, което в настоящия случай не е било спазено.

            (*1)  Информацията е заличена или заменена в съответствие с правната рамка относно личните данни и/или поверителността.


title: Дело C-546/16: Решение на Съда (четвърти състав) от 20 септември 2018 г. (преюдициално запитване от Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi — Испания) — Montte SL/Musikene (Преюдициално запитване — Член 267 ДФЕС — Компетентност на Съда — Качеството „юрисдикция“ на запитващия орган — Директива 2014/24/ЕС — Процедури за възлагане на обществени поръчки — Открита процедура — Критерии за възлагане — Техническа оценка — Минимален брой точки — Оценка въз основа на цената)

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/7

      Решение на Съда (четвърти състав) от 20 септември 2018 г. (преюдициално запитване от Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi — Испания) — Montte SL/Musikene
      (Дело C-546/16) (1)

      ((Преюдициално запитване - Член 267 ДФЕС - Компетентност на Съда - Качеството „юрисдикция“ на запитващия орган - Директива 2014/24/ЕС - Процедури за възлагане на обществени поръчки - Открита процедура - Критерии за възлагане - Техническа оценка - Минимален брой точки - Оценка въз основа на цената))
      (2018/C 408/06)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Órgano Administrativo de Recursos Contractuales de la Comunidad Autónoma de Euskadi

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Montte SL

         Ответник: Musikene

         Диспозитив

                  1)

                  Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национално законодателство като разглежданото в главното производство, което позволява на възлагащите органи в спецификацията за възлагане на поръчка посредством открита процедура да установяват минимални изисквания относно техническата оценка по такъв начин, че представените оферти, които не достигат предварително определен минимален брой точки след тази оценка, се изключват от последващата оценка, основана както на технически, така и на ценови критерии.

                  2)

                  Член 66 от Директива 2014/24 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национално законодателство като разглежданото в главното производство, което позволява на възлагащите органи в спецификацията за възлагане на поръчка посредством открита процедура да установяват минимални изисквания относно техническата оценка по такъв начин, че представените оферти, които не достигат предварително определен минимален брой точки след тази оценка, се изключват от последващите етапи от процедурата за възлагане на поръчката, независимо от броя на оставащите оференти.

         (1)  ОВ C 22, 23.1.2017 г.


title: Дело C-618/16: Решение на Съда (пети състав) от 13 септември 2018 г. (преюдициално запитване от Upper Tribunal (Administrative Appeals Chamber) — Обединено кралство) — Rafal Prefeta/Secretary of State for Work and Pensions (Преюдициално запитване — Свободно движение на хора — Член 45 ДФЕС — Акт за присъединяване от 2003 г. — Приложение XII, глава 2 — Възможност държава членка да дерогира член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 492/2011 и член 7, параграф 3 от Директива 2004/38/ЕО — Полски гражданин, който не е работил като регистриран работник за период от дванадесет месеца в приемащата държава членка)

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/9

      Решение на Съда (пети състав) от 13 септември 2018 г. (преюдициално запитване от Upper Tribunal (Administrative Appeals Chamber) — Обединено кралство) — Rafal Prefeta/Secretary of State for Work and Pensions
      (Дело C-618/16) (1)

      ((Преюдициално запитване - Свободно движение на хора - Член 45 ДФЕС - Акт за присъединяване от 2003 г. - Приложение XII, глава 2 - Възможност държава членка да дерогира член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 492/2011 и член 7, параграф 3 от Директива 2004/38/ЕО - Полски гражданин, който не е работил като регистриран работник за период от дванадесет месеца в приемащата държава членка))
      (2018/C 408/08)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Upper Tribunal (Administrative Appeals Chamber)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Rafal Prefeta

         Ответник: Secretary of State for Work and Pensions

         Диспозитив

      Приложение XII, глава 2 от Акта относно условията на присъединяването на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република и промените в учредителните договори на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че в предвидения в акта преходен период е овластявало Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да изключи възможността полски гражданин като г-н Rafal Prefeta, който не отговаря на предвиденото от националното законодателство условие да е работил на територията на Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия като регистриран работник за период от дванадесет месеца без прекъсване, да се ползва от член 7, параграф 3 от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО.

         (1)  ОВ C 38, 6.2.2017 г.


title: Дело C-68/17: Решение на Съда (голям състав) от 11 септември 2018 г. (преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht — Германия) — IR/JQ (Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 2000/78/ЕО — Равно третиране — Професионални дейности на църквите или на други организации, чиято етика е основана на религията или убежденията — Професионални изисквания — Отношение на добросъвестност и лоялност съобразно характера на църквата или организацията — Понятие — Разлика в третирането, основана на религията или убежденията — Уволнение на служител от католическо вероизповедание, упражняващ ръководни функции, поради сключване на втори граждански брак след развода му)

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/13

      Решение на Съда (голям състав) от 11 септември 2018 г. (преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht — Германия) — IR/JQ
      (Дело C-68/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 2000/78/ЕО - Равно третиране - Професионални дейности на църквите или на други организации, чиято етика е основана на религията или убежденията - Професионални изисквания - Отношение на добросъвестност и лоялност съобразно характера на църквата или организацията - Понятие - Разлика в третирането, основана на религията или убежденията - Уволнение на служител от католическо вероизповедание, упражняващ ръководни функции, поради сключване на втори граждански брак след развода му))
      (2018/C 408/14)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesarbeitsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: IR

         Ответник: JQ

         Диспозитив

                  1)

                  Член 4, параграф 2, втора алинея от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите трябва да се тълкува в смисъл:

                              —

                              от една страна, че църква или друга организация, чийто характер е основан на религия или убеждение и която управлява болнично заведение, учредено под формата на капиталово дружество на частното право, не може да реши да наложи на своите служители, упражняващи ръководни функции, различни изисквания за добросъвестно и лоялно поведение съобразно този характер в зависимост от вероизповеданието или от липсата на вероизповедание на тези служители, без това решение да може при необходимост да бъде предмет на ефективен съдебен контрол, за да се гарантира, че са изпълнени критериите, посочени в член 4, параграф 2 от тази директива, и

                              —

                              от друга страна, че разлика в третирането по отношение на изисквания за добросъвестно и лоялно поведение съобразно посочения характер между служители, заемащи ръководни длъжности, в зависимост от тяхното вероизповедание или от липсата на вероизповедание е в съответствие с посочената директива само ако с оглед на естеството на съответната професионална дейност или на контекста, в който тя се упражнява, религията или убежденията съставляват основно, законосъобразно и оправдано професионално изискване съобразно характера на разглежданата църква или организация, и съответстващо на принципа на пропорционалност, което националната юрисдикция следва да провери.

                  2)

                  Националната юрисдикция, сезирана със спор между две частноправни страни, е длъжна, когато не е възможно да тълкува приложимото националното право по начин, който да е в съответствие с член 4, параграф 2 от Директива 2000/78, да осигури в рамките на своята компетентност съдебната защита, която произтича за правните субекти от общите принципи на правото на Съюза като принципа за недопускане на дискриминация, основана на религията или убежденията, закрепен занапред в член 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз, и да гарантира пълното действие на произтичащите от тях права, като при необходимост остави без приложение всяка национална разпоредба, която им противоречи.

         (1)  ОВ C 144, 8.5.2017 г.


title: Дело C-518/17: Решение на Съда (девети състав) от 20 септември 2018 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — Stefan Rudigier (Преюдициално запитване — Обществени поръчки — Обществени услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт — Регламент (ЕО) № 1370/2007 — Член 5, параграф 1 — Възлагане на договори за обществени услуги — Член 7, параграф 2 — Задължение за публикуване в Официален вестник на Европейския съюз на определена информация поне една година преди започване на процедурата — Последици от липсата на публикуване — Отмяна на процедура за възлагане на обществена поръчка — Директива 2014/24/ЕС — Член 27, параграф 1 — Член 47, параграф 1 — Директива 2014/25/ЕС — Член 45, параграф 1 — Член 66, параграф 1 — Обявление за поръчка)

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/30

      Решение на Съда (девети състав) от 20 септември 2018 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — Stefan Rudigier
      (Дело C-518/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Обществени поръчки - Обществени услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт - Регламент (ЕО) № 1370/2007 - Член 5, параграф 1 - Възлагане на договори за обществени услуги - Член 7, параграф 2 - Задължение за публикуване в Официален вестник на Европейския съюз на определена информация поне една година преди започване на процедурата - Последици от липсата на публикуване - Отмяна на процедура за възлагане на обществена поръчка - Директива 2014/24/ЕС - Член 27, параграф 1 - Член 47, параграф 1 - Директива 2014/25/ЕС - Член 45, параграф 1 - Член 66, параграф 1 - Обявление за поръчка))
      (2018/C 408/38)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Stefan Rudigier

         В присъствието на: Salzburger Verkehrsverbund GmbH

         Диспозитив

      Член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 1191/69 и (ЕИО) № 1107/70 на Съвета, трябва да се тълкува в смисъл, че:

                  —

                  предвиденото в тази разпоредба задължение за обявяване на предварителна информация се прилага за поръчки за обществени услуги за превоз с автобусен транспорт, които по принцип се възлагат съгласно процедурите, предвидени в Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО или в Директива 2014/25/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година относно възлагането на поръчки от възложители, извършващи дейност в секторите на водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги и за отмяна на Директива 2004/17/ЕО,

                  —

                  неизпълнението на това задължение за обявяване на предварителна информация не води до отмяна на съответната процедура за възлагане на обществена поръчка, ако принципите на равностойност, на ефективност и на равно третиране са спазени, което запитващата юрисдикция трябва да провери.

         (1)  ОВ C 392, 20.11.2017 г.


title: Дело C-175/17: Решение на Съда (четвърти състав) от 26 септември 2018 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — X/Belastingdienst/Toeslagen (Преюдициално запитване — Обща политика в областта на убежището и субсидиарната закрила — Директива 2005/85/ЕО — Член 39 — Директива 2008/115/ЕО — Член 13 — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 18, член 19, параграф 2 и член 47 — Право на ефективни правни средства за защита — Принцип на забрана за връщане — Решение, с което се отхвърля молба за международна закрила и се налага задължение за връщане — Национална правна уредба, предвиждаща второинстанционно съдебно производство — Автоматично суспензивно действие, ограничено до обжалването пред първата съдебна инстанция)

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/19

      Решение на Съда (четвърти състав) от 26 септември 2018 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — X/Belastingdienst/Toeslagen
      (Дело C-175/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Обща политика в областта на убежището и субсидиарната закрила - Директива 2005/85/ЕО - Член 39 - Директива 2008/115/ЕО - Член 13 - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 18, член 19, параграф 2 и член 47 - Право на ефективни правни средства за защита - Принцип на забрана за връщане - Решение, с което се отхвърля молба за международна закрила и се налага задължение за връщане - Национална правна уредба, предвиждаща второинстанционно съдебно производство - Автоматично суспензивно действие, ограничено до обжалването пред първата съдебна инстанция))
      (2018/C 408/23)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Raad van State

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: X

         Ответник: Belastingdienst/Toeslagen

         Диспозитив

      Член 39 от Директива 2005/85/ЕО на Съвета от 1 декември 2005 година относно минимални норми относно процедурата за предоставяне или отнемане на статут на бежанец в държавите членки и член 13 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни, следва, в светлината на член 18 и член 19, параграф 2, както и на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба, която предвижда възможност за въззивно обжалване на първоинстанционно съдебно решение, с което се потвърждава решение за отказ да се предостави международна закрила и се налага задължение за връщане, но не предвижда, че този правен способ за защита има автоматично суспензивно действие, независимо че заинтересованото лице се позовава на сериозен риск от нарушаване на принципа на забрана за връщане.

         (1)  ОВ C 178, 6.6.2017 г.


title: Дело C-516/18: Преюдициално запитване от Amtsgericht Nürnberg (Германия), постъпило на 6 август 2018 г. — QE/Sun Express Deutschland GmbH

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/38

      Преюдициално запитване от Amtsgericht Nürnberg (Германия), постъпило на 6 август 2018 г. — QE/Sun Express Deutschland GmbH
      (Дело C-516/18)
      (2018/C 408/51)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Amtsgericht Nürnberg

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: QE

         Ответник: Sun Express Deutschland GmbH
      С определение на Съда от 22 август 2018 г. делото е заличено от регистъра на Съда.


title: Дело C-304/17: Решение на Съда (първи състав) от 12 септември 2018 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Helga Löber/Barclays Bank plc (Преюдициално запитване — Регламент (ЕО) № 44/2001 — Съдебна компетентност по граждански и търговски дела — Специална компетентност — Член 5, точка 3 — Компетентност в областта на деликтната или квазиделиктната отговорност — Мястото, където е настъпило или може да настъпи вредоносното събитие — Потребител с местоживеене в държава членка, закупил чрез посредничеството на банка, установена в тази държава членка, ценни книжа емитирани от банка, установена в друга държава членка — Компетентност да се разгледа иск, предявен от този потребител на основание деликтната отговорност на тази банка)

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/23

      Решение на Съда (първи състав) от 12 септември 2018 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Helga Löber/Barclays Bank plc
      (Дело C-304/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Регламент (ЕО) № 44/2001 - Съдебна компетентност по граждански и търговски дела - Специална компетентност - Член 5, точка 3 - Компетентност в областта на деликтната или квазиделиктната отговорност - Мястото, където е настъпило или може да настъпи вредоносното събитие - Потребител с местоживеене в държава членка, закупил чрез посредничеството на банка, установена в тази държава членка, ценни книжа емитирани от банка, установена в друга държава членка - Компетентност да се разгледа иск, предявен от този потребител на основание деликтната отговорност на тази банка))
      (2018/C 408/28)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberster Gerichtshof

         Страни в главното производство

         Ищец: Helga Löber

         Ответник: Barclays Bank plc

         Диспозитив

      Член 5, точка 3 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че в положение като разглежданото по главното производство, при което инвеститор предявява срещу банка, издала сертификат, в който той е инвестирал, иск за деликтна отговорност във връзка с проспекта за този сертификат, съдилищата по местоживеене на инвеститора, като съдилища по мястото, където е настъпило вредоносното събитие, по смисъла на тази разпоредба, са компетентни да разгледат иска, когато твърдяната вреда представлява имуществена вреда, настъпила директно по банковата сметка на посочения инвеститор в банка, установена в съдебния район на тези съдилища, и останалите конкретни обстоятелства по този случай също обуславят предоставянето на компетентност на посочените съдилища.

         (1)  ОВ C 269, 14.8.2017 г.


title: Дело T-541/18: Жалба, подадена на 12 септември 2018 г. — Changmao Biochemical Engineering/Комисия

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/57

      Жалба, подадена на 12 септември 2018 г. — Changmao Biochemical Engineering/Комисия
      (Дело T-541/18)
      (2018/C 408/74)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (Чанджоу, Китай) (представители: K. Adamantopoulos и P. Billiet, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалвания регламент в частта, отнасяща се до жалбоподателя,

                  —

                  или, при условията на евентуалност, да отмени обжалвания регламент в неговата цялост, и

                  —

                  да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.

         Основания и основни доводи

      С настоящата жалба се иска отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/921 на Комисията (1).
      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

                  1.

                  Първо основание — Комисията не е изложила надлежни мотиви и е допуснала явна грешка в преценката от правна и фактическа страна като е използвала метода, основан на държавата аналог.

                  2.

                  Второ основание — Комисията е допуснала явна грешка в преценката от правна и фактическа страна, нарушила е принципа на добра администрация и не изложила надлежни мотиви, като е приела, че промишлеността на Съюза остава уязвима през референтния период за вредоносния ефект на дъмпинговия внос на винена киселина с произход от Китайската народна република, тъй като Комисията не е разгледала дейността на несъмнено най-големия производител на винена киселина в Съюза, в нарушение на член 11, параграф 2 и член 3, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2016/1036 (2) и на член 11.3. и член 3.1. от Споразумението на СТО за прилагането на член VI на Общото споразумение по митата и търговията (наричано по-нататък „Антидъмпинговото споразумение на СТО“).

                  3.

                  Трето основание — Комисията е допуснала явна грешка в преценката от правна и фактическа страна, като е стигнала до извода, че вредата за промишлеността на Съюза вероятно би възникнала повторно, ако антидъмпинговите мерки на Съюза срещу винената киселина с произход от Китайската народна република бъдат прекратени, тъй като приложената методология, първо, не се основава на достоверни доказателства, а по-скоро на недоказани механистични предположения и догадки, и второ, изобщо не отчита поведението на Hangzhou Bioking — един от основните производители на винена киселина в Китайската народна република и най-големия износител на винена киселина с произход от Китайската народна република за Европейския съюз, по отношение на който от 20 април 2012 г. не са били налагани никакви антидъмпингови мита на Съюза. Освен това жалбоподателят твърди, че въздействието на климатичните промени върху производството на естествена винена киселина не е взето предвид, в нарушение на член 11, параграф 2 и член 3, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2016/1036 и членове 11.3. и 3.1. от Антидъмпинговото споразумение на СТО.

                  4.

                  Четвърто основание — Комисията е извършила съществено процесуално нарушение във връзка с правото на защита на жалбоподателя в нарушение на член 3, параграф 2, член 11, параграф 2, член 16, параграф 1, член 19, параграфи 2 и 4, член 20, параграфи 2 и 4, член 21, параграфи 5 и 7 от Регламент (ЕС) 2016/1036, на членове 3.1., 5.3., 6.1., 6.1.2., 9.2., 6.4., 6.5.1., 6.6., 6.9. и 11.3. от Антидъмпинговото споразумение на СТО и на принципа на добра администрация.

         (1)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/921 на Комисията от 28 юни 2018 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на винена киселина с произход от Китайската народна република след преглед с оглед изтичане на срока на действие на мерките съгласно член 11, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 164, 2018 г., стр. 14).

         (2)  Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейския съюз (ОВ L 176, 2016 г., стр. 21).


title: Дело T-572/18: Жалба, подадена на 25 септември 2018 г. — YS/Комисия

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/61

      Жалба, подадена на 25 септември 2018 г. — YS/Комисия
      (Дело T-572/18)
      (2018/C 408/79)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: YS (представител: N. de Montigny, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени взетото на 14 ноември 2017 г. и отразено за първи път във фиша за заплатата му за декември 2017 г. индивидуално решение, с което считано от учебната 2017/2018 година не му се възстановяват разходите за образование на децата му,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

                  1.

                  Първо — нарушение на член 3, параграф 1 от приложение VII към Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз и на общите разпоредби за изпълнение, отнасящи се до възстановяването на медицинските разходи, тъй като с възприетото ново тълкувание ответникът нарушавал придобити права, оправдани правни очаквания, правната сигурност и принципа на добра администрация.

                  2.

                  Второ — нарушение на правата на детето, на правото на зачитане на семейния живот и на правото на образование.

                  3.

                  Трето — нарушение на принципа за равно третиране и на принципа за недопускане на дискриминация.

                  4.

                  Четвърто — липса на реално претегляне на интересите на жалбоподателя и незачитане на принципа на пропорционалност, опорочаващи обжалваното решение.


title: Дело T-573/18: Жалба, подадена на 25 септември 2018 г. — Hickies/EUIPO (Форма на връзка за обувки)

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/62

      Жалба, подадена на 25 септември 2018 г. — Hickies/EUIPO (Форма на връзка за обувки)
      (Дело T-573/18)
      (2018/C 408/80)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Hickies, Inc. (Ню Йорк, Ню Йорк, Съединени щати) (представители: I. Fowler, Solicitor и J. Schmitt, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: заявка за триизмерна марка на Европейския съюз (Форма на връзка за обувки) — заявка за регистрация № 16 952 962

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 28 юни 2018 г. по преписка R 2693/2017-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение в частта му, с която се отхвърля жалбата на жалбоподателя във връзка с „връзки за обувки; украса за обувки, изработена от пластмаса; украшения за обувки; аксесоари за облекло, шивашки артикули и декоративни текстилни изделия; токи, катарами за обувки; закопчалки за обувки“;

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-33/17: Решение на Общия съд от 25 септември 2018 г. — Amicus Therapeutics UK и Amicus Therapeutics/EMA (Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Документи, съхранявани от EMA и съдържащи информация, предоставена от жалбоподателите в рамките на искане за издаване на разрешение за пускане на пазара на лекарствения продукт „Galafold“ — Решение да се предостави на трето лице достъп до документ — Изключение относно защитата на търговските интереси — Липса на обща презумпция за поверителност)

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/48

      Решение на Общия съд от 25 септември 2018 г. — Amicus Therapeutics UK и Amicus Therapeutics/EMA
      (Дело T-33/17) (1)

      ((Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Документи, съхранявани от EMA и съдържащи информация, предоставена от жалбоподателите в рамките на искане за издаване на разрешение за пускане на пазара на лекарствения продукт „Galafold“ - Решение да се предостави на трето лице достъп до документ - Изключение относно защитата на търговските интереси - Липса на обща презумпция за поверителност))
      (2018/C 408/60)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Amicus Therapeutics UK Ltd (Джерардс крос, Обединеното кралство) и Amicus Therapeutics, Inc. (Кренбъри, Ню Джърси, Съединените щати) (представители: L. Tsang, J. Mulryne, solicitors, и F. Campbell, barrister)

         Ответник: Европейска агенция по лекарствата (представители: N. Rampal Olmedo, S. Marino, A. Spina, A. Rusanov и T. Jabłoński)

         Предмет

      Искане на основание на член 263 ДФЕС с предмет отмяна на решение ASK-22072 на EMA от 14 декември 2016 г., с което решение по силата на Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76) е предоставен достъп на трето лице до документ, съдържащ информация, предоставена в рамките на искане за издаване на разрешение за пускане на пазара на лекарствения продукт „Galafold“

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Amicus Therapeutics UK Ltd и Amicus Therapeutics, Inc. да заплатят съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 104, 3.4.2017 г.


title: Дело T-182/17: Решение на Общия съд от 25 септември 2018 г. — Novartis/EUIPO — Chiesi Farmaceutici (AKANTO) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз AKANTO — По-ранна словна марка на Европейския съюз KANTOS — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001])

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/50

      Решение на Общия съд от 25 септември 2018 г. — Novartis/EUIPO — Chiesi Farmaceutici (AKANTO)
      (Дело T-182/17) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз AKANTO - По-ранна словна марка на Европейския съюз KANTOS - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001]))
      (2018/C 408/64)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Novartis AG (Базел, Швейцария) (представител: L. Junquera Lara, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: първоначално P. Duarte Guimarães и J. Ivanauskas, впоследствиеJ. Ivanauskas и D. Walicka)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Chiesi Farmaceutici SpA (Парма, Италия) (представители: T. de Haan, P. Péters и F. Folmer, адвокати)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 9 януари 2017 г. (преписка R 531/2016-1) относно производство по възражение между Chiesi Farmaceutici и Novartis.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Novartis AG да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 161, 22.5.2017 г.


title: Дело C-562/18: Преюдициално запитване от Tribunal d'instance de Sens (Франция), постъпило на 30 август 2018 г. — X

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/42

      Преюдициално запитване от Tribunal d'instance de Sens (Франция), постъпило на 30 август 2018 г. — X
      (Дело C-562/18)
      (2018/C 408/55)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal d'instance de Sens

         Страни в главното производство

         Ищец: X

         Ответник: Procureur de la République

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Позволява ли член 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тълкуван в светлината на Конвенцията на ООН за правата на хората с увреждания, от една страна, и член 39, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз, от друга страна, да се отнеме правото на дадено лице да гласува на европейските избори поради налагането на мярка за поставяне под пълно запрещение поради неговото умствено увреждане?

                  2)

                  При положителен отговор, изисква ли европейското право особени условия за това отнемане и ако да — какви?


title: Дело C-575/18 P: Жалба, подадена на 13 септември 2018 г. от Чешката република срещу определението, постановено от Общия съд (седми състав) на 28 юни 2018 г. по дело T-147/15, Чешка република/Комисия

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/43

      Жалба, подадена на 13 септември 2018 г. от Чешката република срещу определението, постановено от Общия съд (седми състав) на 28 юни 2018 г. по дело T-147/15, Чешка република/Комисия
      (Дело C-575/18 P)
      (2018/C 408/56)
      Език на производството: чешки

         Страни

         Жалбоподател: Чешка република (представители: M. Smolek, J. Vláčil и O. Serdula)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното определение,

                  —

                  да отхвърли възражението за недопустимост, повдигнато от Европейската комисия,

                  —

                  да върне делото на Общия съд за ново разглеждане, за да се произнесе по исканията на Чешката република, изложени в нейната жалба, и

                  —

                  да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква само едно основание: нарушение на член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“).
      В обжалваното определение Общият съд неправилно приема, че тъй като Комисията по-специално няма правомощия да приема решения в областта на традиционните собствени ресурси, обжалваният акт не е акт, който може да бъде обжалван на основание член 263 ДФЕС, като това според Общия съд не засяга правото на Чешката република на ефективна съдебна защита по смисъла на член 47 от Хартата, тъй като Чешката република можела да заплати оспорваната сума под условие, да изложи възражения срещу основателността на защитаваната от Комисията правна гледна точка и да изчака Комисията да предприеме действия по реда на член 258 ДФЕС.
      Заключенията на Общия съд противоречат на член 263 ДФЕС във връзка с член 47 от Хартата, тъй като плащането под условие не е гаранция, че в бъдеще спорът ще бъде разрешен по същество от Съда. Това следва от установената практика на Съда относно свободата на преценка, с която разполага Комисията в производствата по неизпълнение на задължения, от липсата на каквато и да било разпоредба относно концепцията за плащане под условие, и по-специално от предходната практика на Комисията в тази област.


title: Дело C-611/18 P: Жалба, подадена на 21 септември 2018 г. от Pirelli & C. SpA срещу решението на Общия съд (осми състав), постановено на 12 юли 2018 г. по дело T-455/14, Pirelli & C./Комисия

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/43

      Жалба, подадена на 21 септември 2018 г. от Pirelli & C. SpA срещу решението на Общия съд (осми състав), постановено на 12 юли 2018 г. по дело T-455/14, Pirelli & C./Комисия
      (Дело C-611/18 P)
      (2018/C 408/57)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Pirelli & C. SpA (представители: M. Siragusa, G. Rizza, avvocati)

         Други страни в производството: Европейска комисия, Prysmian Cavi e Sistemi Srl

         Искания на жалбоподателя

      Pirelli моли Съда:
      по силата и за целите на член 169, параграф 1 от Процедурния правилник, да отмени решението на Общия съд, което се съдържа в диспозитива на решение от 12 юли 2018 г., T-455/14, Pirelli & C. S.p.A./Комисия, връчено на жалбоподателя на същия ден чрез e-Curia,
      и
      по силата и за целите на член 170, параграф 1 от Процедурния правилник, без да връща делото на Общия съд, да уважи исканията, направени от Pirelli в първоинстанционното производство, mutatis mutandis, и следователно:
      като главно искане,

                  —

                  да отмени решението (1) в частта относно Pirelli, и по-специално: член 1, параграф 5, буква г), член 2, буква ж) и член 4, само по отношение на включването на Pirelli в списъка на адресатите на мярката,

            при условията на евентуалност,

                  —

                  да разпореди в полза на Pirelli правото да иска от кредитора да насочи претенциите си първо срещу други солидарни длъжници, в изпълнение на правомощието си за пълен съдебен контрол съгласно член 31 от Регламент (ЕО) № 1/2003 (2) и член 261 ДФЕС,

            в случай че Prysmian подаде жалба пред Съда срещу решението на Общия съд от 12 юли 2018 г., T-475/14, и тя бъде уважена,

                  —

                  да отмени решението или да измени член 2, буква ж), като намали глобата, наложена солидарно на Prysmian и на Pirelli,

                  —

                  при всички положения да осъди Комисията да заплати съдебните разноски,

            ако решението на Общия съд, което се съдържа в диспозитива на решение от 12 юли 2018 г., T-455/14, Pirelli & C. S.p.A./Комисия, не бъде отменено, все пак да разпореди в полза на Pirelli правото да иска от кредитора да насочи претенциите си първо срещу други солидарни длъжници, в изпълнение на правомощието си за пълен съдебен контрол съгласно член 31 от Регламент (ЕО) № 1/2003 и член 261 ДФЕС.

         Основания и основни доводи

         Първо основание — нарушение от Общия съд на задължението му за мотивиране по отношение на обявената липса на твърдяното от жалбоподателя Pirelli непосочване на мотиви за отхвърлянето от Комисията на подробните му доводи относно неприложимостта в настоящия случай на презумпцията за решаващо влияние (Parental Liability Presumption, наричана по-нататък „PLP“) и допуснатата от Комисията разлика в третирането с прилагането само към Goldman Sachs на метода на т. нар. „двояка обосновка“

      Общият съд е определил неправилно предмета и обхвата на задължението за мотивиране на Комисията, като не е признал и не е обявил, че мотивите на решението не отговарят на изискванията, установени от съда на Съюза. Общият съд е трябвало да отмени решението в частта, отнасяща се до жалбоподателя, доколкото съответната мярка не съдържа изчерпателно изложение на точни, специфични и конкретни мотиви, които могат да обосноват презумпцията за отговорност на Pirelli за нарушението, въпреки че Pirelli е представило доказателства за факта, че неговите икономически, организационни и правни връзки с Prysmian не са довели до изключването или намаляването на степента на самостоятелност на неговото дъщерно дружество. Освен това в обжалваното съдебно решение са пренебрегнати изцяло доводите на Pirelli относно претърпяната разлика в третирането, тъй като по отношение на него Комисията е приложила само презумпцията PLP, вместо да приложи метода за възлагане на отговорност, предвиждащ двояка обосновка, който обаче е приложила по отношение на друго дружество майка на Prysmian — Goldman Sachs.

         Второ основание — нарушение на членове 48 и 49 от Хартата на основните права на Европейския съюз и непълнота и нелогичност на мотивите на съдебното решение, що се отнася до нарушението на основните права на юридическото лице Pirelli и до нарушението на принципа на пропорционалност от страна на Комисията

      Становището на Общия съд, че отговорността на Pirelli, установена по презумпция, не е безвиновна наказателна отговорност за чужди действия, а лична отговорност на „предприятието“, в което то е участвало с дъщерното си дружество Prysmian — прекият извършител на нарушението, се основава на недължимо смесване на две равнища на анализ, които обаче не могат да се смесват: прилагането на правилата на конкуренцията към предприятията и защитата на основните права на обвинените юридически лица. Освен това съдебното решение изобщо не засяга довода на Pirelli във връзка с естеството на PLP на двойна презумпция. В решението Комисията всъщност презумира, че Pirelli упражнява решаващо влияние не само върху търговската политика на Prysmian, но и — без жалбоподателят да може да представи доказателства в обратния смисъл — върху конкретни антиконкурентни действия на дъщерното дружество. Pirelli твърди липса на мотиви на обжалваното съдебно решение и по отношение на довода, че Комисията не е извършила претегляне на засегнатите интереси по отношение по-специално на PLP, предвид спецификите на конкретния случай и зачитането на правото на защита, както обаче предвижда практиката на Съда по правата на човека. Накрая, що се отнася до основанието на Pirelli, че прилагането на PLP спрямо него в решението не е било пропорционално, по смисъла на член 5, параграф 4 ДЕС, на постигането на целите за по-добро гарантиране на действителното плащане на санкцията и за допускане налагането на глоби с по-висок размер с възпираща цел, Общият съд отговаря с припомняне на неотносима предходна съдебна практика.

         Трето основание — нарушение на принципите на солидарна отговорност, на пропорционалност и на равно третиране, нелогичност на мотивите по отношение на неправилната преценка по съществото на прилагането към Pirelli на принципа на солидарната отговорност с Prysmian за плащането на глобата, както и липса на мотиви в съдебното решение относно непризнаването в полза на Pirelli на правото да иска от кредитора да насочи претенциите си първо срещу други солидарни длъжници

      Макар Pirelli да е било осъдено, както Prysmian, да плати целия размер на глобата, наложена им с решението, положението на жалбоподателя е било напълно различно от това на неговото бивше дъщерно дружество, което решението посочва явно като пряк изпълнител на нарушението. Както правилно се посочва в съдебното решение, макар и противоречиво, Pirelli носи чисто производна и акцесорна отговорност, която следователно зависи от отговорността на Prysmian. Комисията е трябвало да смекчи неразумните и несъразмерни санкционни последици от обърканото ѝ схващане за правомощията на Pirelli като дружество майка, притежател на 100 % от капитала, като не приложи по отношение на него задължението за солидарна отговорност за санкцията или като го приложи само във връзка с част от глобата, наложена на Prysmian, или поне като признае на Pirelli beneficium ordinis seu excussionis [правото да иска от кредитора да насочи претенциите си първо срещу други солидарни длъжници]. Общият съд не само не е представил никакви мотиви по твърдението на Pirelli във връзка с неприлагането на посоченото право, но и е нарушил принципите на солидарна отговорност, на пропорционалност и на равно третиране.

         Четвърто основание — нарушение на член 261 ДФЕС и на член 31 от Регламент (ЕО) № 1/2003, що се отнася до отхвърлянето на искането на Pirelli да му се признае правото да иска от кредитора да насочи претенциите си първо срещу други солидарни длъжници, изтъкнато в неговата жалба до Общия съд

      Съгласно посочените разпоредби Общият съд разполага с правомощия не само да измени размера на наложената санкция от Комисията, но и да промени начина за плащане и събиране на санкцията. Цитираната съдебна практика в обжалваното съдебно решение, съгласно която правомощието на Комисията за налагане на санкции не включва възможността за определяне на съответните части от глобата, припадащи се на солидарните длъжници в отношенията помежду им, не е релевантна за целите на преценката на поставения от Pirelli различен въпрос, че следователно Общият съд по същество е игнорирал, във връзка с правомощието на Комисията и на Общия съд при съдебен контрол на нейните решения, прилагането на beneficium ordinis seu excussionis към солидарно санкционираното дружество майка, притежател на 100 % от капитала. Посоченото право всъщност не се отнася до вътрешните отношения между солидарните длъжници, а до задължението, което всеки от тях поотделно има спрямо Комисията (т. нар. външни отношения).

         (1)  Решение на Европейската Комисия C(2014) 2139 окончателен от 2 април 2014 г. (дело AT.39610 — Електропроводи).

         (2)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


title: Дело C-214/17: Решение на Съда (шести състав) от 20 септември 2018 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Alexander Mölk/Valentina Mölk (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Хагски протокол за приложимото право към задълженията за издръжка — Член 4, параграф 3 — Иск за издръжка, предявен от кредитора за издръжката пред компетентния орган на държавата по обичайното място на пребиваване на длъжника — Влязъл в сила акт — Последващ иск, предявен от длъжника пред същия орган, за намаляване на определената издръжка — Явяване на кредитора — Определяне на приложимото право)

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/21

      Решение на Съда (шести състав) от 20 септември 2018 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Alexander Mölk/Valentina Mölk
      (Дело C-214/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Хагски протокол за приложимото право към задълженията за издръжка - Член 4, параграф 3 - Иск за издръжка, предявен от кредитора за издръжката пред компетентния орган на държавата по обичайното място на пребиваване на длъжника - Влязъл в сила акт - Последващ иск, предявен от длъжника пред същия орган, за намаляване на определената издръжка - Явяване на кредитора - Определяне на приложимото право))
      (2018/C 408/26)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberster Gerichtshof

         Страни в главното производство

         Ищец: Alexander Mölk

         Ответник: Valentina Mölk

         Диспозитив

                  1)

                  Член 4, параграф 3 от Хагския протокол от 23 ноември 2007 година за приложимото право към задълженията за издръжка, одобрен от името на Европейската общност с Решение 2009/941/ЕО на Съвета от 30 ноември 2009 г., трябва да се тълкува в смисъл, че в случай като разглеждания по главното производство, в който подлежащата на плащане издръжка е била определена с влязъл в сила акт по иск на кредитора и по силата на член 4, параграф 3, съгласно правото на определения в съответствие с тази разпоредба сезиран съд, това право не урежда и последващ иск за намаляване на тази издръжка, предявен от длъжника пред съдилищата на държавата по обичайното му място на пребиваване срещу кредитора.

                  2)

                  Член 4, параграф 3 от Хагския протокол от 23 ноември 2007 година трябва да се тълкува в смисъл, че кредиторът не „сезира“ по смисъла на този член компетентния орган на държавата, в която длъжникът има обичайно място на пребиваване, когато се явява по смисъла на член 5 от Регламент (ЕО) № 4/2009 на Съвета от 18 декември 2008 година относно компетентността, приложимото право, признаването и изпълнението на съдебни решения и сътрудничеството по въпроси, свързани със задължения за издръжка, в образувано по инициатива на длъжника пред този орган производство, оспорвайки иска по същество.

         (1)  ОВ C 283, 28.8.2017 г.


title: Съединени дела C-325/18 PPU и С-375/18 PPU: Решение на Съда (първи състав) от 19 септември 2018 г. (преюдициални запитвания от Court of Appeal — Ирландия) — Hampshire County Council/C.E., N.E. (Преюдициално запитване — Спешно преюдициално производство — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по брачни дела и по дела, свързани с родителска отговорност — Международно отвличане на деца — Регламент (ЕО) № 2201/2003 — Член 11 — Искане за връщане — Хагска конвенция от 25 октомври 1980 г. — Молба за декларация за изпълняемост — Жалба — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 47 — Право на ефективни правни средства за защита — Срок за подаване на жалба — Определение за екзекватура — Изпълнение преди връчването му)

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/32

      Решение на Съда (първи състав) от 19 септември 2018 г. (преюдициални запитвания от Court of Appeal — Ирландия) — Hampshire County Council/C.E., N.E.
      (Съединени дела C-325/18 PPU и С-375/18 PPU) (1)

      ((Преюдициално запитване - Спешно преюдициално производство - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по брачни дела и по дела, свързани с родителска отговорност - Международно отвличане на деца - Регламент (ЕО) № 2201/2003 - Член 11 - Искане за връщане - Хагска конвенция от 25 октомври 1980 г. - Молба за декларация за изпълняемост - Жалба - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 47 - Право на ефективни правни средства за защита - Срок за подаване на жалба - Определение за екзекватура - Изпълнение преди връчването му))
      (2018/C 408/42)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Court of Appeal

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Hampshire County Council

         Ответници: C.E., N.E.

         в присъствието на: Child and Family Agency, Attorney General

         Диспозитив

                  1)

                  Общите разпоредби на глава III от Регламент (ЕО) № 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) № 1347/2000, трябва да се тълкуват в смисъл, че когато се твърди, че деца са били отведени неправомерно, постановеният в държавата членка по обичайното местопребиваване на децата съдебен акт, с който се разпорежда връщането им и който е следствие от решение относно родителската отговорност, може да бъде обявен за изпълняем в приемащата държава членка в съответствие с тези общи разпоредби.

                  2)

                  Член 33, параграф 1 от Регламент № 2201/2003 във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че в случай като разглеждания в главните производства не допуска постановен в държава членка съдебен акт, с който се разпорежда учредяването на настойничество и връщането на децата и който е обявен за изпълняем в замолената държава членка, да бъде изпълнен, преди декларацията за изпълняемостта му да е връчена на родителите. Член 33, параграф 5 от Регламент № 2201/2003 трябва да се тълкува в смисъл, че сезираният съд не може да удължи предвидения в тази разпоредба срок за обжалване.

                  3)

                  Регламент № 2201/2003 трябва да се тълкува в смисъл, че в случай като разглеждания в главните производства допуска съд на държава членка да налага защитни мерки под формата на временна забрана, която е насочена към публичен орган на друга държава членка и го възпрепятства да заведе или да продължи да води пред съдилищата на другата държава членка дело за осиновяване на деца, пребиваващи в последната.

         (1)  ОВ C 249, 16.7.2018 г.

         ОВ C 268, 30.7.2018 г.


title: Дело T-260/16: Решение на Общия съд от 25 септември 2018 г. — Швеция/Комисия (ЕФГЗ и ЕЗФРСР — Разходи, изключени от финансиране — Отделени от производството преки помощи — Проверки на място — Дистанционно проучване — Оценка на рискови фактори — Коригиращи мерки, които трябва да се вземат от съответната държава членка — Оценка на финансовата вреда — Пропорционалност)

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/47

      Решение на Общия съд от 25 септември 2018 г. — Швеция/Комисия
      (Дело T-260/16) (1)

      ((ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Разходи, изключени от финансиране - Отделени от производството преки помощи - Проверки на място - Дистанционно проучване - Оценка на рискови фактори - Коригиращи мерки, които трябва да се вземат от съответната държава членка - Оценка на финансовата вреда - Пропорционалност))
      (2018/C 408/59)
      Език на производството: шведски

         Страни

         Жалбоподател: Кралство Швеция (представители: първоначално L. Swedenborg, A. Falk, N. Otte Widgren, C. Meyer-Seitz и U. Persson, впоследствие L. Swedenborg, A. Falk, и C. Meyer-Seitz)

         Ответник: Европейска комисия (представители: D. Triantafyllou и K. Simonsson)

         Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Чешка република (представители: M. Smolek и J. Vláčil)

         Предмет

      С предмет искане на основание член 263 ДФЕС, главно, за отмяна на Решение за изпълнение (ЕС) 2016/417 на Комисията от 17 март 2016 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 75, 2016 г., стр. 16), в частта, която се отнася до отделените от производството преки помощи, предоставени на Кралство Швеция за общата сума от 8 811 286,44 EUR за референтната 2013 г., и при условията на евентуалност, за намаляване на изключената от финансиране сума по посочените отделени от производството преки помощи и фиксирането ѝ на 1 022 259,46 EUR

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя Решение за изпълнение (ЕС) 2016/417 на Комисията от 17 март 2016 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), в частта, която се отнася до отделените от производството преки помощи, предоставени на Кралство Швеция, в общ размер на 8 811 286,44 EUR за референтната 2013 година.

                  2)

                  Осъжда Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски, както и тези на Кралство Швеция.

                  3)

                  Чешката република понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 305, 22.8.2016 г.


title: Дело T-570/18: Жалба, подадена на 25 септември 2018 г. — YQ/Комисия

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/60

      Жалба, подадена на 25 септември 2018 г. — YQ/Комисия
      (Дело T-570/18)
      (2018/C 408/77)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: YQ (представител: N. de Montigny, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени взетото на 15 ноември 2017 г. и отразено за първи път във фиша за заплатата му за декември 2017 г. индивидуално решение, с което считано от учебната 2017/2018 година не му се възстановяват разходите за образование на детето му,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

                  1.

                  Първо — нарушение на член 3, параграф 1 от приложение VII към Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз и на общите разпоредби за изпълнение, отнасящи се до възстановяването на медицинските разходи, тъй като с възприетото ново тълкувание ответникът нарушавал придобити права, оправдани правни очаквания, правната сигурност и принципа на добра администрация.

                  2.

                  Второ — нарушение на правата на детето, на правото на зачитане на семейния живот и на правото на образование.

                  3.

                  Трето — нарушение на принципа за равно третиране и на принципа за недопускане на дискриминация.

                  4.

                  Четвърто — липса на реално претегляне на интересите на жалбоподателя и незачитане на принципа на пропорционалност, опорочаващи обжалваното решение.


title: Дело T-123/17: Решение на Общия съд от 20 септември 2018 г. — Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte/ACER (Енергетика — Решение на апелативния съвет на ACER — Отхвърляне на молбата за встъпване — Пряк и настоящ интерес от изхода на производството — Задължение за мотивиране — Право на изслушване)

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/48

      Решение на Общия съд от 20 септември 2018 г. — Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte/ACER
      (Дело T-123/17) (1)

      ((Енергетика - Решение на апелативния съвет на ACER - Отхвърляне на молбата за встъпване - Пряк и настоящ интерес от изхода на производството - Задължение за мотивиране - Право на изслушване))
      (2018/C 408/61)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte AG (Виена, Австрия) (представител: B. Rajal, avocat)

         Ответник: Агенция за сътрудничество между регулаторите на енергия (представители: P. Martinet и E. Tremmel)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Република Полша (представител: B. Majczyna)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решение от 17 февруари 2017 г., с което апелативният съвет на ACER отхвърля молбата на жалбоподателя за встъпване по дело A-001-2017 (консолидирана версия).

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte AG понася направените от него съдебни разноски, както и разходите на Агенцията за сътрудничество между регулаторите на енергия (ACER), включително и тези по производството по допускане на обезпечение.

                  3)

                  Република Полша понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 129, 24.4.2017 г.


title: Дело C-23/18 P: Жалба, подадена на 10 януари 2018 г. от Ccc Event Management GmbH срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 7 ноември 2017 г. по дело T-363/17, Ccc Event Management GmbH/Съд на Европейския съюз

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/35

      Жалба, подадена на 10 януари 2018 г. от Ccc Event Management GmbH срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 7 ноември 2017 г. по дело T-363/17, Ccc Event Management GmbH/Съд на Европейския съюз
      (Дело C-23/18 P)
      (2018/C 408/46)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Ccc Event Management GmbH (представител: A. Schuster, Rechtsanwalt)

         Друга страна в производството: Съд на Европейския съюз
      С определение от 13 септември 2018 г. Съдът на Европейския съюз (десети състав) отхвърля жалбата като частично явно недопустима и частично явно неоснователна и приема, че жалбоподателят следва да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-594/16: Решение на Съда (пети състав) от 13 септември 2018 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Enzo Buccioni/Banca d'Italia (Преюдициално запитване — Сближаване на законодателствата — Директива 2013/36/ЕС — Член 53, параграф 1 — Задължение на националните органи, упражняващи пруденциален надзор над кредитните институции, за опазване на професионална тайна — Кредитна институция в производство за принудителна ликвидация — Разкриване на поверителна информация в производства по граждански или търговски дела)

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/8

      Решение на Съда (пети състав) от 13 септември 2018 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Enzo Buccioni/Banca d'Italia
      (Дело C-594/16) (1)

      ((Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Директива 2013/36/ЕС - Член 53, параграф 1 - Задължение на националните органи, упражняващи пруденциален надзор над кредитните институции, за опазване на професионална тайна - Кредитна институция в производство за принудителна ликвидация - Разкриване на поверителна информация в производства по граждански или търговски дела))
      (2018/C 408/07)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Enzo Buccioni

         Ответник: Banca d'Italia

         в присъствието на: Banca Network Investimenti SpA, в ликвидация

         Диспозитив

      Член 53, параграф 1 от Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно достъпа до осъществяването на дейност от кредитните институции и относно пруденциалния надзор върху кредитните институции и инвестиционните посредници, за изменение на Директива 2002/87/ЕО и за отмяна на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че допуска компетентните органи на държавите членки да разкриват поверителна информация на лице, което я е поискало, за да прецени дали може да заведе гражданско или търговско дело с цел защита на имуществените интереси, които твърди, че са били накърнени вследствие на образуваното за кредитната институция производство за принудителна ликвидация. Във връзка с исканата информация заявителят трябва обаче да представи точни и непротиворечиви данни, сочещи, че тя вероятно е релевантна за производство по гражданско или търговско дело, чийто предмет трябва да бъде конкретно определен от заявителя и извън което информацията не може да бъде използвана. Компетентните органи и съдилища трябва да претеглят интереса на заявителя да получи съответната информация и интересите, свързани със запазване на поверителността на информацията, попадаща в обхвата на задължението за професионална тайна, преди да разкрият поисканата поверителна информация.

         (1)  ОВ C 63, 27.2.2017 г.


title: Дело C-26/17 P: Решение на Съда (десети състав) от 13 септември 2018 г. — Birkenstock Sales GmbH/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Фигуративна марка, изобразяваща мотив от взаимно пресичащи се вълнообразни линии — Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 7, параграф 1, буква б) — Абсолютно основание за отказ — Отличителен характер — Повърхностен мотив)

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/10

      Решение на Съда (десети състав) от 13 септември 2018 г. — Birkenstock Sales GmbH/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      (Дело C-26/17 P) (1)

      ((Обжалване - Марка на Европейския съюз - Международна регистрация, посочваща Европейския съюз - Фигуративна марка, изобразяваща мотив от взаимно пресичащи се вълнообразни линии - Регламент (ЕО) № 207/2009 - Член 7, параграф 1, буква б) - Абсолютно основание за отказ - Отличителен характер - Повърхностен мотив))
      (2018/C 408/10)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Birkenstock Sales GmbH (представители: C. Menebröcker и V. Töbelmann, Rechtsanwälte)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представител: D. Walicka)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Birkenstock Sales GmbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 151, 15.5.2017 г.


title: Дело T-530/18: Жалба, подадена на 7 септември 2018 г. — Румъния/Комисия

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/56

      Жалба, подадена на 7 септември 2018 г. — Румъния/Комисия
      (Дело T-530/18)
      (2018/C 408/73)
      Език на производството: румънски

         Страни

         Жалбоподател: Румъния (C. Canţăr, E. Gane, C. Florescu, O. Ichim)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  частична отмяна на Решение за изпълнение (ЕС) 2018/873 на Комисията от 13 юни 2018 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки по линия на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР): a) в частта относно подмярката в нейната цялост (сумата 13 184 846,61 евро за 2015 г. и 2016 г.); б) в частта относно подмерки 3a, 5a, 3b, 4b в тяхната цялост (сумата 45 532 000,96 евро за 2014 г., 2015 г. и 2016 г.), и при условията на евентуалност, частично за периода до 19 септември 2015 г. (сумата 21 315 857,50 евро);

                  —

                  да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

                  1.

                  Първото основание, изведено от неправилно упражняване на правомощието на Европейската комисия да изключва суми от финансиране на Европейския съюз

                              —

                              С прилагането на корекциите, определени в Решение 2018/873, Комисията е упражнила правомощията си неправилно, като е нарушила разпоредбите на член 52 от Регламент 1306/2013 и принципите за защита на оправданите правни очаквания и на правната сигурност.

                              —

                              Обжалваното решение нарушава член 52 от Регламент 1306/2013 с това, че след разговорите с румънските власти институцията на ЕС е одобрила с решение актуализирането на Националната програма за развитие на селските райони за 2007-2013 г. (PNDR), като е изразила съгласието си с мерките, предвидени в PNDR, включително по отношение на методиката на плащанията по подмерки 1a, 3a, 5a, 3b и 4b в рамките на мярка 215 — „Плащания за хуманно отношение към животните“. Решението за одобряване на актуализацията на PNDR е правен ангажимент и води до извършване на плащанията от бюджета на ЕС.

                              —

                              Румънските власти са извършвали плащания в съответствие с одобрението на Комисията. В този контекст решението за прилагане на корекциите е незаконосъобразно.

                              —

                              Румъния счита, че обжалваното решение нарушава принципа на защита на оправданите правни очаквания в контекста, в който решението на Комисията за одобряване на актуализацията на PNDR е породило оправдани правни очаквания у румънските власти и у получателите във връзка с редовния характер на методиката на изчисляване, одобрена от Комисията. Съответният принцип налага, включително и по отношение на подмерки 3a, 5a, 3b и 4b, Комисията да прилага корекциите, считано от 19 септември 2015 г., така както е постъпила институцията на ЕС по отношение на корекциите, свързани с подмярка 1a.

                              —

                              Също така Румъния счита, че институцията на ЕС е трябвало да спази този принцип и по отношение на плащанията след 19 септември 2015 г., доколкото в този момент вече не е могло да има ново актуализиране на PNDR.

                              —

                              Румъния счита, че обжалваното решение нарушава принципа на правната сигурност, като Комисията е възприела различно становище относно редовността на методиките за изчисляване. Така с обжалваното решение Комисията е констатирала нередовността на плащанията, извършени въз основа на методиките за изчисляване, които по-рано е одобрила. Нещо повече, въпреки че румънските власти са искали разяснения от институцията на ЕС относно възможността за корекции на грешките в компенсаторните плащания, доколкото след 19 септември 2015 г. вече не можело да се извършва промяна в PNDR, Комисията не изразила становище по този въпрос.

                  2.

                  Второто основание, изведено от нарушение на задължението за мотивиране, предвидено в член 296, втора алинея от Договора за функционирането на Европейския съюз

                              —

                              Румъния счита, че институцията на ЕС е нарушила задължението си за мотивиране, предвидено в член 296, втора алинея от Договора за функционирането на Европейския съюз, доколкото, по отношение на подмярка 1a, Комисията не изложила достатъчна и подходяща обосновка: заела колеблива позиция по отношение на констатираните нередности и вида на приложената корекция; отхвърлила доводите и разясненията, представени от румънските власти във връзка с приложената корекция; както и не изложила защо е предпочела да се прилага фиксирана, а не изчислена сума за констатираните нередности.