title: Дело T-160/07: Иск, предявен на 7 май 2007 г. — Lancôme/СХВП — CMS Hasche Sigle (COLOR EDITION)

text:
               23.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 140/43

         Иск, предявен на 7 май 2007 г. — Lancôme/СХВП — CMS Hasche Sigle (COLOR EDITION)
   (Дело T-160/07)
   (2007/C 140/71)
   Език, на който е изготвен искът: френски
   Страни

      Ищец: Lancôme Parfums et Beauté & Cie (Париж, Франция) [представител: E. Baud, avocat]

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: CMS Hasche Sigle (Кьолн, Германия)
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решението на втори апелативен състав на СХВП, постановено на 26 февруари 2007 година по дело R 231/2006-2,

               —

               да се осъди ответника, и евентуално встъпващата страна, да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Словна марка „COLOR EDITION“ за стоки по клас 3 — марка на Общността № 2 965 804

      Притежател на марката на Общността: Ищецът

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: CMS Hasche Sigle

      Решение на отдела по заличаването: Отхвърляне на искането за заличаване

      Решение на апелативния състав: Отмяна на решението на отдела по заличаването

      Изложени правни основания: Нарушение на член 55, параграф 1, буква а) от Регламент № 40/94 (1) на Съвета, доколкото апелативният състав е приел, че искането за заличаване на CMS Hasche Sigle е допустимо, както и нарушение на член 7, параграф 1 буква в) от посочения регламент, доколкото с оспорваното решение се отсъжда, че спорната марка „COLOR EDITION“ е обозначителна.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (OВ 1994 г., L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 01, стр. 146).


title: Дело C-162/09: Решение на Съда (трети състав) от 7 октомври 2010 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — (Обединеното кралство) — Secretary of State for Work and Pensions/Taous Lassal (Преюдициално запитване — Свободно движение на хора — Директива 2004/38/ЕО — Член 16 — Право на постоянно пребиваване — Прилагане във времето — Срокове, изтекли преди датата на транспониране)

text:
               4.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/5

         Решение на Съда (трети състав) от 7 октомври 2010 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — (Обединеното кралство) — Secretary of State for Work and Pensions/Taous Lassal
   (Дело C-162/09) (1)

   (Преюдициално запитване - Свободно движение на хора - Директива 2004/38/ЕО - Член 16 - Право на постоянно пребиваване - Прилагане във времето - Срокове, изтекли преди датата на транспониране)
   2010/C 328/08
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Secretary of State for Work and Pensions

      Ответник: Taous Lassal

      в присъствието на: The Child Poverty Action Group

      Предмет

   Преюдициално запитване — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Тълкуване на член 16, параграф 1 от Директива 2004/38 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки (ОВ L 158, стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56) — Гражданин на Съюза, пребивавал законно в Обединеното кралство в продължение на пет години преди 30 април 2006 г., краен срок за транспониране на директивата, и впоследствие напуснал страната за период от 10 месеца — Вземане предвид на периода, изтекъл преди 30 април 2006 г., за признаване на право на постоянно пребиваване

      Диспозитив

   Член 16, параграфи 1 и 4 от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО трябва да се тълкува в смисъл, че:

               —

               с оглед на придобиването на правото на постоянно пребиваване по член 16, параграф 1 от Директива 2004/38 трябва да се вземат предвид периодите на непрекъснато пребиваване в продължение на пет години, изтекли преди датата на транспониране на тази директива, а именно 30 април 2006 г., в съответствие с предхождащи тази дата разпоредби на правото на Съюза, и

               —

               отсъствията от приемащата държава членка за срок, ненадвишаващ две последователни години, настъпили преди 30 април 2006 г. и след законно пребиваване в продължение на непрекъснат срок от пет години, изтекъл преди тази дата, не могат да засегнат придобиването на правото на постоянно пребиваване по посочения член 16, параграф 1 от Директива 2004/38.

      (1)  ОВ C 153, 4.7.2009 г.


title: Дело T-672/11: Иск, предявен на 23 декември 2011 г. — H-Holding/Парламент

text:
               4.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 235/13

         Иск, предявен на 23 декември 2011 г. — H-Holding/Парламент
   (Дело T-672/11)
   2012/C 235/33
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: H-Holding AG (Хам, Швейцария) (представител: R. Závodný, Rechtsanwalt)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               да установи, че ищецът е претърпял вреди поради бездействието на ответника по петицията му от 24 август 2011 г.,

               —

               да постанови, че Европейският съюз е компетентен да осигури спазването на правилата за финансирането на политическите партии на европейско равнище,

               —

               да задължи ответника да възложи на Европейската служба за борба с измамите (ОЛАФ) да извърши финансова проверка на една чешка политическа партия,

               —

               да задължи ответника да започне процедура срещу Чешката република,

               —

               да осъди ответника да заплати обезщетение за вреди,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Ищецът поддържа, че ответникът не е предприел необходимите действия по петицията му от 24 август 2011 г. относно финансирането на една чешка политическа партия.


title: Дело C-604/10: Преюдициално запитване, отправено от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) на 21 декември 2010 г. — Football Dataco Limited, Football Association Premier League Ltd, Football League Limited, Scottish Premier League Limited, Scottish Football League, PA Sport UK Limited/Yahoo UK Limited, Stan James (Abingdon) Limited, Stan James PLC, Enetpulse APS

text:
               19.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/7

         Преюдициално запитване, отправено от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) на 21 декември 2010 г. — Football Dataco Limited, Football Association Premier League Ltd, Football League Limited, Scottish Premier League Limited, Scottish Football League, PA Sport UK Limited/Yahoo UK Limited, Stan James (Abingdon) Limited, Stan James PLC, Enetpulse APS
   (Дело C-604/10)
   2011/C 89/14
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Football Dataco Limited, Football Association Premier League Ltd, Football League Limited, Scottish Premier League Limited, Scottish Football League, PA Sport UK Limited

      Ответници: Yahoo UK Limited, Stan James (Abingdon) Limited, Stan James PLC, Enetpulse APS

      Преюдициални въпроси

               1.

               Как трябва да се разбира смисълът на съдържащия се в член 3, параграф 1 от Директива 96/9/ЕО (1) израз „базите данни, които с оглед на подбора или подреждането на съдържанието им представляват собствено интелектуално творение на автора“ и по-специално:

                           а)

                           трябва ли да се разбира в смисъл, че се изключват интелектуалните усилия и умения при създаването на данни?

                           б)

                           трябва ли изразът „подбора или подреждането“ да се разбира в смисъл, че се придава голямо значение на предварително съществуващи данни (като определянето на датата на футболна среща);

                           в)

                           изисква ли изразът „собствено интелектуално творение на автора“ нещо повече от това авторът да вложи в значителна степен труд и умения и ако това е така — какво е необходимо?

               2.

               Изключва ли Директивата авторските права върху бази данни по националното право, които са различни от предвидените в нея права?

      (1)  Директива 96/9/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 11 март 1996 година за правна закрила на базите данни (ОВ L 77, стр. 20; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 102).


title: Дело C-2/15: Преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshofs (Австрия), постъпило на 7 януари 2015 г. — DHL Express (Austria) GmbH

text:
               20.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 127/8

         Преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshofs (Австрия), постъпило на 7 януари 2015 г. — DHL Express (Austria) GmbH
   (Дело C-2/15)
   (2015/C 127/12)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: DHL Express (Austria) GmbH

      Ответник: Post-Control-Kommission

      Друг участник в производството: Bundesminister für Verkehr, Innovation und Technologie

      Преюдициални въпроси

               1)

               Допуска ли Директива 97/67/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 1997 година относно общите правила за развитието на вътрешния пазар на пощенските услуги в Общността и за подобряването на качеството на услугата в редакцията на Директива 2008/6/ЕО (2) на Европейския парламент и на Съвета от 20 февруари 2008 г., и по-специално член 9 от нея национална уредба, според която доставчиците на пощенски услуги са длъжни да участват във финансирането на оперативните разходи на националния регулаторен орган, независимо дали предоставят универсална услуга?

               2)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос:

                           а)

                           Достатъчно ли е във връзка със задължението за финансиране да се изисква съответният доставчик да предоставя пощенски услуги, които според националната уредба се квалифицират като универсални услуги, но надвишават задължителната минимална съвкупност от универсални услуги според директивата?

                           б)

                           Трябва ли при изчисляване на дела на съответното предприятие във финансовите вноски да се подходи както при изчисляването на финансовите вноски за компенсационния фонд съгласно член 7, параграф 4 от посочената директива?

                           в)

                           Налага ли изискването за спазване на принципа за недопускане на дискриминация и на принципа за пропорционалност по смисъла на член 7, параграф 5 от посочената директива, както и „отчитането на взаимозаменяем[остта] в достатъчна степен с универсалната услуга“ по смисъла на съображение 27 от Директива 2008/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 февруари 2008 г. частта от оборота, съответстваща на допълнителните услуги, т.е. пощенските услуги, които не се причислени към универсалната услуга, но които са свързани с нея, да бъде извадена и да не се взема предвид при изчисляването на дела?

      (1)  ОВ L 15, стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 3, стр. 12.

      (2)  Директива 2008/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета за изменение на Директива 97/67/ЕО с оглед пълното изграждане на вътрешния пазар на пощенски услуги в Общността, ОВ L 52, стр. 3.


title: Дело T-94/07: Определение на Първоинстанционния съд от 19 ноември 2009 г. — EREF/Комисия (Жалба за отмяна — Представителство от адвокат, който няма качество на трето лице — Явна недопустимост)

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/52

         Определение на Първоинстанционния съд от 19 ноември 2009 г. — EREF/Комисия
   (Дело T-94/07) (1)

   (Жалба за отмяна - Представителство от адвокат, който няма качество на трето лице - Явна недопустимост)
   2010/C 24/91
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) (Брюксел, Белгия) (представител: D. Fouquet, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представител: N. Khan)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение С(2006) 4963 окончателен на Комисията от 24 октомври 2006 година относно синдикиран заем и двустранен заем, договорени в рамките на строеж от страна на Framatome ANP на атомна електроцентрала за Teollisuuden Voima Oy.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като явно недопустима.

               2.

               European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Комисията на Европейските общности.

      (1)  ОВ C 117, 29.5.2007 г.


title: Дело C-138/17 P: Жалба, подадена на 17 март 2017 г. от Европейския съюз, представляван от Съда на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (трети разширен състав) на 10 януари 2017 г. по дело T-577/14, Gascogne Sack Deutschland и Gascogne/Европейски съюз

text:
               15.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/25

         Жалба, подадена на 17 март 2017 г. от Европейския съюз, представляван от Съда на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (трети разширен състав) на 10 януари 2017 г. по дело T-577/14, Gascogne Sack Deutschland и Gascogne/Европейски съюз
   (Дело C-138/17 P)
   (2017/C 151/32)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейски съюз, представляван от Съда на Европейския съюз (представители: J. Inghelram и Á.M. Almendros Manzano)

      Други страни в производството: Gascogne Sack Deutschland GmbH, Gascogne, Европейска комисия

      Искания

               —

               точка 1 от диспозитива на обжалваното решение да бъде отменена,

               —

               като неоснователно да се отхвърли искането, направено от Gascogne Sack Deutschland и от Gascogne в първоинстанционното производство, за присъждане на сумата от 187 571 EUR във връзка със загубите, които се твърди, че са претърпени поради извършените допълнителни плащани по банковата гаранция извън разумния срок, и

               —

               Gascogne Sack Deutschland и Gascogne да бъдат осъдени да заплатят съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква три основания.
   Първото основание е изведено от грешка при прилагане на правото, допусната при тълкуването на понятието за причинно-следствена връзка, тъй като Общият съд приел, че нарушението на изискването за разумен срок е основната причина за твърдяната имуществена вреда, изразяваща се в заплащането на разходи за банкова гаранция, при положение че съгласно постоянната съдебна практика основната причина за заплащането на такива разходи е личният избор на съответното предприятие да не заплати глобата докато трае производството пред съда на Съюза.
   Второто основание е изведено от грешка при прилагане на правото, допусната при тълкуването на понятието за вреда, тъй като Общият съд отказал да приложи за твърдяната имуществена вреда, свързана със заплащането на разходи за банкова гаранция, същото условие като поставеното от него по отношение на твърдяната имуществена вреда, свързана със заплащането на лихви върху сумата по глобата, а именно жалбоподателите в първоинстанционното производство да докажат, че финансовата тежест, свързана с посоченото заплащане на лихви, е надхвърляла ползата, която са могли да извлекат от неплащането на глобата.
   Третото основание е изведено от грешка при прилагане на правото, допусната при определянето на периода, през който твърдяната имуществена вреда е била нанесена, и от липса на мотиви, тъй като Общият съд без да излага причини приел, че периодът, през който е била нанесена твърдяната имуществена вреда, изразяваща се в заплащането на разходи за банкова гаранция, може да бъде различен от периода, към който е отнесъл наличието на твърдяното противоправно поведение, причинило тази вреда.


title: Дело C-4/17 P: Жалба, подадена на 4 януари 2017 г. от Чешка република срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 20 октомври 2016 г. по дело T-141/15, Чешка република/Комисия

text:
               27.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/19

         Жалба, подадена на 4 януари 2017 г. от Чешка република срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 20 октомври 2016 г. по дело T-141/15, Чешка република/Комисия
   (Дело C-4/17 P)
   (2017/C 063/27)
   Език на производството: чешки

      Страни

      Жалбоподател: Чешка република (представители: M. Smolek, J. Vláčil и J. Pavliš)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Относно:

   Жалба срещу решението на Общия съд на Европейския съюз от 20 октомври 2016 г. по дело T-141/15 Чешка република/Комисия (наричано по-нататък „обжалваното съдебно решение“), по което Чешката република иска отмяна на Решение за изпълнение (ЕС) 2015/103 (1) на Комисията от 16 януари 2015 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (нотифицирано с документ C(2015) 53) (наричано по-нататък „оспореното решение“), доколкото с него се изключват разходите в общ размер на 2 123 199,04 EUR, направени от Чешката република в периода 2010 г.—2012 г.

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени обжалваното съдебно решение,

               —

               да отмени оспореното решение, доколкото в него се изключва разходите в общ размер на 2 123 199,04 EUR, направени от Чешката република, и

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на касационната си жалба жалбоподателят изтъква три основания.
   Първото основание за обжалване е нарушение на член 11 от Регламент (EО) № 479/2008 (2) на Съвета от 29 април 2008 г. относно общата организация на пазара на вино (наричан по-нататък „Регламент № 479/2008“), като се твърди, че Общият съд е допуснал грешка в правото, като е приел, че член 11 oт този регламент не обхваща мерките за защита на лозовите насаждения срещу вреди, причинени от животни и/или птици.
   Второто основание за обжалване е нарушение на член 5, параграф 2 oт Регламент № 479/2008 и принципите на правна сигурност и на оправданите правни очаквания. Твърди се, че в обжалваното съдебно решение Общият съд е допуснал грешка в правото, като е приел, че Европейската комисия може да обяви някои мерки за напълно изключени от възможността за финансиране от Европейския съюз и на това основание да изключи финансирането на всички направени във връзка с тези мерки разходи, въпреки, че самата Европейска комисия е разгледала допустимостта на тези мерки при преценката на проекта на програмата за подпомагане и не е направила никакви възражения.
   Третото основание за обжалване е нарушение на член 41 oт Харта на основните права на Европейския съюз във връзка с член 31 oт Регламент (EО) № 1290/2005 (3) на Съвета oт 21 юни 2005 г. относно финансиране на Общата селскостопанска политика, и доколкото е уместно с член 52 oт Регламент (EС) № 1306/2013 (4) на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 г. относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и с членове 11 и 16 oт Регламент (EО) № 885/2006 (5) на Комисията от 21 юни 2006 година относно реда и начина на прилагане на Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета по отношение на акредитирането на агенциите платци и други стопански субекти, както и по отношение на клиринга на счетоводните сметки на ЕФГЗ и ЕЗФРСР. Твърди се, че Общият съд е допуснал грешка в правото в обжалваното съдебно решение, като е приел, че Европейската комисия може да изключи от финансиране от Европейския съюз разходите, отнасящи се за период, в който Чешката република е била възпрепятствана да изрази виждането си в процедурата за финансови корекции във връзка със селското стопанство.

      (1)  ОВ L 16, 2015 г., стр. 33.

      (2)  ОВ L 148, 2008 г., стр. 1.

      (3)  ОВ L 209, 2005 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 1, стр. 193.

      (4)  ОВ L 347, 2013 г., стр. 549.

      (5)  ОВ L 171, 2006 г., стр. 90; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 2, стр. 37.


title: Дело T-190/17: Иск, предявен на 22 март 2017 г. — EKETA/Комисия

text:
               15.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/44

         Иск, предявен на 22 март 2017 г. — EKETA/Комисия
   (Дело T-190/17)
   (2017/C 151/56)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) (Тесалоники, Гърция) (представители: V. Christianos и S. Paliou, avvocati)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               да постанови, че искането, направено от Комисията в дебитно известие № 3241615289/29.11.2016 г., ΕΚΕΤΑ да върне сумата 172 992,15 EUR, която съответства на получено от него плащане по проекта CATER, е неоснователно в частта относно сумата 112 737,15 EUR,

               —

               да постанови, че сумата 112 737,15 EUR представлява допустим разход и че ΕΚΕΤΑ не е длъжно да върне посочената сума на Европейската комисия, и

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати направените от ищеца съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

               1.

               С разглеждания иск Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (наричано по-нататък „EKETA“) оспорва искането, формулирано от Комисията в дебитно известие № 3241615289/29.11.2016 г. във връзка с участието в проекта CATER. С посоченото дебитно известие Комисията иска ΕΚΕΤΑ да върне част от полученото плащане по проекта CATER, в размер на 172 992,15 EUR. Искането е отправено след направена от Комисията проверка на място в служебните помещения на ищеца.

               2.

               В този контекст ищецът иска от Общия съд да постанови по реда на член 272 ДФЕС, че сумата 112 7 370,15 EUR от гореспоменатата сума, посочена в дебитното известие, представлява допустим разход и че ΕΚΕΤΑ не е длъжно да върне тази сума на Комисията.

               3.

               ΕΚΕΤΑ изтъква, че посочената по-горе сума в размер на 112 737,15 EUR се състои от допустими разходи за персонал и косвени разходи, които Комисията неправилно е отхвърлила като недопустими. Допустимостта на посочените разходи на ищеца се потвърждава от обстоятелството, че е била изтъкната пред Европейската комисия в хода на проверката на място, в последвалата кореспонденция, както и пред Общия съд.


title: Съединени дела C-261/07 и C-299/07: Решение на Съда (първи състав) от 23 април 2009 г. (преюдициално запитване от Rechtbank van koophandel te Antwerpen — Белгия) — VTB-VAB NV (C-261/07), Galatea BVBA (C-299/07)/Total Belgium NV (C-261/07), Sanoma Magazines Belgium NV (C-299/07) (Директива 2005/29/ЕО — Нелоялни търговски практики — Национална правна уредба, забраняваща свързаните оферти към потребителите)

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/3

         Решение на Съда (първи състав) от 23 април 2009 г. (преюдициално запитване от Rechtbank van koophandel te Antwerpen — Белгия) — VTB-VAB NV (C-261/07), Galatea BVBA (C-299/07)/Total Belgium NV (C-261/07), Sanoma Magazines Belgium NV (C-299/07)
   (Съединени дела C-261/07 и C-299/07) (1)

   (Директива 2005/29/ЕО - Нелоялни търговски практики - Национална правна уредба, забраняваща свързаните оферти към потребителите)
   2009/C 141/05
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank van koophandel te Antwerpen

      Страни в главното производство

      Ищци: VTB-VAB NV (C-261/07), Galatea BVBA (C-299/07)

      Ответници: Total Belgium NV (C-261/07), Sanoma Magazines Belgium NV (C-299/07)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Rechtbank van koophandel te Antwerpen — Тълкуване на Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) (ОВ L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260) — Национална правна уредба, забраняваща свързаните оферти към потребителите

      Диспозитив

   Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглежданата в споровете по главните производства, която, извън определени изключения и без да се отчитат специфичните обстоятелства по конкретния случай, забранява всяка свързана оферта от търговец към потребител.

      (1)  ОВ C 199, 25.8.2007 г.


title: Дело C-391/05: Решение на Съда (четвърти състав) от 1 ви март 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Finanzgericht Hamburg — Германия) — Jan de Nul NV/Hauptzollamt Oldenburg (Акциз — Освобождаване от данък върху минералните масла — Директива 92/81/ЕИО — Понятието корабоплаване във води на Общността )

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/9

         Решение на Съда (четвърти състав) от 1ви март 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Finanzgericht Hamburg — Германия) — Jan de Nul NV/Hauptzollamt Oldenburg
   (Дело C-391/05) (1)

   (Акциз - Освобождаване от данък върху минералните масла - Директива 92/81/ЕИО - Понятието „корабоплаване във води на Общността“)
   (2007/C 95/14)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Finanzgericht Hamburg
   Страни в главното производство

      Ищец: Jan de Nul NV

      Ответник: Hauptzollamt Oldenburg
   Предмет
   Искане за преюдициално заключение — Finanzgericht Hamburg — Тълкуване на член 8, параграф 1, буква в), алинея 1 от Директива 92/81/СЕЕ на Съвета от 19 октомври 1992 година за хармонизиране на структурите на акциза върху минералните масла (ОВ L 316, стр. 12) — Понятията „води на Общността “и „корабоплаване “— Облагане на минерални масла, използвани като гориво за плаваща дълбачка, която извършва почистващи дейности по р. Елба
   Диспозитив

               1)

               Понятието „води на Общността “по смисъла на член 8, параграф 1, буква в), алинея 1 от Директива 92/81/CEE на Съвета от 19 октомври 1992 година за хармонизиране на структурите на акциза върху минералните масла, изменена от Директива 94/74/EО на Съвета от 22 декември 1994 година, се отнася до всички води, по които могат да се движат всякакви морски кораби, включително тези с най-голям капацитет, годни да прекосяват морски пътища с търговска цел.

               2)

               Маневрените действия на дълбачка по време на изсмукването на материалите от дъното и на изхвърлянето им, с други думи — на движенията, присъщи на извършването на драгажни дейности попадат в приложното поле на понятието „корабоплаване “по смисъла на член 8, параграф 1, буква в), алинея първа от Директива 92/81, изменена от Директива 94/74.

      (1)  ОВ C 10, 14.1.2006 г.


title: Дело T-648/16: Жалба, подадена на 13 септември 2016 г. — Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret/EUIPO — Захариева (BOBO cornet)

text:
               31.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 402/56

         Жалба, подадена на 13 септември 2016 г. — Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret/EUIPO — Захариева (BOBO cornet)
   (Дело T-648/16)
   (2016/C 402/66)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret AŞ (Şehitkamil Gaziantep, Турция) (представител: Т. Ценова, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Елка Захариева (Пловдив, България)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „BOBO cornet“– Заявка за регистрация № 12 299 343

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 20 юли 2016 г. по преписка R 906/2015-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение;

               —

               да осъди EUIPO и другата страна в производството пред апелативния състав да заплатят съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009/Регламент;

               —

               Нарушение на член 75 и член 76, параграф 1 от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-284/10: Решение на Съда (седми състав) от 21 юли 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo, Испания) — Telefónica de España, SA/Administración del Estado (Директива 97/13/ЕО — Обща рамка на генералните разрешителни и индивидуалните лицензии в областта на далекосъобщителните услуги — Еднократни и периодични такси, приложими за предприятията, притежаващи генерални разрешителни — Член 6 — Тълкуване — Национално законодателство, което налага заплащането на годишна такса, изчислена като процент от брутните приходи от стопанска дейност)

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/16

         Решение на Съда (седми състав) от 21 юли 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo, Испания) — Telefónica de España, SA/Administración del Estado
   (Дело C-284/10) (1)

   (Директива 97/13/ЕО - Обща рамка на генералните разрешителни и индивидуалните лицензии в областта на далекосъобщителните услуги - Еднократни и периодични такси, приложими за предприятията, притежаващи генерални разрешителни - Член 6 - Тълкуване - Национално законодателство, което налага заплащането на годишна такса, изчислена като процент от брутните приходи от стопанска дейност)
   2011/C 269/26
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Supremo

      Страни в главното производство

      Ищец: Telefónica de España, SA

      Ответник: Administración del Estado

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunal Supremo — Тълкуване на Директива 97/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 април 1997 година относно общата рамка за генералните разрешителни и индивидуалните лицензии в областта на далекосъобщителните услуги (по-специално член 6 от нея) (ОВ L 117, стр. 15) — Такси и налози, приложими към предприятията титуляри на генерални разрешителни — Налагане на парични задължения, които надвишават разрешените с тази директива и имат предназначение, което не е предвидено в нея

      Диспозитив

   Член 6 от Директива 97/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 април 1997 година относно общата рамка на генералните разрешителни и индивидуалните лицензии в областта на далекосъобщителните услуги, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска правна уредба на държава членка, с която се въвежда такса в тежест на притежателите на генерални разрешителни, изчислявана ежегодно и въз основа на брутните приходи от стопанска дейност на задължените оператори, която има за цел да покрива административните разходи, свързани с производствата по издаване, управление, контрол и прилагане на тези разрешителни, стига всички постъпления на държавата членка от тази такса да не надвишават всичките посочени административни разходи, което следва да се провери от запитващата юрисдикция.

      (1)  ОВ C 246, 11.9.2010 г.


title: Дело T-17/13: Определение на Общия съд от 6 ноември 2014 г. — ANKO/Комисия (Арбитражна клауза — Седмата рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007-2013 г.) — Договор за проекта POCEMON — Възстановявяне на изплатените суми — Писмо, с което се съобщава за издаването на дебитно известие — Напомнително писмо — Липса на правен интерес — Недопустимост)

text:
               19.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/37

      Определение на Общия съд от 6 ноември 2014 г. — ANKO/Комисия
      (Дело T-17/13) (1)

      (Арбитражна клауза - Седмата рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007-2013 г.) - Договор за проекта POCEMON - Възстановявяне на изплатените суми - Писмо, с което се съобщава за издаването на дебитно известие - Напомнително писмо - Липса на правен интерес - Недопустимост)
      (2015/C 016/58)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Жалбоподател: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Атина, Гърция) (представител: V. Christianos, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: R. Lyal и A. Cordewener, подпомагани от S. Drakakakis, адвокат)

         Предмет

      Жалба, подадена на основание член 272 ДФЕС, с която иска Общият съд да установи, първо, че жалбоподателят не е длъжен да възстанови цялата сума, която му е била изплатена от Комисията по проекта Pocemon, договорът за който е сключен в рамките на Седмата рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007 — 2013 г.), второ, че жалбоподателят не е задължен да заплати обезщетение за вреди в предварително установен размер за посочения проект, трето, че Комисията не е имала право да пристъпи към прихващане на дължимите от нея на ищеца суми.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                  Осъжда ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 79, 16.3.2013 г.


title: Дело T-284/13 P: Определение на Общия съд от 14 ноември 2013 г. — Marcuccio/Комисия (Обжалване — Публична служба — Отхвърляне на жалбата в първоинстанционното производство като явно недопустима — Липса на идентичност между жалбата, подадена по факс, и представения впоследствие оригинал — Представяне на оригинала след изтичане на срока — Пропускане на срока за обжалване — Явна неоснователност на жалбата в производството пред втората инстанция)

text:
               18.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 15/18

         Определение на Общия съд от 14 ноември 2013 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело T-284/13 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Отхвърляне на жалбата в първоинстанционното производство като явно недопустима - Липса на идентичност между жалбата, подадена по факс, и представения впоследствие оригинал - Представяне на оригинала след изтичане на срока - Пропускане на срока за обжалване - Явна неоснователност на жалбата в производството пред втората инстанция)
   2014/C 15/27
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Триказе, Италия) (представител: G. Cipressa, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: C. Berardis-Kayser и G. Gattinara, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 11 март 2013 г. по дело Marcuccio/Комисия (F-17/12, все още непубликувано в Сборника), с която се иска неговата отмяна.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-н Luigi Marcuccio понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейската комисия в настоящото производство.

      (1)  ОВ C 207, 20.7.2013 г.


title: Дело C-132/13: Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Köln (Германия) на 18 март 2013 г. — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV/ILME GmbH

text:
               8.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/11

         Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Köln (Германия) на 18 март 2013 г. — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV/ILME GmbH
   (Дело C-132/13)
   2013/C 164/18
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Köln

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

      Ответник: ILME GmbH

      Преюдициален въпрос

   Следва ли членове 1, 8 и 10, както и приложения II, IV и III към Директива 2006/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно електрически съоръжения, предназначени за използване при някои ограничения на напрежението (1), да се тълкуват в смисъл, че върху външните черупки
         като съставен компонент
       за многополюсните щепселни съединения за промишлена употреба
         не
       следва да се поставя СЕ маркировка?

      (1)  ОВ L 374, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 40.


title: Дело T-346/14: Решение на Общия съд от 15 септември 2016 г. — Yanukovych/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Украйна — Замразяване на средства — Списък на лицата, образуванията и органите, спрямо които се прилага замразяването на финансови средства и икономически ресурси — Включване на името на жалбоподателя — Право на защита — Задължение за мотивиране — Правно основание — Право на ефективна съдебна защита — Злоупотреба с власт — Неспазване на критериите за включване в списъка — Явна грешка в преценката — Право на собственост)

text:
               31.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 402/35

         Решение на Общия съд от 15 септември 2016 г. — Yanukovych/Съвет
   (Дело T-346/14) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Украйна - Замразяване на средства - Списък на лицата, образуванията и органите, спрямо които се прилага замразяването на финансови средства и икономически ресурси - Включване на името на жалбоподателя - Право на защита - Задължение за мотивиране - Правно основание - Право на ефективна съдебна защита - Злоупотреба с власт - Неспазване на критериите за включване в списъка - Явна грешка в преценката - Право на собственост))
   (2016/C 402/38)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Viktor Fedorovych Yanukovych (Виктор Фьодорович Янукович) (Киев, Украйна) (представители: T. Beazley, P. Saini, S. Fatima, QC, H. Mussa, J. Hage, K. Howard, barristers, и C. Kennedy, solicitor)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално E. Finnegan и J.-P. Hix, впоследствие J.-P. Hix и P. Mahnič Bruni)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Република Полша (представител: B. Majczyna) и Европейска комисия (представители: S. Bartelt и D. Gauci)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна, първо, на Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (ОВ L 66, 2014 г., стр. 26), и на Регламент (ЕС) № 208/2014 на Съвета от 5 март 2014 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (ОВ L 66, 2014 г., стр. 1), второ, на Решение (ОВППС) 2015/143 на Съвета от 29 януари 2015 година за изменение на Решение 2014/119 (ОВ L 24, 2015 г., стр. 16) и на Регламент (ЕС) 2015/138 на Съвета от 29 януари 2015 година за изменение на Регламент № 208/2014 (ОВ L 24, 2015 г., стр. 1), и трето, на Решение (ОВППС) 2015/364 на Съвета от 5 март 2015 година за изменение на Решение 2014/119 (ОВ L 62, 2015 г., стр. 25) и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/357 на Съвета от 5 март 2015 година за прилагане на Регламент № 208/2014 (ОВ L 62, 2015 г., стр. 1), доколкото името на жалбоподателя е включено или оставено в списъка на лицата, образуванията и органите, спрямо които се прилагат тези ограничителни мерки.

      Диспозитив

               1)

               Отменя Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна, и Регламент (ЕС) № 208/2014 на Съвета от 5 март 2014 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна, в първоначалната им редакция, за периода до влизането в сила на Решение (ОВППС) 2015/364 на Съвета от 5 март 2015 година за изменение на Решение 2014/119 и Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/357 на Съвета от 5 март 2015 година за прилагане на Регламент № 208/2014, доколкото името на г-н Виктор Фьодорович Янукович е включено в списъка на лицата, образуванията и органите, спрямо които се прилагат тези ограничителни мерки.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Осъжда Съвета на Европейския съюз да понесе направените от него съдебни разноски и съдебните разноски на г-н Янукович във връзка с искането за отмяна, направено с жалбата.

               4)

               Осъжда г-н Янукович да понесе направените от него съдебни разноски и съдебните разноски на Съвета във връзка с искането за отмяна, направено с изявлението за изменение на жалбата.

               5)

               Република Полша и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 253, 4.8.2014 г.


title: Дело T-633/15: Решение на Общия съд от 15 септември 2016 г. — JT International/EUIPO — Habanos (PUSH) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „PUSH“ — По-ранни фигуративни и словни национални марки и марки на Бенелюкс „PUNCH“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Идентичност на стоките — Сходство на знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               31.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 402/44

         Решение на Общия съд от 15 септември 2016 г. — JT International/EUIPO — Habanos (PUSH)
   (Дело T-633/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „PUSH“ - По-ранни фигуративни и словни национални марки и марки на Бенелюкс „PUNCH“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Идентичност на стоките - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2016/C 402/51)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: JT International SA (Женева, Швейцария) (представители: S. Malynicz, QC, K. E. Gilbert и J. Gilbert, solicitors)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Bonne)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Corporación Habanos, SA (Хавана, Куба) (представител: M. Escudero Pérez, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 10 август 2015 г. (преписка R 3046/2014-5), постановено в производство по възражение със страни Corporación Habanos и JT International.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда JT International SA да заплати направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) и от Corporación Habanos, SA.

      (1)  ОВ C 27, 25.1.2016 г.


title: Дело C-471/07: Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Белгия) на 24 октомври 2007 г. — Association générale de l'industrie du médicament ASBL, Bayer SA, Servier Benelux SA, Janssen Cilag SA, Pfizer SA/Белгийска държава — Встъпила страна: Sanofi-Aventis Belgium SA

text:
               26.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/21

         Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Белгия) на 24 октомври 2007 г. — Association générale de l'industrie du médicament ASBL, Bayer SA, Servier Benelux SA, Janssen Cilag SA, Pfizer SA/Белгийска държава — Встъпила страна: Sanofi-Aventis Belgium SA
   (Дело C-471/07)
   (2008/C 22/40)
   Език на производството: френски
   Препращаща юрисдикция
   Conseil d'État
   Страни в главното производство

      Ищец: Association générale de l'industrie du médicament ASBL, Bayer SA, Servier Benelux SA, Janssen Cilag SA, Pfizer SA

      Ответник: Белгийска държава
   Преюдициални въпроси

               1)

               Понятието за преглед на макроикономическите условия, съдържащо се в член 4.1 от Директива 89/105/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година относно прозрачността на мерките, регулиращи цените на лекарствени продукти за употреба от човека и включването им в обхвата на националните системи за здравно осигуряване (1) трябва ли да се разбира единствено като преглед на управлението на разходите в областта на общественото здравеопазване или трябва да се разглежда по-широко като включващо и други макроикономически условия и по-специално тези в сектора на фармацевтичната промишленост, чиито продукти могат да бъдат подлагани на замразяване на цени?

               2)

               Понятието за преглед на макроикономическите условия, съдържащо се в член 4.1 от посочената по-горе Директива 89/105/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година може ли да се основава на една или няколко общи тенденции като например осигуряването на баланс в здравните грижи, или трябва да почива на по-точни критерии?

      (1)  ОВ L 40, стр. 8; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 84.


title: Дело C-164/11: Решение на Съда (осми състав) от 25 октомври 2012 г. — Европейска комисия/Френска република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2003/96/ЕО — Данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията — Липса на транспониране в определения срок)

text:
               22.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/4

         Решение на Съда (осми състав) от 25 октомври 2012 г. — Европейска комисия/Френска република
   (Дело C-164/11) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2003/96/ЕО - Данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията - Липса на транспониране в определения срок)
   2012/C 399/06
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представител: W. Mölls)

      Ответник: Френска република (представители: G. de Bergues и N. Rouam)

      Встъпила страна, подпомагаща ответника: Кралство Испания (представител: S. Centeno Huerta)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане в предвидения срок на необходимите разпоредби за приспособяване на системата на данъчно облагане на електроенергията към разпоредбите, предвидени в Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамката на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията (ОВ L 283, стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 98) — Прилагане на единна ставка след изтичането на преходния период

      Диспозитив

               1.

               Като не е приела необходимите разпоредби, за да приспособи своята система на данъчно облагане на електроенергията към разпоредбите, предвидени в Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамката на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията, въпреки изтичането на преходния период, предвиден в член 18, параграф 10, втора алинея от посочената директива, Френската република не е изпълнила задълженията си по тази директива.

               2.

               Френската република се осъжда да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 186, 25.6.2011 г.


title: Дело C-317/16 P: Жалба, подадена на 2 юни 2016 г. от Украйна срещу определението, постановено от Общия съд (девети разширен състав) на 11 март 2016 г. по дело T-346/14, Yanukovych/Съвет

text:
               9.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/23

         Жалба, подадена на 2 юни 2016 г. от Украйна срещу определението, постановено от Общия съд (девети разширен състав) на 11 март 2016 г. по дело T-346/14, Yanukovych/Съвет
   (Дело C-317/16 P)
   (2017/C 006/29)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Украйна (представител: M. Kostytska, avocat)

      Други страни в производството: Viktor Fedorovych Yanukovych, Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, Република Полша
   С определение от 5 октомври 2016 г. Съдът (осми състав) обявява жалбата за недопустима.


title: Дело C-62/08: Преюдициално запитване, отправено от Hof van Cassatie van België на 18 февруари 2008 г. — UDV North America Inc tegen Brandtraders NV

text:
               26.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 107/18

         Преюдициално запитване, отправено от Hof van Cassatie van België на 18 февруари 2008 г. — UDV North America Inc tegen Brandtraders NV
   (Дело C-62/08)
   (2008/C 107/26)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Hof van Cassatie van België
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: UDV North America Inc

      Ответник: Brandtraders NV
   Преюдициални въпроси

               1.

               Необходимо ли е при използването на знака по смисъла на член 9, параграф 1, буква a) и параграф 2, буква г) от Регламент 40/94 (1) на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността, трето лице по смисъла на член 9, параграф 1, буква a) от регламента

                           a)

                           да използва знака за собствена сметка?

                           б)

                           да използва знака в търговията със стоки, когато той самият е договаряща страна?

               2.

               Може ли посредник, който действа от свое име, но не за своя сметка, да бъде разглеждан като трето лице, което използва знака по смисъла на посочените разпоредби?

      (1)  ОВ 1994 г., L 11, стр. 1., Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146.


title: Дело C-378/15: Решение на Съда (трети състав) от 14 декември 2016 г. (преюдициално запитване от Commissione Tributaria Regionale di Roma — Италия) — Mercedes Benz Italia SpA/Agenzia delle Entrate Direzione Provinciale Roma 3 (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност — Директива 77/388/ЕИО — Член 17, параграф 5, трета алинея, буква г) — Приложно поле — Прилагане на подлежаща на приспадане част за данъка върху добавената стойност, начислен при придобиването на всички използвани от данъчнозадълженото лице стоки и услуги — Съпътстващи сделки — Използване на оборота като показател)

text:
               13.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/5

         Решение на Съда (трети състав) от 14 декември 2016 г. (преюдициално запитване от Commissione Tributaria Regionale di Roma — Италия) — Mercedes Benz Italia SpA/Agenzia delle Entrate Direzione Provinciale Roma 3
   (Дело C-378/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност - Директива 77/388/ЕИО - Член 17, параграф 5, трета алинея, буква г) - Приложно поле - Прилагане на подлежаща на приспадане част за данъка върху добавената стойност, начислен при придобиването на всички използвани от данъчнозадълженото лице стоки и услуги - Съпътстващи сделки - Използване на оборота като показател))
   (2017/C 046/06)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Commissione Tributaria Regionale di Roma

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Mercedes Benz Italia SpA

      Ответник: Agenzia delle Entrate Direzione Provinciale Roma 3

      Диспозитив

   Член 17, параграф 5, трета алинея, буква г) и член 19 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба и практика като разглежданите в главното производство, които изискват данъчнозадълженото лице:

               —

               да приложи по отношение на всички получени от него стоки и услуги подлежаща на приспадане част, определена въз основа на оборота, без да предвиждат метод за изчисляване, основаващ се на естеството и действителното предназначение на всяка от получените стоки и услуги и отразяващ обективно реалния дял от направените разходи за облагаеми и необлагаеми дейности, и

               —

               да определи въз основа на разбивката на оборота си сделките, които могат да се окачествят като „съпътстващи“, стига преценката, която се прави за целта, да отчита и връзката на тези сделки с облагаемите дейности на данъчнозадълженото лице и евентуално с използването, което следва от тях, на стоките и услугите, за които се дължи данък върху добавената стойност.

      (1)  ОВ C 337, 12.10.2015 г.


title: Дело C-34/11: Иск, предявен на 21 януари 2011 г. — Европейска комисия/Португалска република

text:
               2.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/15

         Иск, предявен на 21 януари 2011 г. — Европейска комисия/Португалска република
   (Дело C-34/11)
   2011/C 103/26
   Език на производството: португалски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: P. Guerra e Andrade и A. Alcover San Pedro)

      Ответник: Португалска република

      Искания на ищеца

               —

               Да се обяви, че като не е гарантирала, че концентрациите на ПЧ10 в околния въздух не превишават пределно допустимите стойности, наложени от член 13 от Директива 2008/50/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 година относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа, Португалската република не е изпълнила задълженията си по посочения член 13 от Директива 2008/50/ЕО,

               —

               да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Предвид възраженията, повдигнати в решението на Комисията от 26 ноември 2009 г., и в светлината на представените от Португалия доклади, които разкриват, че пределно допустимите стойности на ПЧ10 продължават да са по-високи от допустимите в някои зони и агломерации и в определени случаи указват дългосрочна тенденция да се надвишават пределно допустимите стойности, Комисията счита, че португалската държава не изпълнява предвиденото от член 13 от Директива 2008/50/ЕО по отношение на агломерациите и зоните на Брага, крайбрежието на Порто, Район Лисабон-Север и Район Лисабон-Юг.

      (1)  ОВ L 152, стр. 1


title: Дело C-591/14: Иск, предявен на 19 декември 2014 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия

text:
               2.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/16

      Иск, предявен на 19 декември 2014 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
      (Дело C-591/14)
      (2015/C 073/22)
      Език на производството: френски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland и B. Stromsky)

         Ответник: Кралство Белгия

         Искания на ищеца

                  —

                  да се установи, че като не е предприело в предписаните срокове всички мерки, необходими за възстановяване от получателите на държавните помощи, обявени за неправомерни и несъвместими с вътрешния пазар по член 1, параграфи 3 и 4 от Решение 2011/678/ЕС на Комисията от 27 юли 2011 година относно държавната помощ за финансиране на диагностиката на трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (ТСЕ) по говедата, приведена в действие от Белгия (1), както и като не е уведомило Комисията в предвидения срок за мерките, взети за съобразяване с това решение, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по член 288, четвърта алинея ДФЕС и по членове 2, 3 и 4 от посоченото решение,

                  —

                  да се осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      С Решение 2011/678 относно държавната помощ за финансиране на диагностиката на трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (ТСЕ) по говедата, приведена в действие от Кралство Белгия, Комисията обявява за неправомерни и несъвместими с вътрешния пазар предоставените от Белгия държавни помощи.
      Срокът, определен за възстановяване на обявените за незаконни държавни помощи, е изтекъл на 28 ноември 2011 г., без да е било извършено пълно връщане на тези помощи.
      Следователно към датата на подаване на настоящия иск ответникът все още не е приел необходимите мерки за връщане на помощите, предоставени на предприятията получатели, нито е представил на Комисията всички поискани сведения.

         (1)  ОВ L 274, стр. 36.


title: Дело C-393/16: Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 14 юли 2016 г. — Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne/Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG Süd

text:
               31.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 402/16

         Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 14 юли 2016 г. — Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne/Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG Süd
   (Дело C-393/16)
   (2016/C 402/18)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne

      Ответник: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG Süd

      Друга страна в производството: Galana N.V.

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 118м, параграф 2, буква а), подточка ii) от Регламент (ЕО) № 1234/2007 (1) и член 103, параграф 2, буква а), подточка ii) от Регламент (ЕС) № 1308/2013 (2) да се тълкуват в смисъл, че тези разпоредби са приложими и в случаите на употреба на защитеното наименование за произход като част от наименованието на храна, която не съответства на спецификациите на продукта, но в която е добавена съставка в съответствие с тези спецификации?

               2)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос:
               Трябва ли член 118м, параграф 2, буква а), подточка ii) от Регламент (ЕО) № 1234/2007 и член 103, параграф 2, буква а), подточка ii) от Регламент (ЕС) № 1308/2013 да се тълкуват в смисъл, че употребата на защитено наименование за произход като част от наименованието на храна, която не съответства на спецификациите на продукта, но в която е добавена съставка в съответствие с тези спецификации, представлява експлоатиране на репутацията на наименованието за произход, когато наименованието на храната съответства на обичайното означение, използвано от участниците в търговския оборот и съставката е добавена в достатъчно количество, за да придава отличителност на продукта?

               3)

               Трябва ли член 118м, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007 и член 103, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕС) № 1308/2013 да се тълкуват в смисъл, че употребата на защитено наименование за произход при описаните във втория преюдициален въпрос обстоятелства представлява злоупотреба, имитация или позоваване?

               4)

               Трябва ли член 118м, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕО) № 1234/2007 и член 103, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕС) № 1308/2013 да се тълкуват в смисъл, че са приложими само по отношение на неверни или въвеждащи в заблуждение означения, които могат да създадат невярна представа у участниците в търговския оборот относно географския произход на даден продукт?

      (1)  Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти (Общ регламент за ООП) (ОВ L 299, стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕИО) № 234/79, (ЕО) № 1037/2001 и (ЕО) № 1234/2007 (ОВ L 347, стр. 671).


title: Дело T-817/16: Жалба, подадена на 21 ноември 2016 г. — Vans/EUIPO — Deichmann (V)

text:
               23.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/49

         Жалба, подадена на 21 ноември 2016 г. — Vans/EUIPO — Deichmann (V)
   (Дело T-817/16)
   (2017/C 022/67)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Vans, Inc. (Уилмингтън, Делауеър, САЩ) (представител: M. Hirsch, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Deichmann SE (Essen, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз (изображение на „V“) — заявка за регистрация № 10 263 978

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 19 септември 2016 г. по преписка R 2030/2015-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да измени обжалваното решение, като възражението се отхвърли изцяло,

               —

               при условията на евентуалност: да измени обжалваното решение като възражението се отхвърли и за стоките: „стоки от кожа и имитации на кожа, куфари и пътни чанти, чадъри, слънчобрани и бастуни, портфейли, чанти и торбички, раници, чанти за колан, куфарчета за документи, ученически чанти, ученически чанти за спорт, плажни чанти, ключодържатели, колани-портмонета, визитници“ от клас 18 и „облекло, обувки, шапки, колани, ръкавици“ от клас 25,

               —

               при условията на евентуалност спрямо предходното: да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на правило 19, параграфи 2 и 3 и правило 20, параграф 1 от Регламент № 2868/95,

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 60, параграф 1, първо изречение, член 63, параграф 2, член 75, параграф 1, първо изречение от Регламент № 207/2009, на принципа за забрана на reformatio in peius и правото на изслушване.


title: Дело T-281/16 R: Определение на председателя на Общия съд от 11 ноември 2016 г. — Solelec и др./Парламент (Обезпечително производство — Обществени поръчки за строителство, — Тръжна процедура — Работи по електрическите инсталации (силнотокови) във връзка с проекта за разширяване и обновяване на сградата „Конрад Аденауер“ на Парламента в Люксембург — Отхвърляне на офертата на оферент и възлагане на поръчката на друг оферент — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност“)

text:
               9.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/38

         Определение на председателя на Общия съд от 11 ноември 2016 г. — Solelec и др./Парламент
   (Дело T-281/16 R)
   ((Обезпечително производство - Обществени поръчки за строителство, - Тръжна процедура - Работи по електрическите инсталации (силнотокови) във връзка с проекта за разширяване и обновяване на сградата „Конрад Аденауер“ на Парламента в Люксембург - Отхвърляне на офертата на оферент и възлагане на поръчката на друг оферент - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност“))
   (2017/C 006/48)
   Език на производството: френски

      Страни

      Молители: Solelec SA (Еш-сюр-Алзет, Люксембург), Mannelli & Associés SA (Бертранж), Paul Wagner et fils SA (Люксембург), Socom SA (Фьоц) (представител: S. Marx, avocat)

      Ответник: Европейски парламент (представители: M. Mraz и L. Chrétien)

      Предмет

   Молба на основание член 278 и член 279 ДФЕС, с която се иска спиране на изпълнението, от една страна, на решението на Парламента от 27 май 2016 г., с което е отхвърлена представената от молителите оферта за позиция № 75 в рамките на тръжна процедура, означена като INLO-D-UPIL-T-15-AO6, във връзка с проекта за разширяване и обновяване на сградата „Конрад Аденауер“ в Люксембург, и от друга страна, на решението за възлагане на поръчката за тази позиция на друг оферент.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за спиране на изпълнението.

               2)

               Отменя определението от 9 юни 2016 г., постановено по дело T-281/16 R.

               3)

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Решение на Съда от 1 февруари 2016 година по дело E-20/15 — Надзорен орган на ЕАСТ/Исландия (Неизпълнение на задължения от членуваща в ЕИП държава от ЕАСТ — Нетранспониране — Директива 2013/10/ЕС за изменение на Директива 75/324/ЕИО относно аерозолните опаковки)

text:
               19.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 18/26

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 1 февруари 2016 година
   по дело E-20/15
   Надзорен орган на ЕАСТ/Исландия
   (Неизпълнение на задължения от членуваща в ЕИП държава от ЕАСТ — Нетранспониране — Директива 2013/10/ЕС за изменение на Директива 75/324/ЕИО относно аерозолните опаковки)
   (2017/C 18/10)
   По дело Е-20/15, Надзорен орган на ЕАСТ/Исландия — ИСК за постановяване, че Исландия не е изпълнила задълженията си по член 3 от акта, посочен в точка 1 от глава VIII на приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2013/10/ЕС на Комисията от 19 март 2013 г. за изменение на Директива 75/324/ЕИО на Съвета относно сближаване на законодателствата на държавите членки, свързани с аерозолни опаковки, с цел адаптиране на разпоредбите ѝ за етикетиране към Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета относно класифицирането, етикетирането и опаковането на вещества и смеси), адаптиран към Споразумението с Протокол 1 към него, и по член 7 от Споразумението, като не е приела в предвидения срок мерките, необходими за транспонирането на акта, Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия-докладчик) и Páll Hreinsson, съдии, постанови на 1 февруари 2016 г. решение, чийто диспозитив гласи:
   С настоящото Съдът:

               1.

               Постановява, че Исландия не е изпълнила задълженията си по член 3 от акта, посочен в точка 1 от глава VIII на приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2013/10/ЕС на Комисията от 19 март 2013 г. за изменение на Директива 75/324/ЕИО на Съвета относно сближаване на законодателствата на държавите членки, свързани с аерозолни опаковки, с цел адаптиране на разпоредбите ѝ за етикетиране към Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета относно класифицирането, етикетирането и опаковането на вещества и смеси), адаптиран към Споразумението с Протокол 1 към него, и по член 7 от Споразумението, като не е приела в предвидения срок мерките, необходими за транспонирането на акта.

               2.

               Осъжда Исландия да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-485/11: Решение на Съда (трети състав) от 27 юни 2013 г. — Европейска комисия/Френска република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Електронни съобщителни мрежи и услуги — Директива 2002/20/ЕО — Член 12 — Административни такси, приложими към предприятията — притежатели на общи разрешения — Национална правна уредба — Оператори на електронни съобщения — Задължение за плащане на допълнителен данък)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/9

         Решение на Съда (трети състав) от 27 юни 2013 г. — Европейска комисия/Френска република
   (Дело C-485/11) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Електронни съобщителни мрежи и услуги - Директива 2002/20/ЕО - Член 12 - Административни такси, приложими към предприятията - притежатели на общи разрешения - Национална правна уредба - Оператори на електронни съобщения - Задължение за плащане на допълнителен данък)
   2013/C 225/14
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: A. Bordes и G. Braun)

      Ответник: Френска република (представители: G. de Bergues и J. — S. Pilczer)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 12 от Директива 2002/20/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги (ОВ L 108, стp. 21; Специално издание на български език, глава 13, том 35, стр. 183) — Данъци и такси, приложими към предприятията—притежатели на общи разрешения — Съвместимост на национално законодателство, въвеждащо допълнителен данък, с който се облагат операторите на електронни съобщения

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля иска.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

               3.

               Кралство Испания и Унгария понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 355, 3.12.2011 г.


title: Дело T-355/14: Жалба, подадена на 30 май 2014 г.  — STC/Комисия

text:
               14.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/64

         Жалба, подадена на 30 май 2014 г. — STC/Комисия
   (Дело T-355/14)
   (2014/C 223/66)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: STC SpA (Forlì, Италия) (представители: A. Marelli и G. Delucca, avvocati)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваните актове с всички произтичащи от това правни последици и за целта по-конкретно:

               —

               да осъди възлагащия орган да възстанови щетите, причинени от предприетите незаконосъобразни действия, или пряко, като измени възлагането в полза на жалбоподателя, или като го обезщети, и ако възприеме този подход, да го осъди да възстанови щетите от загубата на възможност за осъществяване на стопанска дейност и на вредите, причинени от възлагането на поръчката на друг оферент, общо в размер на 15 % от цената, посочена от оферента в офертата, или при условията на евентуалност, общо в размер на 15 % от стойността на поръчката, или ако е уместно, в по-висок или по-нисък размер, определен от съда по справедливост, във всеки случай с компенсаторна лихва за възстановяване на щетите от забавата, а също и:

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски, включително допълнителните разноски за производството, реално направените разходи и всички други дължими по закон разноски, чийто размер подлежи на уточняване.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е срещу решението, с което е дадена негативна оценка на представената от жалбоподателя оферта в процедурата за възлагане на обществена поръчка JRC IPR 2013 C04 0031 OC, открита от Европейската комисия, генерална дирекция, Съвместен изследователски център, Дирекция за управление на обект Испра на Съвместния изследователски център, Отдел поддръжка и услуги, съобщено с известие от 3 април 2014 г. Ares(2014)1041060; срещу акта за възлагане на поръчката на друга фирма, както и срещу акта, с който е отказан достъп до документите за поръчката.
   Предмет на въпросната поръчка е изготвяне на екзекутивен проект, доставка на оборудване и изграждане на тригенерационна електроцентрала с газови турбини, като се предвижда сключване на договор за текуща и извънредна поддръжка за срок от 6 години, от които първите 2 са гаранционен период.
   Жалбоподателят излага три правни основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение на правото на жалбоподателя на достъп до актовете за обществената поръчка. Във връзка с това жалбоподателят твърди, че е налице нарушение:

                           —

                           на членове 42 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз,

                           —

                           на правото на достъп до актовете за поръчката поради неполучен достъп до класирането и до оценките, получени от другите конкуренти, и до пълния текст на доклада за оценка по отношение на жалбоподателя,

                           —

                           на правото на защита и на правото на ефективни правни средства за защита.

               2.

               Второто правно основание е изведено от икономическото предложение направено от жалбоподателя. Във връзка с това жалбоподателят твърди че е налице нарушение:

                           —

                           на член 296 ДФEС поради недостатъчни и противоречиви мотиви,

                           —

                           на правото на добра администрация по смисъла на член 41, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз,

                           —

                           на член 112, параграф 1 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза и за отмяна на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета (ОВ L 298, стр. 1),

                           —

                           на член 160, параграф 3 от Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012 на Комисията от 29 октомври 2012 година относно правилата за прилагане на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза (ОВ L 362, стр. 1),

                           —

                           нарушение на принципа на равно третиране и на прозрачност във фазата на оценяване на офертите с оглед на възлагането на поръчката и на признаването на равни възможности на всички оференти.

               3.

               Третото правно основание е относно техническата оферта, направена от жалбоподателя. Във връзка с това той твърди че е налице нарушение:

                           —

                           на член 296 ДФEС поради недостатъчни и противоречиви мотиви,

                           —

                           на правото на добра администрация по смисъла на член 41, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз,

                           —

                           на член 112, параграф 1 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза и за отмяна на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета (ОВ L 298, стр. 1),

                           —

                           на член 139, параграф 1 и член 160, параграф 3 от Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012 на Комисията от 29 октомври 2012 година относно правилата за прилагане на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза (ОВ L 362, стр. 1),

                           —

                           на принципа на прозрачност и на член 16 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

         Жалбоподателят изтъква също, че е налице изопачаване на доказателствата.


title: Дело C-659/11: Преюдициално запитване, отправено от Supremo Tribunal Administrativo (Португалия) на 27 декември 2011 г. — TVI Televisão Independente, S.A./Fazenda Pública

text:
               18.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 49/21

         Преюдициално запитване, отправено от Supremo Tribunal Administrativo (Португалия) на 27 декември 2011 г. — TVI Televisão Independente, S.A./Fazenda Pública
   (Дело C-659/11)
   2012/C 49/35
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Supremo Tribunal Administrativo

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: TVI Televisão Independente, S.A.

      Ответник: Fazenda Pública

      Преюдициални въпроси

               1.

               Съобразен ли е с предвиденото в член 11, част A, параграф 1, буква а) от Директива 77/388/ЕО (1) (понастоящем член 73 от Директива 2006/112/ЕО (2) на Съвета от 28 ноември 2006 г.) и по-специално с понятието за „насрещна престация, получена или която следва да бъде получена от доставчика срещу доставката“ член 16, параграф 1 от CIVA [Кодекс за данъка върху добавената стойност], според тълкуването, дадено му в обжалваното решение (в смисъл, че таксата за излъчване на търговска реклама е свързана с доставката на услугите за реклама, поради което за целите на ДДС тя трябва да бъде включена в данъчната основа на доставката на услуги)?

               2.

               Съобразен ли е с предвиденото в член 11, част A, параграф 3, буква в) от Директива 77/388/ЕО (понастоящем член 79, буква в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г.) и по-специално с понятието за „сумите, които данъчнозадълженото лице получава от клиента като изплащане на разходи, направени от името и за сметка на клиента и отчетени в неговите счетоводни книги по разчетна сметка“ член 16, параграф 6, буква в) от CIVA, според тълкуването, дадено му в обжалваното решение (в смисъл, че таксата за излъчване на търговска реклама не представлява сума, платена от името и за сметка на получателя на услугите, макар и да се вписва в отделни разчетни сметки и да е предназначена за публични организации, поради което тя не се изключва от данъчната основа на ДДС)?

      (1)  Директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).

      (2)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7 и Поправка в ОВ L 74, 19.3.2011 г., стр. 3).


20150731015616672015/C 270/022262013CJC27020150817BG01BGINFO_JUDICIAL201506112211Съединени дела C-226/13, C-245/13, C-247/13 и C-578/13: Решение на Съда (първи състав) от 11 юни 2015 г. (преюдициални запитвания от Landgericht Wiesbaden, Landgericht Kiel — Германия) — Stefan Fahnenbrock (C-226/13), Holger Priestoph (C-245/13), Matteo Antonio Priestoph (C-245/13), Pia Antonia Priestoph (C-245/13), Rudolf Reznicek (C-247/13), Hans-Jürgen Kickler (C-578/13), Walther Wöhlk (C-578/13), Zahnärztekammer Schleswig-Holstein Versorgungswerk (C-578/13)/Република Гърция (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Връчване на съдебни и извънсъдебни документи — Регламент (ЕО) № 1393/2007 — Член 1, параграф 1 — Понятие за граждански или търговски дела — Отговорност на държавата за „acta jure imperii“)
 ---documentbreak--- C2702015BG210120150611BG00022121Решение на Съда (първи състав) от 11 юни 2015 г. (преюдициални запитвания от Landgericht Wiesbaden, Landgericht Kiel — Германия) — Stefan Fahnenbrock (C-226/13), Holger Priestoph (C-245/13), Matteo Antonio Priestoph (C-245/13), Pia Antonia Priestoph (C-245/13), Rudolf Reznicek (C-247/13), Hans-Jürgen Kickler (C-578/13), Walther Wöhlk (C-578/13), Zahnärztekammer Schleswig-Holstein Versorgungswerk (C-578/13)/Република Гърция
   (Съединени дела C-226/13, C-245/13, C-247/13 и C-578/13) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Връчване на съдебни и извънсъдебни документи — Регламент (ЕО) № 1393/2007 — Член 1, параграф 1 — Понятие за граждански или търговски дела — Отговорност на държавата за „acta jure imperii“)“2015/C 270/02Език на производството: немски
      Запитващи юрисдикции

   Landgericht Wiesbaden, Landgericht Kiel

      Страни в главното производство

      Ищци: Stefan Fahnenbrock (C-226/13), Holger Priestoph (C-245/13), Matteo Antonio Priestoph (C-245/13), Pia Antonia Priestoph (C-245/13), Rudolf Reznicek (C-247/13), Hans-Jürgen Kickler (C-578/13), Walther Wöhlk (C-578/13), Zahnärztekammer Schleswig-Holstein Versorgungswerk (C-578/13)

      Ответник: Република Гърция

      Диспозитив

   Член 1, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1393/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно връчване в държавите членки на съдебни и извънсъдебни документи по граждански или търговски дела и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1348/2000 на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че съдебни искове за обезщетение за нарушено владение и право на собственост, за изпълнение на договорни задължения и за обезщетение за вреди, като разглежданите в главните производства, които са предявени от частни лица — притежатели на държавни облигации, срещу държавата емитент, попадат в приложното поле на този регламент, доколкото не е очевидно, че те не представляват граждански или търговски дела.
   (
         1
      )	ОВ C 215, 27.7.2013 г.

      ОВ C 24, 25.1.2014 г.


title: Дело T-354/15: Жалба, подадена на 2 юли 2015 г. — Allergopharma/Комисия

text:
               5.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/11

         Жалба, подадена на 2 юли 2015 г. — Allergopharma/Комисия
   (Дело T-354/15)
   (2015/C 328/10)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Allergopharma GmbH & Co. KG (Рейнбек, Германия) (представители: Rechtsanwälte T. Müller-Ibold и F.-C. Laprévote)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решението на Комисията от 27 март 2015 г. за одобряване на схема за помощи в полза на германски фармацевтични предприятия във финансови затруднения под формата на освобождаване от задължителни отстъпки на производителите (SA.34881 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2012/CP),

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Fснования и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първо основание: допускане на грешка при правоприлагането и нарушаване на Договора, на забраната за допускане на дискриминация и на принципа на оправданите правни очаквания, тъй като не са взети предвид Насоките за оздравяване и преструктуриране (1).

                           —

                           С първото основание се твърди, че с решението се нарушават общите принципи на равно третиране и на защита на оправданите правни очаквания и се допуска грешка при правоприлагането, доколкото това решение се отклонява по недопустим начин от обвързващите Насоки за оздравяване и преструктуриране, независимо че подобно отклоняване не е предвидено в самите насоки. Погрешно бил обоснован изводът, че освобождаванията нямали за цел да задържат изкуствено на пазара неефективните предприятия, поради факта че: (i) се правела разлика между ефективни и неефективни предприятия, независимо че Насоките не допускали такова разграничение, и (ii) основополагащото разбиране на Комисията за „ефективност“ не било съвместимо с основните принципи на правото относно държавните помощи.

               2.

               Второ основание: допускане на грешка при правоприлагането, на фактически пропуск и на очевидна грешка в преценката при прилагането на член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС

                           —

                           С второто основание се посочва, че дори и ако се допусне, че Комисията може да прецени случаите на освобождаване, като приложи пряко критерия по член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС, в решението са допуснати редица грешки при правоприлагането и очевидни грешки при преценката, тъй като то не определяло ясно целта на помощите, а в него дори не се посочвало защо помощите са необходими, за да може да се постигне поставената цел. Според жалбоподателя Комисията оставя без разглеждане обстоятелството, че според съдебната практика одобрената оперативна помощ за предприятия в затруднено положение по принцип не била подходяща за постигането на цели от общ интерес, както и че освобождаванията нямали никакъв стимулиращ ефект.

               3.

               Трето основание: нарушение на съществени процесуални гаранции, както и на правото на изслушване

                           —

                           С третото основание се посочва, че като нарушава правото на изслушване и установените в член 6, параграф 1 от Регламент (EО) № 659/1999 (2) процесуалните гаранции, обжалваното решение далеч надхвърля изясняването на въпросите, повдигнати в първоначалното решение. От една страна, в обжалваното решение се правел изводът, че не е уместно държавните помощи да се преценяват въз основа на критериите, установени в Насоките за оздравяване и преструктуриране, докато в първоначалното решение се подчертава, че тези насоки са „единственото правно основание за съгласуваността с вътрешния пазар“. От друга страна, в обжалваното решение се стигало до извода, че по изключение било уместно да се прецени съгласуваността на държавните помощи пряко въз основата на критерия, установен в член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС, макар че в първоначалното решение по никакъв начин не се допуска подобна възможност. В резултат на това жалбоподателят бил лишен от възможността да вземе становище по тези въпроси, които в крайна сметка били от решаващо значение за Комисията.

               4.

               Четвърто основание: нарушение на задължението за мотивиране

                           —

                           С четвъртото основание се твърди, че обжалваното решение страдало от тежки пороци при мотивирането, тъй като по редица въпроси Комисията не посочила логични съображения. Липсвало логично обосноваване по-специално (i) относно прилагането на дерогацията по член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС и (ii) относно изключителни обстоятелства, които биха обосновали отпускането на държавна помощ в случай като настоящия.

      (1)  Насоки на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (ОВ 2004, C 244, стр. 2)

      (2)  Регламент (EО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


title: Дело C-55/06: Решение на Съда (четвърти състав) от 24 април 2008 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Köln — Германия) — Arcor AG & Co. KG/Bundesrepublik Deutschland (Далекосъобщения — Регламент (ЕО) № 2887/2000 — Достъп до абонатната линия — Принцип на ориентиране на тарифите в зависимост от разходите — Разходи — Лихви, свързани с инвестирания капитал — Амортизация на дълготрайните материални активи — Оценка на локалните далекосъобщителни инфраструктури — Текущи и исторически разходи — База за изчисляване — Действителни разходи — Вече платени разходи и предвидими разходи — Доказване на разходите — Аналитичен модел отдолу нагоре и отгоре надолу — Подробна национална правна уредба — Свобода на преценката на националните регулаторни органи — Съдебен контрол — Процесуална автономия на държавите-членки — Принципи на равностойност и ефективност — Обжалване по съдебен ред от бенефициерите на решенията за разрешаване на тарифите на нотифицирания оператор — Тежест на доказване — Процедурата по осъществяване на надзор и съдебно производство)

text:
               7.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/3

         Решение на Съда (четвърти състав) от 24 април 2008 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Köln — Германия) — Arcor AG & Co. KG/Bundesrepublik Deutschland
   (Дело C-55/06) (1)

   (Далекосъобщения - Регламент (ЕО) № 2887/2000 - Достъп до абонатната линия - Принцип на ориентиране на тарифите в зависимост от разходите - Разходи - Лихви, свързани с инвестирания капитал - Амортизация на дълготрайните материални активи - Оценка на локалните далекосъобщителни инфраструктури - Текущи и исторически разходи - База за изчисляване - Действителни разходи - Вече платени разходи и предвидими разходи - Доказване на разходите - Аналитичен модел „отдолу нагоре“ и „отгоре надолу“ - Подробна национална правна уредба - Свобода на преценката на националните регулаторни органи - Съдебен контрол - Процесуална автономия на държавите-членки - Принципи на равностойност и ефективност - Обжалване по съдебен ред от бенефициерите на решенията за разрешаване на тарифите на нотифицирания оператор - Тежест на доказване - Процедурата по осъществяване на надзор и съдебно производство)
   (2008/C 142/03)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Verwaltungsgericht Köln
   Страни в главното производство

      Ищец: Arcor AG & Co. KG

      Ответник: Bundesrepublik Deutschland

      В присъствието на: Deutsche Telekom AG
   Предмет
   Преюдициално запитване — Verwaltungsgericht Köln — Тълкуване на член 1, параграф 4, член 3, параграф 3 и член 4 от Регламент (ЕО) № 2887/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 година относно отделен достъп до локалната електрическа верига (ОВ L 336, стр. 4; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 30, стр. 133).
   Диспозитив

               1)

               Лихвите, свързани с инвестирания капитал, и амортизацията на дълготрайните материални активи, използвани за изграждането на локалната електрическа верига, са част от разходите, които трябва да бъдат взети предвид съгласно принципа на ориентиране на тарифите за необвързан достъп до абонатната линия в зависимост от разходите, предвиден в член 3, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2887/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 година относно отделен достъп до локалната електрическа верига.

               2)

               При прилагането на предвидения в член 3, параграф 3 от Регламент № 2887/2000 принцип на ориентиране на тарифите за необвързан достъп до абонатната линия в зависимост от разходите националните регулаторни органи трябва да вземат предвид, за да определят базата за изчисляване на разходите на нотифицирания оператор, действителните разходи, а именно вече платените от нотифицирания оператор разходи, както и предвидимите разходи, като последните са основани, ако е необходимо, на оценка на разходите за замяна на мрежата или на определени елементи от същата.

               3)

               Съгласно член 4, параграф 2, буква б) от Регламент № 2887/2000 националният регулаторен орган може да поиска от нотифицирания оператор да му предостави информация, която има отношение към документите, доказващи разходите, взети предвид при прилагането на принципа на ориентиране на тарифите за необвързан достъп до абонатната линия в зависимост от разходите. Тъй като общностното право не предвижда разпоредби за счетоводните документи, които трябва да бъдат проверени, само националните регулаторни органи съгласно приложимото право следва да проверят дали за нуждите на осчетоводяването на разходите предоставените документи са най-подходящи.

               4)

               Общностното право не изключва хипотезата, в която при прилагането на принципа на ориентиране на тарифите за необвързан достъп до абонатната линия в зависимост от разходите, при липсата на пълни и разбираеми счетоводни документи националните регулаторни органи определят разходите, като се основават на аналитичен модел на разходите „отдолу нагоре“ или „отгоре надолу“.

               5)

               Възможността, предоставена на държавите-членки в член 1, параграф 4 от Регламент № 2887/2000, да приемат подробни национални мерки не може да направи неприложим посочения в член 3, параграф 3 от споменатия регламент принцип на ориентиране на тарифите за необвързан достъп до абонатната линия в зависимост от разходите.

               6)

               От разпоредбите на член 4, параграфи 1 и 2 от Регламент № 2887/2000 произтича, че при проверката на тарифите на нотифицираните оператори за предоставяне на необвързан достъп до тяхната абонатна линия във връзка с принципа на ценообразуване, предвиден в член 3, параграф 3 от споменатия регламент, националните регулаторни органи разполагат с широки правомощия, които обхващат преценка на различните аспекти на тези тарифи, включително промяна на цените и следователно на предложените тарифи. Тези широки правомощия се отнасят и до разходите, понесени от нотифицираните оператори, като например лихвите, свързани с инвестирания капитал, и амортизацията на дълготрайните материални активи, базата за изчисляване на същите и моделите за осчетоводяване на споменатите разходи.

               7)

               Само държавите-членки в рамките на процесуалната автономия, с която разполагат, и при спазването на принципите на равностойност и ефективност на съдебната защита имат право да определят компетентната юрисдикция, естеството на спора и следователно правилата за съдебен контрол върху решенията на националните регулаторни органи за разрешаване на тарифите на нотифицираните оператори за необвързан достъп до тяхната абонатна линия. При тези условия националната юрисдикция трябва да гарантира, че задълженията, произтичащи от Регламент № 2887/2000, относно необвързания достъп до абонатната линия съгласно правилата, съответстващи на принципа на ценообразуване по член 3, параграф 3 от споменатия регламент, са действително спазени, и то при прозрачни, справедливи и недискриминационни условия.

               8)

               Член 4, параграф 1 от Регламент № 2887/2000, във връзка с член 5а, параграф 3 от Директива 90/387 на Съвета от 28 юни 1990 година относно създаването на вътрешен пазар за далекосъобщителни услуги посредством изпълнението на изискването за предоставяне на отворена далекосъобщителна мрежа, изменена с Директива 97/51/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 октомври 1997 година, изисква националните юрисдикции да тълкуват и прилагат вътрешните процесуални правила, уреждащи съдебните производства, по такъв начин, че решение на националния регулаторен орган относно разрешаване на тарифите за необвързан достъп до абонатната линия да може да се обжалва по съдебен ред не само от предприятието адресат на това решение, но и от бенефициерите по смисъла на посочения регламент, чиито права могат да бъдат засегнати от същото.

               9)

               Регламент № 2887/2000 трябва да се тълкува в смисъл, че в процедурата по осъществяване на надзор за таксуването на необвързания достъп до абонатната линия, провеждана от националния регулаторен орган съгласно член 4 от посочения регламент, нотифицираният оператор следва да докаже, че тарифите му са съобразени с принципа на ориентиране на тарифите в зависимост от разходите. От своя страна държавите-членки следва да установят разпределянето на тежестта на доказване между националния регулаторен орган, който е приел решението за разрешаване на тарифите на нотифицирания оператор, и бенефициера, който оспорва това решение. Държавите-членки следва също така да установят в съответствие със своите процесуални правила, както и при спазване на общностните принципи за ефективност и равностойност на съдебната защита, правилата за разпределяне на тежестта на доказване при оспорване по съдебен ред на решение на националния регулаторен орган за разрешаване на тарифите на нотифициран оператор за необвързан достъп до неговата абонатна линия.

      (1)  ОВ C 96, 22.4.2006 г.