title: Дело C-524/15: Решение на Съда (голям състав) от 20 март 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Bergamo — Италия) — Наказателно производство срещу Menci (Преюдициално запитване — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Неплащане на дължимия ДДС — Санкции — Национална правна уредба, която предвижда административна и наказателноправна санкция за едно и също деяние — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 50 — Принцип ne bis in idem — Наказателноправен характер на административната санкция — Наличие на едно и също престъпление — Член 52, параграф 1 — Ограничения на принципа ne bis in idem — Условия)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/2

         Решение на Съда (голям състав) от 20 март 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Bergamo — Италия) — Наказателно производство срещу Menci
   (Дело C-524/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Неплащане на дължимия ДДС - Санкции - Национална правна уредба, която предвижда административна и наказателноправна санкция за едно и също деяние - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 50 - Принцип ne bis in idem - Наказателноправен характер на административната санкция - Наличие на едно и също престъпление - Член 52, параграф 1 - Ограничения на принципа ne bis in idem - Условия))
   (2018/C 166/02)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Bergamo

      Страна в главното производство

   Luca Menci

      в присъствието на: Procura della Repubblica

      Диспозитив

               1)

               Член 50 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, по силата на която може да се образува наказателно производство за неплащане на дължимия данък върху добавената стойност в предписаните от закона срокове срещу лице, на което за същото деяние вече е наложена административна санкция с наказателноправен характер по смисъла на член 50, която е влязла в сила, при условие че тази правна уредба

                           —

                           преследва цел от общ интерес, който може да обоснове такова кумулиране на производства и санкции, а именно борбата с престъпленията в областта на данъка върху добавената стойност, като тези производства и санкции трябва да имат взаимнодопълващи се цели,

                           —

                           съдържа правила за координиране, които ограничават до строго необходимото допълнителната тежест за съответните лица от кумулирането на производства, и

                           —

                           предвижда правила, които позволяват да се гарантира, че общата тежест на всички наложени наказания е сведена до строго необходимото с оглед на тежестта на съответното престъпление.

               2)

               От компетентността на националната юрисдикция е да се увери, с оглед на всички обстоятелства по главното производство, че конкретната тежест за съответното лице от прилагането на разглежданата в главното производство национална правна уредба и от допуснатото от нея кумулиране на производства и санкции не е прекомерна с оглед на тежестта на извършеното престъпление.

      (1)  ОВ C 414, 14.12.2015 г.


title: Съединени дела C-688/15 и C-109/16: Решение на Съда (пети състав) от 22 март 2018 г. (преюдициални запитвания от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Литва) — производства, образувани по касационни жалби на Agnieška Anisimovienė и др. (C-688/15)/„Indėlių ir investicijų draudimas“ VĮ (C-109/16) (Преюдициално запитване — Схеми за гарантиране на депозитите и обезщетяване на инвеститорите — Директива 94/19/ЕО — Член 1, точка 1 — Депозити — Временни положения, произтичащи от обичайни банкови сделки — Директива 97/9/ЕО — Член 2, параграф 2, втора алинея — Парични средства, които инвестиционно предприятие дължи на инвеститор или които са собственост на такъв и то държи от негово име във връзка с инвестиционната дейност — Кредитна институция, емитент на прехвърлими ценни книжа — Парични средства, предоставени от частни лица за записване на бъдещи прехвърлими ценни книжа — Прилагане на Директива 2004/39/ЕО — Обявяване на посочената институция в неплатежоспособност преди издаването на съответните прехвърлими ценни книжа — Публично предприятие, което отговаря за схемите за гарантиране на депозитите и обезщетяване на инвеститорите — Възможност за позоваване на Директиви 94/19/ЕО и 97/9/ЕО срещу това предприятие)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/3

         Решение на Съда (пети състав) от 22 март 2018 г. (преюдициални запитвания от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Литва) — производства, образувани по касационни жалби на Agnieška Anisimovienė и др. (C-688/15)/„Indėlių ir investicijų draudimas“ VĮ (C-109/16)
   (Съединени дела C-688/15 и C-109/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Схеми за гарантиране на депозитите и обезщетяване на инвеститорите - Директива 94/19/ЕО - Член 1, точка 1 - Депозити - Временни положения, произтичащи от обичайни банкови сделки - Директива 97/9/ЕО - Член 2, параграф 2, втора алинея - Парични средства, които инвестиционно предприятие дължи на инвеститор или които са собственост на такъв и то държи от негово име във връзка с инвестиционната дейност - Кредитна институция, емитент на прехвърлими ценни книжа - Парични средства, предоставени от частни лица за записване на бъдещи прехвърлими ценни книжа - Прилагане на Директива 2004/39/ЕО - Обявяване на посочената институция в неплатежоспособност преди издаването на съответните прехвърлими ценни книжа - Публично предприятие, което отговаря за схемите за гарантиране на депозитите и обезщетяване на инвеститорите - Възможност за позоваване на Директиви 94/19/ЕО и 97/9/ЕО срещу това предприятие))
   (2018/C 166/03)
   Език на производството: литовски

      Запитваща юрисдикция

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Страни в главното производство

   Agnieška Anisimovienė и др.

      в присъствието на: bankas „Snoras“ AB, в производство по несъстоятелност, „Indėlių ir investicijų draudimas“ VĮ, bankas „Finasta“ AB (C-688/15)
   „Indėlių ir investicijų draudimas“ VĮ

      в присъствието на: Alvydas Raišelis, bankas „Snoras“ AB, в производство по несъстоятелност (C-109/16)

      Диспозитив

               1)

               Разпоредбите на Директива 97/9/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 3 март 1997 година относно схемите за обезщетение на инвеститорите, от една страна, и тези на Директива 94/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 1994 година относно схемите за гарантиране на депозити, изменена с Директива 2009/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2009 г., от друга страна, трябва да се тълкуват в смисъл, че за вземанията за парични средства, с които са задължени сметки на частни лица в кредитна институция и са заверени сметки, открити на името на тази институция, във връзка със записването на бъдещи прехвърлими ценни книжа, които последната е трябвало да издаде, но в крайна сметка не е издала, тъй като е обявена в неплатежоспособност, е възможно да се приложат както схемите за обезщетяване на инвеститорите, предвидени от Директива 97/9, така и схемите за гарантиране на депозитите, предвидени от Директива 94/19.

               2)

               Член 2, параграф 3 от Директива 97/9 трябва да се тълкува в смисъл, че когато за дадени вземания е възможно да се приложат както схемите за гарантиране на депозитите, предвидени от Директива 94/19, така и схемите за обезщетяване на инвеститорите, предвидени от Директива 97/9, и националният законодател не е насочил тези вземания към схема съгласно едната или другата директива, сезираният със спора съд не може на основание на тази разпоредба сам да реши от коя схема да се ползват носителите на посочените вземания. В такъв случай обаче носителите на вземанията трябва да изберат да бъдат обезщетени по една от схемите, предвидени в националното право за транспониране на тези две директиви.

               3)

               Член 1, точка 1 от Директива 94/19, изменена с Директива 2009/14, от една страна, и член 1, точка 4, както и член 2, параграф 2, втора алинея от Директива 97/9, от друга страна, трябва да се тълкуват в смисъл, че частноправните субекти могат да се позовават на тях пред националния съд в подкрепа на искания за обезщетение, насочени срещу публичното предприятие, което в държава членка отговаря за схемите за гарантиране на депозитите и обезщетяване на инвеститорите.

      (1)  ОВ C 106, 21.3.2016 г.

      ОВ C 156, 2.5.2016 г.


title: Дело C-101/18: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 12 февруари 2018 г. — Idi Srl/Arcadis — Agenzia Regionale Campana Difesa Suolo

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/19

         Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 12 февруари 2018 г. — Idi Srl/Arcadis — Agenzia Regionale Campana Difesa Suolo
   (Дело C-101/18)
   (2018/C 166/25)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Въззивник: Idi Srl

      Въззиваем: Arcadis — Agenzia Regionale Campana Difesa Suolo

      Преюдициални въпроси

               1)

               Съвместимо ли е с член 45, параграф 2, букви а) и б) от Директива 2004/18/ЕО от 31 март 2004 г. (1) да се счита, че има „висящо производство“, когато е налице просто молба на длъжника до компетентния съдебен орган за предпазен конкордат?

               2)

               Съвместимо ли е с горепосочената правна уредба признанието на длъжника, че е в състояние на неплатежоспособност и че иска да подаде молба за „бланкетен“ предпазен конкордат (чиито характеристики са посочени по-горе) да се счита за основание за изключване от процедурата за възлагане на обществена поръчка, като по този начин се тълкува разширително понятието за „висящо производство“, предвидено в горепосочената правна уредба на Общността (член 45 от директивата) и в горепосочената национална правна уредба (член 38 от Законодателен декрет № 163-2006)?

      (1)  Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116 и поправка в ОВ L 182, 2008 г., стр. 282).


title: Дело T-229/16: Определение на Общия съд от 19 март 2018 г. — Pio De Bragança/EUIPO — Ordem de São Miguel da Ala (QUIS UT DEUS) (Марка на Европейския съюз — Производство по отмяна — Фигуративна марка на Европейския съюз „QUIS UT DEUS“ — Липса на искане за подновяване на регистрацията на марката — Заличаване на марката с изтичането на срока на регистрацията — Липса на основание за произнасяне)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/29

         Определение на Общия съд от 19 март 2018 г. — Pio De Bragança/EUIPO — Ordem de São Miguel da Ala (QUIS UT DEUS)
   (Дело T-229/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по отмяна - Фигуративна марка на Европейския съюз „QUIS UT DEUS“ - Липса на искане за подновяване на регистрацията на марката - Заличаване на марката с изтичането на срока на регистрацията - Липса на основание за произнасяне))
   (2018/C 166/38)
   Език на производството: португалски

      Страни

      Жалбоподател: Duarte Pio De Bragança (Синтра, Португалия) (представител: J. Sardinha, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: E. Zaera Cuadrado)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Ordem de São Miguel da Ala (Лисабон, Португалия) (представител: J. Motta Veiga, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 26 февруари 2016 г. (преписка R 621/2015-2), постановено в производство по отмяна със страни Duarte Pio De Bragança и Ordem de São Miguel da Ala.

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по същество по жалбата.

               2)

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 270, 25.7.2016 г.


title: Дело T-183/18: Иск, предявен на 12 март 2018 г. — VL и др./Парламент

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/38

         Иск, предявен на 12 март 2018 г. — VL и др./Парламент
   (Дело T-183/18)
   (2018/C 166/49)
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищци: VL, VM, VN и VO (представители: P. de Bandt, M. Gherghinaru и J. Probst, lawyers)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания

   Ищците искат от Общия съд:

               —

               да разпореди на ответника на основание на член 89 от Процедурния правилник на Общия съд да представи запис от въпросната пленарна сесия,

               —

               да обяви настоящия иск за обезщетение за допустим и основателен, с оглед на което:

                           i.

                           да осъди ответника да обезщети VL за имуществените и неимуществените вреди, които последният е претърпял поради неправомерното поведение и небрежност на ответника,

                           ii.

                           да осъди ответника да обезщети VM, VN и VO за имуществените и неимуществени вреди, които същите са претърпели поради неправомерното поведение и небрежност на ответника,

               —

               да проведе съдебното заседание при закрити врата в съответствие с член 31 от Статута на Съда на ЕС и член 109 от Процедурния правилник на Общия съд, в случай че Общият съд реши, че в конкретния случай провеждането на съдебно заседание е необходимо, и

               —

               да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски, свързани с настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищците твърдят, че:

               —

               ответникът нарушил членове 31 и 35 от Хартата на основните права на Европейския съюз и като цяло общото задължение за полагане на старание и дължима грижа, тъй като не осигурил на VL справедливи и равни условия на труд, както и подходящи медицински грижи и помощ,

               —

               поради неправомерното поведение на ответника VL претърпял имуществени вреди, изразяващи се в намаляване на (настоящите му и бъдещи) професионални доходи, и неимуществени вреди, изразяващи се в необратимо и тежко влошаване на физическото и психическото му състояние, а също и в много сериозно засягане на политическата и академичната му кариера и на социалния и личния му живот,

               —

               поради неправомерното поведение на ответника VM претърпял имуществени вреди, изразяващи се в загуба на доходи, и

               —

               поради неправомерното поведение на ответника VM, VN и VO претърпели както имуществени вреди, изразяващи се в плащане на различни административни и правни разноски и на ежемесечни разходи за обслужване от медицинска сестра, така и неимуществени вреди.


title: Дело C-537/16: Решение на Съда (голям състав) от 20 март 2018 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Garlsson Real Estate SA, в ликвидация, Stefano Ricucci, Magiste International SA/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) (Преюдициално запитване — Директива 2003/6/ЕО — Манипулиране на пазара — Санкции — Национална правна уредба, която предвижда административна и наказателноправна санкция за едно и също деяние — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 50 — Принцип ne bis in idem — Наказателноправен характер на административната санкция — Наличие на едно и също престъпление — Член 52, параграф 1 — Ограничения на принципа ne bis in idem — Условия)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/12

         Решение на Съда (голям състав) от 20 март 2018 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Garlsson Real Estate SA, в ликвидация, Stefano Ricucci, Magiste International SA/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
   (Дело C-537/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Директива 2003/6/ЕО - Манипулиране на пазара - Санкции - Национална правна уредба, която предвижда административна и наказателноправна санкция за едно и също деяние - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 50 - Принцип ne bis in idem - Наказателноправен характер на административната санкция - Наличие на едно и също престъпление - Член 52, параграф 1 - Ограничения на принципа ne bis in idem - Условия))
   (2018/C 166/14)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Corte suprema di cassazione

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Garlsson Real Estate SA, в ликвидация, Stefano Ricucci, Magiste International SA

      Ответник: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      Диспозитив

               1)

               Член 50 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която позволява да продължи производство за налагане на дадено лице на административна имуществена санкция с наказателноправен характер за неправомерно поведение, съставляващо манипулиране на пазара, за което същото лице вече е осъдено с влязла в сила наказателна присъда, когато, с оглед на вредата, причинена на обществото от извършеното престъпление, тази присъда може да е достатъчна, за да се накаже по ефективен, съразмерен и възпиращ начин извършеното престъпление.

               2)

               Принципът ne bis in idem, гарантиран в член 50 от Хартата на основните права на Европейския съюз, предоставя на частноправните субекти право, което е пряко приложимо в рамките на спор като разглеждания по главното производство.

      (1)  ОВ C 22, 23.1.2017 г.


title: Дело C-187/16: Решение на Съда (голям състав) от 20 март 2018 г. — Европейска комисия/Република Австрия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директиви 92/50/ЕИО и 2004/18/ЕО — Обществени поръчки за услуги — Държавна печатница — Изготвяне на документи за самоличност и на други официални документи — Възлагане на обществени поръчки на предприятие, което е субект на частното право, без предварително провеждане на процедура за възлагане на обществена поръчка — Особени мерки за сигурност — Защита на основните интереси на държавите членки)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/4

         Решение на Съда (голям състав) от 20 март 2018 г. — Европейска комисия/Република Австрия
   (Дело C-187/16) (1)

   ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Директиви 92/50/ЕИО и 2004/18/ЕО - Обществени поръчки за услуги - Държавна печатница - Изготвяне на документи за самоличност и на други официални документи - Възлагане на обществени поръчки на предприятие, което е субект на частното право, без предварително провеждане на процедура за възлагане на обществена поръчка - Особени мерки за сигурност - Защита на основните интереси на държавите членки))
   (2018/C 166/04)
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: A. Tokár и B.-R. Killmann)

      Ответник: Република Австрия (представител: M. Fruhmann)

      Диспозитив

               1)

               Като е възложила пряко на Österreichische Staatsdruckerei GmbH обществени поръчки за услуги за издаване на паспорти с чип, временни паспорти, разрешения за пребиваване, лични карти, свидетелства за управление на моторно превозно средство във формат на кредитна карта и свидетелства за регистрация на моторно превозно средство във формат на кредитна карта, без да проведе процедура за възлагане на обществена поръчка на равнището на Европейския съюз, и като е запазила в сила национални разпоредби, които задължават възлагащите органи да възлагат тези поръчки за услуги пряко на това дружество, без да са провели процедура за възлагане на обществена поръчка на равнището на Съюза, Република Австрия не е изпълнила задълженията си по член 4, параграф 2 и член 8 във връзка с членове 11—37 от Директива 92/50/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги, както и по член 14 и член 20 във връзка с членове 23—55 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки.

               2)

               Отхвърля иска в останалата му част.

               3)

               Република Австрия понася направените от нея съдебни разноски, както и четири пети от съдебните разноски на Европейската комисия. Европейската комисия понася една пета от собствените си съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 191, 30.5.2016 г.


title: Дело C-551/16: Решение на Съда (първи състав) от 21 март 2018 г. (преюдициално запитване от Centrale Raad van Beroep — Нидерландия) — J. Klein Schiphorst/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Преюдициално запитване — Социална сигурност — Споразумение между Европейската общност и Конфедерация Швейцария — Координация на системите за социална сигурност — Регламент (ЕО) № 883/2004 — Членове 7, 63 и 64 — Обезщетения за безработица — Безработни лица, които отиват в друга държава членка — Запазване на правото на обезщетение — Продължителност)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/12

         Решение на Съда (първи състав) от 21 март 2018 г. (преюдициално запитване от Centrale Raad van Beroep — Нидерландия) — J. Klein Schiphorst/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
   (Дело C-551/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Социална сигурност - Споразумение между Европейската общност и Конфедерация Швейцария - Координация на системите за социална сигурност - Регламент (ЕО) № 883/2004 - Членове 7, 63 и 64 - Обезщетения за безработица - Безработни лица, които отиват в друга държава членка - Запазване на правото на обезщетение - Продължителност))
   (2018/C 166/15)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Centrale Raad van Beroep

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: J. Klein Schiphorst

      Ответник: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

      Диспозитив

   Член 64, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социална сигурност трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална мярка като разглежданата в главното производство, която изисква компетентната институция по принцип да отхвърля всички искания за удължаване над три месеца на срока за прехвърляне на обезщетенията за безработица, освен ако не приеме, че отхвърлянето на искането би довело до неоправдан резултат.

      (1)  ОВ C 30, 30.1.2017 г.


title: Дело C-133/18: Преюдициално запитване от Tribunal administratif de Montreuil (Франция), постъпило на 20 февруари 2018 г. — Sea Chefs Cruise Services GmbH/Ministre de l’Action et des Comptes publics

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/20

         Преюдициално запитване от Tribunal administratif de Montreuil (Франция), постъпило на 20 февруари 2018 г. — Sea Chefs Cruise Services GmbH/Ministre de l’Action et des Comptes publics
   (Дело C-133/18)
   (2018/C 166/26)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal administratif de Montreuil

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Sea Chefs Cruise Services GmbH

      Ответник: Ministre de l’Action et des Comptes publics

      Преюдициални въпроси

   Трябва ли разпоредбите на член 20, [параграф 2] от Директива 2008/9/ЕО на Съвета от 12 февруари 2008 г. (1) да се тълкуват в смисъл, че с тях се въвежда правило за преклудиране — съгласно което данъчнозадължено лице от държава членка, искащо да му бъде възстановен данък върху добавената стойност от държава членка, в която то не е установено, не може да отстрани нередовностите в заявлението си за възстановяване в производството пред съда, разглеждащ данъчния спор, ако не е спазило срока за отговор на искане за предоставяне на информация, отправено от администрацията в съответствие с разпоредбите на [параграф 1] от същия член — или, напротив, в смисъл, че в рамките на правото на обжалване, предвидено в член 23 от посочената директива, и предвид принципите на неутралитет и на пропорционалност на данъка върху добавената стойност, данъчнозадълженото лице може да отстрани нередовностите в заявлението си в производството пред съда, разглеждащ данъчния спор?

      (1)  Директива 2008/9/ЕО на Съвета от 12 февруари 2008 година за определяне на подробни правила за възстановяването на данъка върху добавената стойност, предвидено в Директива 2006/112/ЕО, на данъчнозадължени лица, неустановени в държавата членка по възстановяване, но установени в друга държава членка (ОВ L 44, стр. 23).


title: Дело T-822/16: Определение на Общия съд от 16 март 2018 г. — Kik Textilien und Non-Food/EUIPO — FF Group Romania (_kix) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „_kix“ — Оттегляне на обжалваното решение — Отпадане на предмета на спора — Липса на основание за произнасяне — Член 173, параграфи 1 и 2 от Процедурния правилник — Встъпване на другата страна в производството пред апелативния състав — Писмен отговор, представен след изтичане на срока)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/30

         Определение на Общия съд от 16 март 2018 г. — Kik Textilien und Non-Food/EUIPO — FF Group Romania (_kix)
   (Дело T-822/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „_kix“ - Оттегляне на обжалваното решение - Отпадане на предмета на спора - Липса на основание за произнасяне - Член 173, параграфи 1 и 2 от Процедурния правилник - Встъпване на другата страна в производството пред апелативния състав - Писмен отговор, представен след изтичане на срока))
   (2018/C 166/39)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: KiK Textilien und Non-Food GmbH (Бьонен, Германия) (представители: S. Körber и L. Pechan, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: K. Zajfert и A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: FF Group Romania SRL (Букурещ, Румъния) (представител: A. Cavescu, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 6 септември 2016 г. (преписка R 2323/2015-4), постановено в производство по възражение със страни KiK Textilien und Non-Food и FF Group Romania

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по жалбата.

               2)

               Осъжда Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) да понесе направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от KiK Textilien und Non-Food GmbH.

               3)

               FF Group Romania понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 22, 23.1.2017 г.


title: Дело C-244/16 P: Решение на Съда (голям състав) от 13 март 2018 г. — Industrias Químicas del Vallés, SA/Европейска комисия (Обжалване — Продукти за растителна защита — Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/408 — Пускане на пазара на продукти за растителна защита и съставяне на списък с вещества, кандидати за замяна — Включване в списъка на активното вещество металаксил — Жалба за отмяна — Допустимост — Член 263, четвърта алинея ДФЕС — Подзаконов акт, който не включва мерки за изпълнение — Лично засегнато лице)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/5

         Решение на Съда (голям състав) от 13 март 2018 г. — Industrias Químicas del Vallés, SA/Европейска комисия
   (Дело C-244/16 P) (1)

   ((Обжалване - Продукти за растителна защита - Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/408 - Пускане на пазара на продукти за растителна защита и съставяне на списък с вещества, кандидати за замяна - Включване в списъка на активното вещество металаксил - Жалба за отмяна - Допустимост - Член 263, четвърта алинея ДФЕС - Подзаконов акт, който не включва мерки за изпълнение - Лично засегнато лице))
   (2018/C 166/05)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Industrias Químicas del Vallés, SA (представители: C. Fernández Vicién, C. Vila Gisbert и I. Moreno-Tapia Rivas, abogadas)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: I. Galindo Martín и P. Ondrůšek)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Industrias Químicas del Vallés SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 260, 18.7.2016 г.


title: Дело C-138/18: Преюдициално запитване от Vestre Landsret (Дания), постъпило на 22 февруари 2018 г. — Skatteministeriet/Estron A/S

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/21

         Преюдициално запитване от Vestre Landsret (Дания), постъпило на 22 февруари 2018 г. — Skatteministeriet/Estron A/S
   (Дело C-138/18)
   (2018/C 166/27)
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Vestre Landsret

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Skatteministeriet

      Ответник: Estron A/S

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли забележка 2, буква а) към глава 90 от Комбинираната номенклатура (1) във връзка с общи правила № 1 и № 6 за тълкуване на КН да се тълкува в смисъл, че изразът „частите и принадлежностите, представляващи артикули, включени в която и да е от позициите на настоящата глава или на глави 84, 85 или 91“, се отнася до артикули, попадащи в четирицифрените позиции от тези глави, или забележката трябва да се тълкува като отнасяща се и до забележките към подпозициите (първите шест цифри) от глави 84, 85, 90 и 91?

               2)

               Следва ли конектори като разглежданите в настоящия случай да бъдат класирани в подпозиция 8544 42 90 от КН, подпозиция 9021 40 00 от КН или подпозиция 9021 90 10 от КН?

               3)

               Следва ли забележка 1, буква м) към раздел XVI да се тълкува в смисъл, че когато дадена стока е включена в глава 90, тя не може да бъде включена също и в глави 84 и 85?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (OВ L 256, 1987 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3).


title: Дело C-256/16: Решение на Съда (трети състав) от 15 март 2018 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — Deichmann SE/Hauptzollamt Duisburg (Преюдициално запитване — Допустимост — Антидъмпинг — Валидност на регламент за изпълнение на решение на Съда, с което предходни регламенти са били обявени за невалидни — Задължение за изпълнение — Правно основание — Регламент (ЕО) № 1225/2009 — Член 14 — Определяне на критериите за събиране на антидъмпингови мита от държавите членки — Разпореждане за спиране на възстановяването на антидъмпингови мита от националните митнически органи — Възобновяване на процедурата, предхождаща обявените за невалидни регламенти — Член 10 — Недопускане на прилагане с обратна сила — Митнически кодекс на Общността — Член 221 — Давност — Член 236 — Възстановяване на недължими мита)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/5

         Решение на Съда (трети състав) от 15 март 2018 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — Deichmann SE/Hauptzollamt Duisburg
   (Дело C-256/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Допустимост - Антидъмпинг - Валидност на регламент за изпълнение на решение на Съда, с което предходни регламенти са били обявени за невалидни - Задължение за изпълнение - Правно основание - Регламент (ЕО) № 1225/2009 - Член 14 - Определяне на критериите за събиране на антидъмпингови мита от държавите членки - Разпореждане за спиране на възстановяването на антидъмпингови мита от националните митнически органи - Възобновяване на процедурата, предхождаща обявените за невалидни регламенти - Член 10 - Недопускане на прилагане с обратна сила - Митнически кодекс на Общността - Член 221 - Давност - Член 236 - Възстановяване на недължими мита))
   (2018/C 166/06)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Düsseldorf

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Deichmann SE

      Ответник: Hauptzollamt Duisburg

      Диспозитив

   Разглеждането на поставения въпрос не разкри нищо, което би могло да засегне валидността на Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/223 на Комисията от 17 февруари 2016 година за установяване на процедура за оценка на някои искания за получаване на статут на дружество, работещо в условията на пазарна икономика, и за индивидуално третиране, подадени от производители износители от Китай и Виетнам, и за изпълнение на решението на Съда на Европейския съюз по съединени дела C-659/13 и C-34/14.

      (1)  ОВ C 260, 18.7.2016 г.


title: Дело C-568/16: Решение на Съда (пети състав) от 22 март 2018 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Nürtingen — Германия) — Наказателно производство срещу Faiz Rasool (Преюдициално запитване — Платежни услуги — Директива 2007/64/ЕО — Член 3, букви д) и o) — Член 4, точка 3 — Приложение — Точка 2 — Приложно поле — Експлоатация на многофункционални терминални устройства, позволяващи тегленето на пари в брой в зали за хазартни игри — Съгласуваност на репресивната практика на националните органи — Отнемане в полза на държавата на суми, получени от незаконна дейност — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 17)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/14

         Решение на Съда (пети състав) от 22 март 2018 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Nürtingen — Германия) — Наказателно производство срещу Faiz Rasool
   (Дело C-568/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Платежни услуги - Директива 2007/64/ЕО - Член 3, букви д) и o) - Член 4, точка 3 - Приложение - Точка 2 - Приложно поле - Експлоатация на многофункционални терминални устройства, позволяващи тегленето на пари в брой в зали за хазартни игри - Съгласуваност на репресивната практика на националните органи - Отнемане в полза на държавата на суми, получени от незаконна дейност - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 17))
   (2018/C 166/17)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Nürtingen

      Страна в главното производство

   Faiz Rasool

      в присъствието на: Rasool Entertainment GmbH

      Диспозитив

   Член 4, точка 3 от Директива 2007/64/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно платежните услуги във вътрешния пазар, за изменение на директиви 97/7/ЕО, 2002/65/ЕО, 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО и за отмяна на Директива 97/5/ЕО във връзка с точка 2 от приложението към нея трябва да се тълкува в смисъл, че услуга по теглене на пари в брой, която стопанисващ игрални зали предлага на клиентите си посредством инсталирани в тези зали многофункционални терминални устройства, не представлява „платежна услуга“ по смисъла на посочената директива, когато стопанисващият не извършва никаква операция по платежните сметки на посочените клиенти и дейностите, които извършва по този повод, се ограничават до предоставянето на разположение и зареждането с пари в брой на посочените терминални устройства.

      (1)  ОВ C 22, 23.1.2017 г.


title: Дело T-130/17: Определение на Общия съд от 15 март 2018 г. — Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo/Комисия (Жалба за отмяна — Вътрешен пазар на природен газ — Директива 2009/73/ЕО — Решение на Комисията за изменение на условията за изключване на газопровод OPAL от правилата на Съюза относно достъпа на трети лица (TPA) и тарифните регулации — Липса на пряко засягане — Недопустимост)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/31

         Определение на Общия съд от 15 март 2018 г. — Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo/Комисия
   (Дело T-130/17) (1)

   ((Жалба за отмяна - Вътрешен пазар на природен газ - Директива 2009/73/ЕО - Решение на Комисията за изменение на условията за изключване на газопровод OPAL от правилата на Съюза относно достъпа на трети лица (TPA) и тарифните регулации - Липса на пряко засягане - Недопустимост))
   (2018/C 166/40)
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (Варшава, Полша) (представител: M. Jeżewski, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: O. Beynet и K. Herrmann)

      Предмет

   Жалба на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C(2016) 6950 окончателен на Комисията от 28 октомври 2016 година за изменение на условията за изключване на газопровода OPAL от обхвата на задължението за прилагане на правилата за достъп на трети лица (TPA) и тарифните регулации съгласно Директива 2003/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и отменяне на Директива 98/30/ЕО (ОВ L 176, 2003 г., стр. 57; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 80).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Липсва основание за произнасяне по молбите за встъпване.

               3)

               Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия, включително съдебните разноски, свързани с обезпечителното производство.

               4)

               Федерална република Германия понася направените от нея съдебни разноски, свързани с обезпечителното производство.

               5)

               Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo, Комисията, Федерална република Германия, Европейският парламент, Съветът на Европейския съюз, OPAL Gastransport GmbH & Co. KG и Gazprom Eksport LLC понасят направените от всеки от тях съдебни разноски във връзка с молбите за встъпване.

      (1)  ОВ C 121, 18.4.2017 г.


title: Дело T-187/18: Жалба, подадена на 9 март 2018 г. — VP/Cedefop

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/39

         Жалба, подадена на 9 март 2018 г. — VP/Cedefop
   (Дело T-187/18)
   (2018/C 166/50)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: VP (представител: L. Levi, адвокат)

      Ответник: Европейски център за развитие на професионалното обучение (Cedefop)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви настоящата жалба за допустима и основателна,

               —

               да отмени решението на ответника от 12 май 2017 г., с което отхвърля искането на жалбоподателя трудовият му договор да бъде подновен за неопределен срок,

               —

               да отмени решението на ответника от 1 декември 2017 г., с което отхвърля жалбата по административен ред, подадена от жалбоподателя на 9 август 2017 г. срещу решението от 12 май 2017 г.,

               —

               да присъди обезщетение за претърпените от жалбоподателя неимуществени вреди, оценени ex aequo et bono на 100 000 (сто хиляди) EUR,

               —

               да присъди обезщетение за претърпените от жалбоподателя имуществени вреди, и

               —

               да разпореди възстановяването на всички разноски, понесени от жалбоподателя във връзка с производството по настоящата жалба.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага следните основания: решението на ответника да не подновява трудовия договор на жалбоподателя е прието в нарушение на правото на изслушване, на задължението за полагане на грижа, на задължението за мотивиране и на задължението за изслушване на прекия висшестоящ; това решение е опорочено поради явна грешка в преценката и злоупотреба с власт.


title: Дело C-575/16: Решение на Съда (шести състав) от 15 март 2018 г. — Европейска комисия/Чешка република (Неизпълнение на задължение на държава членка — Член 49 ДФЕС — Свобода на установяване — Нотариуси — Условие за гражданство — Член 51 ДФЕС — Участие в упражняването на публична власт)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/15

         Решение на Съда (шести състав) от 15 март 2018 г. — Европейска комисия/Чешка република
   (Дело C-575/16) (1)

   ((Неизпълнение на задължение на държава членка - Член 49 ДФЕС - Свобода на установяване - Нотариуси - Условие за гражданство - Член 51 ДФЕС - Участие в упражняването на публична власт))
   (2018/C 166/18)
   Език на производството: чешки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: H. Støvlbæk и K. Walkerová)

      Ответник: Чешка република (представители: M. Smolek, T. Müller, J. Vláčil и A. Kasalická)

      Диспозитив

               1)

               Като е въвела условие за гражданство за достъпа до професията на нотариус, Чешката република не е изпълнила задълженията си, следващи от член 49 ДФЕС.

               2)

               Осъжда Чешката република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 22, 23.1.2017 г.


title: Дело T-134/17 R: Определение на председателя на Общия съд от 20 март 2018 г. — Hércules Club de Fútbol/Комисия (Обезпечително производство — Достъп до документи — Документи относно административно производство, предшестващо приемането на решение на Комисията относно държавната помощ, приведена в действие от Испания в полза на три професионални футболни клуба — Право на защита — Отказ на достъп — Молба за постановяване на временни мерки — Липса на неотложност)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/32

         Определение на председателя на Общия съд от 20 март 2018 г. — Hércules Club de Fútbol/Комисия
   (Дело T-134/17 R)
   ((Обезпечително производство - Достъп до документи - Документи относно административно производство, предшестващо приемането на решение на Комисията относно държавната помощ, приведена в действие от Испания в полза на три професионални футболни клуба - Право на защита - Отказ на достъп - Молба за постановяване на временни мерки - Липса на неотложност))
   (2018/C 166/41)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Hércules Club de Fútbol, SAD (Аликанте, Испания) (представители: S. Rating и Y. Martínez Mata, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално B. Stromsky, G. Luengo и P. Němečková, а впоследствие J. Baquero Cruz, G. Luengo и P. Němečková)

      Предмет

   Молба на основание членове 278 ДФЕС и 279 ДФЕС с цел да се разпореди на Комисията да даде достъп до документите, съдържащи се в преписката относно Държавна помощ SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP), предоставена от Испания на Valencia Club de Fútbol SAD, на Hércules Club de Fútbol и на Elche Club de Fútbol SAD, доколкото те засягат жалбоподателя и имат основно значение за адекватната защита на неговите интереси

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2)

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Съединени дела C-596/16 и С-597/16: Решение на Съда (голям състав) от 20 март 2018 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Enzo Di Puma/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) (C-596/16), Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)/Antonio Zecca (C-597/16) (Преюдициално запитване — Директива 2003/6/ЕО — Търговия с вътрешна информация — Санкции — Национално законодателство, което предвижда административна и наказателноправна санкция за едно и също деяние — Сила на пресъдено нещо на влязла в сила присъда в административното производство — Влязла в сила оправдателна присъда за търговия с вътрешна информация — Ефективност на санкциите — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 50 — Принцип ne bis in idem — Наказателноправен характер на административната санкция — Наличие на едно и също престъпление — Член 52, параграф 1 — Ограничения на принципа ne bis in idem — Условия)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/15

         Решение на Съда (голям състав) от 20 март 2018 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Enzo Di Puma/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) (C-596/16), Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)/Antonio Zecca (C-597/16)
   (Съединени дела C-596/16 и С-597/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Директива 2003/6/ЕО - Търговия с вътрешна информация - Санкции - Национално законодателство, което предвижда административна и наказателноправна санкция за едно и също деяние - Сила на пресъдено нещо на влязла в сила присъда в административното производство - Влязла в сила оправдателна присъда за търговия с вътрешна информация - Ефективност на санкциите - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 50 - Принцип ne bis in idem - Наказателноправен характер на административната санкция - Наличие на едно и също престъпление - Член 52, параграф 1 - Ограничения на принципа ne bis in idem - Условия))
   (2018/C 166/19)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Corte suprema di cassazione

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Enzo Di Puma (C-596/16), Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) (C-597/16)

      Ответници: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) (C-596/16), Antonio Zecca (C-597/16)

      Диспозитив

   Член 14, параграф 1 от Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно търговията с вътрешна информация и манипулирането на пазара (пазарна злоупотреба), разглеждан в светлината на член 50 от Хартата на основните права на Европейския съюз, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, съгласно която производството за налагане на административна имуществена санкция с наказателноправен характер не може да продължи да се развива след влязла в сила оправдателна присъда, с която е установено, че не е извършено деянието, съставляващо престъпление съгласно законодателството относно търговията с вътрешна информация, въз основа на което е започнало и посоченото производство.

      (1)  ОВ C 63, 27.2.2017 г.


title: Дело C-147/18: Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Almería (Испания), постъпило на 23 февруари 2018 г. — Banco Mare Nostrum S.A./Ignacio Jesús Berenguel Nieto y Carmen Sonia Salinas López

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/21

         Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Almería (Испания), постъпило на 23 февруари 2018 г. — Banco Mare Nostrum S.A./Ignacio Jesús Berenguel Nieto y Carmen Sonia Salinas López
   (Дело C-147/18)
   (2018/C 166/28)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Audiencia Provincial de Almería

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Banco Mare Nostrum, S.A.

      Ответници: Ignacio Jesús Berenguel Nieto y Carmen Sonia Salinas López

      Преюдициални въпроси

               1)

               Обявяването със съдебно решение на неравноправна клауза за необвързваща по смисъла на Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (1) възпрепятства ли прилагането на всички последици, признати с решение [на Съда от 21 декември 2016 г., Gutiérrez Naranjo и др., C-154/15, C-307/15 и C-308/15, EU:C:2016:980]?

               2)

               Принципите на диспозитивното начало, привеждането на доказателства от страните, силата на пресъдено нещо и забраната за reformatio in pejus изключват ли, ограничават ли или възпрепятстват прилагането на реституционните последици от обявяването на клауза за неравноправна по смисъла на Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори?

               3)

               Ограничена ли е компетентността на второинстанционния съд поради обстоятелството, че първоинстанционното съдебно решение установява ограничени последици от обявяването на неравноправността, но това решение не е обжалвано от потребителя, а само от включилия общата клауза продавач или доставчик, който цели да оспори неравнопоставеността на клаузата или всички последици от обявяването на неравноправността?

               4)

               Компетентността на второинстанционния съд включва ли възможността той да приложи всички последици, предвидени в Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година и установената по отношение на нея съдебна практика, дори ако изложената в исковата молба на потребителя първоначална претенция не обхваща всички последици, произтичащи от обявяването на въпросната клауза за неравноправна?

      (1)  ОВ L 95, 1993 г., стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г, глава 15, том 2, стр. 273.


title: Дело T-108/18: Жалба, подадена на 22 февруари 2018 г. — Universität Koblenz-Landau/Комисия и Изпълнителна агенция за образование, аудио-визия и култура

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/32

         Жалба, подадена на 22 февруари 2018 г. — Universität Koblenz-Landau/Комисия и Изпълнителна агенция за образование, аудио-визия и култура
   (Дело T-108/18)
   (2018/C 166/42)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Universität Koblenz-Landau (Майнц, Германия) (представители: C. von der Lühe и I. Michel, Rechtsanwälte)

      Ответници: Европейска комисия и Изпълнителна агенция за образование, аудио-визия и култура

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решение на ответника № OF/2016/0720-EACEA UKOLD от 21 декември 2017 г.,

               —

               да отмени решение на ответника № OF/2016/0720 от 7 февруари 2018 г.,

               —

               да спре принудителното изпълнението на решенията на ответника № OF/2016/0720 от 21 декември 2017 г. и от 7 февруари 2018 г., както и дебитно известие № 3241802552 на ответника от 13 февруари 2018 г. до приключването с влязло в сила решение на производството по обжалване, в което се иска отмяна на обжалваните с настоящата жалба решения, и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първото основание: нарушение на принципа за гарантиране на правото на изслушване
               Жалбоподателят оспорва приемането на прибързано окончателно решение, макар да е било известно, че в момента на приемане на решението жалбоподателят не по своя вина обективно не е могъл да представи поисканите документи, за да докаже правомерното използване на средствата. Освен това невиновната обективна невъзможност да се представят допълнителна информация и доказателства е била само временна.

               2.

               Второ основание: неправилно прилагане на европейското право
               В допълнение разпорежданията за връщане на средствата били в нарушение на член 5, параграф 4 ДФЕС, както и на член 135, параграф 4 от Финансовия регламент и на споразумението между страните, тъй като не били налице предпоставките да се иска връщане на средствата.

               3.

               Трето основание: ненадлежно мотивиране на мерките за връщане на средствата
               В разпорежданията за връщане на средствата се съдържат само повърхностни общи обяснения без конкретни пояснения и поради това съдържанието им не било разбираемо.

               4.

               Четвърто основание: нарушение на принципа за пропорционалност
               Искането за връщане на цялата сума може да е само ultima ratio при особени изключителни обстоятелства, които в настоящия случай не били налице.


title: Дело C-154/18: Преюдициално запитване от Labour Court (Ирландия), постъпило на 27 февруари 2018 г. — Tomás Horgan, Claire Keegan/Minister for Education & Skills, Minister for Finance, Minister for Public Expenditure & Reform, Ирландия и Attorney General

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/22

         Преюдициално запитване от Labour Court (Ирландия), постъпило на 27 февруари 2018 г. — Tomás Horgan, Claire Keegan/Minister for Education & Skills, Minister for Finance, Minister for Public Expenditure & Reform, Ирландия и Attorney General
   (Дело C-154/18)
   (2018/C 166/29)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Labour Court, Ireland

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Tomás Horgan, Claire Keegan

      Ответници: Minister for Education & Skills, Minister for Finance, Minister for Public Expenditure & Reform, Ирландия и Attorney General

      Преюдициални въпроси

               1.

               Представлява ли непряка дискриминация, основана на възраст, по смисъла на член 2, [параграф 2], буква б) от Директива 2000/78/ЕО за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (1) въвеждането от държава членка, в качеството ѝ на работодател, на по-ниска скала на възнагражденията за новопостъпилите преподаватели в държавни училища, докато възнагражденията на заварените преподаватели остават непроменени, когато:

                           а)

                           изменената скала на възнагражденията и предходната скала на възнагражденията се прилагат за всички преподаватели в съответните категории, независимо от тяхната възраст;

                           б)

                           в момента, в който са били назначени и към тях са били приложени съответните скали, не е имало разлика във възрастовия профил между лицата в по-високо платената група и лицата в по-ниско платената група;

                           в)

                           въвеждането на изменената скала е довело до значителна разлика в заплащането между две групи учители, които полагат труд с еднаква стойност;

                           г)

                           средната възраст на лицата, обхванати от по-малко благоприятната скала на възнагражденията, е по-ниска от средната възраст на лицата, обхванати от първоначалната скала на възнагражденията;

                           д)

                           към момента, в който е въведена по-ниската скала на възнагражденията, държавната статистика показва, че 70 % от назначените учители са на възраст от или под 25 години и е признато, че това е типично за възрастовия профил на постъпващите преподаватели в държавни училища за която и да е година; и

                           е)

                           преподавателите в държавни училища, които са постъпили през 2011 г. и след това, понасят явна икономическа неизгода в сравнение със своите колеги учители, назначени преди 2011 г.?

               2.

               Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен, може ли въвеждането на по-ниската скала на възнаграждения да бъде обективно оправдано от изискването за постигане на средно- до дългосрочно структурно намаление в разходите за предоставяне на обществената услуга, като се вземат предвид бюджетните ограничения, пред които е изправена държавата, и/или значението на запазването на добри трудови отношения със заварените държавни служители?

               3.

               Различен ли ще бъде отговорът на втория въпрос, ако държавата е можела да постигне равностойни икономии чрез намаляване на възнагражденията на всички учители в значително по-малък размер от намаляването, което е приложено само към новоназначените учители?

               4.

               Различен ли ще бъде отговорът на втория и третия въпрос, ако решението да не се намалява скалата на възнагражденията, приложима за заварените учители, е било взето в съответствие с колективен трудов договор между правителството, като работодател, и професионалните съюзи, представляващи държавните служители, в който правителството е поело задължението да не намалява допълнително възнаграждението на заварените държавни служители, чиито възнаграждения вече са били намалени, и [с оглед на] последствията за трудовите отношения, които биха произтекли от неизпълнението на този договор, като се вземе предвид фактът, че новата скала на възнагражденията, въведена през 2011 г., не е била включена в този колективен трудов договор?

      (1)  ОВ L 303, 2000 г., стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7.


title: Дело T-188/18: Иск, предявен на 12 март 2018 г. — Papaconstantinou и др./Съвет и др.

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/40

         Иск, предявен на 12 март 2018 г. — Papaconstantinou и др./Съвет и др.
   (Дело T-188/18)
   (2018/C 166/51)
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищци: Papaconstantinou и 722 други лица (представители: A. Markides, M. Ioannides, C. Velaris и C. Velaris, lawyers, A. Robertson, QC, и G. Rothschild, Barrister)

      Ответници: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, Европейска централна банка, Еврогрупа (представлявана от Съвета на Европейския съюз) и Европейски съюз (представляван от Европейската комисия)

      Искания

   Ищците искат от Общия съд:

               —

               да осъди ответниците да платят на ищците сумите, посочени в приложената към исковата молба таблица, ведно с лихви, считано от 26 март 2013 г. до постановяването на решение на Общия съд, като обезщетение за вредите, които са претърпели от решенията на Еврогрупата за оздравяване на Cyprus Popular Bank Public Co Ltd (наричана по-нататък „Laiki Bank“), за споделяне на загубиje на Bank of Cyprus Public Company Limited (наричана по-нататък „Bank of Cyprus“) и за продажба на активите и дейността на споменатите банки в Гърция и/или като обезщетение за вредите, които са претърпели от предоставянето на извънредно ликвидно улеснение на Laiki Bank със съгласието на Европейската централна банка и последвалото прехвърляне в управлението на Европейската централна банка на съответната отговорност върху Bank of Cyprus,

         или, при условията на евентуалност:

               —

               да установи извъндоговорната отговорност на ответниците и да определи процедурата, по която следва да се установят действително претърпените от ищците загуби,

         и при всички обстоятелства:

               —

               да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски, направени от ищците в настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищците излагат две основания, които по същество са идентични или сходни с тези по дело T-147/18, APG Intercon и др./Съвет и др.


title: Дело C-159/18: Преюдициално запитване от Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Белгия), постъпило на 27 февруари 2018 г. — André Moens/Ryanair Ltd

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/23

         Преюдициално запитване от Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Белгия), постъпило на 27 февруари 2018 г. — André Moens/Ryanair Ltd
   (Дело C-159/18)
   (2018/C 166/30)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Justice de paix du troisième canton de Charleroi

      Страни в главното производство

      Ищец: André Moens

      Ответник: Ryanair Ltd

      Преюдициални въпроси

   Преюдициалното запитване, което се отнася до тълкуването на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (1), има следния текст:

               1)

               Попада ли разглежданото в настоящия спор обстоятелство, а именно разливането на бензин върху писта за излитане, довело до нейното затваряне, в обхвата на понятието „събитие“ по смисъла на точка 22 от решение от 22 декември 2008 г., Wallentin-Hermann (C-549/07, EU:C:2008:771) или в обхвата на понятието „извънредно обстоятелство“ по смисъла на съображение 14 от споменатия регламент съгласно тълкуването му в решение от 31 януари 2013 г., McDonagh (C-12/11, EU:C:2013:43) или тези две понятия се припокриват;

               2)

               Трябва ли член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 да се тълкува в смисъл, че събитие като разглежданото в настоящия спор, а именно разливането на бензин върху писта за излитане, довело до нейното затваряне, трябва да се счита за събитие, присъщо на нормалното упражняване на дейността на въздушния превозвач и следователно не би могло да се квалифицира като „извънредно обстоятелство“, което може да освободи въздушния превозвач от задължението му за обезщетяване на пътниците в случай на голямо закъснение на извършен полет;

               3)

               Ако събитие като разглежданото в настоящия спор, а именно разливането на бензин върху писта за излитане, довело до нейното затваряне, следва да се счита за „извънредно обстоятелство“, трябва ли от това да се заключи, че за въздушния превозвач то представлява „извънредно обстоятелство“, което не е могло да бъде избегнато, дори да са били взети всички необходими мерки?

      (1)  ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 012, стр. 218.


title: Дело T-110/18: Жалба, подадена на 22 февруари 2018 г. — Grange Backup Power/Комисия

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/33

         Жалба, подадена на 22 февруари 2018 г. — Grange Backup Power/Комисия
   (Дело T-110/18)
   (2018/C 166/43)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Grange Backup Power Ltd (Дъблин, Ирландия) (представители: M. Segura Catalán и M. Clayton, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение C(2017) 7789 окончателен на Комисията от 24 ноември 2017 г. относно механизма за осигуряване на капацитет на Ирландия (SA.44464 (2017/N), изпълняван от Ирландия,

               —

               да отмени Решение C(2017) 7794 окончателен на Комисията от 24 ноември 2017 г. относно механизма за осигуряване на капацитет на Северна Ирландия (SA.44465 (2017/N), изпълняван от Обединеното кралство, и

               —

               да осъди Комисията за заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага едно основание, изведено от обстоятелството, че Комисията не открива официалната процедура по разследване, предвидена в член 108, параграф 2 ДФЕС и член 4, параграф 4 от Процедурния регламент (1), въпреки изтъкнатите съмнения за съвместимостта на механизма за заплащане за осигуряване на капацитет (наричан по-нататък „CRM“) на целия остров с правилата за държавната помощ и за вътрешния пазар, като така лишава жалбоподателя от процесуалните му права. Това основание е разделено на четири части:

               —

               в първата част се посочва наличието на сериозни трудности, засвидетелствани от продължителността и обстоятелствата на производството,

               —

               във втората част се твърди, че Комисията е следвало да има съмнения относно съответствието с ДФЕС на механизма за финансиране в рамките на механизма за заплащане за осигуряване на капацитет,

               —

               в третата част се твърди, че Комисията е следвало да има съмнения относно съвместимостта на CRM с вътрешния пазар, по-специално с Насоките относно държавната помощ за опазване на околната среда и за енергетика за периода 2014 —2020 г. (2),

               —

               в четвъртата част на основанието жалбоподателят твърди, че при преценката си на механизма за заплащане за осигуряване на капацитет Комисията е следвало да има съмнения във връзка с последиците от нотификацията от Обединеното кралство за излизането му от Европейския съюз.

      (1)  Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 248, 2015 г., стр. 9).

      (2)  Съобщение на Комисията — Насоки относно държавната помощ за опазване на околната среда и за енергетика за периода 2014 —2020 г. (OВ C 200, 2014 г., стр. 1).


title: Дело C-104/17: Решение на Съда (девети състав) от 15 март 2018 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Piteşti — Румъния) — SC Cali Esprou SRL/Administraţia Fondului pentru Mediu (Преюдициално запитване — Директива 94/62/ЕО — Опаковки и отпадъци от опаковки — Оползотворяване и рециклиране на отпадъците — Вноска в национален Фонд „Околна среда“ — Пускане на националния пазар на опакованите стоки и на опаковките, без да се променя видът им — Принципът „замърсителят плаща“ — Качество на замърсител)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/16

         Решение на Съда (девети състав) от 15 март 2018 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Piteşti — Румъния) — SC Cali Esprou SRL/Administraţia Fondului pentru Mediu
   (Дело C-104/17) (1)

   ((Преюдициално запитване - Директива 94/62/ЕО - Опаковки и отпадъци от опаковки - Оползотворяване и рециклиране на отпадъците - Вноска в национален Фонд „Околна среда“ - Пускане на националния пазар на опакованите стоки и на опаковките, без да се променя видът им - Принципът „замърсителят плаща“ - Качество на замърсител))
   (2018/C 166/20)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Piteşti

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: SC Cali Esprou SRL

      Ответник: Administraţia Fondului pentru Mediu

      Диспозитив

   Член 15 от Директива 94/62/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 1994 година относно опаковките и отпадъците от опаковки и приведеният в действие от него принцип „замърсителят плаща“ допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която налага вноска на икономически оператор, който не променя вида на пусканите от него на пазара опаковки, изчислявана в зависимост от разликата в теглото между, от една страна, количеството отпадъци от опаковки, които съответстват на минималните цели за оползотворяване на енергия и за оползотворяване чрез рециклиране, и от друга страна, количеството на реално оползотворените или рециклирани отпадъци от опаковки.

      (1)  ОВ C 168, 29.5.2017 г.


title: Дело T-189/18: Жалба, подадена на 15 март 2018 г. — Lipitalia 2000 и Assograssi/Комисия

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/40

         Жалба, подадена на 15 март 2018 г. — Lipitalia 2000 и Assograssi/Комисия
   (Дело T-189/18)
   (2018/C 166/52)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподатели: Lipitalia 2000 SpA (Торино, Италия), Assograssi — Associazione Nazionale Produttori Grassi e Proteine Animali (Бучинаско, Италия) (представител: M. Moretto, avvocato)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите иска от Общия съд:

               —

               да установи, че като не е подложила на гласуване от регулаторния комитет, в приложение на процедурата по член 5 а от Решение 1999/[468]/ЕО, проект за мерки за преразглеждане на забраната за износ на органични торове и подобрители на почвата, съдържащи преработени животински протеини от преживни животни, която продължава да е предвидена в приложение IV, глава V, секция E, точка 2 от Регламент № 999/2001, Европейската комисия не е изпълнила задълженията си по силата на Регламент № 999/2001, Регламент № 178/2002 и Регламент № 1069/2009, както и по силата на общите принципи на недопускане на дискриминация и на пропорционалност,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателите твърдят, че макар от 1 юли 2017 г. Комисията отново да е разрешила износа на преработени животински протеини (ПЖП) от преживни животни в резултат на същественото подобряване на епидемиологичната обстановка по отношение на СЕГ (спонгиформната енцефалопатия по говедата) в Съюза, износът на органични торове и подобрители на почвата (ОТПП), съдържащи посочените ПЖП, продължава да е необяснимо забранен от приложение IV, глава V, секция E, точка 2 от Регламент № 999/2001. Тази забрана продължава да се прилага въпреки, че вече почти всички държави членки имат статута на държави с незначителен риск от СЕГ и че международният стандарт, установен от Международното бюро по епизоотиите (МБЕ), не предвижда подобна забрана за ОТПП, с произход от държави, които са получили този статут.
   Освен това според жалбоподателите макар да забранява, в противоречие с установения от МБЕ международен стандарт, износа на ОТПП (съдържащи ПЖП от преживни животни), включително с произход от държави членки с незначителен риск, Съюзът разрешава търговията с посочените продукти на територията си. Нещо повече, той допуска и вноса от трети страни, включително страни с контролиран или неопределен риск от СЕГ, на ПЖП, включително от преживни животни, и на продукти, които ги съдържат, като ОТПП.
   Щетите, които производителите на Съюза понасят в резултат на забраната за износ на ОТПП, съдържащи ПЖП от преживни животни, са огромни.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите поддържат, че правото на Съюза налага на Комисията задължение за действие за поправянето на това положение.
   По-конкретно жалбоподателите изтъкват:

               1.

               Нарушение на задължението на Комисията по член 7 и член 5, параграфи 1 и 3 от Регламент (ЕО) № 999/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 22 март 2001 година относно определяне на правила за превенция, контрол и ликвидиране на някои трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (ОВ L 147, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 37, стр. 213), по член 5, параграф 3 и член 7 от Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 март 2002 година за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (ОВ L 31, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 8, стр. 68) и по член 43, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1069/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година за установяване на здравни правила относно странични животински продукти и производни продукти, непредназначени за консумация от човека и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1774/2002 (Регламент за страничните животински продукти) (ОВ L 300, 2009 г., стр. 1).

               2.

               Нарушение на задължението за действие на Комисията по силата на принципите на недопускане на дискриминация и на пропорционалност, на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 178/2002, както и на членове 23 и 24 от Регламент (ЕО) № 999/2001.


title: Съединени дела C-327/16 и C-421/16: Решение на Съда (първи състав) от 22 март 2018 г. (преюдициални запитвания от Conseil d'État — Франция) — Marc Jacob/Ministre des Finances et des Comptes publics (C-327/16), Ministre des Finances et des Comptes publics/Marc Lassus (C-421/16) (Преюдициално запитване — Пряко данъчно облагане — Свобода на установяване — Сливания, разделяния, прехвърляния на активи и замени на акции по отношение на дружества от различни държави членки — Директива 90/434/ЕИО — Член 8 — Замяна на ценни книжа — Капиталови печалби от тази сделка — Отлагане на данъчното облагане — Капиталови загуби при последващото прехвърляне на получените ценни книжа — Данъчно облагане в правомощията на държавата, за която съответното лице е местно — Различно третиране — Обосноваване — Запазване на разпределението на данъчните правомощия между държавите членки)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/6

         Решение на Съда (първи състав) от 22 март 2018 г. (преюдициални запитвания от Conseil d'État — Франция) — Marc Jacob/Ministre des Finances et des Comptes publics (C-327/16), Ministre des Finances et des Comptes publics/Marc Lassus (C-421/16)
   (Съединени дела C-327/16 и C-421/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Пряко данъчно облагане - Свобода на установяване - Сливания, разделяния, прехвърляния на активи и замени на акции по отношение на дружества от различни държави членки - Директива 90/434/ЕИО - Член 8 - Замяна на ценни книжа - Капиталови печалби от тази сделка - Отлагане на данъчното облагане - Капиталови загуби при последващото прехвърляне на получените ценни книжа - Данъчно облагане в правомощията на държавата, за която съответното лице е местно - Различно третиране - Обосноваване - Запазване на разпределението на данъчните правомощия между държавите членки))
   (2018/C 166/07)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Marc Jacob (C-327/16), Ministre des Finances et des Comptes publics (C-421/16)

      Ответници: Ministre des Finances et des Comptes publics (C-327/16), Marc Lassus (C-421/16)

      Диспозитив

               1)

               Член 8 от Директива 90/434/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане, приложима спрямо сливанията, разделянията, прехвърлянията на активи и замените на акции по отношение на дружества от различни държави членки, изменена с Акта относно условията за присъединяване на Кралство Норвегия, Република Австрия, Република Финландия и Кралство Швеция, адаптиран с Решение 95/1/ЕО, Евратом, ЕОВС на Съвета на Европейския съюз от 1 януари 1995 година, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска законодателство на държава членка, по силата на което капиталовата печалба от попадаща в обхвата на тази директива замяна на ценни книжа се установява по повод на тази сделка, но данъчното ѝ облагане се отлага до годината, през която настъпва събитието, прекратяващо режима на отложено облагане, в случая прехвърлянето на получените в замяна ценни книжа.

               2)

               Член 8 от Директива 90/434, изменена с Акта относно условията за присъединяване на Кралство Норвегия, Република Австрия, Република Финландия и Кралство Швеция, адаптиран с Решение 95/1, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска законодателство на държава членка, което предвижда капиталовата печалба, получена при замяна на ценни книжа и поставена под режим на отложено облагане, да бъде обложена при последващото прехвърляне на получените в замяна ценни книжа, въпреки че по отношение на това прехвърляне тази държава членка няма данъчни правомощия.

               3)

               Член 49 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска законодателство на държава членка, съгласно което, когато последващото прехвърляне на получени в замяна ценни книжа не попада в обхвата на данъчните правомощия на тази държава членка, капиталовата печалба под режим на отложено облагане се облага при това прехвърляне, без да се взема предвид евентуалната капиталова загуба, възникнала по този повод, въпреки че същата се взема предвид, когато към момента на прехвърлянето притежателят на ценни книжа е местно данъчнозадължено лице в тази държава членка. Държавите членки трябва, при спазване на правото на Съюза, и в случая по-специално на свободата на установяване, да предвидят правила за приспадането и изчисляването на тази капиталова загуба.

      (1)  ОВ C 305, 22.8.2016 г.

      ОВ C 392, 24.10.2016


title: Дело C-169/18: Преюдициално запитване от Court of Appeal (Ирландия), постъпило на 2 март 2018 г. — Atif Mahmood, Shabina Atif, Mohammed Ahsan, Noor Habib, Mohammed Haroon, Nik Bibi Haroon/Minister for Justice and Equality

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/24

         Преюдициално запитване от Court of Appeal (Ирландия), постъпило на 2 март 2018 г. — Atif Mahmood, Shabina Atif, Mohammed Ahsan, Noor Habib, Mohammed Haroon, Nik Bibi Haroon/Minister for Justice and Equality
   (Дело C-169/18)
   (2018/C 166/31)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal (Ireland)

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Atif Mahmood, Shabina Atif, Mohammed Ahsan, Noor Habib, Mohammed Haroon, Nik Bibi Haroon

      Ответник: Minister for Justice and Equality

      Преюдициални въпроси

               1)

               Преди да се анализират изложените във въпроси 2, 3 и 4 евентуални обосновки, нарушава ли държава членка член 5, параграф 2 от Директива 2004/38/ЕО (1) (наричана по-нататък „Директивата от 2004 г.“) — изискващ възможно най-бързо издаване на визи за съпруга/съпругата и за членовете на семейството на гражданин на Съюза, който упражнява или възнамерява да упражни правото си на свободно движение във въпросната държава членка — ако забави разглеждането на такова заявление с 12 месеца или повече?

               2)

               Без да се засяга отговорът на въпрос 1, може ли да се счита, че забавяне на разглеждането или на постановяването на решение по заявление за издаване на виза по член 5, параграф 2 — което забавяне се дължи на необходимостта да се извърши по-специално цялостна проверка, за да се гарантира, че заявлението не е основано на невярна информация или че не представлява злоупотреба с право, в това число и че не става въпрос за фиктивен брак — е обосновано с оглед на член 35 от Директивата от 2004 г. или поради други съображения и че следователно не представлява нарушение на член 5, параграф 2?

               3)

               Без да се засяга отговорът на въпрос 1, може ли да се счита, че забавяне на разглеждането или на постановяването на решение по заявление за издаване на виза по член 5, параграф 2 — което забавяне се дължи на необходимостта да се извърши цялостна проверка и проверка за сигурност на лицата от някои трети страни поради специфични опасения, свързани със сигурността, спрямо пристигащите от тези трети страни пътници — е обосновано с оглед на член 35 от Директивата от 2004 г. или поради други съображения и че следователно не представлява нарушение на член 5, параграф 2?

               4)

               Без да се засяга отговорът на въпрос 1, може ли да се счита, че забавяне на разглеждането или на постановяването на решение по заявление за издаване на виза по член 5, параграф 2 — което забавяне се дължи на внезапно и неочаквано нарастване на броя на такива заявления от определени трети страни, като се смята, че това представлява реална опасност за сигурността — е обосновано и че следователно не представлява нарушение на член 5, параграф 2?

      (1)  Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите–членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, 2004 г., стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).


title: Дело C-355/16: Решение на Съда (първи състав) от 15 март 2018 г. (преюдициално запитване от Conseil d’État — Франция) — Christian Picart/Ministre des Finances et des Comptes publics (Преюдициално запитване — Споразумение между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Швейцарската конфедерация, от друга страна, относно свободното движение на хора — Пряко данъчно облагане — Преместване на мястото на пребиваване от държава членка в Швейцария — Облагане на нереализираните капиталови печалби от значителни дялове в капитала на дружества, установени в държавата членка по произход, при такова преместване — Приложно поле на споразумението)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/7

         Решение на Съда (първи състав) от 15 март 2018 г. (преюдициално запитване от Conseil d’État — Франция) — Christian Picart/Ministre des Finances et des Comptes publics
   (Дело C-355/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Споразумение между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Швейцарската конфедерация, от друга страна, относно свободното движение на хора - Пряко данъчно облагане - Преместване на мястото на пребиваване от държава членка в Швейцария - Облагане на нереализираните капиталови печалби от значителни дялове в капитала на дружества, установени в държавата членка по произход, при такова преместване - Приложно поле на споразумението))
   (2018/C 166/08)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d’État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Christian Picart

      Ответник: Ministre des Finances et des Comptes publics

      Диспозитив

   Тъй като положение като разглежданото в главното производство не попада в приложното поле ratione personae на понятието „самостоятелно заети лица“ по смисъла на Споразумението между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Швейцарската конфедерация, от друга страна, относно свободното движение на хора, подписано в Люксембург на 21 юни 1999 г., клаузите от това споразумение трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат законодателни разпоредби на държава, страна по това споразумение, като разглежданите в главното производство, в които при преместване от физическо лице на мястото му на пребиваване от тази държава в друга държава, страна по същото споразумение, и при продължаване същевременно на икономическата дейност от лицето в първата от тези две държави, без то да изминава всеки ден или поне един път седмично разстояние от мястото на своята икономическа дейност до мястото си на пребиваване, се предвижда незабавно облагане на нереализираните капиталови печалби от значителните дялове, притежавани от това лице в капитала на дружества по правото на първата от посочените държави, поради въпросното преместване на мястото на пребиваване и в които се допуска отсрочено събиране на дължимия данък само при условие че бъдат предоставени гаранции, с които може да се осигури събирането на данъка, докато лице, което също притежава такива дялови участия, но продължава да пребивава на територията на първата от тези държави, се облага едва към момента на прехвърляне на тези дялови участия.

      (1)  ОВ C 335, 12.9.2016 г.


title: Съединени дела C-133/17 и C-134/17: Решение на Съда (десети състав) от 21 март 2018 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Cluj — Румъния) — Dănuţ Podilă и др./Societatea Naţională de Transport Feroviar de Călători „CFR Călători“ SA Bucureşti (C-133/17), Costel Nicuşor Mucea/SMDA Mureş Insolvency SPRL, синдик на SC Industria Sârmei SA Câmpia Turzii (C-134/17) (Преюдицално запитване — Директива 89/391/ЕИО — Безопасност и здраве на работниците на работното място — Определяне на видовете работа при особени или специфични условия — Оценка на рисковете за безопасността и здравето на работниците — Задължения на работодателя)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/17

         Решение на Съда (десети състав) от 21 март 2018 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Cluj — Румъния) — Dănuţ Podilă и др./Societatea Naţională de Transport Feroviar de Călători „CFR Călători“ SA Bucureşti (C-133/17), Costel Nicuşor Mucea/SMDA Mureş Insolvency SPRL, синдик на SC Industria Sârmei SA Câmpia Turzii (C-134/17)
   (Съединени дела C-133/17 и C-134/17) (1)

   ((Преюдицално запитване - Директива 89/391/ЕИО - Безопасност и здраве на работниците на работното място - Определяне на видовете работа при особени или специфични условия - Оценка на рисковете за безопасността и здравето на работниците - Задължения на работодателя))
   (2018/C 166/21)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Cluj

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Dănuţ Podilă, Vasile Oniţă, Dumitru Cornel Bara, Gheorghe Podilă, Alexandru Daniel Coneru, Mihai Călin Junc, Dănuţ Bungău, Francisc Chudi, Ioan Iancu, Ionel Negruţ, Dan Florin Roxin (C-133/17), Costel Nicuşor Mucea (C-134/17)

      Ответници: Societatea Naţională de Transport Feroviar de Călători „CFR Călători“ SA Bucureşti (C-133/17), SMDA Mureş Insolvency SPRL, синдик на SC Industria Sârmei SA Câmpia Turzii (C-134/17)

      Диспозитив

   Член 114, параграф 3 ДФЕС и членове 151 ДФЕС и 153 ДФЕС, както и Директива 89/391/ЕИО на Съвета от 12 юни 1989 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето на работниците на работното място трябва да се тълкуват в смисъл, че не се прилагат по отношение на национална правна уредба като обсъжданата в главното производство, установяваща стриктни срокове и процедури, при които националните съдилища нямат възможност да променят или да определят рисковата категория на полагания от работниците труд, от която зависи размерът на пенсията за осигурителен стаж и възраст на тези работници.

      (1)  ОВ C 202, 26.6.2017 г.


title: Дело T-136/18: Жалба, подадена на 1 март 2018 г. — Kuota International/EUIPO — Sintema Sport (K)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/34

         Жалба, подадена на 1 март 2018 г. — Kuota International/EUIPO — Sintema Sport (K)
   (Дело T-136/18)
   (2018/C 166/44)
   Език на жалбата: френски

      Страни

      Жалбоподател: Kuota International Corp. Ltd (Британски Вирджински острови) (представител: C. Herissay Ducamp, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Sintema Sport Srl (Албиате, Италия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „K“ — марка на Европейския съюз № 11 380 771

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 15 декември 2017 г. по преписка R 3111/2014-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да обяви настоящата жалба за допустима,

               —

               да отмени обжалваното решение, доколкото в него се приема, че жалбоподателят не е доказал наличието на недобросъвестност и че предявеният на основание член 59, параграф 1, буква б) от Регламент № 2017/1001 иск за обявяване на недействителност не може да бъде уважен,

               —

               да обяви марка на Европейския съюз № 11 380 771 за недействителна на основание член 59, параграф 1, буква б) от Регламент № 2017/1001,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 59, параграф 1, буква б) от Регламент № 2017/1001.


title: Дело C-174/18: Преюдициално запитване от Tribunal de première instance de Liège (Белгия), постъпило на 5 март 2018 г. — Jean Jacob, Dominique Lennertz/État belge

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/25

         Преюдициално запитване от Tribunal de première instance de Liège (Белгия), постъпило на 5 март 2018 г. — Jean Jacob, Dominique Lennertz/État belge
   (Дело C-174/18)
   (2018/C 166/32)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal de première instance de Liège

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Jean Jacob, Dominique Lennertz

      Ответник: État belge

      Преюдициалeн въпрос

   Допуска ли член 39 от Договора за Европейския съюз като последица от прилагането на белгийската данъчна уредба, и по-конкретно на член 155 от CIR 1992, независимо дали се прилага или не циркулярното писмо от 12 март 2008 г. № Ci.RH.331/575.420, люксембургските пенсии на жалбоподателя, освободени от данъчно облагане по силата на член 18 от Спогодбата за избягване на двойното данъчно облагане между Белгия и Люксембург, да се отчитат при изчисляването на размера на белгийския данък, тези пенсии да служат като основа за предоставянето на предвидените в CIR 1992 данъчни предимства, въпреки че не би трябвало да се включват поради пълното им освобождаване от данъчно облагане съгласно Спогодбата за избягване на двойното данъчно облагане, и правото на ползване на тези данъчни предимства, като например освобождаване от данъчно облагане на част от доходите, дългосрочни спестявания, разходи, платени с ваучери за услуги, разходи с цел реализиране на икономии на енергия в жилището и защита на същото срещу кражби или пожар, дарения на жалбоподателя, да бъде отчасти изгубено, намалено или предоставено в по-малка степен, отколкото ако и двамата жалбоподатели имаха доходи с белгийски източник, които от своя страна подлежат на данъчно облагане в Белгия и не са освободени от данъчно облагане, поради което могат в пълна степен да усвоят всички данъчни предимства?


title: Дело C-384/16 P: Решение на Съда (голям състав) от 13 март 2018 г. — European Union Copper Task Force/Европейска комисия (Обжалване — Продукти за растителна защита — Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/408 — Пускане на пазара на продукти за растителна защита и съставяне на списък с вещества, кандидати за замяна — Включване в списъка на активното вещество „медни съединения“ — Жалба за отмяна — Допустимост — Член 263, четвърта алинея ДФЕС — Подзаконов акт, който не включва мерки за изпълнение — Лично засегнато лице)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/8

         Решение на Съда (голям състав) от 13 март 2018 г. — European Union Copper Task Force/Европейска комисия
   (Дело C-384/16 P) (1)

   ((Обжалване - Продукти за растителна защита - Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/408 - Пускане на пазара на продукти за растителна защита и съставяне на списък с вещества, кандидати за замяна - Включване в списъка на активното вещество „медни съединения“ - Жалба за отмяна - Допустимост - Член 263, четвърта алинея ДФЕС - Подзаконов акт, който не включва мерки за изпълнение - Лично засегнато лице))
   (2018/C 166/09)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: European Union Copper Task Force (представители: C. Fernández Vicién, C. Vila Gisbert, I. Moreno-Tapia Rivas, abogadas, M. Miserendino, abogado)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: A. Lewis и P. Ondrůšek)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда European Union Copper Task Force да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 314, 29.8.2016 г.


title: Дело T-193/18: Жалба, подадена на 19 март 2018 г. — Andreas Stihl/EUIPO — Giro Travel (Съчетание от сив и оранжев цвят)

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/42

         Жалба, подадена на 19 март 2018 г. — Andreas Stihl/EUIPO — Giro Travel (Съчетание от сив и оранжев цвят)
   (Дело T-193/18)
   (2018/C 166/53)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Andreas Stihl AG & Co. KG (Вайблинген, Германия) (представители: S. Völker, M. Pemsel и C. Eulenpesch, lawyers)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Giro Travel Company (Роман, Румъния)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: цветна марка на Европейския съюз, изобразяваща съчетание от сив и оранжев цвят — регистрационен номер на марката 7 472 723

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 23 януари 2018 г. по преписка R 200/2017-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително разноските в производството пред апелативния състав.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 4 във връзка с член 7, параграф 1, буква а) от Регламент № 2017/1001.


title: Дело C-190/18: Преюдициално запитване от Justice de paix de Schaerbeek (Белгия), постъпило на 13 март 2018 г. — Société nationale de chemins de fer belges (SNCB)/Gherasim Sorin Rusu

text:
               14.5.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 166/25

         Преюдициално запитване от Justice de paix de Schaerbeek (Белгия), постъпило на 13 март 2018 г. — Société nationale de chemins de fer belges (SNCB)/Gherasim Sorin Rusu
   (Дело C-190/18)
   (2018/C 166/33)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Justice de paix de Schaerbeek

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Société nationale de chemins de fer belges (SNCB)

      Ответник: Gherasim Sorin Rusu

      Преюдициален въпрос

   Приложими ли са Директива 93/13/ЕИО на Съвета относно неравноправните клаузи в потребителските договори (1) и Регламент № 1371/2007 на Европейския парламент и на Съвета относно правата и задълженията на пътниците, използващи железопътен транспорт (2) към отношенията между SNCB и пътниците, които са хванати без валиден документ за превоз?

      (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273 и поправка в ОВ L 293, 2014 г., стр. 59).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1371/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно правата и задълженията на пътниците, използващи железопътен транспорт (ОВ L 315, стр. 14 и поправка в ОВ L 102, 2015 г., стр. 97).