title: Дело C-541/14 P: Определение на Съда (шести състав) от 21 април 2016 г. — Royal Scandinavian Casino Århus I/S/Европейска комисия, Кралство Дания, Betfair Group plc, Betfair International Ltd, European Gaming and Betting Association (EGBA) (Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Жалба за отмяна — Член 263, четвърта алинея ДФЕС — Право на съдебна защита — Процесуална легитимация — Физически или юридически лица — Държавни помощи — Решение, с което схема за помощи е обявена за съвместима с вътрешния пазар — Акт, който засяга лично жалбоподателя — Подзаконов акт, който не съдържа мерки за изпълнение)

text:
               1.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/2

         Определение на Съда (шести състав) от 21 април 2016 г. — Royal Scandinavian Casino Århus I/S/Европейска комисия, Кралство Дания, Betfair Group plc, Betfair International Ltd, European Gaming and Betting Association (EGBA)
   (Дело C-541/14 P) (1)

   ((Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Жалба за отмяна - Член 263, четвърта алинея ДФЕС - Право на съдебна защита - Процесуална легитимация - Физически или юридически лица - Държавни помощи - Решение, с което схема за помощи е обявена за съвместима с вътрешния пазар - Акт, който засяга лично жалбоподателя - Подзаконов акт, който не съдържа мерки за изпълнение))
   (2016/C 279/02)
   Език на производството: датски

      Страни

      Жалбоподател: Royal Scandinavian Casino Århus I/S (представител: B. Jacobi, advokat)

      Други страни в производството: Европейска комисия (представители: L. Grønfeldt и M. P-J. Loewenthal), Кралство Дания (представители: M. C. Thorning, подпомаган от R. Holdgaard, advokat), Betfair Group plc, Betfair International Ltd, (представители: O. Brouwer, A. Pliego Selie и M. Groothuismink, advocaten), European Gaming and Betting Association (EGBA) (представители: J. Heithecker, C.-D. Ehlermann и J. Ylinen, Rechtsanwälte)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Royal Scandinavian Casino Århus I/S да заплати съдебните разноски.

               3)

               Кралство Дания понася собствените си разноски.

      (1)  ОВ C 34, 2.2.2015 г.


title: Дело T-137/09: Решение на Общия съд от 24 ноември 2010 г. — Nike International/СХВП — Muñoz Molina (R10) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността R10 — Нерегистрирана национална словна марка R10 — Прехвърляне на националната марка — Процесуално нарушение)

text:
               15.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/24

         Решение на Общия съд от 24 ноември 2010 г. — Nike International/СХВП — Muñoz Molina (R10)
   (Дело T-137/09) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „R10“ - Нерегистрирана национална словна марка „R10“ - Прехвърляне на националната марка - Процесуално нарушение)
   2011/C 13/46
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Nike International Ltd (Beaverton, Орегон, Съединените щати) (представител: M. de Justo Bailey, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Aurelio Muñoz Molina (Petrer, Испания)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 21 януари 2009 г. (преписка R 551/2008-1) в производството по възражение със страни DL Sports & Marketing Ltda и г-н Aurelio Muñoz Molina

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 21 януари 2009 г. (преписка R 551/2008-1).

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3.

               Всяка от страните понася направените от нея разноски.

      (1)  ОВ C 129, 6.6.2009 г.


title: Дело C-466/16 P: Жалба, подадена на 20 август 2016 г. от Съвет на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 9 юни 2016 г. по дело T-277/13, Marquis Energy LLC/Съвет на Европейския съюз

text:
               31.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 402/22

         Жалба, подадена на 20 август 2016 г. от Съвет на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 9 юни 2016 г. по дело T-277/13, Marquis Energy LLC/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-466/16 P)
   (2016/C 402/24)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: S. Boelaert, N. Tuominen, Avocat)

      Други странни в производството: Marquis Energy LLC, Европейска комисия, ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol

      Искания на жалбоподателя

               —

               да отмени решението на Общия съд от 9 юни 2016 г., съобщено на Съвета на 10 юни 2016 г., по дело T-277/13 Marquis Energy/Съвет на Европейския съюз,

               —

               да отхвърли първоинстанционната жалба за отмяна на обжалвания регламент (1), подадена от Marquis Energy,

               —

               да осъди Marquis Energy да заплати съдебните разноски на Съвета в производството пред първата инстанция и в настоящото производство.

         При условията на евентуалност,

               —

               да върне делото на Общия съд за ново разглеждане,

               —

               да не се произнася по присъждането на съдебни разноски в производството пред първата инстанция и в настоящото производство, в случай, че върне делото на Общия съд.

      Основания и основни доводи

   С настоящата жалба Съветът иска обжалваното съдебно решение да бъде отменено на следните основания:
   Констатацията на Общия съд за допустимост на жалбата и по-специално изводите му за наличие на пряко и лично засягане на жалбоподателите пред първата инстанция са неправилни от правна страна.

               a.

               Първо, Общият съд възприема виждането, че за установяване на пряко засягане е достатъчно, че жалбоподателят е производител на биоетанол. Този извод за наличие на пряко засягане обаче е в противоречие с установената съдебна практика, която отхвърля наличието на пряко засягане въз основа само на икономически последици.

               б.

               Второ, не е ясно по какъв начин само фактът, че жалбоподателят е продавал биоетанола си на местни търговци/извършващи смесване предприятия, който впоследствие е бил препродаван на местни лица или изнесен от местни търговци/извършващи смесване предприятия в значителни количества в Съюза, преди облагането му с мита, би могъл да засегне съществено пазарното му положение. С цел да се докаже същественото засягане на пазарното му положение посредством въвеждането на мита, било необходимо жалбоподателят да установи най-малкото последиците на митата за нивото на вноса в Съюза вследствие на облагането с антидъмпингови мита. Въпреки това жалбоподателят не е предоставил информация в това отношение и обжалваното съдебно решение не съдържа никакви констатации по този въпрос. Това представлявало едновременно грешка в правото и грешка в преценката при прилагането на теста за пряко засягане, както и липса на изложени мотиви.

         Що се отнася по същество, Общият съд е допуснал грешка в правото във връзка с тълкуването на основния регламент (2) и още две грешки в правото във връзка с правото на СТО.

               a.

               Първо, Общият съд е тълкувал погрешно основния регламент, като е приел, че член 9, параграф 5 oт основния регламент прилага едновременно член 9.2 и член 6.10 oт Антидъмпинговото споразумение. От една страна, както може да се види от текста на член 9, параграф 5 oт основния регламент, последната разпоредба не засяга спорната извадка. Oт друга страна, член 6.10 oт Антидъмпинговото споразумение е приложен от член 17 и член 9, параграф 6 oт основния регламент, а не от член 9, параграф 5 oт основния регламент.

               б.

               Второ, Общият съд погрешно е тълкувал понятието „доставчик“ в член 9, параграф 5 oт основния регламент и в член 9.2 oт Антидъмпинговото споразумение. От логиката и общата система на член 9, параграф 5 следва, че само „източник, за който се установи, че е обект на дъмпинг и причинява вреда“ може да бъде доставчик. Въпреки това, тъй като производителите от САЩ не са имали експортна цена, те не са могли да бъдат обвинени в дъмпинг. В резултат на това Общият съд е допуснал грешка в правото като ги е квалифицирал като „доставчици“ по смисъла на член 9, параграф 5 oт основния регламент и член 9.2 oт Антидъмпинговото споразумение.

               в.

               Трето, Общият съд погрешно е тълкувал понятието „неприложимо“ в член 9, параграф 5 oт основния регламент и в член 9.2 oт Антидъмпинговото споразумение, като се е позовал на погрешно тълкуване на член 9, параграф 5 oт основния регламент в светлината на член 6.10 oт Антидъмпинговото споразумение, както и на доклада на Органа за уреждане на спорове по дело ЕС — Скрепителни елементи (3). Последният доклад разглеждал единствено член 9.2 oт Антидъмпинговото споразумение и следователно разглеждането му на понятието „неприложимо“ се отнасяло до положението и третирането, които член 9, параграф 5 oт основния регламент предвижда за износителите в непазарни икономики. Органът за уреждане на спорове не предоставял тълкуване на понятието „неприложимо“, което би могло да бъде приложено по настоящото дело, което не се отнася до износители в непазарни икономики.

         Накрая, Общият съд е направил погрешната по същество фактическа констатация, че изчислението на идвидидуални мита е „приложимо“. Положение, при което производителите на биоетанол нямат експортна цена, а само местна цена, правело явно неприложимо и невъзможно да бъде установен индивидуален дъмпингов марж и разрешавало на Комисията да установи eдинен дъмпингов марж за цялата страна.

      (1)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 157/2013 на Съвета от 18 февруари 2013 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на биоетанол с произход от Съединените американски щати (ОВ L 49, 2013 г., стр. 10).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 343, 2009 г., стр. 51).

      (3)  European Communities — Definitive Anti-Dumping Measures on Certain Iron or Steel Fasteners from China — AB-2011-2 — Report of the Appellate Body, WT/DS397/AB/R („EC — Fasteners, WT/DS397/AB/R“)


title: Дело T-608/13: Жалба, подадена на 22 ноември 2013 г. — easyGroup IP Licensing/СХВП — TUI ( „easyAir-tours“ )

text:
               25.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/33

         Жалба, подадена на 22 ноември 2013 г. — easyGroup IP Licensing/СХВП — TUI („easyAir-tours“)
   (Дело T-608/13)
   2014/C 24/60
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: easyGroup IP Licensing Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представител: J. Day, Solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: TUI AG (Хановер, Германия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 5 септември 2013 г., постановено по преписка R 1029/2012-1;

               —

               да осъди ответника да заплати разноските в производството.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка, съдържаща словните елементи „easyAir-tours“ за стоки и услуги от класове 16, 36, 39 и 43 — заявление за регистрация на марка на Общността № 9 220 849

      Притежател на марката, на която е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка, на която е направено позоваване в подкрепа на възражението: международни регистрации на марки, посочващи Европейския съюз, регистрация на марка на Общността и национална регистрация на марка за фигуративната марка, съдържаща inter alia словният елемент „airtours“

      Решение на отдела по споровете: отхвърля частично заявлението за регистрация на марка на Общността.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността.


title: Дело T-411/11: Жалба, подадена на 28 юли 2011 г. — Hemofarm/СХВП — Laboratorios Diafarm (HEMOFARM)

text:
               22.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/44

         Жалба, подадена на 28 юли 2011 г. — Hemofarm/СХВП — Laboratorios Diafarm (HEMOFARM)
   (Дело T-411/11)
   2011/C 311/83
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: Hemofarm AD farmaceutsko-hemijska industrija Vršac (Vršac, Сърбия) (представител: D. Cañadas Arcas)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Laboratorios Diafarm, SA (Barberá del Vallès, Испания)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да спре производството пред Общия съд по жалбата срещу решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 17 май 2011 г., докато СХВП и търговските съдилища в Барселона № 4 и 8 се произнесат по исканията за обявяване на недействителност и отмяна поради липса на използване,

               —

               субсидиарно, да разгледа жалбата и да отмени или евентуално да измени Решение R 0298/2010-4 на четвърти апелативен състав в частта, която се отнася до оспорваните стоки от клас 5, като отхвърли възражение B 996 506 във връзка с този клас и съответно уважи подадената от жалбоподателя заявка за марка на Общността № 4 504 049 HEMOFARM за всички стоки от клас 5 и регистрира тази марка за посочените класове 5 и 35.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „HEMOFARM“ за стоки и услуги от класове 3, 5 и 35

      Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: Laboratorios Diafarm, SA

      Марка или знак, на която/който се прави позоваване: словна марка на Общността „HEMOFARM“ и международна словна марка „HEMOFARM“ за стоки от класове 3 и 16, и национални словни марки „HEMOPLANT“ и „HEMONET“ за стоки от клас 5

      Решение на отдела по споровете: Уважава частично възражението

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1), доколкото липсва вероятност от объркване между конфликтните марки

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 г. относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


               3.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/15

         Дело, заведено на 28 юни 2013 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
   (Дело E-11/13)
   2013/C 287/11
   На 28 юни 2013 г. пред Съда на ЕАСТ бе заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Xavier Lewis, Clémence Perrin и Maria Moustakali, агенти на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
   Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:

               1.

               да постанови, че като не е приложила правилно и в срок член 9, параграфи 1 и 2, и член 10 от акта, посочен в точка 13б от приложение IX към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2002/92/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 9 декември 2002 г. относно застрахователното посредничество), адаптиран към Споразумението за ЕИП с Протокол 1 към него, Исландия не е изпълнила задълженията си съгласно акта и съгласно член 7 от Споразумението за ЕИП.

               2.

               да нареди на Исландия да заплати съдебните разноски.

      Правен и фактически контекст и правни аргументи в подкрепа:

               —

               Искът се отнася до факта, че до 4 септември 2012 г. Исландия не е спазила мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 4 юли 2012 г., относно липсата на правилно прилагане на член 9, параграфи 1 и 2, и член 10 от акта, посочен в точка 13б от приложение IX към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2002/92/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 9 декември 2002 г. относно застрахователното посредничество) (наричана по-нататък „директивата“).

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че Исландия не е изпълнила задълженията си по член 9, параграфи 1 и 2 и по член 10 от директивата, както и по член 7 от Споразумението за ЕИП, като не е приела мерките, необходими за прилагането на директивата в предвидения срок.


title: Дело F-37/05: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 24 септември 2009 г. — Brown/Комисия (Публична служба — Вътрешен конкурс за институцията — Условия за допускане — Служители със спомагателни функции — Отхвърляне на кандидатура)

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/83

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 24 септември 2009 г. — Brown/Комисия
   (Дело F-37/05) (1)

   (Публична служба - Вътрешен конкурс за институцията - Условия за допускане - Служители със спомагателни функции - Отхвърляне на кандидатура)
   2009/C 267/148
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Michael Brown (Overijse, Белгия) (представител: L. Vogel, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: H. Tserepa-Lacombe и K. Herrmann)

      Предмет на делото

   Отмяна на решението на конкурсната комисия за конкурс COM/PB/04 за преминаване от категория C в категория B, с което жалбоподателят не е допуснат до изпитите за предварителен подбор за посочения конкурс с мотива, че не е доказал, че към датата, краен срок за представяне на документите за кандидатстване, е имал необходимия според Правилника за длъжностните лица статут.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Всяка от страните понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 193, 06/08/2005 г., стp. 36 (дело, заведено първоначално пред Първоинстанционния съд на Европейските общности под № T-208/05 и препратено на Съда на публичната служба на Европейския съюз с Определение от 15.12.2005 г.).


title: Дело T-200/09: Определение на Общия съд от 18 май 2010 г. — Abertis Infraestructuras/Комисия (Жалба за отмяна — Концентрации — Решение за приключване на производството, образувано по член 21, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 139/2004 — Срок за обжалване — Начален момент — Недопустимост)

text:
               17.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/18

         Определение на Общия съд от 18 май 2010 г. — Abertis Infraestructuras/Комисия
   (Дело T-200/09) (1)

   (Жалба за отмяна - Концентрации - Решение за приключване на производството, образувано по член 21, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 139/2004 - Срок за обжалване - Начален момент - Недопустимост)
   2010/C 195/30
   Език на производството: испански

      Страни

      Ищец: Abertis Infraestructuras, SA (Барселона, Испания) (представители: M. Roca Junyent и P. Callol García, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: V. Di Bucci и É. Gippini Fournier)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение на Комисията от 13 август 2008 г. за приключване на производството, образувано по член 21, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 година относно контрола върху концентрациите между предприятия (ОВ L 24, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 201) във връзка с концентрация между жалбоподателя и Autostrade SpA (преписка COMP/M.4388 — Abertis/Autostrade)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2.

               Осъжда Abertis Infraestructuras, SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 167, 18.7.2009 г.


title: Дело T-58/15: Жалба, подадена на 4 февруари 2015 г.  — Ludwig Bertram/СХВП — Seni Vita (Sanivita)

text:
               13.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/36

         Жалба, подадена на 4 февруари 2015 г. — Ludwig Bertram/СХВП — Seni Vita (Sanivita)
   (Дело T-58/15)
   (2015/C 118/45)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Ludwig Bertram GmbH (Изернхаген, Германия) (представител: Rechtsanwältin V. Rust-Sorge)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Seni Vita OHG (Байройт, Германия)

      Данни за производството пред СХВП

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Общността № 9949959

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 21.11.2014 г. по преписка R 1087/2013-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд да отмени обжалваното решение.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009


title: Дело C-141/13 P: Решение на Съда (седми състав) от 17 юли 2014 г.  — Reber Holding GmbH & Co. KG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Wedl & Hofmann GmbH (Обжалване — Марка на Общността — Фигуративна марка „Walzer Traum“  — Възражение на притежателя на националната словна марка „Walzertraum“  — Понятие за реално използване на марката — Неотчитане на предходните решения — Принцип на равно третиране)

text:
               15.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/11

         Решение на Съда (седми състав) от 17 юли 2014 г. — Reber Holding GmbH & Co. KG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Wedl & Hofmann GmbH
   (Дело C-141/13 P) (1)

   ((Обжалване - Марка на Общността - Фигуративна марка „Walzer Traum“ - Възражение на притежателя на националната словна марка „Walzertraum“ - Понятие за реално използване на марката - Неотчитане на предходните решения - Принцип на равно третиране))
   2014/C 315/16
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Reber Holding GmbH & Co. KG (представители: O. Spuhler и M. Geitz, Rechtsanwälte)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider), Wedl & Hofmann GmbH (представител: T. Raubal, Rechtsanwalt)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Reber Holding GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 141, 18.5.2013 г.


title: Дело C-292/09: Преюдициално запитване, отправено от Commissione Tributaria Provinciale di Parma (Италия) на 27 юли 2009 г. — Isabella Calestani/Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma

text:
               26.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 233/10

         Преюдициално запитване, отправено от Commissione Tributaria Provinciale di Parma (Италия) на 27 юли 2009 г. — Isabella Calestani/Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma
   (Дело C-292/09)
   2009/C 233/17
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Commissione Tributaria Provinciale di Parma

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Isabella Calestani

      Ответник: Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma

      Преюдициален въпрос

   Дали съществува противоречие на член 19, параграф 5 от DPR № 633/72 с общностното право и с принципа на неутралитет на ДДС и по-специално дали има неточно транспониране на Шеста директива 77/388/ЕИО (1) от 17 май 1977 година, доколкото вътрешното право не предвижда възможността за приспадане на ДДС върху покупките, извършени от данъчнозадължените лица в рамките на освободени от ДДС операции?

      (1)  ОВ L 145, стр. 1.


title: Дело T-356/13 P: Жалба, подадена на 4 юли 2013 г. от Giorgio Lebedef срещу решението, постановено на 24 април 2013 г. от Съда на публичната служба по дело F-56/11, Lebedef/Комисия

text:
               12.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 298/8

         Жалба, подадена на 4 юли 2013 г. от Giorgio Lebedef срещу решението, постановено на 24 април 2013 г. от Съда на публичната служба по дело F-56/11, Lebedef/Комисия
   (Дело T-356/13 P)
   2013/C 298/14
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Люксембург) (представител: F. Frabetti, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решението на Съда на публичната служба от 24 април 2013 г. по дело, Lebedef/Комисия, F-56/11, с предмет отмяна на дисциплинарно решение от 6 юли 2010 г., с което на жалбоподателя се налага дисциплинарно наказание понижаване с две степени в рамките на същата функционална група,

               —

               да уважи формулираните пред първата инстанция искания на жалбоподателя,

               —

               при условията на евентуалност, да върне делото за ново разглеждане на Съда на публичната служба,

               —

               да се произнесе по съдебните разноски и да осъди Комисията на Европейския съюз да ги заплати.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага оплаквания за нарушение на точки 35, 36, 44, 45, 56, 57, 69, 70, 71, 77, 78, 86, 95 и 96 от обжалваното съдебно решение, изведени от нарушение на правото на защита, както и на нарушение на принципа на недопускане на произвол, като във връзка с това жалбоподателят посочва, че Съдът на публичната служба е изопачил и тълкувал погрешно фактите, както и че е разбрал и интерпретирал погрешно подадената пред първоинстанционния съд жалба и оспорваното решение.


title: Дело T-310/08: Жалба, подадена на 8 август 2008 г. — BSH Bosch und Siemens Hausgeräte/СХВП ( executive edition )

text:
               27.9.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/22

         Жалба, подадена на 8 август 2008 г. — BSH Bosch und Siemens Hausgeräte/СХВП („executive edition“)
   (Дело T-310/08)
   (2008/C 247/44)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: Rechtsanwalt S. Biagosch)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени Решение R 845/2007-1 на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 5 юни 2008 г.,

               —

               да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) да заплати направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски на жалбоподателя.

         Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „executive edition“ за стоки от класове 7, 9 и 11 (заявка за регистрация № 4 908 182).

      Решение на проверителя: отхвърля заявката.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (1), доколкото според жалбоподателя заявената марка притежава изискваната поне минимална степен на отличителен характер.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело F-101/09: Жалба, подадена на 15 декември 2009 г. — АА/Комисия

text:
               13.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/52

         Жалба, подадена на 15 декември 2009 г. — АА/Комисия
   (Дело F-101/09)
   2010/C 63/92
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: АА (Брюксел, Белгия) (представители: K. Van Maldegem и C. Mereu, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет и описание на спора

   Като основно искане, да се отмени частично решението да се класира жалбоподателят в степен AD6, стъпка 2 и да се осъди ответникът да поправи причинените неимуществени и имуществени вреди. При условията на евентуалност, да се осъди ответникът да заплати обезщетение за неимуществените и имуществените вреди, причинени от закъснението при назначаването на жалбоподателя

      Искания на жалбоподателя

               —

               като основно искане, да се отмени решението от 19 февруари 2009 г. в частта, в която се установява окончателното класиране на жалбоподателя, както и да се осъди ответникът да заплати обезщетение в размер на 320 854 EUR и компенсаторни и мораторни лихви в размер на 6,75 % за претърпените неимуществени и имуществени вреди,

               —

               при условията на евентуалност, да се осъди ответникът да заплати обезщетение в размер на 2 331 246 EUR и компенсаторни и мораторни лихви в размер на 6,75 % за неимуществените и имуществените вреди, причинени от закъснението при назначаването на жалбоподателя,

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-398/17: Преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Белгия), постъпило на 3 юли 2017 г. — Profit Europe NV/Belgische Staat

text:
               11.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 300/20

         Преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Белгия), постъпило на 3 юли 2017 г. — Profit Europe NV/Belgische Staat
   (Дело C-398/17)
   (2017/C 300/25)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Profit Europe NV

      Ответник: Belgische Staat

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли подпозиция 7307 19 10 (1) да се тълкува в смисъл, че обхваща принадлежностите за тръбопроводи от чугун със сфероидален графит, които имат характеристиките на обсъжданите в главното производство фитинги, при положение че обективните им характеристики сочат наличието на съществена разлика с ковкия чугун, тъй като ковкостта на чугуна със сфероидален графит не е следствие от съответна термична обработка, а и чугунът със сфероидален графит е с различна форма на графита в сравнение с ковкия чугун, а именно сферографитен, а не темперован?

               2)

               Трябва ли подпозиция 7307 11 001 да се тълкува в смисъл, че обхваща принадлежностите за тръбопроводи от чугун със сфероидален графит, които имат характеристиките на обсъжданите в главното производство фитинги, при положение че обективните характеристики на чугуна със сфероидален графит сочат, че по същество той има същите обективни характеристики като нековкия чугун?

               3)

               Трябва ли да не се прилагат обяснителните бележки към КН относно подпозиция 7307 19 10, съгласно които ковкият чугун включва и чугуна със сфероидален графит, доколкото в тях се предвижда, че ковкият чугун включва и чугуна със сфероидален графит, а всъщност е установено, че чугунът със сфероидален графит не е ковък чугун?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, 1987 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3).


title: Дело C-34/14: Преюдициално запитване от Finanzgericht München (Германия), постъпило на 24 януари 2014 г.  — Puma SE/Hauptzollamt Nürnberg

text:
               24.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 194/10

         Преюдициално запитване от Finanzgericht München (Германия), постъпило на 24 януари 2014 г. — Puma SE/Hauptzollamt Nürnberg
   (Дело C-34/14)
   2014/C 194/11
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht München

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Puma SE

      Ответник: Hauptzollamt Nürnberg

      Преюдициални въпроси

               1)

               Валидни като цяло ли са Регламент (ЕО) № 1472/2006 (1) на Съвета от 5 октомври 2006 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателното събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и Виетнам и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1294/2009 (2) на Съвета от 22 декември 2009 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои обувки с горна част от естествена кожа с произход от Виетнам и с произход от Китайската народна република, приложимо и към вноса на някои обувки с горна част от естествена кожа, доставяни от Административен район със специален статут Макао, декларирани или не с произход от Административен район със специален статут Макао, след преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие съгласно член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 384/96 (3) на Съвета, доколкото не са отменени с Решение от 2 февруари 2012 г. по дело C-249/10 P и Решение от 15 ноември 2012 г. по дело C-247/10 P?

               2)

               В случай че отговорът на въпрос 1 е отрицателен, но посочените регламенти не са невалидни като цяло:

                           a)

                           по отношение на кои износители и производители в Китайската народна република и Виетнам, от които жалбоподателят е получавал стоки в периода 2006 г. — 2011 г., са невалидни Регламент (ЕО) № 1472/2006 на Съвета от 5 октомври 2006 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателното събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и Виетнам и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1294/2009 на Съвета от 22 декември 2009 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои обувки с горна част от естествена кожа с произход от Виетнам и с произход от Китайската народна република, приложимо и към вноса на някои обувки с горна част от естествена кожа, доставяни от Административен район със специален статут Макао, декларирани или не с произход от Административен район със специален статут Макао, след преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие съгласно член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета?

                           б)

                           представлява ли пълната или частична отмяна на посочените регламенти непредвидимо обстоятелство или непреодолима сила по смисъла на член 236, параграф 2, втора алинея от Митническия кодекс на Общността?

      (1)  ОВ L 275, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 5, стр. 3.

      (2)  ОВ L 352, стр. 1.

      (3)  Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 56, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223).


title: Дело T-290/14: Жалба, подадена на 29 април 2014 г.  — Portnov/Съвет

text:
               24.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 194/34

         Жалба, подадена на 29 април 2014 г. — Portnov/Съвет
   (Дело T-290/14)
   2014/C 194/45
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Andriy Portnov (Киев, Украйна) (представител: M. Cessieux, avocat)

      Ответник: Съвет на Еворпейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви жалбата на г-н Andriy Portnov за допустима,

               —

               да отмени Регламент (ЕС) № 208/2014 на Съвета от 5 март 2014 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна, доколкото се отнася до жалбоподателя,

               —

               да отмени Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна, доколкото се отнася до жалбоподателя,

               —

               да осъди Съвета на Европейския съюз да понесе направените съдебни разноски на основание на членове 87 и 91 от Процедурния правилник на Общия съд.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага пет правни основания.

               1.

               Първото правно основание е нарушение на правото защита и на правото на ефективна съдебна защита, гарантирани от основните принципи на европейското право, закрепени в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и в членове 6 и 13 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи.

               2.

               Второто правно основание е изведено от недостатъчност на мотивите на обжалваните актове.

               3.

               Третото правно основание е изведено от неспазване на критерия за налагане на санкции, установен в член 1 от Решение № 2014/119/ОВППС и в т. 4 от съобръженията към Регламент (ЕС) № 208/2014.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от фактическа грешка, доколкото към датата на приемане на обжалваните актове г-н Portnov не е бил обект на наказателно производство за деянията, за които го упреква Съветът.

               5.

               Петото правно основание е изведено от нарушение на основното право на зачитане на собствеността, което е основен принцип на европейското право, закрилян от член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз и от член 1 от първия допълнителен протокол към Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи.


title: Дело T-366/09: Иск, предявен на 17 септември 2009 г. — Insula/Комисия

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/53

         Иск, предявен на 17 септември 2009 г. — Insula/Комисия
   (Дело T-366/09)
   2009/C 282/100
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Conseil scientifique international pour le développement des îles (Insula) (Париж, Франция) (представители: J.-D. Simonet и P. Marsal, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че искът е допустим и основателен;

               —

               да се установи, че е неоснователно искането на Комисията да получи възстановяването на сума от 114 996,82 EUR и в следствие на това да се осъди Комисията да издаде кредитно известие за сумата от 114 996,82 EUR;

               —

               да се установи, че e частично основателно искането на Комисията да получи възстановяването на сума от 253 617,08 EUR и вследствие на това да се осъди Комисията да издаде кредитно известие за сумата от 174 044,85 EUR

               —

               да се осъди Комисията да заплати обезщетение за вреди в размер на 146 216,06 EUR;

               —

               при условията на евентуалност да се установи, че ищецът има право на компенсаторно обезщетение в размер на 573 273,42 EUR;

               —

               да се осъди Комисия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящият иск, предявен на основание клауза за подсъдност, ищецът иска Първоинстанционният съд да установи несъответствието на дебитните известия, чрез които вследствие на одитен доклад на OLAF Комисията изисква възстановяването на авансови плащания, направени на ищеца по клаузите на различни договори, сключени в рамките на проекти, които се вписват в рамките на специална програма за изследване и технологично развитие, и демонстрация в областта на енергията, околната среда и устойчивото развитие, както и на програмата ALTENER II.
   Посочените от ищеца правни основания и основни доводи са по същество идентични с тези посочени по дело T-246/09, Insula/Комисия (1).

      (1)  ОВ C 193, 2009 г., стр. 30.


title: Дело T-368/07: Иск, предявен на 26 септември 2007 г. — Литва/Комисия

text:
               24.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/35

         Иск, предявен на 26 септември 2007 г. — Литва/Комисия
   (Дело T-368/07)
   (2007/C 283/64)
   Език на производството: литовски
   Страни

      Ищец: Република Литва, (представител: D. Kriaučiūnas)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се обяви за недействително Решение на Комисията C(2007) 3407 окончателен от 13 юли 2007 г. (1),

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът твърди, че оспорваното решение, за което е бил уведомен на 16 юли 2007 г. е незаконосъобразно и сочи следните правни основания:
   1.   Комисията е превишила своите правомощия
   Ищецът твърди, че като е приела едностранно решение по отношение на окончателното съдържание на литовския национален разпределителен план, Комисията е превишила правомощията си, възложени й по силата на Директива 2003/87/ЕО, доколкото разпоредбите на тази директива оправомощават Комисията да оценява националните разпределителни планове, подготвени от държавите-членки, но не й предоставят правомощия да определя общите количества на квоти за емисиите на замърсители, като пренебрегва изцяло националните разпределителни планове, подготвени и представени от държавите-членки.
   2.   Нарушение на европейското общностно право

               2.1.

                  Несъобразяване с целите на Директива 2003/87/ЕО: като е определила в оспорваното решение национално ниво на емисиите за периода 2008 — 2012 г., което е по-ниско от необходимото с оглед на задълженията, поети от Литва съгласно Протокола от Киото към Рамковата конвенция на Организацията на обединените нации за изменение на климата, Комисията не се е съобразила с действителните цели на Директива 2003/87, като ефикасен инструмент от икономическа гледна точка, за привеждане в изпълнение на задълженията, поети от страните по Протокола от Киото по отношение на емисиите на парникови газове.

               2.2.

                  Нарушение на принципите за добра администрация и лоялно сътрудничество: оспорваното решение нарушава принципите за добра администрация и лоялно сътрудничество, доколкото Комисията, като не се е съобразила с оценката, направена при подготовката на литовския национален разпределителен план и като по същество не се е консултирала с Литва, е извършила отделна оценка, основана на избрана от нея методология с цел определяне максималното количество квоти за емисиите на замърсители.

               2.3.

                  Нарушение на разпоредбите на Директива 2003/87/ЕО и нарушение на принципа за правна сигурност: оспорваното решение нарушава член 9, параграф 1 и член 11, параграф 2 от Директива 2003/87 доколкото Комисията, като не се е приела стойностите, предоставени с литовския национален разпределителен план и е отхвърлила приложения от Литва метод за изчисление като неподходящ, Комисията се позовавала изключително на стойностите, получени чрез прилагането на избран от нея метод с цел определяне максималното количество за разпределяне на квоти за емисиите на замърсители. Наред с това, като е приложила тази методология, за която Литва предварително не е знаела нищо, Комисията е нарушила принципа на правна сигурност.

               2.4.

                  Нарушение принципа на забрана за дискриминация: оспорваното решение нарушава принципа на забрана за дискриминация, доколкото Комисията, като е приложила избрания от нея метод за определяне на максималното количество квоти за емисиите на замърсители, не се е съобразила със специфичната ситуация на Литва. Решението довело до еднакво третиране на ситуации, които са съществено различни.

               2.5.

                  Неспазване на член 9, параграф 1 и параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО и на четвъртия критерий в приложение III към тази директива: оспорваното решение нарушава задължението, което се съдържа в член 9 от Директива 2003/87/ЕО и което се основава на критериите, изброени в приложение III към нея, доколкото то без причина не се съобразява с четвъртия критерий в това приложение и с нуждата Литва да увеличи производството на електрическа енергия в централите, използващи изкопаеми горива поради поетото задължение за затваряне на атомната електроцентрала Ignalina до 2009 г.

         3.   Нарушение на съществени процесуални правила съгласно законодателството на Европейската общност
   Ищецът твърди, че оспорваното решение е прието по начин, който нарушава съществени процесуални правила, доколкото, първо, Комисията е нарушила разпоредбите на Директива 2003/87/ЕО като по същество отказва, в оспорваното решение, да преразгледа Решение С/2006/5613, окончателен, и, второ, оспорваното решение е неподходящо и неадекватно мотивирано и следователно, изискванията, установени в член 253 ЕО и член 9, параграф 3 от Директива 2003/87, са нарушени. На следващо място, Комисията не е спазила процесуалното правило в тази директива, свързано с продължителността на оценката.
   4.   Явна грешка в преценката
   По мнение на ищеца, когато е разгледала изменения национален разпределителен план на Литва, Комисията първо не е взела предвид специфичните и обективни обстоятелства, които били подчертани от Литва, и които довели до повишаване на нивото на емисиите замърсяване, и второ, е приложила неподходящ метод за изчисление и се е позовала на неточни данни, което е довело до определяне на неправилно максимално количество квоти за емисиите на замърсители, предоставени на Литва.

      (1)  Решение на Комисията от 13 юли 2007 г. за изменение на националния разпределителен план за квоти за емисии на парникови газове, за който Литва е уведомила съгласно член 3, параграф 3 от Решение на Комисията С/2006/5613, окончателен, за националния разпределителен план за квоти за емисии на парникови газове, за който Литва е уведомила съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-15/14: Решение на Общия съд от 3 март 2016 г. — Simet/Комисия (Държавни помощи — Обезщетение за обществена услуга, предоставено с обратна сила от италианските органи — Транспортни услуги за междурегионален автобусен превоз, предоставяни между 1987 г. и 2003 г. — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар — Запазване в сила на задължение за обществена услуга — Присъждане на компенсация — Регламент (ЕИО) № 1191/69)

text:
               18.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 136/29

         Решение на Общия съд от 3 март 2016 г. — Simet/Комисия
   (Дело T-15/14) (1)

   ((Държавни помощи - Обезщетение за обществена услуга, предоставено с обратна сила от италианските органи - Транспортни услуги за междурегионален автобусен превоз, предоставяни между 1987 г. и 2003 г. - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар - Запазване в сила на задължение за обществена услуга - Присъждане на компенсация - Регламент (ЕИО) № 1191/69))
   (2016/C 136/40)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Simet SpA (Rossano Calabro, Италия) (представители: A. Clarizia, C. Varrone и P. Clarizia, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: G. Conte, D. Grespan и P.-J. Loewenthal)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2014/201/EС на Комисията от 2 октомври 2013 година относно компенсацията, платима на Simet SpA за услугите за обществен транспорт, предоставяни през периода 1987 — 2003 г. (мярка за държавна помощ SA.33037 (2012/C) — Италия) (ОВ L 114, 2014 г., стр. 67).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Simet SpA да понесе собствените си съдебни разноски, както и тези, направени от Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 52, 22.2.2014 г.


title: Дело C-95/12: Иск, предявен на 21 февруари 2012 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия

text:
               21.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/19

         Иск, предявен на 21 февруари 2012 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия
   (Дело C-95/12)
   2012/C 118/32
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: E. Montaguti и G. Braun)

      Ответник: Федерална република Германия

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Съда

               1.

               да установи, че като не е предприела всички мерки, които е била задължена да предприеме съгласно Решение на Съда на Европейския съюз от 23 октомври 2007 г. по дело Комисия/Германия, C-112/05, (1) с оглед на констатираното противоречие с правото на Съюза на разпоредби от Закона VW [Закон за приватизация на дялове от дружество с ограничена отговорност Volkswagenwerk от 21 юли 1960 г.] Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по член 260, параграф 2 ДФЕС;

               2.

               да осъди Федерална република Германия да заплаща периодична имуществена санкция в размер на 282 725,10 EUR на ден, както и еднократно платимата сума в размер на 31 114,72 EUR на ден, които да бъдат превеждани по сметката за собствени ресурси на Европейския съюз;

               3.

               да осъди Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Решението на Съда по дело Комисия/Германия, C-112/05, е постановено на 23 октомври 2007 г. По същество Комисията твърди по това дело, че три разпоредби от Закона VW могат да възпрат преките инвестиции и следователно представляват ограничения върху свободното движение на капитали по смисъла на член 56 ЕО, доколкото: първо — чрез дерогиране на общия правен режим ограничават правото на глас на всеки акционер до 20 % от дружествения капитал на Volkswagen; второ — изискват мнозинство от повече от 80 % от представения капитал за взимане на решения на общото събрание, които според общия правен режим изискват мнозинство само от 75 %, и трето — чрез дерогиране на общия правен режим те предоставят правото на федералната държава и провинция Долна Саксония да назначават по двама представители в надзорния съвет на Volkswagen.
   От посоченото решение на Съда следва, че взета сама по себе си всяка от трите оспорени разпоредби от Закона VW представлява нарушение на свободното движение на капитали.
   Законът, приет от Федерална република Германия, с който тя смята, че изпълнява Решението на Съда обаче отново предвижда, че за взимане на решенията на общото събрание на Volkswagen AG, които съгласно разпоредбите на Aktiengesetz (Закон за акционерните дружества) е необходимо мнозинство от 75 % от представения капитал в момента на взимане на решението, се изисква мнозинство от повече от 80 % от основния капитал на дружеството. Федералната република обосновава това изменение, като се позовава на диспозитива на Решението по дело C-112/05, съгласно който с тази разпоредба се нарушава действащото право единствено във връзка с останалите две разпоредби. Според Федералната република обаче, разгледана сама за себе си тази разпоредба не представлява нарушение на свободното движение на капитали.
   Според Комисията формулировката на диспозитива на Решението не изключва незаконосъобразността на всяка от трите оспорвани разпоредби, взета сама за себе си. Комисията посочва, че при изпълнението на Решението не следва да се взема предвид само неговия диспозитив, но също така и изложените мотиви. В този контекст според Комисията изглежда особено преувеличено обстоятелството, че Федералната република се стреми да обоснове цялостното неизпълнение на Решението на Съда, като се позовава изключително на трите думи „във връзка с“, използвани в диспозитива на Решението. Подобно тълкуване не взема предвид не само мотиви на Решението в тяхната цялост, но също така и практиката на Съда по делата относно така наречените „златни акции“.
   Поради тези причини Комисията е принудена да сезира Съда повторно с това дело на основание на член 260, параграф 2 ДФЕС. Комисията посочва, че размерът на паричните санкции е определен въз основата на Съобщението на Комисията от 1 септември 2011 г. относно актуализирането на данните относно изчисляването на еднократно платимите суми и на периодичните имуществени санкции (2).

      (1)  Сборник, стр. I-08995.

      (2)  ОВ C 12, 15.1.2011 г., стр. 1.


title: Дело C-230/07: Решение на Съда (осми състав) от 9 октомври 2008 г.  — Комисия на Европейските общности/Кралство Нидерландия (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 2002/22/ЕО — Електронни съобщения — Единен европейски номер за спешни повиквания — Посочване на местоположението на този, който осъществява повикване — Липса на транспониране в определения срок)

text:
               21.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/5

         Решение на Съда (осми състав) от 9 октомври 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Нидерландия
   (Дело C-230/07) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2002/22/ЕО - Електронни съобщения - Единен европейски номер за спешни повиквания - Посочване на местоположението на този, който осъществява повикване - Липса на транспониране в определения срок)
   (2009/C 69/07)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: W. Wils и M. Shotter)

      Ответник: Кралство Нидерландия (представител: C. M. Wissels)

      Страна, встъпила в подкрепа на ответника: Република Литва (представител: D. Kriaučiūnas)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Липса на приемане в определения срок на необходимите разпоредби за съобразяване с член 26, параграф 3 от Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга) (ОВ L 108, стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 213)
   Диспозитив

               1)

               Като не посочва на службите за спешни повиквания местоположението на този, който осъществява повикването, доколкото това е технически възможно, при повикванията на единния европейски номер за спешни повиквания „112“, Кралство Нидерландия не е изпълнило задълженията си по член 26, параграф 3 от Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга).

               2)

               Осъжда Кралство Нидерландия да заплати съдебните разноски.

               3)

               Република Литва понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 155, 7.7.2007 г.


title: Дело T-38/13: Решение на Общия съд от 8 май 2014 г.  — Pedro Group/СХВП — Cortefiel (PEDRO) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „PEDRO“  — По-ранна фигуративна марка на Общността „Pedro del Hierro“  — Частичен отказ за регистрация — Относителни основания за отказ — Реално използване на по-ранната марка — Повишен отличителен характер на по-ранната марка — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               24.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 194/23

         Решение на Общия съд от 8 май 2014 г. — Pedro Group/СХВП — Cortefiel (PEDRO)
   (Дело T-38/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „PEDRO“ - По-ранна фигуративна марка на Общността „Pedro del Hierro“ - Частичен отказ за регистрация - Относителни основания за отказ - Реално използване на по-ранната марка - Повишен отличителен характер на по-ранната марка - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   2014/C 194/30
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Pedro Group Pte Ltd (Сингапур, Сингапур) (представител: B. Brandreth, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: M. Vuijst и J. Crespo Carillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Cortefiel, SA (Мадрид, Испания) (представители: първоначално H. Mosback, P. López Ronda, G. Macias Bonilla и G. Marín Raigal, впоследствие P. López Ronda, G. Macias Bonilla и G. Marín Raigal, адвокати)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 26 ноември 2012 г. (преписка R 271/2011-4) относно производство по възражение между Cortefiel, SA и Pedro Group Pte Ltd.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Pedro Group Pte Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 101, 6.4.2013 г.


title: Дело T-312/14: Жалба, подадена на 28 април 2014 г.  — Federcoopesca и др./Комисия

text:
               24.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 194/36

         Жалба, подадена на 28 април 2014 г. — Federcoopesca и др./Комисия
   (Дело T-312/14)
   2014/C 194/47
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподатели: Federazione Nazionale delle Cooperative della Pesca (Federcoopesca) (Рим, Италия); Associazione Lega Pesca (Рим); и AGCI AGR IT AL (Рим) (представители: L. Caroli и S. Ventura, avvocati)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмeни Решението на Комисията от 6 декември 2013 г. за въвеждане на план за действие за преодоляване на недостатъците на италианската система за контрол на рибарството (Action plan — C (2013) 8635 final), във връзка по-конкретно с точки 13, 15, 16 и 17 от плана за действие, приложен към Решението,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Обжалваното в настоящото производство решение цели преодоляването на недостатъците, които са констатирани в прилагането от страна на италианските власти на правилата на общата политика в областта на рибарството.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат четири правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от липса на мотиви или от недостатъчност на мотивите.

                           —

                           В това отношение се изтъква, че обжалваният акт е издаден за отстраняване на някои нередности, срещнати в прилагането на някои правила на общата политика в областта на рибарството. В акта обаче не се посочва нищо за такива нередности, така че е невъзможно да се разбере логическия процес, довел до неговото приемане. Това основание за невалидност според жалбоподателите е още по-тежко, тъй като посочените мерки се отклоняват от предходни актове на Съюза.

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушение на Договорите и на нормите за тяхното прилагане.

                           —

                           В това отношение се изтъква, че обжалваното решение е опорочено от нарушение на Договорите и на член 102, параграф 4 от Регламент № 1224/2009, както и от липса на компетентност. То не е насочено към укрепване на системата за проверки, а налага нови задължения, непредвидени в първичните актове и освен това в противоречие с тези актове.

               3.

               Третото правно основание е изведено от нарушение на принципите на разумност, пропорционалност и недопускане на дискриминация.

                           —

                           В това отношение се изтъква, че решението нарушава принципа за недопускане на дискриминация, основана на гражданството, доколкото установява нови и по-тежки задължения за италианските рибари. Мерките освен това са явно лишени от разумна взаимовръзка с преследваната цел и са вътрешно неразумни и непропорционални, тъй като не е възможно да се открие връзката, която съществува между наложените на рибарите задължения и реализирането на целта на решението.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от незаконосъобразност на режима на тежките нарушения и в частност на член 92 от Регламент № 1224/2009, и нарушение на принципа на степенуване и пропорционалност на санкцията.

                           —

                           В това отношение се изтъква, че за разлика от Регламент № 1224/2009, който установява степенувана система на санкции, обжалваното решение налага автоматичното временно отнемане на разрешението за риболов в случай на тежко нарушение и окончателно отнемане при повторност. Следователно решението замества правилата на регламента с различна и доста по-неблагоприятна система на автоматични и окончателни санкции. Наложената от Плана за действие система на наказания впрочем явно нарушава принципа на степенуване на санкцията, на нейната пропорционалност спрямо тежестта на нарушението и на личния характер на санкцията, като се има предвид, че същата се налага на субекта, притежател на разрешението, независимо от самоличността на този, който е извършил нарушението.


title: Дело T-236/08: Определение на Първоинстанционния съд от 24 февруари 2009 г. — HPA/Комисия

text:
               18.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/39

         Определение на Първоинстанционния съд от 24 февруари 2009 г. — HPA/Комисия
   (Дело T-236/08) (1)

   2009/C 90/63

      Език на производството: нидерландски

   Председателят на осми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 223, 30.8.2008 г.


title: Дело C-157/10: Решение на Съда (първи състав) от 8 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA/Administración General del Estado (Свободно движение на капитали — Корпоративен данък — Спогодба за избягване на двойното данъчно облагане — Забрана за приспадане на изискуемия, но несъбран в други държави членки данък)

text:
               4.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/8

         Решение на Съда (първи състав) от 8 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA/Administración General del Estado
   (Дело C-157/10) (1)

   (Свободно движение на капитали - Корпоративен данък - Спогодба за избягване на двойното данъчно облагане - Забрана за приспадане на изискуемия, но несъбран в други държави членки данък)
   2012/C 32/12
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Supremo

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

      Ответник: Administración General del Estado

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunal Supremo — Тълкуване на членове 63 и 65 ДФЕС — Корпоративен данък — Национално законодателство и спогодба за избягване на двойното данъчно облагане, които забраняват да се приспадне изискуемия, но несъбран в други държави членки данък за доходите, получени на тяхна територия

      Диспозитив

   Член 67 от Договора за ЕИО и член 1 от Директива 88/361/ЕИО на Съвета от 24 юни 1988 година за прилагане на член 67 от Договора [член, отменен с Договора от Амстердам] допускат правна уредба на държава членка като разглежданата в главното производство, която в рамките на корпоративния данък и сред нормите за избягване на двойно данъчно облагане забранява да се приспада размерът на дължимия в други държави — членки на Европейския съюз, данък върху получените на тяхна територия доходи, които се облагат с посочения данък, когато, макар да се дължат, тези суми не са платени по силата на освобождаване от заплащане, на данъчно облекчение или на каквото и да било друго данъчно предимство, доколкото тази правна уредба не е дискриминационна по отношение на третирането на получените в тази държава членка лихви, което запитващата юрисдикция следва да провери.

      (1)  ОВ C 179, 3.7.2010 г.


title: Дело C-233/14: Иск, предявен на 12 май 2014 г.  — Европейска комисия/Кралство Нидерландия

text:
               28.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 245/6

         Иск, предявен на 12 май 2014 г. — Европейска комисия/Кралство Нидерландия
   (Дело C-233/14)
   2014/C 245/08
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: M. van Beek и C. Gheorghiu)

      Ответник: Кралство Нидерландия

      Искания на ищеца

   Комисията иска от Съда,

               —

               да установи, че Кралство Нидерландия не е изпълнило задълженията си по член 18 ДФЕС (във връзка с член 20 ДФЕС и член 21 ДФЕС), както и по член 24, параграф 2 от Директива 2004/38/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, като е ограничило възможността при използване на обществения транспорт студентите, които учат в Нидерландия да ползват намаление на цените на билетите до нидерландските студенти, които в Нидерландия са записани в частна или публична учебна институция и до студентите от други държави членки, които в Нидерландия се включват към заетите лица или са придобили там право на постоянно пребиваване,

               —

               да се осъди Кралство Нидерландия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

               1.

               Докато нидерландските студенти могат да ползват студентска карта за обществения транспорт (наричана по-нататък „OV-studentenkaart“), с която в Нидерландия те могат да използват обществения транспорт безплатно или при намалена тарифа, студентите от другите държави членки, които в Нидерландия нито се включват към заетите лица, нито са придобили право на постоянно пребиваване, трябва да плащат пълната тарифа за този транспорт.

               2.

               Според Комисията нидерландските законови разпоредби водят до пряка дискриминация въз основа на гражданството, тъй като гражданите на Европейския съюз, които не са нидерландски граждани, биват третирани по-неблагоприятно от нидерландските граждани. Поради това Нидерландия не е изпълнила задълженията си по член 18 ДФЕС във връзка с член 20 ДФЕС и член 21 ДФЕС.

               3.

               Освен това е налице пряка дискриминация въз основа на гражданството, когато националната правна уредба, независимо че е формулирана неутрално, фактически поставя в по-неблагоприятно положение много по-голям процент от определени лица, освен ако разликата в третирането е обоснована от обективни фактори, които нямат връзка с дискриминацията въз основа на гражданството.

               4.

               Тъй като в рамките на програмата „Еразъм“ идват повече на брой чуждестранни студенти в Нидерландия в сравнение с нидерландските студенти, които решават да завършат изцяло обучението си в чужбина, и на последно посочената група от студенти вместо „OV-studentenkaart“ се предоставя „преносимо финансиране за обучение“ в размер на 89,13 EUR месечно (стойност за 2013 г.), в крайна сметка само чуждестранните студенти в Нидерландия не получават нито плащане, нито облага под формата на „OV-studentenkaart“. Според Комисията това е пряка дискриминация по член 24 от Директива 2004/38/ЕО относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки.

               5.

               Тъй като понастоящем Нидерландия не е предприела всички мерки да прекрати различното третиране на чуждестранните студенти по отношение на възможността да ползват студентска карта за обществения транспорт („OV-studentenkaart“), Комисията стига до извода, че Нидерландия не е изпълнила задълженията си по член 18 ДФЕС (във връзка с член 20 ДФЕС и член 21 ДФЕС), както и по член 24, параграф 2 от Директива 2004/38/ЕО.

      (1)  Директива от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ, L 158, стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).


title: Дело C-208/09: Решение на Съда (втори състав) от 22 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — Ilonka Sayn-Wittgenstein/Landeshauptmann von Wien (Европейско гражданство — Свобода на движение и на пребиваване в държавите членки — Закон с конституционен ранг на държава членка, с който се забраняват благородническите титли и привилегии в тази държава — Фамилно име, което пълнолетен гражданин на тази държава е получил поради осиновяване в друга държава членка, в която пребивава — Благородническа титла и частица, които са част от фамилно име — Вписване от органите на първата държава членка в регистъра за гражданско състояние — Служебна поправка в актовете за гражданско състояние — Премахване на благородническата титла и частица)

text:
               26.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/4

         Решение на Съда (втори състав) от 22 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — Ilonka Sayn-Wittgenstein/Landeshauptmann von Wien
   (Дело C-208/09) (1)

   (Европейско гражданство - Свобода на движение и на пребиваване в държавите членки - Закон с конституционен ранг на държава членка, с който се забраняват благородническите титли и привилегии в тази държава - Фамилно име, което пълнолетен гражданин на тази държава е получил поради осиновяване в друга държава членка, в която пребивава - Благородническа титла и частица, които са част от фамилно име - Вписване от органите на първата държава членка в регистъра за гражданско състояние - Служебна поправка в актовете за гражданско състояние - Премахване на благородническата титла и частица)
   2011/C 63/06
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ilonka Sayn-Wittgenstein

      Ответник: Landeshauptmann von Wien

      Предмет

   Преюдициално запитване — Verwaltungsgerichtshof — Тълкуване на член 18 ЕО — Закон с конституционен ранг на държава членка, с който се премахват благородническите титли и привилегии в тази държава и се забранява на гражданите да носят чуждестранни благороднически титли — Отказ на органите на тази държава членка да впишат в акта за раждане благородническа титла и частица, които са част от фамилно име, което пълнолетен гражданин на тази държава е получил в друга държава членка, в която пребивава, поради осиновяването му от гражданин на последната държава

      Диспозитив

   Член 21 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че допуска при обстоятелства като тези по главното производство органите на държава членка да откажат да признаят всички части на фамилното име на гражданин на тази държава членка, определено в друга държава членка, в която въпросният гражданин пребивава, при осиновяването му като пълнолетно лице от гражданин на втората държава членка, когато фамилното име включва благородническа титла, която е недопустима в първата държава членка съгласно конституционното ѝ право, след като приетите от органите в този контекст мерки са обосновани по съображения за обществен ред, тоест са необходими за защита на интересите, които целят да гарантират, и са пропорционални на следваната легитимна цел.

      (1)  ОВ C 193, 15.8.2009 г.


title: Дело C-480/07: Иск, предявен на 31 октомври 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания

text:
               22.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/29

         Иск, предявен на 31 октомври 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-480/07)
   (2007/C 315/49)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: K. Simonsson и R. Vidal Puig)

      Ответник: Кралство Испания
   Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 5, параграф 1 и член 16, параграф 1 от Директива 2000/59/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 27 ноември 2000 година относно пристанищните приемни съоръжения за отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари, като не е изготвило, одобрило и въвело планове за приемане и обработване на отпадъците във всички свои пристанища.

               —

               Да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   От систематичното тълкуване на член 5, параграф 1 и член 16, параграф 1 от Директива 2000/59 е видно, че Кралство Испания е имало задължението да приеме преди 28 декември 2002 г. необходимите разпоредби, за да се осигури изработването и въвеждането във всяко испанско пристанище на подходящ план за приемане и обработване на отпадъците.
   От предоставените до този момент от испанските власти данни е видно, че планове за приемане и обработване на отпадъците са били изработени и въведени за всички принадлежащи на държавата пристанища от общ интерес, както и за пристанищата, попадащи под юрисдикцията на автономната общност Galicia. От тези данни обаче е видно, че такива планове не са изработени и/или приети за всички пристанища, попадащи под юрисдикцията на някоя от останалите крайморски автономни общности, а именно Cataluña, Baleares, Valencia, Murcia, Andalucía, Canarias, Asturias, Cantabria и País Vasco.

      (1)  ОВ L 332, стр. 81; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр. 22.


title: Дело C-299/13: Преюдициално запитване, отправено от Grondwettelijk Hof (Белгия) на 30 май 2013 г. — Isabelle Gielen/Ministerraad

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/5

         Преюдициално запитване, отправено от Grondwettelijk Hof (Белгия) на 30 май 2013 г. — Isabelle Gielen/Ministerraad
   (Дело C-299/13)
   (2013/C 226/08)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Grondwettelijk Hof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Isabelle Gielen

      Ответник: Ministerraad

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 5, параграф 2 от Директива 2008/7/ЕО (1) на Съвета от 12 февруари 2008 година относно косвените данъци върху набирането на капитал да се тълкува в смисъл, че не допуска облагане с данък на предписана от закон замяна на ценни книги на приносител с поименни или дематериализирани ценни книги, и при утвърдителен отговор — може ли подобен данък да бъде обоснован въз основа на член 6 на посочената директива?

      (1)  ОВ L 46, стр. 11.


title: Дело T-36/10: Жалба, подадена на 1 февруари 2010 г. — Internationaler Hilfsfonds/Комисия

text:
               17.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 100/48

         Жалба, подадена на 1 февруари 2010 г. — Internationaler Hilfsfonds/Комисия
   (Дело T-36/10)
   2010/C 100/73
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Internationaler Hilfsfonds e.V. (Rosbach, Германия) (представител: H. Kaltenecker, Rechtsanwalt)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отменят решенията на Комисията от 9 октомври 2009 г. и 1 декември 2009 г., доколкото с тях се отказва достъп на жалбоподателя до непубликувани документи,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски и разноските на жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят оспорва решението на Комисията от 9 октомври 2009 г., с което му е отказан частично достъп до непубликуваните документи от преписката по договор LIEN 97-2011, както и писмото на Комисията от 1 декември 2009 г., с което му е съобщено, че не може да бъде взето решение в преписания срок относно второто му заявление за достъп до преписката по договор LIEN-Vertrages 97-2011.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва по същество, че Комисията нямала право да му откаже достъп до документите, за които е подал заявление, на основание изключенията в член 4, параграфи 3 и 4 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 (1). В тази връзка жалбоподателят посочва също, че съществува по-висш обществен интерес от публикуването на документите, до които все още няма достъп.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело C-619/13 P: Решение на Съда (първи състав) от 26 януари 2017 г. — Mamoli Robinetteria SpA/Европейска комисия (Обжалване — Картели — Белгийски, германски, френски, италиански, нидерландски и австрийски пазар на оборудване за баня — Координиране на продажните цени и обмен на чувствителна търговска информация — Програма за освобождаване от глоби или намаляване на техния размер — Регламент (ЕО) № 1/2003 — Член 23, параграф 2 — Таван от 10 % от оборота — Упражняване на правомощието за пълен съдебен контрол)

text:
               3.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 104/5

         Решение на Съда (първи състав) от 26 януари 2017 г. — Mamoli Robinetteria SpA/Европейска комисия
   (Дело C-619/13 P) (1)

   ((Обжалване - Картели - Белгийски, германски, френски, италиански, нидерландски и австрийски пазар на оборудване за баня - Координиране на продажните цени и обмен на чувствителна търговска информация - Програма за освобождаване от глоби или намаляване на техния размер - Регламент (ЕО) № 1/2003 - Член 23, параграф 2 - Таван от 10 % от оборота - Упражняване на правомощието за пълен съдебен контрол))
   (2017/C 104/08)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Mamoli Robinetteria SpA (представители: F. Capelli и M. Valcada, avvocati)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: L Malferrari и F. Ronkes Agerbeek, подпомагани от F. Ruggeri Laderchi, avvocato)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Mamoli Robinetteria SpA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 45, 15.2.2014 г.


title: Дело T-508/11: Жалба, подадена на 27 септември 2011 г. — LTTE/Съвет

text:
               26.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/39

         Жалба, подадена на 27 септември 2011 г. — LTTE/Съвет
   (Дело T-508/11)
   2011/C 347/70
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Тигри за освобождение на Тамил Илам (LTTE) (Хернинг, Дания) (представител: V. Koppe)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 687/2011 на Съвета от 18 юли 2011 година (1) в частта, в която се отнася до LTTE, и да установи, че Регламент № 2580/2001 (2) не се прилага по отношение на LTTE,

               —

               в условията на евентуалност, да определи по-слабо ограничителна мярка вместо трайното включване на жалбоподателя в списъка на лицата, групите и образуванията, за които се прилага Регламент № 2580/2001, и

               —

               да присъди на жалбоподателя съдебните разноски заедно с лихвите.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага седем правни основания.

               1.

               С първото правно основание се твърди, че:

                           —

                           Регламент за изпълнение № 687/2011 на Съвета е невалиден в частта, в която се отнася до LTTE, а Регламент № 2580/2001 на Съвета е неприложим, тъй като не е съобразен с правото на въоръжените конфликти.

               2.

               С второто правно основание се твърди, че:

                           —

                           Регламент за изпълнение № 687/2011 на Съвета е невалиден в частта, в която се отнася до LTTE, тъй като жалбоподателят не следва да бъде разглеждан като терористична организация по смисъла на член 1, параграф 3 от Обща позиция 2001/931/ОВППС на Съвета.

               3.

               С третото правно основание се твърди, че:

                           —

                           Регламент за изпълнение № 687/2011 на Съвета е невалиден в частта, в която се отнася до LTTE, тъй като не е взето решение от компетентните органи по смисъла на член 1, параграф 4 от Обща позиция 2001/931/ОВППС на Съвета.

               4.

               С четвъртото правно основание се твърди, че:

                           —

                           Регламент за изпълнение № 687/2011 на Съвета е невалиден в частта, в която се отнася до LTTE, тъй като Съветът не е преразглеждал списъка съгласно изискването по член 1, параграф 6 от Обща позиция 2001/931/ОВППС на Съвета.

               5.

               С петото правно основание се твърди, че:

                           —

                           Регламент за изпълнение № 687/2011 на Съвета е невалиден в частта, в която се отнася до LTTE, тъй като не отговаря на изискванията за пропорционалност и субсидиарност.

               6.

               С шестото правно основание се твърди, че:

                           —

                           Регламент за изпълнение № 687/2011 на Съвета е невалиден в частта, в която се отнася до LTTE, тъй като не е изпълнено задължението за мотивиране по член 296 ДФЕС.

               7.

               Със седмото правно основание се твърди, че:

                           —

                           Регламент за изпълнение № 687/2011 на Съвета е невалиден в частта, в която се отнася до LTTE, тъй като е приет в нарушение на правото на жалбоподателя на ефективна съдебна защита.

      (1)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 687/2011 на Съвета за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на регламенти за изпълнение (ЕС) № 610/2010 и (ЕС) № 83/2011 (ОВ L 188, стр. 2).

      (2)  Регламент (ЕО) № 2580/2001 на Съвета от 27 декември 2001 година относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания (ОВ L 344, стр. 70; Специално издание на български език, 2007 г., глава 18, том 1, стр. 169).


title: Дело T-99/10: Решение на Общия съд от 20 септември 2011 г. — Meica/СХВП — TofuTown.com (TOFUKING) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността TOFUKING — По-ранна национална словна марка King — По-ранна национална словна марка и по-ранна словна марка на Общността Curry King — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               29.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/17

         Решение на Общия съд от 20 септември 2011 г. — Meica/СХВП — TofuTown.com (TOFUKING)
   (Дело T-99/10) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „TOFUKING“ - По-ранна национална словна марка „King“ - По-ранна национална словна марка и по-ранна словна марка на Общността „Curry King“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2011/C 319/35
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG (Edewecht, Германия) (представител: S. Russlies, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: TofuTown.com GmbH (Wiesbaum, Германия) (представители: B. Krause и F. Cordt, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 7 януари 2010 г. (преписка R 63/2009-4) относно производство по възражение между Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG и TofuTown.com GmbH.

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 7 януари 2010 г. (преписка R 63/2009-4).

               2.

               Осъжда СХВП да заплати направените от нея съдебни разноски, както и тези на Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG.

               3.

               TofuTown.com GmbH понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 113, 1.5.2010 г.


title: Дело T-260/11: Жалба, подадена на 19 май 2011 г. — Испания/Комисия

text:
               16.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/29

         Жалба, подадена на 19 май 2011 г. — Испания/Комисия
   (Дело T-260/11)
   2011/C 211/63
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Испания (представител: N. Díaz Abad)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Регламент ЕС № 165/2011 на Комисията от 22 февруари 2011 година за приспадане на прекомерния риболов през 2010 г. от някои квоти за скумрия, отпуснати на Испания за 2011 г. и за следващите години, и

               —

               да осъди институцията ответник да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Приложението към обжалвания Регламент санкционира Испания за прекомерния риболов на скумрия през 2010 г. в зони VIIIc, IX и X и във води на ЕС от зона 34.1.1 на CECAF с приспадане от 39 242 тона, 4 500 от които се прилагат през 2011 г., 5 500 — през 2012 г., 9 748 — през 2013 г., 9 747 — през 2014 г. и 9 747 — през 2015 г. „и, според случая, следващите години“.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага шест правни основания.

               1.

               Нарушение на член 105, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 1224/2009 на Съвета от 20 ноември 2009 година за създаване на система за контрол на Общността за гарантиране на спазването на правилата на общата политика в областта на рибарството, за изменение на регламенти (ЕО) № 847/96, (ЕО) № 2371/2002, (ЕО) № 811/2004, (ЕО) № 768/2005, (ЕО) № 2115/2005, (ЕО) № 2166/2005, (ЕО) № 388/2006, (ЕО) № 509/2007, (ЕО) № 676/2007, (ЕО) № 1098/2007, (ЕО) № 1300/2008, (ЕО) № 1342/2008 и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 2847/93, (ЕО) № 1627/94 и (ЕО) № 1966/2006 (наричан по-нататък Регламент 1224/2009), доколкото обжалваният Регламент е приет преди Комисията да е приела регламента за изпълнение, предвиден в член 105, параграф 6.

               2.

               Съществено процесуално нарушение, тъй като липсва доклад на управителния комитет, при положение че досега всички санкции срещу държава членка за превишаване на квоти са били приемани с Регламент на Комисията и предварително становище на управителния комитет.

               3.

               Нарушение на правото на защита, тъй като оспореният Регламент е приет без предварително изслушване на Кралство Испания.

               4.

               Нарушение на принципа на правна сигурност, доколкото налагайки обжалваната санкция, Комисията си запазва възможността да увеличи впоследствие посочената санкция за неопределен брой години.

               5.

               Нарушение на принципа на оправданите правни очаквания, тъй като обжалваният Регламент е влязъл в сила след започването на риболовния сезон за скумрия в Испания.

               6.

               Нарушение на принципа на недопускане на дискриминация, тъй като Комисията е приложила различно критерия за риска от социално-икономическите последици спрямо това в други сравними случаи.


title: Дело T-30/15: Жалба, подадена на 20 януари 2015 г.  — Infinite Cycle Works/СХВП — Chance Good Ent. ( „INFINITY“ )

text:
               16.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/36

         Жалба, подадена на 20 януари 2015 г. — Infinite Cycle Works/СХВП — Chance Good Ent. („INFINITY“)
   (Дело T-30/15)
   (2015/C 089/43)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Infinite Cycle Works Ltd (Делта, Британска Колумбия, Канада) (представители: E. Manresa Medina и J. Manresa Medina, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Chance Good Ent. Co., Ltd (Чанхуа, Тайван)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Общността „INFINITY“ — заявка за регистрация № 10 835 478

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на СХВП от 30 октомври 2014 г. по преписка R 2308/2013-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение и да регистрира заявената марка;

               —

               да осъди СХВП и възможните други ответници да заплатят съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 5 oт Регламент (ЕО) № 40/94.


title: Дело C-552/16: Преюдициално запитване, отправено от Административен съд София-град (България) на 2 ноември 2016 година — „Уинд Иновейшън 1“ ЕООД в ликвидация/Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — София

text:
               23.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/9

         Преюдициално запитване, отправено от Административен съд София-град (България) на 2 ноември 2016 година — „Уинд Иновейшън 1“ ЕООД в ликвидация/Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — София
   (Дело C-552/16)
   (2017/C 022/14)
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Административен съд София-град

      Страни в главното производство

      Жалбоподател:„Уинд Иновейшън 1“ ЕООД в ликвидация

      Ответник: Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — София

      Преюдициални въпроси

               1.

               Разпоредбата на член 176, алинея 2 от Директива 2006/112/ЕО (1) трябва ли да се тълкува в смисъл, че не допуска задължителна дерегистрация по ЗДДС, основана на изменение на ЗДДС към 01.01.2007г., съгласно което отпада възможността на назначения от съда ликвидатор да избере юридическото лице, за което е постановено съдебно решение за прекратяване, да остане регистрирано по ЗДДС до датата на заличаването му от търговския регистър, като вместо това регламентира прекратяването на юридическото лице-търговец със или без ликвидация като основание за задължителна дерегистрация по ЗДДС?

               2.

               Разпоредбата на член 176, алинея 2 от Директива 2006/112/ЕО трябва ли да се тълкува в смисъл, че не допуска задължителна дерегистрация по ЗДДС, основана на изменение на ЗДДС към 01.01.2007г. в случаите, когато за задълженото лице към момента на задължителната дерегистрация по ЗДДС са налице предпоставките за повторна задължителна регистрация по ЗДДС и когато същото е страна по действащи договори и декларира, че не е прекъсвало и продължава да извършва икономическа дейност и при положение, че за да има право да приспадне данъчен кредит за наличните активи, обложени към момента на дерегистрацията и налични при повторната регистрация, данъчнозадълженото лице трябва ефективно да внесе начисления и дължимия данък при извършената задължителна регистрация? В случай, че задължителната дерегистрация при посочените условия е допустима, допуска ли се обвързването на правото на данъчен кредит за обложените при дерегистрацията активи, налични при повторната регистрация по ЗДДС, с които лицето извършва или ще извършва облагаеми доставки, с ефективното внасяне на данъка в държавния бюджет или е допустимо да се извърши прихващане между начисления данък при дерегистрацията и установения размер на данъчен кредит при повторната регистрация по ЗДДС още повече, че данъкът е изискуем от лицето, за което възниква право на приспадане на данъчен кредит?

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност

      OB L 347, стр. 1; Специално българско издание: глава 9, том 3, стр. 7