title: Дело C-562/13: Решение на Съда (голям състав) от 18 декември 2014 г. (преюдициално запитване от Cour du travail de Bruxelles — Белгия) — Centre public d'action sociale d'Ottignies-Louvain-La-Neuve/Moussa Abdida (Преюдициално запитване — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 19, параграф 2 и член 47 — Директива 2004/83/ЕО — Минимални стандарти относно условията за предоставяне на статут на бежанец или статут на субсидиарна закрила — Лице, което може да получи субсидиарна закрила — Член 15, буква б) — Изтезание или нечовешко или унизително отнасяне или наказание, наложени на молител в страната му на произход — Член 3 — По-благоприятни стандарти — Молител с тежко заболяване — Липса на подходящо лечение в страната на произход — Директива 2008/115/ЕО — Връщане на гражданите на трети страни, които са в незаконен престой — Член 13 — Възможност за обжалване по съдебен ред със спиране на изпълнението — Член 14 — Гаранции при връщане — Основни потребности)

text:
               23.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/13

         Решение на Съда (голям състав) от 18 декември 2014 г. (преюдициално запитване от Cour du travail de Bruxelles — Белгия) — Centre public d'action sociale d'Ottignies-Louvain-La-Neuve/Moussa Abdida
   (Дело C-562/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 19, параграф 2 и член 47 - Директива 2004/83/ЕО - Минимални стандарти относно условията за предоставяне на статут на бежанец или статут на субсидиарна закрила - Лице, което може да получи субсидиарна закрила - Член 15, буква б) - Изтезание или нечовешко или унизително отнасяне или наказание, наложени на молител в страната му на произход - Член 3 - По-благоприятни стандарти - Молител с тежко заболяване - Липса на подходящо лечение в страната на произход - Директива 2008/115/ЕО - Връщане на гражданите на трети страни, които са в незаконен престой - Член 13 - Възможност за обжалване по съдебен ред със спиране на изпълнението - Член 14 - Гаранции при връщане - Основни потребности))
   (2015/C 065/18)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour du travail de Bruxelles

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Centre public d'action sociale d'Ottignies-Louvain-La-Neuve

      Ответник: Moussa Abdida

      Диспозитив

   Членове 5 и 13 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни, във връзка с член 19, параграф 2 и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, както и член 14, параграф 1, буква б) от тази директива трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална законодателна уредба:

               —

               която не предвижда суспензивно действие на жалбата, подадена срещу решение, с което се нарежда на гражданин на трета страна с тежко заболяване да напусне територията на държава членка, когато изпълнението на това решение може да изложи този гражданин на трета страна на сериозен риск от тежко и необратимо влошаване на здравословното му състояние, и

               —

               не предвижда поемането, доколкото е възможно, на основните потребности на този гражданин на трета страна, за да се гарантира, че действително могат да му бъдат оказани спешни медицински грижи и основно лечение на болестите през периода, в който съответната държава членка е задължена, след подаването на тази жалба, да отложи извеждането на същия гражданин на трета страна.

      (1)  ОВ C 9, 11.1.2014 г.


title: Дело F-133/06: Иск, предявен на 11 юли 2007 г. — Marcuccio/Комисия

text:
               22.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/18

         Иск, предявен на 11 юли 2007 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело F-133/06)
   (2007/C 223/32)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avvocato)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се обяви за несъществуващо ex lege или, при условията на евентуалност, да се отмени решението, отхвърлящо молбата на ищеца от 31 август 2005 г., с която последният иска от органа по назначаване (ОН) да му бъде възстановено имуществото, което се е намирало в жилището, предоставено му от работодателя за времето, през което е работил в Ангола, и което е било неоснователно взето от Комисията,

               —

               да се обяви за несъществуващо ex lege или, при условията на евентуалност, при необходимост да се отмени решението на ОН от 20 юли 2006 г., с което се отхвърля жалбата на ищеца срещу спорното решение,

               —

               да се осъди ответникът да възстанови имуществото на ищеца,

               —

               да се осъди ответникът да заплати на ищеца сумата от 1 000 000 EUR или съответната по-голяма или по-малка сума, определена по справедливост от Съда на публичната служба, като обезщетение за вредите, причинени на ищеца от спорното решение, считано от молбата от 31 август 2005 г. или, при условията на евентуалност, от датата на постановяване на спорното решение, до настоящия момент,

               —

               да се осъди ответникът да заплати на ищеца сума от 300 EUR дневно или съответната по-голяма или по-малка сума, определена по справедливост от Съда на публичната служба, считано от настоящия момент до изпълнението от страна на ответника на решението за уважаване изцяло и без изключение на молбата на ищеца от 31 август 2005 г., платима на първо число на всеки месец на основание придобитите права през предходния месец, като обезщетение за вредите, причинени на ищеца от спорното решение през горепосочения период,

               —

               да се осъди ответникът да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   В подкрепа на своя иск, ищецът посочва следните три правни основания:

               1)

               пълна липса на мотиви, поради това че изложените от ответника съображения са нелогични, противоречиви, неясни и с характер на претекст;

               2)

               тежко и явно нарушение на правото;

               3)

               нарушение на задължението за полагане на грижа за служителите и на задължението за добра администрация.


title: Дело T-579/13 R: Определение на председателя на Общия съд от 18 декември 2013 г. — Istituto di vigilanza dell’Urbe/Комисия (Обезпечително производство — Обществени поръчки за услуги — Покана за представяне на оферти — Доставяне на услуги по охрана и посрещане в Домовете на Европейския съюз в Рим и Милано — Възлагане на поръчката на друг оферент — Молба за спиране на изпълнението — Неспазване на изискванията за форма — Недопустимост)

text:
               8.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 39/21

         Определение на председателя на Общия съд от 18 декември 2013 г. — Istituto di vigilanza dell’Urbe/Комисия
   (Дело T-579/13 R)
   (Обезпечително производство - Обществени поръчки за услуги - Покана за представяне на оферти - Доставяне на услуги по охрана и посрещане в Домовете на Европейския съюз в Рим и Милано - Възлагане на поръчката на друг оферент - Молба за спиране на изпълнението - Неспазване на изискванията за форма - Недопустимост)
   2014/C 39/35
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Istituto di Vigilanza dell’Urbe SpA (Рим, Италия) (представители: D. Dodaro и S. Cianciullo, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: F. Moro и L. Cappelletti)

      Предмет

   Молба за спиране на изпълнението на решението за възлагане, което е прието от Комисията на 27 август 2013 г. и има за предмет обществена поръчка относно услуги по охрана и посрещане в Домовете на Европейския съюз в Рим и Милано (Италия)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2.

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело F-74/08: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 21 октомври 2009 г. — Ramaekers-Jørgensen/Комисия (Длъжностни лица — Данък в полза на Общността — Изчисляване — Изчисляване на размера на личното възнаграждение и на наследствената пенсия — Ред и условия за събиране на данъка — Дата на удържане)

text:
               5.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/36

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 21 октомври 2009 г. — Ramaekers-Jørgensen/Комисия
   (Дело F-74/08) (1)

   (Длъжностни лица - Данък в полза на Общността - Изчисляване - Изчисляване на размера на личното възнаграждение и на наследствената пенсия - Ред и условия за събиране на данъка - Дата на удържане)
   2009/C 297/55
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Dominique Ramaekers-Jørgensen (Женвал, Белгия) (представител: L. Vogel, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и D. Martin)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: K. Zieleśkiewicz и M. Bauer)

      Предмет

   От една страна, отмяна на решението на органа по назначаването за изчисляване на данъка в полза на Общността на жалбоподателя чрез събиране на размера на личното му възнаграждение с този на наследствената му пенсия, както и отмяна на решението за отхвърляне на искането данъкът в полза на Общността, с който се облага наследствената му пенсия, да не се удържа от размера на възнаграждението му преди изплащането ѝ. От друга страна, установяване на незаконосъобразност на членове 3 и 4 от Регламент № 260/68.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-жа Ramaekers-Jørgensen понася направените от нея съдебни разноски и съдебните разноски на Комисията на Европейските общности.

               3.

               Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 272, 25.10.2008 г., стр. 52.


title: Дело C-252/09: Иск, предявен на 7 юли 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република

text:
               29.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/28

         Иск, предявен на 7 юли 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
   (Дело C-252/09)
   2009/C 205/49
   Език на производството: португалски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: G. Zavvos и G. Braga da Cruz)

      Ответник: Португалска република

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приела законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2007/16/ЕО на Комисията (1) от 19 март 2007 година за изпълнение на Директива 85/611/ЕИО на Съвета относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПКЦ) във връзка с изясняването на някои определени, или във всеки случай като не е съобщила на Комисията за посочените разпоредби, Португалската република не е изпълнила задълженията си по посочената директива,

               —

               да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 23 март 2008 г.

      (1)  ОВ L 79, стр. 11


title: Дело C-582/12 P: Жалба, подадена на 12 декември 2012 г. от El Corte Inglés, S.A. срещу Решението на Общия съд (шести състав), постановено на 27 септември 2012 г. по дело T-373/09 — El Corte Inglés/СХВП — Pucci International (Emidio Tucci)

text:
               2.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/9

         Жалба, подадена на 12 декември 2012 г. от El Corte Inglés, S.A. срещу Решението на Общия съд (шести състав), постановено на 27 септември 2012 г. по дело T-373/09 — El Corte Inglés/СХВП — Pucci International (Emidio Tucci)
   (Дело C-582/12 P)
   2013/C 63/16
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: El Corte Inglés, S.A. (представители: адв. J.L. Rivas Zurdo и адв. E. Seijo Veiguela, abogados)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) и Emilio Pucci International BV

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решението на Общия съд от 27 септември 2012 г. по дело T-373/09 в частта му, с която се отхвърля жалбата;

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски, направени от El Corte Inglés, S.A;

               —

               да се осъди Emilio Pucci International BV да заплати съдебните разноски, направени от El Corte Inglés, S.A.

      Основания и основни доводи

   Брошурите, списанията или копията на други документи, представени от възразяващия, не са били представени в тяхната цялост и в предполагаемите им оригинали. Поради тази причина представените от възразяващия доказателства не могат да бъдат взети предвид за нито един клас конкретно. Въпреки това, в точки 26 и 27 от решението си, когато разглежда въпроса дали е необходимо представянето само на оригинални документи, Общият съд достига до заключение, че не е налице неправомерна намеса, без при това жалбоподателят да е правил подобно твърдение.
   Съдържащите се в приложение 2 документи трябва да бъдат изключени, тъй като датите и позоваванията на публикацията очевидно са добавени от възразяващия. Тъй като тези въпроси не са били надлежно обсъдени в решението, жалбоподателят счита, че и документите, съдържащи се в доказателство 2, следва да бъдат отхвърлени и следователно от тези списания не може да се направи извод за съществуването на доказателство за използването или за репутацията на която и да било от марките от клас 25, за които е направено възражение.
   Що се отнася до сравнението между спорните стоки и услуги и изложеното до този момент: възразяващият Emilio Pucci International, B.V. не е доказал използването на своите предходни италиански марки и следователно е необходимо да бъде направено сравнение единствено по отношение на заявката за класове 18 и 24 от марка на Общността 203570.
   Възразяващият признава, че от 70-те години марката „Emilio Pucci“ изпада от употреба. От друга страна, необходимо е отново да се отбележи, че марката „Emidio Tucci“ се ползва с известност в Испания и е спечелила категоричен успех в тази страна, съответства на собственото и фамилно име на две действителни личности Emidio Tucci и Emilio Pucci. Тези въпроси са част от становищата, представени в рамките на производството пред СХВП.
   Доказателството за несправедливо облагодетелстване от отличителния характер или известността на марката на възразяващия следва да сочи съществуването на намерение за търговско облагодетелстване от репутацията ѝ (вж. Решение по дело Spa-Finders, точка 51 (1)). Възразяващият обаче не е представял становище в този смисъл.
   Следователно, когато възразяващият твърди действителна вреда или нелоялно предимство, той следва да даде разяснения и да представи доказателства относно характера на твърдяната вреда или несправедливото предимство на заявителя, или да направи анализ на вероятностите и да представи доказателства, позволяващи да се предположи, че рискът от несправедливо облагодетелстване не е само хипотетичен (точка 64 от решението), като не е достатъчно общото позоваване на член 8, параграф 5 от Регламента относно марката на Общността № 40/94 (2).
   Възразяващият Emilio Pucci International обаче не е изпълнил задължението си за обосноваване по тези въпроси, а се ограничава до общи разсъждения, без да излага подробности по тях, като въпреки това обаче Общият съд, според нас неправилно, допълва този пропуск на възразяващия (вж. точка 65 от решението) и приема въпроса за установен.
   Последиците за делото са отразени в следващите точки 66-68 от решението, като те се основават на несъществуваща предпоставка, както доказахме по-горе: ако възразяващият, който е носил доказателствената тежест, не е доказал несправедливо облагодетелстване или увреждане на репутацията, не може да се премине към установяване на стоките, по отношение на които налице основанията за отказ по член 8, параграф 5 от Регламента относно марката на Общността.

      (1)  Решение на Общия съд от 25 май 2005 г. по дело Spa Monopole/СХВП — Spa — Finders Travel Arrangements (SPA — FINDERS), T-67/04, Receuil, стр. II-1825.

      (2)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело C-524/11: Решение на Съда (шести състав) от 6 септември 2012 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Lowlands Design Holding BV/Minister van Financiën (Обща митническа тарифа — Комбинирана номенклатура — Тарифно класиране — Чувалчета за спане за бебета и малки деца — Подпозиции 62092000 или 62114290 )

text:
               27.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 331/12

      Решение на Съда (шести състав) от 6 септември 2012 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Lowlands Design Holding BV/Minister van Financiën
      (Дело C-524/11) (1)

      (Обща митническа тарифа - Комбинирана номенклатура - Тарифно класиране - Чувалчета за спане за бебета и малки деца - Подпозиции 6209 20 00 или 6211 42 90)
      (2012/C 331/19)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hoge Raad der Nederlanden

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Lowlands Design Holding BV

         Ответник: Minister van Financiën

         Предмет

      Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden — Тълкуване на приложение I от Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3) и на Регламент (ЕО) № 651/2007 на Комисията от 8 юни 2007 година относно класирането на някои стоки в Комбинираната номенклатура (ОВ L 153, стр. 3) — Торби за спане за бебета и малки деца

         Диспозитив

      Комбинираната номенклатура, съставляваща приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, изменен с Регламент (ЕО) № 1719/2005 на Комисията от 27 октомври 2005 г., трябва да бъде тълкувана в смисъл, че чувалчетата за спане като разглежданите в главното производство следва да бъдат класирани в подпозиция 6209 20 00 като „облекла и допълнения (към) облекла (…), за бебета, от памук“, ако поради техния размер са подходящи за деца, чиято височина на тялото не превишава 86 сm. Ако случаят не е такъв, тези продукти трябва да бъдат класирани в подпозиция 6211 42 90 като „други облекла, за жени или момичета, от памук“.

         (1)  ОВ C 25, 28.1.2011 г.


title: Дело C-45/07: Решение на Съда (втори състав) от 12 февруари 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Член 10 ЕО, член 71 ЕО и член 80, параграф 2 ЕО — Морска безопасност — Контрол на корабите и пристанищните съоръжения — Международни споразумения — Съответни области на компетентност на Общността и на държавите-членки)

text:
               4.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/3

         Решение на Съда (втори състав) от 12 февруари 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
   (Дело C-45/07) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Член 10 ЕО, член 71 ЕО и член 80, параграф 2 ЕО - Морска безопасност - Контрол на корабите и пристанищните съоръжения - Международни споразумения - Съответни области на компетентност на Общността и на държавите-членки)
   (2009/C 82/04)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: K. Simonsson, M. Konstantinidis, F. Hoffmeister и I. Zervas)

      Ответник: Република Гърция (представители: A. Samoni-Rantou и S. Chala)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: I. Rao, подпомаган от г-н D. Anderson, QC)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 10, член 71 и член 80, параграф 2 от Договора за ЕО — Представяне пред международна организация на предложение, което попада в изключителната външна компетентност на Общността — Морска безопасност — Предложение относно контрола на съответствието на корабите и пристанищните съоръжения с изискванията на глава XI-2 от Конвенцията SOLAS и на Кодекса ISPS
   Диспозитив

               1)

               Като е представила пред Международната морска организация (ММО) предложение (MSC 80/5/11) относно контрола на съответствието на корабите и пристанищните съоръжения с изискванията на глава XI-2 от Международната конвенция за безопасност на човешкия живот на море, сключена в Лондон на 1 ноември 1974 г. и на Международния кодекс за сигурност на корабите и пристанищните съоръжения, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 10 ЕО, член 71 ЕО и член 80, параграф 2 ЕО.

               2)

               Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 82, 14.4.2007 г.


title: Дело T-714/14: Решение на Общия съд от 23 октомври 2015 г. — Bonney/СХВП — Bruno (ATHEIST) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността ATHEIST — Предходна словна национална марка athé — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               14.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 414/31

         Решение на Общия съд от 23 октомври 2015 г. — Bonney/СХВП — Bruno (ATHEIST)
   (Дело T-714/14) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността ATHEIST - Предходна словна национална марка athé - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2015/C 414/40)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: David Bonney (Лондон, Обединено кралство) (представител: D. Farnsworth, solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално L. Rampini, впоследствие D. Walicka)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Vanessa Bruno (Париж, Франция)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу решението на четвърти състав на СХВП от 5 август 2015 г. (преписка R 803/2013-4) относно производство по възражение между г-жа Vanessa Bruno и г-н David Bonney

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда M. David Bonney да заплати направените от него съдебни разноски, както и разноските, направени от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП).

      (1)  ОВ C 431, 1.12.2014 г.


title: Обявление — Обществена консултация — Географско указание от Република Южна Африка

text:
               7.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/3

         ОБЯВЛЕНИЕ — ОБЩЕСТВЕНА КОНСУЛТАЦИЯ
   Географско указание от Република Южна Африка
   (2015/C 45/03)
   В рамките на текущото финализиране на споразумение с Република Южна Африка под формата на протокол за закрилата на географски указания (наричано по-долу „Протоколът“) южноафриканските компетентни органи са предоставили допълнителна информация по отношение на географско указание (ГУ) за земеделски продукт, който бе предложен за закрила съгласно Протокола в допълнение към списъка, публикуван в съобщение 2014/C051/09 (1). Понастоящем Европейската комисия обмисля дали да бъде предоставена защита на въпросното, посочено в приложението ГУ по силата на Протокола като ГУ по смисъла на член 22, параграф 1 от Споразумението за свързаните с търговията аспекти на правата върху интелектуалната собственост (ТРИПС).
   Комисията приканва всички държави членки и трети държави, както и всички физически или юридически лица, имащи законен интерес, които пребивават или са установени в държава членка или в трета държава, да изпратят възражения срещу такава защита, като подадат надлежно обоснована декларация.
   Декларациите за възражение трябва да бъдат получени в Комисията в срок от два месеца от датата на настоящата публикация. Декларациите за възражение следва да се изпращат на следния електронен адрес:
   AGRI-A3-GI@ec.europa.eu
   Декларациите за възражение се разглеждат единствено ако са получени в определения по-горе срок и ако показват следното по отношение на предложеното за защита наименование:

               а)

               то е в противоречие с име на порода животни и следователно има вероятност да заблуди потребителя по отношение на истинския произход на продукта;

               б)

               то изцяло или частично е омоним на наименование, което вече е защитено в Съюза съгласно Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 г. относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни (2), или се съдържа в споразуменията, сключени от Съюза със следните държави:

                           —

                           Швейцария (3)

                           —

                           Корея (4)

                           —

                           Централна Америка (5)

                           —

                           Колумбия и Перу (6)

                           —

                           Черна гора (7)

                           —

                           Босна и Херцеговина (8)

                           —

                           Сърбия (9)

                           —

                           Молдова (10)

                           —

                           Грузия (11)

               в)

               предвид репутацията и известността на дадена търговска марка, както и продължителността на нейното използване, то може да въведе в заблуждение потребителя по отношение на действителната идентичност на продукта;

               г)

               то застрашава съществуването на изцяло или отчасти идентично наименование или търговска марка или съществуването на продукти, които са били законно на пазара през период от поне пет години, предшестващ датата на публикация на настоящото обявление;

               д)

               или ако могат да предоставят данни, на основата на които може да се заключи, че наименованието, за което се иска закрила, е родово.

         Оценката по горепосочените критерии се извършва по отношение на територията на Съюза, която в случай на права върху интелектуална собственост представлява единствено територията или териториите, където въпросните права са защитени.

      (1)  ОВ C 51, 22.2.2014 г., стр. 22.

      (2)  ОВ L 343, 14.12.2012 г., стр. 1.

      (3)  Решение 2002/309/ЕО, Евратом на Съвета и на Комисията относно Споразумение за научно и технологично сътрудничество от 4 април 2002 г. за сключване на седем споразумения с Швейцарската конфедерация (ОВ L 114, 30.4.2002 г., стр. 1) и по-специално Споразумението между Европейската общност и Швейцарската конфедерация за търговия със земеделски продукти — приложение 7.

      (4)  Решение 2011/265/ЕС на Съвета от 16 септември 2010 г. за подписването от името на Европейския съюз и временното прилагане на Споразумението за свободна търговия между Европейския съюз и неговите държави членки, от една страна, и Република Корея, от друга страна (ОВ L 127, 14.5.2011 г., стр. 1).

      (5)  Споразумение за асоцииране между Европейския съюз и неговите държави-членки, от една страна, и Централна Америка, от друга страна (ОВ L 346, 15.12.2012 г., стр. 3).

      (6)  Споразумение за търговия между Европейския съюз и неговите държави членки от една страна, и Колумбия и Перу, от друга страна (ОВ L 354, 21.12.2012 г., стр. 3).

      (7)  Решение 2007/855/ЕО на Съвета от 15 октомври 2007 г. относно подписването и сключването на Временно споразумение за търговия и свързаните с търговия въпроси между Европейската общност, от една страна, и Република Черна гора, от друга страна (ОВ L 345, 28.12.2007 г., стр. 1).

      (8)  Решение 2008/474/ЕО на Съвета от 16 юни 2008 г. относно подписването и сключването на Временното споразумение относно търговията и свързаните с търговията въпроси между Европейската общност, от една страна, и Босна и Херцеговина, от друга страна (ОВ L 169, 30.6.2008 г., стр. 10) — Протокол 6.

      (9)  Решение 2010/36/ЕО на Съвета от 29 Април 2008 г. относно подписването и сключването на Временно споразумение за търговия и свързаните с търговия въпроси между Европейската общност, от една страна, и Република Сърбия, от друга страна (ОВ L 28, 30.1.2010 г., стр. 1).

      (10)  Решение 2013/7/ЕС на Съвета от 3 декември 2012 г. за сключването на Споразумение между Европейския съюз и Република Молдова относно закрилата на географските означения на земеделски продукти и храни (ОВ L 10, 15.1.2013 г., стр. 3).

      (11)  Решение 2012/164/ЕС на Съвета от 14 февруари 2012 г. за сключване на Споразумението между Европейския съюз и Грузия относно защитата на географските означения на селскостопанските продукти и храни (ОВ L 93, 30.3.2012 г., стр. 1).

      ПРИЛОЖЕНИЕ

                  Вид продукт

                  Наименование, защитено в Южна Африка

                  Месен продукт

                  Karoo meat of origin


title: Дело T-65/14: Решение на Общия съд от 30 ноември 2016 г. — Bank Refah Kargaran/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Иран — Замразяване на средства — Ново вписване на името на жалбоподателя след отмяната на първоначалното вписване от Общия съд — Грешка при прилагане на правото — Фактическа грешка — Задължение за мотивиране — Право на защита — Право на ефективна съдебна защита — Пропорционалност)

text:
               23.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/21

         Решение на Общия съд от 30 ноември 2016 г. — Bank Refah Kargaran/Съвет
   (Дело T-65/14) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран - Замразяване на средства - Ново вписване на името на жалбоподателя след отмяната на първоначалното вписване от Общия съд - Грешка при прилагане на правото - Фактическа грешка - Задължение за мотивиране - Право на защита - Право на ефективна съдебна защита - Пропорционалност))
   (2017/C 022/27)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Bank Refah Kargaran (Техеран, Иран) (представител: J.-M. Thouvenin, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: V. Piessevaux, M. Bishop и B. Driessen)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: A. Aresu и D. Gauci)

      Предмет

   Главно искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна по отношение на жалбоподателя на Решение 2013/661/ОВППС на Съвета от 15 ноември 2013 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 306, 2013 г., стр. 18) и на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1154/2013 на Съвета от 15 ноември 2013 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 306, 2013 г., стр. 3) и евентуално искане на същото основание за отмяна по отношение на жалбоподателя на Решение 2013/661 и Регламент за изпълнение № 1154/2013, считано от 20 януари 2014 г.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Bank Refah Kargaran понася, освен направените от нея съдебни разноски, и съдебните разноски на Съвета на Европейския съюз.

               3)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 135, 5.5.2014 г.


title: Дело F-146/15: Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 8 юни 2016 г. — Massoulié/Парламент (Публична служба — Длъжностни лица — Парламент — Прехвърляне в друга институция — Процедура по повишаване за 2014 г. — Молба за преобразуване в точки за заслуги на докладите за годишна оценка — Преквалифициране от административна в съдебна жалба — Член 90 от Правилника — Явна недопустимост)

text:
               18.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/52

         Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 8 юни 2016 г. — Massoulié/Парламент
   (Дело F-146/15) (1)

   ((Публична служба - Длъжностни лица - Парламент - Прехвърляне в друга институция - Процедура по повишаване за 2014 г. - Молба за преобразуване в точки за заслуги на докладите за годишна оценка - Преквалифициране от административна в съдебна жалба - Член 90 от Правилника - Явна недопустимост))
   (2016/C 260/65)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: François Massoulié (Брюксел, Белгия) (представители: S. Orlandi и T. Martin)

      Ответник: Европейски парламент (представители: V. Montebello-Demogeot и M. Dean)

      Предмет

   Отмяна на решението на Парламента, с което се отхвърля молбата за преобразуване в точки за заслуги на докладите за годишна оценка на жалбоподателя, които са били утвърдени след повишаването му в степен AD 12.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата на г-н François Massoulié като явно недопустима.

               2)

               Осъжда г-н. Massoulié да понесе собствените си съдебни разноски и да заплати тези на Европейския парламент.

      (1)  ОВ C 68, 22.2.2016 г., стр. 45.


title: Дело C-459/14: Преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Hungría), постъпило на 3 октомври 2014 г.  — Fadil Cocaj/Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

text:
               12.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/12

         Преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Hungría), постъпило на 3 октомври 2014 г. — Fadil Cocaj/Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal
   (Дело C-459/14)
   (2015/C 007/17)
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Fadil Cocaj

      Ответник: Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

      Преюдициални въпроси

               1)

               Какъв е предметът на регистрацията по смисъла на член 2, параграф 2, буква б) от Директива 2004/38/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. и какви са формалните и материалните изисквания във връзка с тази регистрация?

               2)

               По какъв начин, в каква форма и пред какъв орган на власт трябва да се извърши регистрацията по смисъла на член 2, параграф 2, буква б) от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г.? Ако регистрацията трябва да се извърши от орган на власт, какви са формалните и материалните характеристики, които той следва да притежава в съответната държава членка?

               3)

               Как следва да се тълкува цитираната разпоредба от споменатата директива предвид посоченото в член 37 от същата — в смисъл, че предвиденото по отношение на партньора важи само за партньорите от различен пол или в смисъл, че важи и за партньорите от един и същи пол?

               4)

               Ако правната уредба на държавата членка предоставя на регистрираните партньори статут на членове на семейството за целите на прилагането на Директивата, трябва ли Директивата да се тълкува в смисъл, че се отнася само до партньорите от различен пол?

               5)

               Може ли Директивата да се тълкува в смисъл, че за целите на прилагането ѝ следва да се приеме, че регистрирано съжителство е налице, когато страната фигурира във водения в държавата членка регистър на декларациите за фактическо съжителство?

               6)

               Може ли цитираната разпоредба от Директивата да се тълкува в смисъл, че ако съгласно законодателството на държавата членка регистрираното съжителство не е равносилно на брак във всичките му измерения, това съжителство изобщо не е основание да се признае статут на член на семейството, дори предвид текста на член 37 от Директивата?

               7)

               Може ли цитираната разпоредба от Директивата да се тълкува в смисъл, че третирането на регистрираното съжителство като равносилно на брак трябва да обхваща всички правни положения и последици? Ако това не е нужно, в кои измерения двата статута трябва при всички положения да са еднакви?

               8)

               За целите на прилагането на цитираната разпоредба от Директивата има ли, съответно би ли могло да има значение това дали в законодателството на държавата членка се прави разлика между понятията „вписване“ („bejegyzés“) и „регистриране“ („regisztrácio“) или същите са взаимозаменяеми?

               9)

               Може ли член 37 от Директивата да се тълкува в смисъл, че правна уредба на държава членка, която не изисква фактическото съпружеско съжителство да е равносилно на брак, трябва да се счита за по-благоприятна по смисъла на този член?

      (1)  Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56)


title: Дело C-221/06: Решение на Съда (първи състав) от 8 ноември 2007 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — Stadtgemeinde Frohnleiten, Gemeindebetriebe Frohnleiten GmbH/Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft (Преюдициално запитване — Налог върху дългосрочното депониране на отпадъци в депо за отпадъци — Налог, дължим от оператора на депо за отпадъци, изчислен в зависимост от теглото на депонираните отпадъци и състоянието на депото за отпадъци — Освобождаване от налог на депонирането на отпадъци, произхождащи от замърсени места в Австрия — Липса на освобождаване на депонирането на отпадъци, произхождащи от замърсени места, разположени в други държави-членки — Член 90 ЕО — Вътрешни данъци — Дискриминация)

text:
               22.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/16

         Решение на Съда (първи състав) от 8 ноември 2007 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — Stadtgemeinde Frohnleiten, Gemeindebetriebe Frohnleiten GmbH/Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft
   (Дело C-221/06) (1)

   (Преюдициално запитване - Налог върху дългосрочното депониране на отпадъци в депо за отпадъци - Налог, дължим от оператора на депо за отпадъци, изчислен в зависимост от теглото на депонираните отпадъци и състоянието на депото за отпадъци - Освобождаване от налог на депонирането на отпадъци, произхождащи от замърсени места в Австрия - Липса на освобождаване на депонирането на отпадъци, произхождащи от замърсени места, разположени в други държави-членки - Член 90 ЕО - Вътрешни данъци - Дискриминация)
   (2007/C 315/25)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Verwaltungsgerichtshof
   Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Stadtgemeinde Frohnleiten, Gemeindebetriebe Frohnleiten GmbH

      Ответник: Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

      Встъпила страна: Република Австрия
   Предмет
   Преюдициално запитване — Verwaltungsgerichtshof — Тълкуване на членове 10, 12, 23, 25, 49 и 90 от Договора за ЕО — Освобождаване от налог върху разтоварването на отпадъци върху земната повърхност в полза на отпадъци, които са последица от оздравяване на терени, замърсени от стари отпадъци (Altlasten), при условие че терените са вписани в публичен регистър — Изключване на отпадъци, произхождащи от замърсен от стари отпадъци терен, разположен на територията на друга държава-членка
   Диспозитив
   Член 90, първа алинея ЕО се противопоставя на национална данъчна разпоредба като член 3, параграф 2, точка 1 от Закона за възстановяване на замърсените места (Altlastensanierungsgesetz) от 7 юни 1989 г., която освобождава от налога върху дългосрочното депониране на отпадъци в националните депа депонирането на отпадъци, които са последица от възстановяването или обезопасяването на замърсени или потенциално замърсени места, разположени само на националната територия, но изключва освобождаването на депонирането на отпадъци, които са последица от възстановяването или обезопасяването на места, разположени в други държави-членки.

      (1)  ОВ C 178, 29.7.2006 г.


title: Дело T-113/13 P: Определение на Общия съд от 20 септември 2013 г. — Van Neyghem/Съвет (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Повишаване — Процедура за повишаване за 2007 г. — Решение жалбоподателят да не бъде повишен в степен AST 7 — Отхвърляне на жалбата в първоинстанционното производство — Задължение за мотивиране — Член 266 ДФЕС — Жалба, която е частично явно недопустима, частично явно неоснователна)

text:
               16.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 336/25

         Определение на Общия съд от 20 септември 2013 г. — Van Neyghem/Съвет
   (Дело T-113/13 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура за повишаване за 2007 г. - Решение жалбоподателят да не бъде повишен в степен AST 7 - Отхвърляне на жалбата в първоинстанционното производство - Задължение за мотивиране - Член 266 ДФЕС - Жалба, която е частично явно недопустима, частично явно неоснователна)
   2013/C 336/54
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Kris Van Neyghem (Tienen, Белгия) (представител: M. Velardo)

      Друга страна в производството: Съвет на Европейски съюз (представители: M. Bauer и A. Bisch)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 12 декември 2012 г. по дело Van Neyghem/Съвет (F-77/11, все още непубликувано в Сборника), с която се иска отмяната на това решение

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-н Kris Van Neyghem понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски на Съвета на Европейския съюз в рамките на настоящото производство.

      (1)  ОВ C 147, 25.5.2013 г.


title: Дело C-220/11: Преюдициално запитване, отправено от Nejvyšší správní soud (Чешка република) на 11 май 2011 г. — Star Coaches s. r. o./Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu

text:
               23.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 219/8

         Преюдициално запитване, отправено от Nejvyšší správní soud (Чешка република) на 11 май 2011 г. — Star Coaches s. r. o./Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu
   (Дело C-220/11)
   2011/C 219/10
   Език на производството: чешки

      Запитваща юрисдикция

   Nejvyšší správní soud

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Star Coaches, s. r. o.

      Ответник: Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu

      Преюдициални въпроси

               1.

               Прилага ли се член 306 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) само за доставките, които туристически агенти са извършили на крайните потребители на туристическа услуга (пътуващи лица), или обхваща и доставките, които тези агенти са извършили на други лица (клиенти)?

               2.

               Трябва ли транспортното дружество, което предоставя единствено транспорт на лица, извършвайки автобусен транспорт за туристически агенции (а не пряко за пътуващите лица), и изобщо не предлага други услуги (по настаняване, информиране, консултиране и пр.), да се разглежда като туристически агент по смисъла на член 306 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност?

      (1)  ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело F-101/07: Иск, предявен на 3 октомври 2007 г. — Cova/Комисия на Европейските общности

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/73

         Иск, предявен на 3 октомври 2007 г. — Cova/Комисия на Европейските общности
   (Дело F-101/07)
   (2007/C 269/134)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Philippe Cova (Брюксел, Белгия) [представител: S. Pappas. lawyer]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решение на органа по назначаване от 29 юни 2007 г., доколкото то не предоставя предвидената в член 7, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица надбавка за заемане на длъжност с по-висока степен за период, надвишаващ една година,

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът изтъква следните правни основания:
   1.   Нарушение на член 7, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица от органа по назначаване:

               —

               Целта на член 7, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица е да осигури добрата приемственост в службата, когато свободна длъжност не е заета. Според тази разпоредба срочното заемане на длъжност трябва да бъде възможно най-кратко и поради тази причина администрацията е подтикната от законодателството да пристъпи без отлагане към прекратяване на това служебно правоотношение като назначи началник отдел на тази длъжност.

               —

                  „Продължителността на съвместителството не може да надвишава една година“ се отнася изключително до продължителността на срочно заеманата длъжност и не засяга възнаграждението, които ѝ съответства, ако периодът на срочното заемане надвишава една година.

               —

               Крайният срок от една година няма абсолютен характер, още повече че това не е крайният срок за длъжностното лице, а за администрацията, при това без да бъде той квалифициран като задължителен или обвързващ или императивен, поради което следва да се тълкува като силно напомняне за администрацията да попълни свободната длъжност възможно най-скоро.

         2.   Нарушение на задължението да се вземе предвид социалната сигурност на длъжностните лица и на принципа на добрата администрация

               —

               Гореспоменатото задължение включва, че когато вземе решение относно положението на длъжностно лице, органът следва да има предвид всички фактори, които могат да въздействат на решението му, и постъпвайки така, следва да вземе предвид не само интересите на службата, но и тези на засегнатите длъжностни лица.

               —

               В тази връзка принципът на добра администрация е често свързан с задължението да се вземе предвид социалната сигурност на длъжностните лица.

               —

               В настоящия случай Комисията не е изпълнила задълженията си, тъй като ѝ е било известно, че предишният началник отдел следва да бъда назначен на друга длъжност и е толерирала назначението на г-н Cova като ad interim за период по-дълъг от една година. Тълкуването на Комисията води до парадоксалното положение, че когато поверените отговорности за определения период са по-големи, то ищецът може да получи надбавка за заемане на длъжност с по-висока степен само в рамките на една година.


title: Дело C-188/14: Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia n ° 58 de Madrid (Испания), постъпило на 15 април 2014 г.  — Juan Pedro Ludeña Hormigos/Banco de Santander, S.A

text:
               14.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/3

         Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia no 58 de Madrid (Испания), постъпило на 15 април 2014 г. — Juan Pedro Ludeña Hormigos/Banco de Santander, S.A
   (Дело C-188/14)
   2014/C 223/04
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de Primera Instancia no 58 de Madrid

      Страни в главното производство

      Ищец: Juan Pedro Ludeña Hormigos

      Ответник: Banco de Santander, S.A.

      Преюдициални въпроси

               1)

               Съвместим ли е с общностната правна уредба член 22.1 от Закон 16/09 от 13 ноември 2009 г. за платежните услуги, който позволява на банкова институция да налага и/или да увеличава стойността на услуги, като изменя първоначално уговорените условия?

               2)

               Представлява ли достатъчна защита за ползвателя възможността да прекрати договора без разноски?

               3)

               Валидни ли са уговорените между страните договорни клаузи, които са съобразени с възможностите, предвидени в посочената в първия въпрос разпоредба?

               4)

               Накрая, в случай че отговорът на предходните въпроси е положителен, съвместим ли е с общностната правна уредба двумесечният срок за предизвестие?


title: Дело C-340/11: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal administratif de Montreuil (Франция) на 4 юли 2011 г. — Kapitalanlagegesellschaft mbH, au nom d' Alltri Inka/Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/34

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal administratif de Montreuil (Франция) на 4 юли 2011 г. — Kapitalanlagegesellschaft mbH, au nom d' Alltri Inka/Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État
   (Дело C-340/11)
   2011/C 269/66
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal administratif de Montreuil

      Страни в главното производство

      Ищец: Kapitalanlagegesellschaft mbH, au nom d' Alltri Inka

      Ответник: Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли положението на притежателите на дялове да се отчита наред с това на предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК)?

               2.

               В такъв случай, при какви условия спорното удържане при източника може да се счита за съответстващо на принципа на свободно движение на капитали?


title: Дело T-526/11: Жалба, подадена на 3 октомври 2011 г. — Igcar Chemicals/ECHA

text:
               26.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/41

         Жалба, подадена на 3 октомври 2011 г. — Igcar Chemicals/ECHA
   (Дело T-526/11)
   2011/C 347/74
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Igcar Chemicals, SL (Руби, Испания) (представител: L. Fernández Vaissieres, abogada)

      Ответник: Европейска агенция по химикали (ECHA)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви за жалбата за допустима и основателна,

               —

               да отмени частично обжалваното решение в частта, в която на жалбоподателя се фактурират административни такси, и да отмени въпросната фактура,

               —

               да осъди ECHA да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба се иска отмяна на Решение на Европейската агенция по химикали („ECHA“) номер SME(2011) 0572 от 3 август 2011 г. и вследствие на това отмяна на фактурата за административни разходи (фактура № 10028302 от 5 август 2011 г.).
   В това отношение дружеството жалбоподател напомня, че към онзи момент е имало предварителни регистрации за определени вещества, които е възнамерявало да регистрира. Преди тези регистрации то е било неправилно вписано като малко предприятие.
   През юни 2011 г., на основание член 13, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 340/2008 на Комисията относно таксите и плащанията, дължими на Европейската агенция по химикалите в съответствие с Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH) (наричан по-нататък „Регламента за таксите“), агенцията изисква от жалбоподателя да докаже, че е имал право да заплати регистрационна такса в намален размер. В отговор на това жалбоподателят заявява, че по своята големина предприятието му е средно и че поправка в този смисъл е направена в системата REACH-IT по негова инициатива и преди да му бъде съобщено посоченото по-горе изискване на ECHA.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет правни основания.

               1.

               Първото правно основание е свързано с твърдението, че Европейската комисия не е била компетентна да делегира на ECHA права да налага административна такса и че управителният съвет на ECHA не е бил компетентен да приеме Решение MB/29/2010 от 12 ноември 2010 г. („on the classification of charges for which services are levied“).

                           —

                           В това отношение жалбоподателят твърди, че предвиждайки в член 13, параграф 4 от Регламента за таксите право на ECHA да изисква административна такса, различна от регистрационната, която единствено допускат учредителните разпоредби за ECHA, Комисията е приела правила, надхвърлящи разрешеното с тези разпоредби, и че член 114 ДФЕС не е достатъчно основание за компетентността на Комисията или на ECHA.

               2.

               Второто правно основание е изведено от незаконосъобразното делегиране на права с член 13, параграф 4 от Регламента за таксите.

                           —

                           В това отношение жалбоподателят поддържа, че посочената разпоредба предоставя дискреционна власт на ECHA да налага административна такса, без да определя нейните цели, съдържание, обхват и срок, поради което член 2 от Решение MB/29/2010, и по-конкретно таблица 1 от приложението му, са незаконосъобразни.

               3.

               Третото правно основание е изведено от санкционния характер на Решение MB/29/2010.

                           —

                           В това отношение жалбоподателят твърди, че макар по силата на член 74, алинея първа 1 от основния регламент на ECHA агенцията да има право да фактурира услугите, които предоставя, съгласно член 74, параграф 3 от същия акт таксите, наред с другите източници на приходи за агенцията, се определят така, че да са достатъчни, за да покрият разходите по предоставяните услуги. Независимо от това, административна такса в предварително определен размер от 14 500 EUR не била оправдана предвид работата на ECHA по проверката, тъй като тази сума е несъразмерно висока от гледна точка на предоставените услуги. От друга страна, въпросните административни такси всъщност имали санкционен характер.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от нарушение на принципа на правната сигурност.

                           —

                           В това отношение жалбоподателят твърди, че системата REACH-IT не дава достатъчно информация на дружествата за санкциите, които могат да им бъдат наложени във връзка със задължението им да установят големината на предприятията си. От друга страна, агенцията не взела предвид обстоятелството, че жалбоподателят не е действал недобросъвестно и доброволното е поправил допусната грешка.

               5.

               Петото правно основание е изведено от нарушение на принципа на пропорционалност при определянето на разглежданите административни такси.


title: Дело C-642/13 P: Жалба, подадена на 4 декември 2013 г. от Villeroy & Boch — Belgium срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 16 септември 2013 г. по съединени дела T-373/10, T-374/10, T-382/10 и T-402/10, Villeroy & Boch/Комисия

text:
               15.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/23

         Жалба, подадена на 4 декември 2013 г. от Villeroy & Boch — Belgium срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 16 септември 2013 г. по съединени дела T-373/10, T-374/10, T-382/10 и T-402/10, Villeroy & Boch/Комисия
   (Дело C-642/13 P)
   2014/C 45/40
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Villeroy & Boch — Belgium (представители: O. W. Brouwer и N. Lorjé, Rechtsanwälte)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени Решението на Общия съд (четвърти състав) от 16 септември 2013 г. по съединени дела T-373/10, T-374/10, T-382/10 и T-402/10, Villeroy & Boch/Kommission, доколкото с него се отхвърлят исканията на жалбоподателя,

               —

               при условията на евентуалност да се отмени точка 1 от диспозитива на решението от 16 септември 2013 г. в частта, която се отнася до жалбоподателя,

               —

               отново при условията на евентуалност, да намали по справедливост наложената в член 2 от обжалваното решение от 23 юни 2010 г. глоба на жалбоподателя,

               —

               отново при условията на евентуалност да отмени решението на Общия съд от 16 септември 2013 г. и да върне делото на Общия съд,

               —

               Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.

      Основания и главни доводи

   Жалбоподателят счита, че обжалваното решение следва да се отмени на следните основания:

               1.

               С първото основание се твърди, че Общият съд е изопачил доказателствата, като неправилно не е взел предвид посочените от жалбоподателя факти, които според него са релевантни, и които са обсъдени в съдебно заседание пред Общия съд.

               2.

               С второто основание жалбоподателят оспорва включването на самостоятелно от фактическа и правна страна поведение към твърдяното едно-единствено, усложнено и продължено нарушение. Прилагането на принципа „едно-единствено, усложнено и продължено нарушение“ освен това нарушава правото на справедлив съдебен процес и на правилно осъществяване на правораздаването и задължението на Общия съд за контрол.

               3.

               С третото основание жалбоподателят твърди, че Общият съд не е упражнил правилно съдебния контрол, с което е нарушена ефективната съдебна защита, гарантирана в правото на Съюза.

               4.

               С четвъртото правно основание се твърди, че наложената глоба при всички случаи не се обосновава от направените при проверката изводи от Общия съд и е несъразмерна.


title: Дело C-225/13: Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Белгия) на 29 април 2013 г. — Ville d'Ottignies-Louvain-la-Neuve, Michel Tillieut, Willy Gregoire, Marc Lacroix/Région wallonne

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/13

         Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Белгия) на 29 април 2013 г. — Ville d'Ottignies-Louvain-la-Neuve, Michel Tillieut, Willy Gregoire, Marc Lacroix/Région wallonne
   (Дело C-225/13)
   2013/C 207/24
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Ville d'Ottignies-Louvain-la-Neuve, Michel Tillieut, Willy Gregoire, Marc Lacroix

      Ответник: Région wallonne

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 7 от Директива 75/442/ЕИО относно отпадъците (1) да се тълкува в смисъл, че може да се определи като план за управление на отпадъците нормативна разпоредба, според която, като изключение от правилото, че освен за местата, предвидени в плана за управление на отпадъците, не може да бъде издадено разрешение за нито един център за техническо зариване на отпадъците, за центровете за техническо зариване на отпадъците, за които преди влизането в сила на този план за управление на отпадъците е издадено разрешение, след влизане в сила на този план, може да се издадат нови разрешения за парцелите, за които се отнася разрешението, издадено преди влизането в сила на плана за управление на отпадъци?

               2.

               Може ли член 2, буква a) от Директива 2001/42/ЕО относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда (2) да се тълкува в смисъл, че включва в понятието за план и програма нормативна разпоредба, според която, като изключение от правилото, че освен за местата, предвидени в плана за управление на отпадъците, който се изисква по член 7 от Директива 75/442/ЕИО относно отпадъците, не може да бъде издадено разрешение за нито един център за техническо зариване на отпадъците, за центровете за техническо заравяне на отпадъците, за които преди влизането в сила на този план за управление на отпадъците е издадено разрешение, след влизане в сила на този план, може да се издаде ново разрешение за парцелите, за които се отнася разрешението, издадено преди влизането в сила на плана за управление на отпадъци?

               3.

               При утвърдителен отговор на втория въпрос, отговаря ли член 70, алинея 2 от Указа от 27 юни 1996 г. относно отпадъците, изменен с Указа от 16 октомври 2003 г., на предписаните с Директива 2001/42/ЕО изисквания за оценка на последиците?

      (1)  Директива75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 година относно отпадъците (ОВ L0194, стр. 39).

      (2)  Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 година относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда (OB L 197, стр. 30; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 135).


title: Дело C-155/12: Преюдициално запитване, отправено от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша) на 30 март 2012 г. — Minister Finansów/RR Donnelley Global Turnkey Solutions Poland Sp. z o.o.

text:
               23.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 184/3

         Преюдициално запитване, отправено от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша) на 30 март 2012 г. — Minister Finansów/RR Donnelley Global Turnkey Solutions Poland Sp. z o.o.
   (Дело C-155/12)
   2012/C 184/05
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Страни в главното производство

      Касатор: Minister Finansów

      Ответник по касационната жалба: RR Donnelley Global Turnkey Solutions Poland Sp. z o.o

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли членове 44 и 47 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) да се тълкуват в смисъл, че доставките на комплексните услуги по складиране, обхващащи приемането на стоките за складиране, подреждането им на подходящи за складирането им стелажи, съхраняването на тези стоки за съответните клиенти, предаването, разтоварването и натоварването на стоките, а по отношение на някои клиенти и преопаковането след индивидуално сортиране на доставените в общи опаковки материали, представляват доставки на услуги, свързани с недвижим имот, които съгласно член 47 от Директива 2006/112 се облагат на мястото, където се намира недвижимият имот?

               2.

               Или в този случай става въпрос за доставки на услуги, които съгласно член 44 от Директива 2006/112 се облагат на мястото, където получателят на доставяните услуги е установил трайно седалището на своята стопанска дейност или където има постоянен обект или при липса на такова установяване — по мястото на постоянния му адрес или по мястото на обичайното му пребиваване?


title: Дело T-391/17: Жалба, подадена на 28 юни 2017 г. — Румъния/Комисия

text:
               14.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/33

         Жалба, подадена на 28 юни 2017 г. — Румъния/Комисия
   (Дело T-391/17)
   (2017/C 269/45)
   Език на производството: румънски

      Страни

      Жалбоподател: Румъния (представители: R. Radu, C-M. Florescu, E. Gane и L. Liţu)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението (ЕС) на Комисията от 29 март 2017 година относно предложението за Европейска гражданска инициатива с наслов „Minority SafePack — one million signatures for diversity in Europe“,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на договорите на Европейския съюз по отношение на компетентността на Съюза

                           —

                           Предложението за гражданска инициатива е насочено изключително към подобряване на закрилата на правата на лицата, които принадлежат към национални и езикови малцинства, и няма пряка връзка с културното разнообразие по смисъла на разпоредбите на член 3 ДЕС и на член 167 ДФЕС.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушение на задължението за мотивиране, предвидено в член 296, втора алинея ДФЕС

                           —

                           Комисията се ограничава с това да изброи предложенията за актове, за които ще се събират декларации за подкрепа от страна на гражданите, и не излага никакъв правен довод, обосноваващ извода, че те попадат в кръга на нейните правомощия.


title: Дело T-892/16: Жалба, подадена на 19 декември 2016 г. — Apple Sales International и Apple Operations Europe/Комисия

text:
               20.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 53/37

         Жалба, подадена на 19 декември 2016 г. — Apple Sales International и Apple Operations Europe/Комисия
   (Дело T-892/16)
   (2017/C 053/46)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Apple Sales International (Корк, Ирландия) и Apple Operations Europe (Корк, Ирландия) (представители: A. von Bonin и E. van der Stok, lawyers, D. Beard QC, A. Bates, L. Osepciu и J. Bourke, Barristers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Европейската комисия от 30 август 2016 г. по Държавна помощ SA.38373 (2014/C) (ex 2014/NN) (ex 2014/CP), приложена от Ирландия по отношение на Apple;

               —

               при условията на евентуалност, да отмени решението частично и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателите.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излага четиринадесет основания.

               1.

               Първо основание, свързано с грешка от страна на Комисията при тълкуването на ирландското право.

                           —

                           Жалбоподателите считат, че като чуждестранни компании за Ирландия, те са били данъчнозадължени единствено за ирландския корпоративен данък по раздел 25 oт Taxes Consolidation Act 1997 във връзка с „облагаемата печалба“ за дейностите, извършени от ирландските им клонове. Становищата адекватно са отразили „облагаемата печалба“ и следователно не са предоставили предимство. Комисията също така е допуснала грешка, като е установила, че това разпределение на печалбата по раздел 25 трябва да се извърши по принципа на сделката между несвързани лица (наричан по-нататък „ПСНЛ“).

               2.

               Второ основание, състоящо се в твърдението, че ПСНЛ е неприложим като тест за държавната помощ при преценката на данъчните задължения съгласно член 107 ДФЕС.

                           —

                           Комисията неправилно е установила, че член 107, параграф 1 ДФЕС изисква от Ирландия да изчисли облагаемата печалба на жалбоподателите по раздел 25 в съответствие с ПСНЛ на Комисията.

               3.

               Трето основание, свързано с фундаментални грешки на Комисията относно дейностите на жалбоподателите извън Ирландия.

                           —

                           Комисията е допуснала фундаментални грешки, като не е признала, че носещите печалба дейности на жалбоподателите, по-специално развитието и търговията с интелектуална собственост („Apple IP“), са били контролирани и управлявани в Съединените щати. Печалбите от тези дейности следвало да се облагат в Съединените щати, а не в Ирландия. Комисията неправилно е взела предвид само протоколите от заседанията на управителните съвети на жалбоподателите и е игнорирала всички останали доказателства за дейностите.

               4.

               Четвърто основание, свързано с фундаментални грешки на Комисията относно дейностите на жалбоподателите в Ирландия.

                           —

                           Комисията не е признала, че ирландските клонове са извършвали само рутинни функции и не са участвали в развитието и търговията във връзка с Apple IP, които са донесли печалби.

               5.

               Пето основание, състоящо се в твърдението, че презумпциите на Комисията противоречат на тежестта на доказване, Насоките на ОИСР и единодушните експертни становища; заключението е вътрешно противоречиво.

                           —

                           Комисията е презумирала, че всички стратегически дейности на жалбоподателите, генериращи печалби, е следвало да бъдат счетени за такива на ирландските клонове, без да извърши надлежна оценка на доказателствата, включително подробните експертни становища, показващи, че печалбите не са били от дейности в Ирландия.

               6.

               Шесто основание, състоящо се в твърдението, че жалбоподателите са били третиране по същия начин, както и други чуждестранни данъчно задължени лица в Ирландия и спрямо тях не е било приложено избирателно отношение.

                           —

                           Комисията не е доказала избирателност: тя неправилно е третирала жалбоподателите така, все едно са били местни компании на Ирландия и на облагане са подлежали печалбите им в световен мащаб.

               7.

               Седмо основание, състоящо се в твърдението, че главните доводи трябва да бъдат отменени поради нарушение на съществено процесуално изискване.

                           —

                           Решението за образуване на производството не посочва основните мотиви. Ако ги беше посочило, Apple щеше да бъде в състояние да представи доказателства, които биха могли да променят изхода.

               8.

               Осмо основание, свързано с грешки във фактите и оценката при прилагането от страна на Комисията на МТНП по отношение на ирландските клонове по силата на доводите при условията на евентуалност.

                           —

                           Доводите на Комисията при условията на евентуалност или алтернативност неправилно отхвърлят експертните становища и не посочват какъв би трябвало да бъде правилният анализ на разпределението на печалбата.

               9.

               Девето основание, свързано с твърдението, че доводите при условията на алтернативност са опорочени поради нарушаване на съществени процесуални изисквания и явна грешка в преценката.

                           —

                           Комисията неправилно е сравнила становищата с други становища на Irish Revenue по отношение на трети страни, след като фактическите обстоятелства са били различни.

               10.

               Десето основание, свързано с твърдението, че доводите при условията на евентуалност или алтернативност не позволяват изчисляването на подлежащата на връщане сума.

                           —

                           Решението не съдържа никакви обяснения каква сума трябва да се възстанови по силата на доводите при условията на евентуалност или алтернативност, в противоречие с правилата за държавната помощ и принципа на правна сигурност.

               11.

               Единадесето основание, свързано с нарушение от страна на Комисията на принципите на правна сигурност и забрана за прилагане с обратна сила при издаването на разпореждане за възстановяване на твърдяната помощ.

               12.

               Дванадесето основание, свързано с липсата на надлежно и безпристрастно разследване.

               13.

               Тринадесето основание, свързано с нарушение на член 296 ДФЕС и на член 41, параграф 2, буква в) oт Хартата на основните права на Европейския съюз.

               14.

               Четиринадесето основание, състоящо се в твърдението, че решението надхвърля компетентността на Комисията по член 107, параграф 1 ДФЕС.

                           —

                           Комисията е нарушила правната сигурност, като е разпоредила връщане по силата на непредвидимо тълкуване на State aid law; не е разгледала относимите доказателства в противоречие със задължението ѝ за дължимата грижа; не е обосновала адекватно решението; надхвърлила е компетентността си по член 107 ДФЕС, като се е опитала да промени структурата на ирландската система за корпоративно облагане.


title: Дело C-29/07: Определение на председателя на Съда от 19 юли 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция

text:
               22.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/31

         Определение на председателя на Съда от 19 юли 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
   (Дело C-29/07) (1)

   (2007/C 315/56)

      Език на производството: гръцки

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 56, 10.3.2007 г.


title: Дело T-257/10: Жалба, подадена на 4 юни 2010 г. — Италия/Комисия

text:
               14.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/50

         Жалба, подадена на 4 юни 2010 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-257/10)
   ()
   2010/C 221/81
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Италианска република (представител: P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Комисията от 24 март 2010 г. C(2010) 1711 окончателен, с предмет държавна помощ № C 4/2003 (ex NN 102/2002);

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Италианската република подава жалба пред Общия съд на Европейския съюз срещу Решение на Комисията от 24 март 2010 г. C(2010) 1711 окончателен, с предмет държавна помощ № C 4/2003 (ex NN 102/2002), за която е изпратено уведомление с писмо от 25 март 2010 г. SG Greffe (2010) D/4224. С това решение, прието вследствие на Решение на Съда по дело C-494/06 P Комисия/Италия и WAM за отхвърляне на жалбата на Комисията срещу решението на Общия съд, с което се уважават жалбите, подадени от Италия и от дружество WAM срещу Решение 2006/177/ЕО на Комисията относно държавна помощ C 4/2003 (ex NN 102/2002), приведена в изпълнение от Италия в полза на дружество WAM, мерките за помощ върху лихвения процент, приети в полза на WAM S.p.A. по силата на Закон 394/81, и отнасящи се до подкрепа на италианския износ през 1995 г. и 2000 г. се квалифицират като несъвместими с общи пазар.
   В подкрепа на жалбата си Италианската република изтъква:

               Първо правно основание. Нарушение на член 4, параграф 5 на Регламент № 659/99/ЕО (1) и на принципа ne bis in idem. В това отношение се твърди, че предходното решение на Комисията, прието през 2004 г. относно същата помощ, е отменено в неговата цялост и с обратна сила от Първоинстанционния съд от Съда. Това предопределя мълчаливото съгласие на Комисията относно помощта, произтичащо от решението да се открие официална процедура по разследване през януари 2003 г. Освен това трябва да се приложи принципът ne bis in idem.

               Второ правно основание. Нарушение на член 108, параграфи 2 и 3 ДФЕС и на членове 4, 6, 7, 10, 13, 20 от Регламент (ЕО) № 659/99. Според Италианската република в новото решение се съдържа изцяло нова проверка на въпросната помощ. Следователно новото решение е трябвало да се приеме в резултат на състезателна официална процедура по разследване с държавата членка и съответните страни.

               Трето правно основание. Нарушение на силата на пресъдено нещо. Според жалбоподателя решенията на Общия съд и на Съда по повод на предходната помощ се ползват със сила на пресъдено нещо относно факта, че помощта не поставя в по-благоприятно положение износа, а разходите за навлизане на трети пазари и относно факта, че само общо извършени позовавания на принципите, свързани с държавните помощи, които засягат пряко вътрешния пазар, не са достатъчни, за да се мотивира решение с предмет помощ, която влияе пряко върху трети пазар и която освен това не е на висока стойност. В новото решение обаче Комисията не взема предвид силата на пресъдено нещо, а явно се придържа единствено към тези принципи.

               Четвърто правно основание. Нарушение на принципа на състезателното начало и на член 20 от Регламент (ЕО) № 659/99. Липса на разследване. По този въпрос жалбоподателят пояснява, че новото решение е било прието при използването като критерий за проверка на университетско изследване от 2009 г. относно предприятието получател, което Комисията не е предала на заинтересованите страни и което не е било предмет на каквото и до било обсъждане с тях преди приемането на новото решение.

               Пето правно основание. Нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС и на член 1, параграф 1, буква г) и член 2 от Регламент (ЕО) № 1998/2006. Нарушение на силата на пресъдено нещо. Състезателност. Италианската република счита, че въпросните помощи се обхващат от прилагането на Регламент 1998/2006 относно помощите „de minimis“, тъй като са на стойност под 200 000 EUR за три години. Поради тази причина те не представляват държавни помощи и следователно не трябва да бъдат предмет на уведомление. Този регламент се прилага, тъй като установеното обстоятелство, че не става въпрос за помощи при износ, е придобило сила на пресъдено нещо.

               Шесто правно основание. Нарушение на член 107, параграф 3, букви в) и д) ДФЕС и на член 4, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 70/2001. При всички положения става въпрос за съвместими помощи по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС, тъй като те са предназначени да допринесат за международното измерение на дейността на общностните предприятия. Решението не взема предвид тази проверка.

               Седмо правно основание. Нарушение на член 14 от Регламент (ЕО) № 659/99 и на принципа на пропорционалност. При всички положения стойността на помощта, която трябва да се възстанови, е изчислена прекомерно: ефективната помощ е резултат от разликата между референтния лихвен процент към момента на изплащането на отделните части от финансирането и субсидирания лихвен процент, а не от разликата между референтния лихвен процент, в сила към съответния (много по-ранен) момент, в който финансирането е било предоставено, и посоченият субсидиран лихвен процент.

         Италианската република изтъква и нарушение на задължението за мотивиране, както и нарушение на принципа на оправданите правни очаквания.

      (1)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


title: Дело T-299/13: Жалба, подадена на 31 май 2013 г. — El Corte Inglés/СХВП — Azzedine Alaïa (ALIA)

text:
               27.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/17

         Жалба, подадена на 31 май 2013 г. — El Corte Inglés/СХВП — Azzedine Alaïa (ALIA)
   (Дело T-299/13)
   2013/C 215/24
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания) (представители: E. Seijo Veiguela и J. L. Rivas Zurdo, abogados)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Azzedine Alaïa (Париж, Франция)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 15 март 2013 г. по преписка R 819/2012-2,

               —

               да осъди както СХВП, така и Azzedine Alaïa да заплатят съдебните разноски в настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „ALIA“ за стоки от класове 3, 14, 18 и 25 — заявка за регистрация на марка на Общността № 3 788 999.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Azzedine Alaïa.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: международна словна марка „ALAÏA“ и фигуративна марка на Общността „ALAÏA PARIS“ за стоки и услуги от класове 3, 16, 18, 20, 25 и 35 и нерегистрирана по-ранна марка „ALAÏA“.

      Решение на отдела по споровете: частично уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания:

               —

               нарушение на правило 20, параграф 6 и правило 50, параграф 1 от Регламент № 2868/95,

               —

               нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-448/13: Решение на Общия съд от 3 юни 2015 г. — Bora Creations/СХВП — Beauté prestige international („essence“) (Марка на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Общността „essence“ — Абсолютни основания за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (EО) № 207/2009 — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009)

text:
               20.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 236/35

         Решение на Общия съд от 3 юни 2015 г. — Bora Creations/СХВП — Beauté prestige international („essence“)
   (Дело T-448/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Общността „essence“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (EО) № 207/2009 - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009))
   (2015/C 236/46)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Bora Creations, SL (Ceuta, Испания) (представители: R. Lange, G. Hild и C. Pape, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: L. Rampini)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Beauté prestige international (Париж, Франция) (представители: T. de Haan и P. Péters, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на СХВП от 6 юни 2013 г. (преписка R 1085/2012 5) относно производство за обявяване на недействителност между Beaute Prestige International SA и Bora Creations, SL

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Bora Creations, SL да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 304, 19.10.2013 г.


title: Дело C-452/09: Решение на Съда (първи състав) от 19 май 2011 г. (преюдициално запитване от Corte di Appello di Firenze, Италия) — Tonina Enza Iaia, Andrea Moggio, Ugo Vassalle/Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Università degli studi di Pisa (Директива 82/76/ЕИО — Свобода на установяване и свободно предоставяне на услуги — Лекари — Придобиване на официален документ за професионална квалификация — Възнаграждение през периода на обучение — Петгодишна погасителна давност на правото за плащане на периодични възнаграждения)

text:
               9.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 204/8

         Решение на Съда (първи състав) от 19 май 2011 г. (преюдициално запитване от Corte di Appello di Firenze, Италия) — Tonina Enza Iaia, Andrea Moggio, Ugo Vassalle/Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Università degli studi di Pisa
   (Дело C-452/09) (1)

   (Директива 82/76/ЕИО - Свобода на установяване и свободно предоставяне на услуги - Лекари - Придобиване на официален документ за професионална квалификация - Възнаграждение през периода на обучение - Петгодишна погасителна давност на правото за плащане на периодични възнаграждения)
   2011/C 204/15
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Corte di Appello di Firenze

      Страни в главното производство

      Ищци: Tonina Enza Iaia, Andrea Moggio, Ugo Vassalle

      Ответници: Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Università degli studi di Pisa

      Предмет

   Преюдициално запитване — Corte di Appello di Firenze — Тълкуване на Директива 82/76/ЕИО на Съвета от 26 януари 1982 година за изменение на Директива 75/362/ЕИО за взаимното признаване на дипломи, удостоверения и други официални документи за професионална квалификация в областта на медицината, включваща и мерки за улесняване на действителното упражняване на правото на установяване и на свободно предоставяне на услуги, както и на Директива 75/363/ЕИО относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно лекарските дейности (ОВ L 43, стр. 21) — Обучение на лекари специалисти — Право на подходящо възнаграждение по време на обучението — Непосредствено действие при липсата на транспониране на директива — Възможност за държавата да повдигне възражение за изтичане на петгодишна или десетгодишна погасителна давност на произтичащо от посочената директива право за периода преди приемането на първия закон за транспониране

      Диспозитив

   Правото на Съюза не възпрепятства възможността държава членка да възрази, че е изтекъл разумен давностен срок, когато частноправен субект предяви срещу нея иск с оглед на защитата на предоставени му от дадена директива права, дори когато тази държава членка не е транспонирала правилно директивата, стига обаче нейните действия да не са довели до късното предявяване на иска. Констатирането от Съда на нарушението на правото на Съюза е без значение за началния момент на давностния срок, при положение че това нарушение е извън съмнение.

      (1)  ОВ C 24, 30.1.2010 г.


title: Дело T-156/04: Решение на Общия съд от 15 декември 2009 г. — EDF/Комисия (Държавни помощи — Помощи, предоставени от френските власти на EDF — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда нейното възстановяване — Процесуални права на бенефициера на помощта — Засягане на търговията между държавите членки — Критерий за частния инвеститор)

text:
               13.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/32

         Решение на Общия съд от 15 декември 2009 г. — EDF/Комисия
   (Дело T-156/04) (1)

   (Държавни помощи - Помощи, предоставени от френските власти на EDF - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда нейното възстановяване - Процесуални права на бенефициера на помощта - Засягане на търговията между държавите членки - Критерий за частния инвеститор)
   2010/C 37/41
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Électricité de France (EDF) (Париж, Франция) (представител: M. Debroux, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Buendía Sierra и C. Giolito)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Френска република (представители: G. de Bergues и A.-L. Vendrolini)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Iberdrola, SA (Bilbao, Испания) (представители: J. Ruiz Calzado и É. Barbier de La Serre, avocats)

      Предмет

   Искане за отмяна на членове 3 и 4 от Решението на Комисията относно мерки за помощ в полза на EDF и на сектора на електрическата и газовата промишленост (C 68/2002, N 504/2003 и C 25/2003), прието на 16 декември 2003 г.

      Диспозитив

               1.

               Отменя членове 3 и 4 от Решението на Комисията относно мерки за помощ в полза на EDF и на сектора на електрическата и газовата промишленост (C 68/2002, N 504/2003 и C 25/2003), прието на 16 декември 2003 г.

               2.

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Électricité de France (EDF).

               3.

               Френската република понася направените от нея съдебни разноски.

               4.

               Iberdrola, SA понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 179, 10.7.2004 г.


title: Дело T-455/11 P: Решение на Общия съд от 14 ноември 2013 г. — Европол/Kalmár (Обжалване — Публична служба — Персонал на Европол — Договор за определен срок — Уволнение — Задължение за мотивиране — Право на защита — Парично обезщетение)

text:
               21.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 377/12

         Решение на Общия съд от 14 ноември 2013 г. — Европол/Kalmár
   (Дело T-455/11 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Персонал на Европол - Договор за определен срок - Уволнение - Задължение за мотивиране - Право на защита - Парично обезщетение)
   2013/C 377/27
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска полицейска служба (Европол) (представители: D. Neumann, D. El Khoury и J. Arnould, подпомагани от D. Waelbroeck и E. Antypas, avocats)

      Друга страна в производството: Andreas Kalmár (Виена, Австрия) (представител: D. Coppens, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу Решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 26 май 2011 г. по дело Kalmár/Европол (F–83/09, все още непубликувано в Сборника), с която се иска частична отмяна на това решение.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Европейската полицейска служба (Европол) да понесе направените от нея съдебни разноски, както и да заплати съдебните разноски на г-н Andreas Kalmár, направени в рамките на производството пред настоящата съдебна инстанция.

      (1)  ОВ C 290, 1.10.2011 г.


title: Дело T-96/13: Решение на Общия съд от 28 октомври 2015 г. — Rot Front/СХВП — Rakhat („Маска“) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „Маcка“ — По-ранна нерегистрирана национална фигуративна марка „Маcка“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Прилагане на националното право от СХВП)

text:
               21.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 429/15

         Решение на Общия съд от 28 октомври 2015 г. — Rot Front/СХВП — Rakhat („Маска“)
   (Дело T-96/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „Маcка“ - По-ранна нерегистрирана национална фигуративна марка „Маcка“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Прилагане на националното право от СХВП))
   (2015/C 429/20)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Rot Front OAO (Москва, Русия) (представители: първоначално B. Térauda, впоследствие O. Spuhler и M. Geitz, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Rakhat AO (Алмати, Казахстан)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 28 ноември 2012 г. (преписка R 893/2012-2) относно производство по възражение между Rot Front OAO и Rakhat AO

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 28 ноември 2012 г. (преписка R 893/2012 2).

               2)

               СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Rot Front OAO.

      (1)  ОВ C 123, 27.4.2013 г.


title: Дело C-100/16 P: Жалба, подадена на 18 февруари 2016 г. от Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 9 декември 2015 г. по съединени дела T-233/11 и T-262/11, Гърция и Ellinikos Chrysos/Комисия

text:
               17.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 175/8

         Жалба, подадена на 18 февруари 2016 г. от Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 9 декември 2015 г. по съединени дела T-233/11 и T-262/11, Гърция и Ellinikos Chrysos/Комисия
   (Дело C-100/16 P)
   (2016/C 175/08)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou (представители: V. Christianos, I. Soufleros, dikigoroi)

      Други страни в производството: Република Гърция, Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд от 9 декември 2015 г. по съединени дела T-233/11 и T-262/11 и да върне делото на Общия съд за постановяване на решение.

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски

      Основания и основни доводи

               1.

               Съгласно обжалваното решение всички условия на член 107, параграф 1 от ДФЕС са били удовлетворени що се отнася до двете мерки за държавна помощ; първата мярка за държавна помощ се отнася до продажбата на Cassandra Mines на жалбоподателя на цена, която е по-ниска от пазарната цена. Втората мярка се отнася до освобождаването от данъци във връзка с оценката на земята на мините.

               2.

               Жалбоподателят посочва три основания за обжалване, две във връзка с първата мярка за държавна помощ и една във връзка с втората мярка за държавна помощ. По-конкретно:

                           —

                              Във връзка с първата мярка за държавна помощ: жалбоподателят излага, че преценката в обжалваното решение относно наличието на предимство е опорочена от грешки в правото, заедно с неправилни мотиви и процесуални нередовности що се отнася до оценката на мините.

                           —

                              Във връзка с първата мярка за държавна помощ: жалбоподателят излага, че преценката в обжалваното решение относно наличието на предимство е опорочена от грешки в правото, заедно с неправилни мотиви във връзка с оценката на земята.

                           —

                              Във връзка с втората мярка за държавна помощ: жалбоподателят излага, че преценката в обжалваното решение относно съществуването на предимство е опорочена от грешка в правото.


title: Дело T-334/14: Решение на Общия съд от 29 октомври 2015 г. — Roca Sanitario/СХВП — Villeroy & Boch (Едноръкохватков смесител за умивалник) (Промишлен дизайн на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ едноръкохватков смесител за умивалник — По-ранен промишлен дизайн на Общността — Основание за недействителност — Оригиналност — Информиран потребител — Степен на свобода на автора — Изчерпване на възможностите за нови разрешения — Различно общо впечатление — Член 6 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 6/2002)

text:
               21.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 429/22

         Решение на Общия съд от 29 октомври 2015 г. — Roca Sanitario/СХВП — Villeroy & Boch (Едноръкохватков смесител за умивалник)
   (Дело T-334/14) (1)

   ((Промишлен дизайн на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ едноръкохватков смесител за умивалник - По-ранен промишлен дизайн на Общността - Основание за недействителност - Оригиналност - Информиран потребител - Степен на свобода на автора - Изчерпване на възможностите за нови разрешения - Различно общо впечатление - Член 6 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 6/2002))
   (2015/C 429/28)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Roca Sanitario, SA (Барселона, Испания) (представител: R. Guerras Mazón, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Villeroy & Boch AG (Метлах, Германия)

      Предмет

   Жалба срещу решението на трети апелативен състав на СХВП от 21 февруари 2014 г. (преписка R 812/2012-3), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Villeroy & Boch AG и Roca Sanitario, SA.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Roca Sanitario, SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 261, 11.8.2014 г.