title: Дело C-104/13: Преюдициално запитване, отправено от Augstākās tiesas Senāts (Латвия) на 4 март 2013 г. — AS „Olainfarm“ /Latvijas Republikas Veselības ministrija, Zāļu valsts aģentūra

text:
               27.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 123/13

         Преюдициално запитване, отправено от Augstākās tiesas Senāts (Латвия) на 4 март 2013 г. — AS „Olainfarm“/Latvijas Republikas Veselības ministrija, Zāļu valsts aģentūra
   (Дело C-104/13)
   2013/C 123/20
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākās tiesas Senāts

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: AS „Olainfarm“

      Ответник: Latvijas Republikas Veselības ministrija, Zāļu valsts aģentūra

      Встъпила страна: AS „Grindeks“

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли член 10 или всяка друга разпоредба от Директива 2001/83/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба да се тълкуват в смисъл, че производителят на референтен лекарствен продукт има субективното право да обжалва решение на компетентния орган за регистриране на генеричен лекарствен продукт на друг производител, при което като референтен лекарствен продукт се използва лекарствения продукт, регистриран от производителя на референтния лекарствен продукт? С други думи, дава ли тази директива на производителят на референтния лекарствен продукт право на съдебна защита с цел да провери дали производителят на генеричния лекарствен продукт се е позовал правомерно и основателно на лекарствения продукт, регистриран от производителя на референтния лекарствен продукт, в съответствие с посочените разпоредби на член 10 от Директивата?

               2.

               При утвърдителен отговор на първия въпрос, трябва ли предвиденото в членове 10 и 10а от Директивата да се тълкува в смисъл, че лекарствен продукт, регистриран в съответствие с член 10а от посочената директива като утвърден лекарствен продукт, може да се използва като референтен лекарствен продукт по смисъла на член 10, параграф 2, буква a)?

      (1)  ОВ L 311, стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3.


title: Дело C-456/13 P: Решение на Съда (голям състав) от 28 април 2015 г. — T & L Sugars Ltd, Sidul Açúcares, Unipessoal Lda/Европейска комисия, Френска република, Съвет на Европейския съюз (Обжалване — Жалба за отмяна — Член 263, четвърта алинея ДФЕС — Право на жалба — Процесуална легитимация — Физически или юридически лица — Подзаконов акт, който не включва мерки за изпълнение — Акт, който засяга лично жалбоподателите — Право на ефективна съдебна защита — Извънредни мерки относно пускането на извънквотна захар и изоглюкоза на пазара на Съюза — Пазарна 2010/2011 година)

text:
               29.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/6

         Решение на Съда (голям състав) от 28 април 2015 г. — T & L Sugars Ltd, Sidul Açúcares, Unipessoal Lda/Европейска комисия, Френска република, Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-456/13 P) (1)

   ((Обжалване - Жалба за отмяна - Член 263, четвърта алинея ДФЕС - Право на жалба - Процесуална легитимация - Физически или юридически лица - Подзаконов акт, който не включва мерки за изпълнение - Акт, който засяга лично жалбоподателите - Право на ефективна съдебна защита - Извънредни мерки относно пускането на извънквотна захар и изоглюкоза на пазара на Съюза - Пазарна 2010/2011 година))
   (2015/C 213/09)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: T & L Sugars Ltd, Sidul Açúcares, Unipessoal Lda (представители: D. Waelbroeck, адвокат, D. Slater, Solicitor)

      Други страни в производството: Европейска комисия (представители: P. Ondrůšek и P. Rossi), Френска република (представители: G. de Bergues, D. Colas и C. Canda), Съвет на Европейския съюз (представители: É. Sitbon и A. Westerhof Löfflerová)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда T & L Sugars Ltd и Sidul Açúcares Unipessoal Lda да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 325, 9.11.2013 г.


title: Дело C-8/16: Определение на Съда (седми състав) от 7 април 2016 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Frosinone — Италия) — Наказателно производство срещу Paola Tonachella (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Идентични преюдициални въпроси — Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС — Свобода на установяване — Свободно предоставяне на услуги — Хазартни игри — Решение на Съда, с което се обявява за несъвместима с правото на Съюза национална правна уредба относно концесиите за дейност по събиране на залози — Реорганизация на системата посредством нов публичен търг — Безвъзмездно отстъпване на ползването на собствени материални и нематериални активи, които представляват система на управление и събиране на залози — Ограничаване — Императивни съображения от обществен интерес — Пропорционалност)

text:
               25.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/13

         Определение на Съда (седми състав) от 7 април 2016 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Frosinone — Италия) — Наказателно производство срещу Paola Tonachella
   (Дело C-8/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Идентични преюдициални въпроси - Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС - Свобода на установяване - Свободно предоставяне на услуги - Хазартни игри - Решение на Съда, с което се обявява за несъвместима с правото на Съюза национална правна уредба относно концесиите за дейност по събиране на залози - Реорганизация на системата посредством нов публичен търг - Безвъзмездно отстъпване на ползването на собствени материални и нематериални активи, които представляват система на управление и събиране на залози - Ограничаване - Императивни съображения от обществен интерес - Пропорционалност))
   (2016/C 270/16)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Frosinone

      Страна в главното производство

   Paola Tonachella

      Диспозитив

   Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат ограничителна национална разпоредба, като разглежданата в главното производство, която налага на концесионера задължение за безвъзмездно прехвърляне в случай на прекратяване на дейността поради изтичане на срока на концесията ползването на притежавани материални и нематериални активи, които представляват мрежа за управление и събиране на залози, при условие че това ограничение надвишава необходимото за постигането на действително преследваната с тази разпоредба цел, а това следва да се провери от запитващата юрисдикция.

      (1)  ОВ C 90, 7.3.2016 г.


title: Дело C-477/10 P: Решение на Съда (трети състав) от 28 юни 2012 г. — Европейска комисия/Agrofert Holding a.s., Polski Koncern Naftowy Orlen SA, Кралство Дания, Република Финландия, Кралство Швеция (Обжалване — Право на достъп до документите на институциите — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Документи относно производство за контрол върху концентрация между предприятия — Регламент (ЕО) № 139/2004 — Отказ на достъп — Изключения, свързани със защитата на целите на дейностите по разследване, на търговските интереси, на правните становища и на процеса на вземане на решения от институциите)

text:
               25.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 258/4

         Решение на Съда (трети състав) от 28 юни 2012 г. — Европейска комисия/Agrofert Holding a.s., Polski Koncern Naftowy Orlen SA, Кралство Дания, Република Финландия, Кралство Швеция
   (Дело C-477/10 P) (1)

   (Обжалване - Право на достъп до документите на институциите - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Документи относно производство за контрол върху концентрация между предприятия - Регламент (ЕО) № 139/2004 - Отказ на достъп - Изключения, свързани със защитата на целите на дейностите по разследване, на търговските интереси, на правните становища и на процеса на вземане на решения от институциите)
   2012/C 258/05
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: B. Smulders, P. Costa de Oliveira и V. Bottka)

      Други страни в производството: Agrofert Holding a.s (представители: R. Pokorný и D. Šalek, advokáti), Polski Koncern Naftowy Orlen SA (представители: S. Sołtysiński, K. Michałowska и. A. Krasowska-Skowrońska, avocats), Кралство Дания (представител: S. Juul Jørgensen), Република Финландия, Кралство Швеция (представители: K. Petkovska и S. Johannesson)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Общия съд (първи състав) от 7 юли 2010 г. по дело Arofert Holding a.s./Комисия (T-111/07), с което същият отменя Решение D(2007) 1360 на Комисията от 13 февруари 2007 г., с което на жалбоподателя се отказва достъп до някои непубликувани документи относно производство във връзка с концентрация между предприятия (преписка COMP/M.3543-PKN Orlen/Unipetrol)

      Диспозитив

               1.

               Отменя точка 2 от диспозитива на Решение на Общия съд на Европейския съюз от 7 юли 2010 г. по дело Agrofert Holding/Комисия (T-111/07), доколкото с нея се отменя Решение D(2007) 1360 на Европейската комисия от 13 февруари 2007 г., с което се отказва достъп до документите по дело COMP/M.3543 относно концентрацията между Polski Koncern Naftowy Orlen SA и Unipetrol, разменени между Комисията и нотифициращите страни и между Комисията и трети лица.

               2.

               Отменя точка 3 от диспозитива на обжалваното решение.

               3.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               4.

               Отхвърля жалбата, подадена от Agrofert Holding a.s. пред Общия съд на Европейския съюз, за отмяна на Решение D(2007) 1360 на Европейската комисия от 13 февруари 2007 г., с което се отказва достъп до документите по дело COMP/M.3543 относно концентрацията между Polski Koncern Naftowy Orlen SA и Unipetrol, разменени между Комисията и нотифициращите страни и между Комисията и трети лица.

               5.

               Европейската комисия и Agrofert Holding a.s. понасят съдебните разноски, направени от тях в първоинстанционното и в настоящото производство по обжалване.

               6.

               Polski Koncern Naftowy Orlen SA и Кралство Швеция понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 328, 4.12.2010 г.


title: Дело C-188/07: Решение на Съда (голям състав) от 24 юни 2008 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Commune de Mesquer/Total France SA, Total International Ltd (Директива 75/442/ЕИО — Управление на отпадъците — Понятие за отпадъци — Принцип замърсителят плаща — Притежател — Предишни притежатели — Производител на продукта, от който са произлезли отпадъците — Нефт и мазут — Корабокрушение — Международната конвенция за гражданска отговорност за щети от замърсяване с нефт — Международен фонд за обезщетение при щети, причинени от замърсяване с нефт)

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/10

         Решение на Съда (голям състав) от 24 юни 2008 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Commune de Mesquer/Total France SA, Total International Ltd
   (Дело C-188/07) (1)

   (Директива 75/442/ЕИО - Управление на отпадъците - Понятие за отпадъци - Принцип „замърсителят плаща“ - Притежател - Предишни притежатели - Производител на продукта, от който са произлезли отпадъците - Нефт и мазут - Корабокрушение - Международната конвенция за гражданска отговорност за щети от замърсяване с нефт - Международен фонд за обезщетение при щети, причинени от замърсяване с нефт)
   (2008/C 209/14)
   Език на производството: френски
   Препращаща юрисдикция
   Cour de cassation
   Страни в главното производство

      Ищец: Commune de Mesquer

      Ответници: Total France SA, Total International Ltd
   Предмет
   Преюдициално запитване — Cour de cassation — Тълкуване на член 1 от Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 година относно отпадъците (ОВ L 194, стр. 39), изменена с Директива 91/156/ЕИО от 18 март 1991 г. (ОВ L 78, стр. 32), и на категория Q4 от приложение I, както и на член 1, букви б) и в), и на член 15 от Директива 2006/12/EО на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2006 година относно отпадъците (ОВ L 114, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 16, стр. 45) — Понятие за отпадък — Включване на нефт и мазут, самостоятелно или смесени с вода и с пясък — Отговорност на производителя/притежателя на отпадъка в случай на превоз от трето лице
   Диспозитив

               1.

               Вещество като разглежданото в главното производство, а именно мазут, продаван за гориво, не представлява отпадък по смисъла на Директива 75/442 на Съвета от 15 юли 1975 година относно отпадъците, изменена с Решение 96/350/ЕО на Комисията от 24 май 1996 година, стига да се използва или с него да се търгува при икономически изгодни условия и да може действително да се използва като гориво, без да са необходими действия по предварителна преработка.

               2.

               Случайно разлят в морето нефт вследствие на корабокрушение, който се оказва смесен с вода и със седименти и се е разнесъл по протежение на брега на държава-членка, докато е достигнал самия бряг, представлява отпадък по смисъла на член 1, буква а) от Директива 75/442, изменена с Решение 96/350, стига този нефт вече да не може да се използва или с него да не може да се търгува без действия по предварителна преработка.

               3.

               За целите на прилагането на член 15 от Директива 75/442, изменена с Решение 96/350, към случаен разлив на нефт в морето, довел до замърсяване на бреговете на държава-членка:

                           —

                           националният съд може да приеме, че продавачът на този нефт и наемател на кораба, който го превозва, е производител на тези отпадъци по смисъла на член 1, буква б) от Директива 75/442, изменена с Решение 96/350, и поради това е и „предишен притежател“ за целите на прилагането на първата част от член 15, второ тире от тази директива, ако предвид доказателствата, които единствено този съд може да преценява, стигне до извода, че този продавач и наемател е допринесъл за риска от настъпването на причиненото от корабокрушението замърсяване, особено ако не е взел мерките за предотвратяване на такъв инцидент, каквито са мерките, свързани с избора на кораб;

                           —

                           ако се окаже, че разходите за обезвреждане на отпадъците, произлезли от случаен разлив на нефт в морето, не са покрити от FUND 92 или не могат да бъдат покрити поради надхвърлянето на тавана на предвиденото за това застрахователно събитие обезщетение, и че на основание на разпоредбите за ограничаване и/или освобождаване от отговорност националното право на държава-членка, включително произтичащото от международните конвенции, не допуска тези разходи да бъдат понесени от корабособственика и/или наемателя на кораба дори когато последните следва да се смятат за „притежатели“ по смисъла на член 1, буква в) от Директива 75/442, изменена с Решение 96/350, тогава това национално право трябва да дава възможност посочените разходи да бъдат понесени от производителя на продукта, от който са произлезли разпръснатите по този начин отпадъци, за да се гарантира правилното транспониране на член 15 от тази директива. Въпреки това, в съответствие с принципа „замърсителят плаща“ такъв производител може да бъде задължен да понесе тези разходи само ако със своята дейност е допринесъл за риска от настъпването на причиненото от корабокрушението замърсяване.

      (1)  ОВ C 129, 9.6.2007 г.


title: Дело T-273/16: Жалба, подадена на 30 май 2016 г. — Sun Media/EUIPO — Meta4 Spain (METAPORN)

text:
               25.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/55

         Жалба, подадена на 30 май 2016 г. — Sun Media/EUIPO — Meta4 Spain (METAPORN)
   (Дело T-273/16)
   (2016/C 270/62)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Sun Media Ltd (Централен Хонконг, Хонконг — Специален административен район на Китай) (представител: A. Schnider, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Meta4 Spain, SA (Лас Розас, Испания)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „METAPORN“ — заявка за регистрация № 11 819 281

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 3 март 2016 г. по съединени преписки R 653/2015-2 и R 674/2015-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO, и ако встъпи, и другата страна в производството пред EUIPO, да понесат направените от тях съдебни разноски и да компенсират разноските на жалбоподателя в производството пред Общия съд и в производството по обжалване пред EUIPO.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 75 и сл. от Регламент № 207/2009,

               —

               Неизпълнение от EUIPO на задължението му да упражнява правомощията си в съответствие с общите принципи на Европейския съюз.


title: Дело C-449/11 P: Решение на Съда (втори състав) от 5 декември 2013 г. — Solvay Solexis SpA/Европейска комисия (Обжалване — Картели — Европейски пазар на водороден пероксид и на натриев перборат — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО — Понятия за споразумение и за съгласувана практика — Понятие за едно-единствено продължавано нарушение — Изчисляване на глобата)

text:
               15.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/5

         Решение на Съда (втори състав) от 5 декември 2013 г. — Solvay Solexis SpA/Европейска комисия
   (Дело C-449/11 P) (1)

   (Обжалване - Картели - Европейски пазар на водороден пероксид и на натриев перборат - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Понятия за споразумение и за съгласувана практика - Понятие за едно-единствено продължавано нарушение - Изчисляване на глобата)
   2014/C 45/09
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Solvay Solexis SpA (представители: T. Salonico, G.L. Zampa и G. Barone, avvocati)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: V. Di Bucci, L Malferrari и B. Gencarelli)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Общия съд (шести разширен състав) от 16 юни 2011 г. по дело Solvay Solxis/Комисия (T-195/06), с което Общият съд отхвърля жалбата за частична отмяна на Решение C(2006) 1766 окончателен на Комисията от 3 май 2006 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/F/38.620 — Водороден пероксид и перборат), доколкото то се отнася до Solvay Solexis — Продължителност на нарушението — Понятие за споразумение и за съгласувана практика — Равно третиране — Задължение за мотивиране

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Solvay Solexis SpA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 311, 22.10.2011 г.


title: Дело T-520/16: Определение на Общия съд от 24 ноември 2016 г. — ED/EUIPO (Публична служба — Срочно нает служител — Работа от разстояние — Искане з продължаване — Отказ — Обжалване — Последващо признаване на инвалидност — Липса на основание за произнасяне)

text:
               23.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/37

         Определение на Общия съд от 24 ноември 2016 г. — ED/EUIPO
   (Дело T-520/16) (1)

   ((Публична служба - Срочно нает служител - Работа от разстояние - Искане з продължаване - Отказ - Обжалване - Последващо признаване на инвалидност - Липса на основание за произнасяне))
   (2017/C 022/51)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: ED (Барселона, Испания) (представител: S. Pappas, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Lukošiūtė)

      Предмет

   Подадено на основание член 270 ДФЕС искане за отмяна на решението на EUIPO от 15 януари 2014 г., с което се отхвърля искането на жалбоподателя от 26 септември 2013 г. да му бъде разрешено главно да продължи да работи от разстояние от Барселона (Испания) до оздравяването му, и на решението на председателя на EUIPO от 3 юни 2014 г., с което се отхвърля подадената от жалбоподателя по административен ред жалба на 7 февруари 2014 г.

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по настоящата жалба.

               2)

               ED понася една трета от направените от него съдебни разноски.

               3)

               Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) понася направените от нея съдебни разноски и две трети от разноските на ED.

      (1)  ОВ C 7, 12.1.2015 г. (дело, първоначално заведено пред Съда на публичната служба на Европейския съюз под номер F-93/14 и прехвърлено на Общия съд на Европейския съюз на 1.9.2016 г).


title: Дело T-274/16: Жалба, подадена на 27 май 2016 г. — Saleh Thabet/Съвет

text:
               25.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/56

         Жалба, подадена на 27 май 2016 г. — Saleh Thabet/Съвет
   (Дело T-274/16)
   (2016/C 270/63)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Suzanne Saleh Thabet (Кайро, Египет) (представители: B. Kennelly и J. Pobjoy, Barristers, G. Martin и M. Rushton, Solicitors)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение (ОВППС) 2016/411 на Съвета от 18 март 2016 г. за изменение на Решение 2011/172/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Египет (ОВ L 74, 2016 г., стр. 40), в частта, в която се отнася до жалбоподателя,

               —

               да обяви, че член 1, параграф 1 от Решение 2011/172/ОВППС на Съвета от 21 март 2011 г. относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Египет (ОВ L 76, 2011 г., стр. 63 и поправка в ОВ L 203, 2014 г., стр. 113) и член 2, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 270/2011 на Съвета от 21 март 2011 г. относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Египет (ОВ L 76, 2011 г., стр. 4) са неприложими в частта, в която се отнасят до жалбоподателя, и следователно да отмени Решение (ОВППС) 2016/411 в частта, в която се отнася до жалбоподателя,

               —

               да осъди Съвета да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага шест основания.

               1.

               Първо основание: Съветът не е посочил подходящо правно основание за член 1, параграф 1 от Решение 2011/172/ОВППС (наричано по-нататък „решението“) и за член 2, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 270/2011 (наричан по-нататък „регламентът“). Няма доказателства, че Съветът е извършил преценка на правното основание на член 1, параграф 1 от решението при приемането на Решение (ОВППС) 2016/411 (наричано по-нататък „обжалваното решение“), въпреки изричното задължение за това съгласно член 5 от решението. Обстоятелството, че член 1, параграф 1 може да е имал валидно правно основание при първоначалното му приемане на 21 март 2011 г. не осигурява на тази разпоредба правно основание, важащо до 2016 г. или след това.

               2.

               Второ основание: Съветът е нарушил правата на жалбоподателя по член 6, във връзка с членове 2 и 3 ДЕС, както и по членове 47 и 48 от Хартата на основните права на ЕС, като е приел, че в съдебните производства в Египет се спазват основните права на човека.

               3.

               Tрето основание: Съветът е допуснал явни грешки в преценката, като е приел, че е изпълнен критерият за включване на жалбоподателя в член 1, параграф 1 от решението и в член 2, параграф 1 от регламента.

               4.

               Четвърто основание: Съветът не е представил достатъчно мотиви, за да включи отново жалбоподателя.

               5.

               Пето основание: Съветът е нарушил правото на защита на жалбоподателя и правото на добра администрация и на ефективна съдебна защита. По-специално, Съветът не е разгледал надлежно и безпристрастно дали мотивите, поради които се приема за основателно повторното включване, са обосновани с оглед на изявленията на жалбоподателя преди повторното включване.

               6.

               Шесто основание: Съветът неоснователно и непропорционално е нарушил основните права на жалбоподателя, включително правата му на защита на собствеността и на добро име. Последиците от обжалваното решение за жалбоподателя са значителни по обхват, както по отношение на собствеността му, така и по отношение на доброто му име в световен мащаб. Съветът не е доказал, че замразяването на средствата и икономическите ресурси на жалбоподателя е свързано или обосновано със законосъобразна цел, и още по-малко, че е пропорционално на такава цел.


title: Дело C-528/06: Иск, предявен на 22 декември 2006 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия

text:
               24.2.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 42/18

         Иск, предявен на 22 декември 2006 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия
   (Дело C-528/06)
   (2007/C 42/31)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представлявана от: E. Montaguti, представител)

      Ответник: Кралство Белгия
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приело законовите, подзаконови и административни разпоредби, необходими за привеждане в съответствие с Директива 2003/98/ЕО (1) от 17 ноември 2003 година относно повторната употреба на информацията в обществения сектор, и че в хода на производството не е съобщило на Комисията за наличието на такива, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията, които му се следват по силата на тази директива.

               —

               да се осъди Кралство Белгия да заплати разноските.

         Правни основания и главни доводи
   Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 1-ви юли 2005 година.

      (1)  ОВ L 345, стр. 90.


title: Дело C-237/07: Преюдициално запитване, направено от Bundesverwaltungsgerichts (Германия) на 14 май 2007 г. — Dieter Janecek/Freistaat Bayern

text:
               4.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/18

         Преюдициално запитване, направено от Bundesverwaltungsgerichts (Германия) на 14 май 2007 г. — Dieter Janecek/Freistaat Bayern
   (Дело C-237/07)
   (2007/C 183/29)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Bundesverwaltungsgericht
   Страни в главното производство

      Ищец: Dieter Janecek

      Ответник: Freistaat Bayern
   Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 7, трети параграф от Директива 96/62/ЕО на Съвета от 27 септември 1996 година относно оценката и управлението на качеството на околния въздух (1) да се тълкува в смисъл, че на трето лице с увредено здраве се предоставя субективното право на изготвяне на план за действие, дори когато независимо от този план, тя е в състояние да упражни правото си на защита срещу причиненото от превишаване на пределно допустимите стойности на емисии на фини частици PM10 вредно въздействие върху здравето чрез иск, който има за цел да задължи администрацията да предприеме необходимите мерки?

               2)

               В случай на положителен отговор на първия въпрос, има ли право третата страна, засегната от вредното за здравето замърсяване с фини частици PM10, да изготви план за действие, който определя краткосрочно мерките, които следва да се предприемат, за да се осигури стриктно спазване на пределно допустимите стойности на емисии на фини частици PM10?

               3)

               При отрицателен отговор на втория въпрос, в каква степен трябва чрез предвидените в план за действие мерки да се намали риска от превишаване на пределно допустимите стойности и от ограничаване на продължителността на подобни явления? Може ли въз основа на принципа на постепенния подход планът за действие да се ограничи до мерки, които не гарантират спазване на пределно допустимите стойности, но които въпреки това в краткосрочен план допринасят за подобряване на качеството на околния въздух?

      (1)  ОВ L 296, стр. 55.


title: Дело C-63/09: Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Mercantil n o 4, Барселона (Испания) на 13 февруари 2009 г. — Axel Walz/Clickair S.A.

text:
               1.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/11

         Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Mercantil no 4, Барселона (Испания) на 13 февруари 2009 г. — Axel Walz/Clickair S.A.
   (Дело C-63/09)
   2009/C 102/16
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de lo Mercantil no 4, Барселона

      Страни в главното производство

      Ищец: Axel Walz

      Ответник: Clickair S.A.

      Преюдициален въпрос

   Лимитите на отговорността, посочени в член 22, точка 2 от Конвенцията за уеднаквяване на някои правила за международния въздушен превоз, подписана в Монреал на 28 май 1999 г., включва ли както имуществените, така и неимуществените вреди, настъпили в резултат на загубата на багаж?


title: Дело T-457/13 P: Жалба, подадена на 28 август 2013 г. от CC срещу решението, постановено на 11 юли 2013 г. от Съда на публичната служба по дело F-9/12, CC/Парламент

text:
               9.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 325/42

         Жалба, подадена на 28 август 2013 г. от CC срещу решението, постановено на 11 юли 2013 г. от Съда на публичната служба по дело F-9/12, CC/Парламент
   (Дело T-457/13 P)
   2013/C 325/70
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: CC (Bridel, Люксембург) (представител: G. Maximini, avocat)

      Друга страна в производството: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението, постановено на 11 юли 2013 г. от Съда на публичната служба (СПС) по дело F-9/12 (CC/Европейски парламент),

               —

               вследствие на това да уважи искането на жалбоподателя за обезщетение за вредите, претърпени в резултат на поведението на насрещната страна,

               —

               да се произнесе в съответствие с исканията, предявени от жалбоподателя пред първата инстанция,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски по производствата пред двете инстанции.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага осем правни основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Първото правно основание е изведено от това, че СПС неправилно е пропуснал да разпореди събирането на необходимите доказателства, поради което е допуснал явна грешка в преценката относно загубата на възможност за жалбоподателя да бъде назначен на работа в Парламента от юни 2005 г.

               2.

               Второто правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото и от явна грешка в преценката и, при условията на евентуалност, от изопачаване на фактите, когато СПС приема, че Съветът е бил уведомен за съществуването на списък с резерви за назначения, в който фигурира името на жалбоподателя.

               3.

               Третото правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото, от явна грешка в преценката, от изопачаване на фактите, от липса на мотиви и на отговор на правно основание, тъй като СПС не е отговорил на повдигнатите от жалбоподателя правни основания, отнасящи се до пречките, създавани от Парламента, да бъде назначен на работа от институциите и органите на Съюза, до липсата на информация относно съществуването на списъка с резерви за назначения, и до факта, че EPSO е получила разрешение да впише жалбоподателя в своята база данни и да разпространи тази информация.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото и от изопачаване на фактите, тъй като СПС i) неправилно е приел, че Парламентът не е имал правно задължение да разпространява списъка с резерви за назначения до всички институции и органи на Съюза, ii) не е извел последиците от нарушението на принципа на равно третиране, на добра администрация и на правна сигурност и iii) е пропуснал да разгледа документи.

               5.

               Петото правно основание е изведено от изопачаване на фактите и от явна грешка в преценката относно информацията за продължаване на валидността на списъка с резерви за назначения, тъй като СПС е направил извода, че Съветът и останалите институции и органи на Съюза са знаели за продължаването на валидността на списъка с резерви за назначения между юни и август 2007 г.

               6.

               Шестото правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото, от явна грешка в преценката, от изопачаване на фактите и от пропуск те да бъдат изследвани, тъй като СПС е приел, че продължаването на срока на валидност на списъка с резерви за назначения по отношение на останалите успешно преминали процедурата по подбор не означава неравно третиране по отношение на жалбоподателя.

               7.

               Седмото правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото и от явна грешка в преценката, тъй като СПС не е направил изводите, които се налагат вследствие на унищожаването от Парламента на документите, отнасящи се до положението на жалбоподателя.

               8.

               Осмото правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото, от явна грешка в преценката и при условията на евентуалност, от изопачаване на фактите, от несъбирането на доказателства и от липсата на мотиви, тъй като СПС не е взел предвид действителното положение на жалбоподателя и неправилното отношение на Парламента при анализа на наличието на загуба на възможност за назначаване и при оценката на претърпяната вреда.


title: Дело T-63/08: Жалба, подадена на 6 февруари 2008 г. — Cementir Italia/Комисия

text:
               12.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 92/40

         Жалба, подадена на 6 февруари 2008 г. — Cementir Italia/Комисия
   (Дело T-63/08)
   (2008/C 92/80)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Cementir Italia Srl (Рим, Италия) (представители: T. Salonico, G. Pellegrino, G. Pellegrino, G. Barone, avvocati)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               обжалваното решение да се обяви за незаконосъобразно и същото да се отмени изцяло, тъй като определя като държавна помощ оспорваната мярка, която всъщност е законно продължение на обезщетителна мярка, приета от италианската държава в полза на Terni SpA (и неговите правоприемници) като компенсация за отчуждаването на неговите електрически инсталации през 1962-1963 година,

               —

               ответникът да се осъди да заплати съдебните разноски,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени решението в частта, която:

                           а)

                           установява, че Италия незаконно е предоставила държавна помощ на ThyssenKrupp, Cementir и Nuova Terni Industrie Chimiche в нарушение на член 88, параграф 3 от Договора за ЕО;

                           б)

                           установява, че има суми, които следва да бъдат възстановени от ThyssenKrupp, Cementir и Nuova Terni Industrie Chimiche и съответно

                           в)

                           разпорежда на Италия незабавно да поиска възстановяване на тези суми заедно с лихвите;

               —

               при условията на евентуалност спрямо предходното, да се отмени обжалваното решение в частта, която разпорежда на Италия незабавно да поиска възстановяване на помощта заедно с лихвите, тъй като това възстановяване нарушава общия принцип за защита на оправданите правни очаквания.

         Правни основания и основни доводи
   Правните основания и основни доводи са същите като посочените по дело Т-62/08 ThyssenKrupp/Комисия.


title: Дело C-294/06: Решение на Съда (трети състав) от 24 януари 2008 г. (преюдициално запитване, отправено от Court of Appeal — Обединеното кралство) — The Queen, Ezgi Payir, Burhan Akyuz, Birol Ozturk/Secretary of State for the Home Department (Споразумение за асоцииране между ЕИО и Турция — Свободно движение на работници — Решение № 1/80 на Съвета по асоцииране — Член 6, параграф 1, първо тире — Работник, принадлежащ към редовния пазар на труда — Разрешение за влизане в качеството на студент или на лице au pair — Отражение върху правото на пребиваване)

text:
               8.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/10

         Решение на Съда (трети състав) от 24 януари 2008 г. (преюдициално запитване, отправено от Court of Appeal — Обединеното кралство) — The Queen, Ezgi Payir, Burhan Akyuz, Birol Ozturk/Secretary of State for the Home Department
   (Дело C-294/06) (1)

   (Споразумение за асоцииране между ЕИО и Турция - Свободно движение на работници - Решение № 1/80 на Съвета по асоцииране - Член 6, параграф 1, първо тире - Работник, принадлежащ към редовния пазар на труда - Разрешение за влизане в качеството на студент или на лице „au pair“ - Отражение върху правото на пребиваване)
   (2008/C 64/13)
   Език на производството: английски
   Препращаща юрисдикция
   Court of Appeal
   Страни в главното производство

      Ищец: The Queen, Ezgi Payir, Burhan Akyuz, Birol Ozturk

      Ответник: Secretary of State for the Home Department
   Предмет
   Преюдициално запитване — Court of Appeal — Тълкуване на член 6, параграф 1 от Решение № 1/80 на Съвета по асоцииране ЕИО/Турция — Понятие за работник, принадлежащ към редовния пазар на труда на държава-членка — Наета като au pair турска гражданка, която получила разрешително за пребиваване за срок от две години, за да продължи упражняването на тази дейност — Турски граждани, притежатели на разрешително за пребиваване с цел посещаване на учебен курс и на разрешително за работа, позволяващо най-много 20 часа труд седмично през учебната година
   Диспозитив
   Обстоятелството, че на турски гражданин е било разрешено влизане на територията на държава-членка в качеството на лице „au pair“ или на студент, не може да го лиши от качеството „работник“ и да му попречи да принадлежи към „редовния пазар на труда“ на тази държава-членка по смисъла на член 6, параграф 1 от Решение № 1/80 на Съвета по асоцииране от 19 септември 1980 година относно развиване на асоциирането. Следователно това обстоятелство не може да попречи на този гражданин да се позове на тази разпоредба, за да получи подновяване на своето разрешително за работа и да се ползва от свързаното с него право на пребиваване.

      (1)  ОВ C 237, 30.9.2006 г.


title: Дело T-422/07: Решение на Общия съд от 18 януари 2012 г. — Djebel — SGPS/Комисия (Държавни помощи — Схема за помощи, предназначена за насърчаване на съвременни и конкурентни предприемачески стратегии — Помощ, предвидена в полза на търговско дружество под формата на заем при изключително изгодни условия във връзка с инвестиция на това дружество в Бразилия — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар — Задължение за мотивиране — Нарушаване на конкуренцията — Засягане на търговията между държавите членки — Равно третиране)

text:
               25.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 58/7

         Решение на Общия съд от 18 януари 2012 г. — Djebel — SGPS/Комисия
   (Дело T-422/07) (1)

   (Държавни помощи - Схема за помощи, предназначена за насърчаване на съвременни и конкурентни предприемачески стратегии - Помощ, предвидена в полза на търговско дружество под формата на заем при изключително изгодни условия във връзка с инвестиция на това дружество в Бразилия - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар - Задължение за мотивиране - Нарушаване на конкуренцията - Засягане на търговията между държавите членки - Равно третиране)
   2012/C 58/11
   Език на производството: португалски

      Страни

      Жалбоподател: Djebel — SGPS SA (Funchal, Португалия) (представители: M. Andrade Neves и S. Castro Caldeira, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: M. Afonso и B. Martenczuk)

      Предмет

   Жалба за отмяна на Решение 2007/582/ЕО на Комисията от 10 май 2007 година относно държавна помощ C 4/2006 (ex N 180/2005) — Португалия — помощ за Djebel (ОВ L 219, стр. 30)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Djebel — SGPS, SA да заплати направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 64, 8.3.2008 г.


title: Дело C-569/12 P: Жалба, подадена на 29 ноември 2012 г. от Emil Micsunescu срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 25 септември 2012 г. по дело T-314/12, Micsunescu/Комисия

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/53

         Жалба, подадена на 29 ноември 2012 г. от Emil Micsunescu срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 25 септември 2012 г. по дело T-314/12, Micsunescu/Комисия
   (Дело C-569/12 P)
   2013/C 225/97
   Език на производството: английски4

      Страни

      Жалбоподател: Emil Micsunescu (представител: R. Neagu, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия
   С определение от 27 юни 2013 г. Съдът (седми състав) постанови, че жалбата е недопустима.


title: Дело C-278/15 P: Жалба, подадена на 4 юни 2016 г. от Royal County of Berkshire Polo Club Ltd срещу решението на Общия съд (девети състав), постановено на 26 март 2015 г. по дело T-581/13 — Royal County of Berkshire Polo Club/СХВП

text:
               25.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/13

         Жалба, подадена на 4 юни 2016 г. от Royal County of Berkshire Polo Club Ltd срещу решението на Общия съд (девети състав), постановено на 26 март 2015 г. по дело T-581/13 — Royal County of Berkshire Polo Club/СХВП
   (Дело C-278/15 P)
   (2016/C 270/17)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Royal County of Berkshire Polo Club Ltd (представител: J. Maitland-Walker, Solicitor)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
   С определение от 14 януари 2016 г. Съдът (шести състав) обявява жалбата за недопустима.


title: Дело T-120/07 R: Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 11 октомври 2007 г. — MB Immobilien/Комисия (Обезпечително производство — Държавни помощи в новите Länder — Задължение за възстановяване — Молба за спиране на изпълнението — Неотложност — Балансиране на интереси)

text:
               9.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/23

         Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 11 октомври 2007 г. — MB Immobilien/Комисия
   (Дело T-120/07 R)
   (Обезпечително производство - Държавни помощи в новите Länder - Задължение за възстановяване - Молба за спиране на изпълнението - Неотложност - Балансиране на интереси)
   (2008/C 37/34)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: MB Immobilien Verwaltungs GmbH (Neukirch, Германия) (представител: G. Brüggen, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: K. Gross и T. Scharf)
   Предмет
   Молба за спиране на изпълнението на Решение 2007/492/ЕО на Комисията от 24 януари 2007 г. относно държавна помощ C 38/2005 (ex NN 52/2004), предоставена от Германия на групата Biria (ОВ L 183, стр. 27)
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2)

               Първоинстанционният съд не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-257/07 R: Определение на съдията по обезпечителното производство от 28 септември 2007 г. — Франция/Комисия ( Обезпечително производство — Ветеринарно-санитарна политика — Регламент (ЕО) № 999/2001 — Ликвидиране на някои трансмисивни спонгиформни енцефалопатии — Регламент (ЕО) № 727/2007 — Молба за спиране на изпълнението — Fumus boni juris — Неотложност — Балансиране на интереси )

text:
               24.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/28

         Определение на съдията по обезпечителното производство от 28 септември 2007 г. — Франция/Комисия
   (Дело T-257/07 R)
   („Обезпечително производство - Ветеринарно-санитарна политика - Регламент (ЕО) № 999/2001 - Ликвидиране на някои трансмисивни спонгиформни енцефалопатии - Регламент (ЕО) № 727/2007 - Молба за спиране на изпълнението - Fumus boni juris - Неотложност - Балансиране на интереси“)
   (2007/C 283/51)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Френска република (представители: E. Belliard, G. de Bergues, R. Loosli и A. During)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представител: M. Nolin)
   Предмет
   Молба за спиране на изпълнението на точка 3 от приложението към Регламент (ЕО) № 727/2007 на Комисията от 26 юни 2007 година за изменение на приложения I, III, VII и X към Регламент (ЕО) № 999/2001 на Европейския парламент и на Съвета за определяне на правила за превенция, контрол и ликвидиране на някои трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (ОВ L 165, стр. 8), доколкото с нея се въвеждат, в глава A от приложение VII към Регламент (ЕО) № 999/2001 от 22 май 2001 г. (ОВ L 147, стр. 1), точка 2.3, буква б), iii), точка 2.3, буква г) и точка 4.
   Диспозитив

               1)

               Прилагането на точка 3 от приложението към Регламент (ЕО) № 727/2007 на Комисията от 26 юни 2007 година за изменение на приложения I, III, VII и X към Регламент (ЕО) № 999/2001 на Европейския парламент и на Съвета за определяне на правила за превенция, контрол и ликвидиране на някои трансмисивни спонгиформни енцефалопатии се спира до обявяване на решението по главното производство доколкото с нея се въвеждат, в глава A от приложение VII към Регламент (ЕО) № 999/2001 от 22 май 2001 г., точка 2.3, буква б), iii), точка 2.3, буква г) и точка 4.

               2)

               Първоинстанционният съд не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-357/10: Жалба, подадена на 27 август 2010 г. — Kraft Foods Schweiz/СХВП — Compañía Nacional de Chocolates (CORONA)

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/56

      Жалба, подадена на 27 август 2010 г. — Kraft Foods Schweiz/СХВП — Compañía Nacional de Chocolates (CORONA)
      (Дело T-357/10)
      ()
      (2010/C 288/104)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Kraft Foods Schweiz Holding GmbH (Zug, Швейцария) (представители: P. Péters и T. de Haan, lawyers)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Compañía Nacional de Chocolates SA (Medellín, Колумбия)

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 29 юни 2010 година по преписка R 696/2009-4 и

                  —

                  да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

         Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав

         Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка „CORONA“ за стоки от клас 30

         Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят

         Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: регистрация № 20671 в Естония на словната марка „KARUNA“ за стоки от клас 30; регистрация № M36592 в Латвия на словната марка „KARUNA“ за стоки от клас 30; регистрация № 28143 в Литва за словната марка „KARŪNA“ за стоки от клас 30

         Решение на отдела по споровете: уважава възражението.

         Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по споровете и отхвърля възражението.

         Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно е изключил възможността да съществува вероятност от объркване; нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав е преценил неправилно, че марките не са сходни или идентични.


title: Дело C-326/16 P: Жалба, подадена на 9 юли 2016 г. от LL срещу определението, постановено от Общия съд (седми състав) на 19 април 2016 г. по дело T-615/15, LL/Европейски парламент

text:
               19.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 343/25

         Жалба, подадена на 9 юли 2016 г. от LL срещу определението, постановено от Общия съд (седми състав) на 19 април 2016 г. по дело T-615/15, LL/Европейски парламент
   (Дело C-326/16 P)
   (2016/C 343/38)
   Език на производството: литовски

      Страни

      Жалбоподател: LL (представител: J. Petrulionis, advokatas)

      Друга страна в производството: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

               —

               да отмени Определение на Общия съд на Европейския съюз (седми състав), обявено на 19 април 2016 г. по дело T-615/15, с което се отхвърля искането на жалбоподателя за отмяна, на първо място, на решение D(2014) 15503 на Генералния секретар на Европейския парламент от 17 април 2014 г., с което от жалбоподателя е поискано да върне платената му неправилно надбавка за парламентарни сътрудници, и на второ място, на дебитно известие № 2014-575 от 5 май 2014 г.;

               —

               да върне делото за ново разглеждане.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят се позовава на пет основания.

               1.

               В определението си Общият съд на Европейския съюз не разгледал и не оценил изцяло, правилно, изчерпателно и обективно всички релевантни и представени в жалбата писмени доказателства, въз основа на които може за да се установи надлежно и правилно срокът за обжалване, и поради това в определението стигнал до изводи, които не съответстват на документите по делото и на посочените в жалбата правни разпоредби, и по-специално, че „жалба[та] е подадена повече от 17 месеца след последната дата“, „… жалбоподателят не установил и дори не посочил, че са налице … обстоятелства, поради които на основание първа алинея на член 45 от Статута на Съда на Европейския съюз въпросният срок може да не бъде спазен …“ и „… жалбата трябва да бъде отхвърлена като явно недопустима, тъй като е просрочена…“.

               2.

               В определението Общият съд не приложил правилно член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз, нарушил член 72 от Мерките за прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент и преценил неправилно възможностите за прилагане на член 45 от Статута на Съда на Европейския съюз, доколкото:

                           —

                           като бивш член на Европейския парламент жалбоподателят не се съгласил с решението на Генералния секретар на Европейския парламент (и с приетото на това основание дебитно известие) и го счел за неоснователно, упражнил правото си и изпълнил изискванията по член 72 от Мерките за прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент, подавайки оплакване във връзка с решението първо до квесторите и след това до Службата и до председателя на Европейския парламент;

                           —

                           правото на жалбоподателя да подаде жалба пред Общия съд за отмяна на решението на Генералния секретар на Европейския парламент и на приетото на това основание дебитно известие възникнало едва впоследствие, когато на 10 септември 2015 г. жалбоподателят получил електронно писмо от представител на Европейския парламент, а заедно с него, освен другите документи, и окончателно писмо № 311354 от 26 юни 2015 г. от председателя на Европейския парламент по член 72, параграф 3 от Мерките за прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент;

                           —

                           двумесечният срок, в който жалбоподателят е можел да подаде жалба пред Общия съд за отмяна на решението на Генералния секретар на Европейския парламент и на приетото на това основание дебитно известие, започнал да тече именно в деня, в който е получено окончателно писмо № 311354 от 26 юни 2015 г. от председателя на Европейския парламент по член 72, параграф 3 от Мерките за прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент, тоест, на 10 септември 2015 г., съгласно шеста алинея на член 263 от ДФЕС

                           —

                           предвид това и съгласно шеста алинея на член 263 от ДФЕС, срокът да подаване на жалба пред Общият съд е изтекъл на 10 декември 2015 г. Жалбата е получена в секретариата на Общия съд на 4 ноември 2015 г. Това означава, че предвиденият в шеста алинея на член 263 от ДФЕС двумесечен срок за обжалване е спазен и жалбата не е „просрочена“;

                           —

                           в определението Общият съд изобщо не извършил преценка на посочените или предвидени в разпоредбите на член 72 от Мерките за прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент документи и обстоятелства, разпоредби, които жалбоподателят отбелязал и на основание на които подал оплакване срещу решението на Генералния секретар на Европейския парламент и дебитното известие в рамките на досъдебна процедура;

                           —

                           с определението Общият съд не само нарушил правата и интересите на жалбоподателя, но и приложил неправилно член 263 от ДФЕС, като при това не спазил и член 72 от Мерките за прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент;

                           —

                           освен това в определението Общият съд неправилно и неоснователно установил, че не е възможно да се приложи член 45 от Статута на Съда. Прилагането на процедурата за досъдебно разглеждане на спора, активното, старателно, внимателно и съзнателно поведение на жалбоподателя, времето, по което са получени документите, и други обстоятелства потвърждават факта, че макар в разглеждания случай да е счетено, че срокът за обжалване е изтекъл, този срок би трябвало да бъде подновен, тъй като той не е спазен поради важни, обективни и основателни причини, а именно съблюдаване на процедурата, предвидена в член 72 от Мерките за прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент (член 45, втора алинея от Статута на Съда на Европейския съюз). Жалбоподателят не би могъл да знае, че спазването на задължителната процедура, предвидена в член 72 от Мерките за прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент, може да означава, че той губи правото си да подаде жалба пред Общия съд (втора алинея на член 45 от Статута на Съда). Следва да се отбележи, че в жалбата си жалбоподателят по-късно пита също дали решенията на квесторите и на Службата на Европейския парламент, приети съгласно член 72 от Мерките за прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент, са обосновани и законосъобразни.

               3.

               В определението Общият съд неправилно приложил член 126 от Процедурния правилник на Общия съд, когато на това основание приел, че не следва да разглежда докрай производството, а трябва да отхвърли жалбата;

                           —

                           в определението Общият съд обосновал прилагането на член 126 от своя Процедурен правилник само на обстоятелството и на основанието, че жалбата е просрочена, тоест, че е подадена след като е изтекъл предвиденият в шеста алинея на член 263 от ДФЕС срок;

                           —

                           в жалбата е доказано, че предвиденият в шеста алинея на член 263 ДФЕС срок за обжалване не е бил изтекъл, поради което с определението си Общият съд неправилно и незаконосъобразно отхвърлил жалбата на основание на член 126 от Процедурния си правилник;

                           —

                           в разглеждания случай не са налице основанието и условията за прилагане на член 126 от Процедурния правилник на Общия съд. Жалбата е подадена преди да изтече предвидения в шеста алинея на член 263 ДФЕС срок за обжалване и следователно, тя не може да се счита за явно недопустима. В разглеждания случай Общият съд нарушил член 126 от Процедурния си правилник, прилагайки същата разпоредба неправилно и незаконосъобразно.

               4.

               Определението на Общия съд нарушава правото на жалбоподателя на ефективни правни средства за защита и на справедлив съдебен процес, предвидено в член 47, параграфи 1 и 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тъй като в него Общият съд незаконосъобразно и неправилно отхвърлил жалбата на основание член 126 от Процедурния си правилник като явно недопустима, понеже е просрочена, и не разгледал по същество жалбата и изтъкнатите в нея доводи и твърдения.

               5.

               В определението Общият съд неправилно приел, че жалбоподателят трябва да понесе направените от него разноски пред Общия съд (член 133 и член 134, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд):
               С определението Общият съд неправилно отхвърлил жалбата на основание член 126 от Процедурния си правилник, и следователно също неправилно решил, че жалбоподателят трябва да понесе направените от него разноски пред Общия съд. След като това определение бъде отменено и делото бъде върнато на първоинстанционния съд за ново разглеждане, въпросът за съдебните разноски трябва отново да бъде разгледан в окончателното решение на Общия съд и ако жалбата бъде уважена, ответникът, Европейският парламент, ще трябва да плати на жалбоподателя всички направени от него съдебни разноски (член 133 и член 134, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд).


title: Дело C-378/11: Жалба, подадена на 21 юни 2011 г. от Longevity Health Products, Inc. срещу Определение на Общия съд (втори състав), постановено на 15 април 2011 г. по дело T-95/11 — Longevity Health Products/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/38

         Жалба, подадена на 21 юни 2011 г. от Longevity Health Products, Inc. срещу Определение на Общия съд (втори състав), постановено на 15 април 2011 г. по дело T-95/11 — Longevity Health Products/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
   (Дело C-378/11)
   2011/C 269/79
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Longevity Health Products, Inc. (представител: J. Korab, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               да приеме за допустима и основателна жалбата му,

               —

               да отмени Определение на Общия съд от 15 април 2011 г. по дело T-95/11,

               —

               да осъди СХВП да плати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят поддържа, че обжалваното определение следва да бъде отменено поради следните съображения:

               —

               мотивите на Общия съд са неправилни,

               —

               Общият съд не е взел предвид доводите, изтъкнати от притежателя на марката.


title: Дело C-166/07: Иск, предявен на 26 март 2007 г. — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз

text:
               7.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/8

         Иск, предявен на 26 март 2007 г. — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-166/07)
   (2007/C 155/14)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Европейски парламент (представители: I. Klavina и L. Visaggio)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: A. Vitro и M. Moore)
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени Регламент (ЕО) № 1968/2006 (1) на Съвета от 21 декември 2006 година относно финансовите вноски на Общността в Международния фонд за Ирландия (2007-2010),

               —

               да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Европейският парламент излага едно единствено основание в подкрепа на иска си, извлечено от неправилния избор на правното основание на оспорвания регламент. Доколкото мерките, предвидени в този регламент, в действителност не попадат в правомощията на Общността в областта на икономическото и социално сближаване, те е следвало да бъдат приети на основание член 159, алинея трета ЕО, а не на член 308 ЕО, което може да се приложи само ако никаква друга разпоредба от Договора не предоставя на институциите на Общността необходимите правомощия за постановяване на акта, предмет на спора.

      (1)  ОВ L 409, стр. 81 и — поправка — ОВ 2007 г., L 36, стр. 31.


title: Дело F-65/09: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 23 ноември 2010 г. — Marcuccio/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Социално осигуряване — Здравно осигуряване — Тежко заболяване — Възражение за незаконосъобразност на критериите, определени от лекарския съвет — Отхвърляне на искания за възстановяване на медицински разноски)

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/60

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 23 ноември 2010 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело F-65/09) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Социално осигуряване - Здравно осигуряване - Тежко заболяване - Възражение за незаконосъобразност на критериите, определени от лекарския съвет - Отхвърляне на искания за възстановяване на медицински разноски)
   2011/C 30/114
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и C. Berardis-Kayser, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)

      Предмет

   Отмяна на решението, с което се отказва възстановяване на 100 % на медицинските разноски на жалбоподателя

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-н Marcuccio да заплати всички съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 220, 12.9.2009 г., стр. 43.


title: Дело T-754/14 R: Определение на председателя на Общия съд от 23 май 2016 г. — Efler и др./Комисия (Обезпечително производство — Институционално право — Европейска гражданска инициатива — Отказ за регистрация — Молба за постановяване на временни мерки — Недопустимост)

text:
               11.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 251/30

         Определение на председателя на Общия съд от 23 май 2016 г. — Efler и др./Комисия
   (Дело T-754/14 R)
   ((Обезпечително производство - Институционално право - Европейска гражданска инициатива - Отказ за регистрация - Молба за постановяване на временни мерки - Недопустимост))
   (2016/C 251/35)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Michael Efler (Берлин, Германия), Pedro De Birto E. Abreu Krupenski (Лисабон, Португалия), Susan Vance George (Париж, Франция), Otto Jaako Kronqvist (Хелзинки, Финландия), Blanche Léonie Denise Weber (Люксембург, Люксембург), John Jephson Hilary (Лондон, Обединено кралство), Ileana-Lavinia Andrei (Букурещ, Румъния) (представител: B. Kempen)

      Ответник: Европейска комисия (представители: H. Krämer и F. Erlbacher)

      Предмет

   Молба за постановяване на временни мерки относно Решение C (2014) 6501 окончателен на Комисията от 10 септември 2014 г., с което се отхвърля искането за вписване на гражданската инициатива „STOP TTIP“

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечителни мерки.

               2)

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-461/14: Решение на Съда (пети състав) от 24 ноември 2016 г. — Европейска комисия/Кралство Испания (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2009/147/ЕО — Опазване на дивите птици — Специални защитени зони — Директива 85/337/ЕИО — Оценка на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда — Директива 92/43/ЕИО — Опазване на естествените местообитания)

text:
               30.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/4

         Решение на Съда (пети състав) от 24 ноември 2016 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
   (Дело C-461/14) (1)

   ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2009/147/ЕО - Опазване на дивите птици - Специални защитени зони - Директива 85/337/ЕИО - Оценка на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда - Директива 92/43/ЕИО - Опазване на естествените местообитания))
   (2017/C 030/04)
   Език на производството: испански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: C. Hermes, E. Sanfrutos Cano, D. Loma-Osorio Lerena и G. Wilms)

      Ответник: Кралство Испания (представител: A. Gavela Llopis)

      Диспозитив

               1)

               Като не е взело подходящите мерки, за да предотврати в специалната защитена зона „Campiñas de Sevilla“ влошаването на състоянието на естествените местообитания и на местообитанията на видовете, както и обезпокояване на видовете, за които е създадена тази зона, Кралство Испания не е изпълнило, що се отнася до периода преди 29 юли 2008 г., задълженията си по член 4, параграф 4 от Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 година относно опазването на дивите птици, а в периода след тази дата — задълженията си по член 6, параграф 2 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна.

               2)

               Отхвърля иска в останалата му част.

               3)

               Осъжда Европейската комисия и Кралство Испания да понесат собствените си разноски.

      (1)  ОВ C 462, 22.12.2014 г.


title: Дело T-242/13: Жалба, подадена на 29 април 2013 г. — Castell Macía/СХВП — PJ Hungary (PEPE CASTELL)

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/38

         Жалба, подадена на 29 април 2013 г. — Castell Macía/СХВП — PJ Hungary (PEPE CASTELL)
   (Дело T-242/13)
   2013/C 207/64
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: José Castell Macía (Елче, Испания) (представители: G. Marín Raigal, P. López Ronda, H. Mosback и G. Macias Bonilla, abogados)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: PJ Hungary Szolgáltató kft (PJ Hungary kft) (Будапеща, Унгария)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 7 февруари 2013 г., постановено по жалба № R 1401/2012-1, като отхвърли направеното възражение, уважи заявката за марка на Общността № 6 798 862„PEPE CASTELL“ и осъди лицето, направило възражението, да заплати разноските пред двата отдела на СХВП,

               —

               да осъди СХВП като ответник да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати съдебните разноски на жалбоподателя в настоящото производство,

               —

               евентуално, да осъди подпомагащата страна да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати съдебните разноски на жалбоподателя в настоящото производство.

      Основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „PEPE CASTELL“ за стоки и услуги от класове 16, 25 и 39 — заявка за марка на Общността № 6 798 862.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: PJ Hungary Szolgáltató kft.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративна марка със словни елементи „Pepe Jeans FOOTWEAR“ за стоки от клас 25.

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-103/07 P: Решение на Съда (седми състав) от 31 януари 2008 г. — Angel Angelidis/Европейски парламент (Обжалване — Длъжностни лица — Атестационен доклад — Атестиране от едно единствено лице — Условия — Искане на мнението на предходния пряк ръководител — Липса на промяна на длъжността — Мотиви — Жалба за отмяна — Иск за обезщетение)

text:
               29.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/8

         Решение на Съда (седми състав) от 31 януари 2008 г. — Angel Angelidis/Европейски парламент
   (Дело C-103/07 P) (1)

   (Обжалване - Длъжностни лица - Атестационен доклад - Атестиране от едно единствено лице - Условия - Искане на мнението на предходния пряк ръководител - Липса на промяна на длъжността - Мотиви - Жалба за отмяна - Иск за обезщетение)
   (2008/C 79/13)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Angel Angelidis (представител: E. Boigelot, avocat)

      Друга страна в производството: Европейски парламент (представители: M. Mustapha Pacha и A. Lukošiūtė)
   Предмет
   Жалба, подадена срещу решението на Първоинстанционния съд (пети състав) от 5 декември 2006 г. по дело Angelidis/Eвропейски парламент (T-416/03), за отхвърляне на жалбата, с който жалбоподателят претендира, от една страна, отмяна на доклада за атестирането му за периода от 1 януари до 31 декември 2001 г. и, от друга страна, присъждане на обезщетение за поправяне на вредите, които претърпял както в резултат от нередности по спорния доклад за атестиране, за чието наличие твърди, така и поради забавеното, според жалбоподателя, изготвяне на същия.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Г-н Angelidis понася, наред със съдебните разноски, които е направил, и направените от Европейския парламент съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 129, 9.6.2007 г.


title: Дело C-505/07: Решение на Съда (втори състав) от 1 октомври 2009 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo, Испания) — производство, образувано по инициатива на Compañía Española de Comercialización de Aceite SA (Преюдициално запитване — Обща организация на пазара на мазнини и масла — Регламент № 136/66/ЕИО — Член 12а — Съхраняване на зехтин без финансиране от Общността — Правомощия на националните органи в областта на конкуренцията)

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/5

         Решение на Съда (втори състав) от 1 октомври 2009 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo, Испания) — производство, образувано по инициатива на Compañía Española de Comercialización de Aceite SA
   (Дело C-505/07) (1)

   (Преюдициално запитване - Обща организация на пазара на мазнини и масла - Регламент № 136/66/ЕИО - Член 12а - Съхраняване на зехтин без финансиране от Общността - Правомощия на националните органи в областта на конкуренцията)
   2009/C 282/07
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Supremo

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Compañía Española de Comercialización de Aceite SA

      В присъствието на: Asociación Española de la Industria y Comercio Exportador de Aceite de Oliva (Asoliva), Asociación Nacional de Industriales Envasadores y Refinadores de Aceites Comestibles (Anierac), Administración del Estado

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunal Supremo — Тълкуване на член 12а от Регламент № 136/66/ЕИО на Съвета от 22 септември 1966 година относно създаването на обща организация на пазара на мазнини и масла (ОВ 172, стр. 3025) в редакцията на Регламент 1638/98 (ОВ L 210, стр. 32), на Регламент (ЕО) № 952/97 на Съвета от 20 май 1997 година относно обединенията и сдруженията на производителите (ОВ L 142, стр. 30) и на Регламент № 26 относно прилагане на някои правила за конкуренция при производство и търговия със селскостопански продукти (ОВ 30, стр. 993) — Понятие за „одобрен орган“ — Понятие за обединения и сдружения на производители — Съхранение

      Диспозитив

               1.

               Акционерно дружество, чийто капитал в по-голямата си част е собственост на производители на зехтин, маслобойни и кооперации на маслинопроизводители, а останалата част е собственост на финансови институции, може да се включи в понятието за организация по смисъла на член 12а от Регламент № 136/66/ЕИО на Съвета от 22 септември 1966 година относно създаването на обща организация на пазара на мазнини и масла, изменен с Регламент (ЕО) № 1638/98 на Съвета от 20 юли 1998 г., на която може да се разреши да сключва договор за съхранение на зехтин в частен склад на основание на този член, ако са изпълнени предвидените в тази разпоредба условия.

               2.

               „Одобрението от държавата“, с което трябва да разполагат организациите по смисъла на член 12а от Регламент № 136/66, изменен с Регламент № 1638/98, може да се получи в рамките на заявление за индивидуално изключение („разрешение“), подадено до националните органи в областта на конкуренцията, при условие че тези органи разполагат с ефективни средства, позволяващи при спазване на законовите изисквания да се провери способността на подалата заявление организация да извършва съхраняване на зехтин в частен склад.

               3.

               Член 12а от Регламент № 136/66, изменен с Регламент № 1638/98, допуска договорен и финансиран по частен път механизъм за изкупуване и съхраняване на зехтин, за който механизъм не е била приложена процедурата за даване на разрешение, на която се позовава тази разпоредба.

               4.

               Националните органи в областта на конкуренцията могат да приложат националното конкурентно право към споразумение, което може да засегне пазара на зехтин в общностен мащаб, стига да се въздържат, от една страна, от приемане на всякакви мерки, които са от естество да дерогират или да накърнят общата организация на пазара на зехтин, и от друга страна, от приемане на решение, което противоречи на решението на Комисията или създава опасност от подобно противоречие.

      (1)  ОВ C 37, 9.2.2008 г.


title: Дело C-576/11: Решение на Съда (първи състав) от 28 ноември 2013 г. — Европейска комисия/Великото херцогство Люксембург (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 91/271/ЕИО — Пречистване на градските отпадъчни води — Решение на Съда, с което се установява неизпълнение на задължения — Неизпълнение — Член 260 ДФЕС — Имуществени санкции — Налагане на периодична имуществена санкция и на еднократно платима сума)

text:
               15.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/6

         Решение на Съда (първи състав) от 28 ноември 2013 г. — Европейска комисия/Великото херцогство Люксембург
   (Дело C-576/11) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 91/271/ЕИО - Пречистване на градските отпадъчни води - Решение на Съда, с което се установява неизпълнение на задължения - Неизпълнение - Член 260 ДФЕС - Имуществени санкции - Налагане на периодична имуществена санкция и на еднократно платима сума)
   2014/C 45/11
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: O. Beynet, както и B. Simon и E. Manhaeve)

      Ответник: Велико херцогство Люксембург (представители: P. Frantzen и C. Schiltz)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: S. Behzadi-Spencer, C. Murrell и S. Ford)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Непълно изпълнение на Решение на Съда от 23 ноември 2006 г. по дело Комисия/Люксембург (C-452/05) относно липсата на транспониране на разпоредбите на Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води (ОВ L 135, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 43) — Неправилно прилагане на член 5, параграф 4 от посочената по-горе директива

      Диспозитив

               1.

               Като не е предприело всички мерки, необходими за изпълнението на Решение от 23 ноември 2006 г. по дело Комисия/Люксембург (C-452/05), Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си по член 260, параграф 1 ДФЕС.

               2.

               Осъжда Великото херцогство Люксембург да заплати на Европейската комисия по сметка „Собствени ресурси на Европейския съюз“ еднократно платима сума в размер на 2 000 000 EUR.

               3.

               В случай че установеното в точка 1 неизпълнение продължава към деня на обявяване на настоящото решение, осъжда Великото херцогство Люксембург да заплаща на Европейската комисия по сметка „Собствени ресурси на Европейския съюз“ периодична имуществена санкция в размер на 2 800 EUR за всеки ден закъснение при прилагането на мерките, необходими за изпълнението на посоченото по-горе Решение по дело Комисия/Люксембург, считано от датата на обявяване на решението по настоящото дело до пълното изпълнение на посоченото по-горе Решение по дело Комисия/Люксембург.

               4.

               Осъжда Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.

               5.

               Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 39, 11.2.2012 г.


title: Дело T-610/15: Жалба, подадена на 26 октомври 2015 г. — British Aggregates/Комисия

text:
               25.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/64

         Жалба, подадена на 26 октомври 2015 г. — British Aggregates/Комисия
   (Дело T-610/15)
   (2016/C 027/82)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: British Aggregates Association (Ланарк, Обединено кралство) (представители: L. Van den Hende, lawyer, и A. White, Solicitor)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени на основание член 263 ДФЕС Решение C(2015) 2141 окончателен на Комисията от 27 март 2015 г. по преписка SA.34775 (2013/C) (ex 2012/NN) — Данък интертни материали, и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателя, направени в настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

               1.

               Първото основание е изведено от твърдението, че Комисията е допуснала грешки в преценката, като е решила, че осемте освобождавания от данъка върху интертните материали („ДИМ“), предвидени в Закона за финансите от 2001 г., не предоставят избирателно предимство и поради това не съставляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, и като е определила принципа на обичайно данъчно облагане и целта на ДИМ с оглед на прилагането на критерия за избирателност.

               2.

               Второто основание е изведено от твърдението, че Комисията не е направила истински старателна и безпристрастна проверка дали въпросните осем освобождавания предоставят избирателно предимство и поради това съставляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС.

               3.

               Третото основание е изведено от твърдението, че Комисията не е изложила мотивите за обжалваното решение, съгласно изискванията на член 296 ДФЕС, тъй като по отношение на обжалваното решение Комисията е приложила противоречиво принципа на обичайното данъчно облагане и целта на ДИМ при обяснението защо въпросните осем освобождавания не предоставят избирателно предимство.


title: Дело C-386/11: Преюдициално запитване, отправено от Oberlandesgericht Düsseldorf (Германия) на 20 юли 2011 г. — Piepenbrock Dienstleistungen GmbH & Co KG/Kreis Düren

text:
               22.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/17

         Преюдициално запитване, отправено от Oberlandesgericht Düsseldorf (Германия) на 20 юли 2011 г. — Piepenbrock Dienstleistungen GmbH & Co KG/Kreis Düren
   (Дело C-386/11)
   2011/C 311/27
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Страни в главното производство

      Ищец: Piepenbrock Dienstleistungen GmbH & Co KG

      Ответник: Kreis Düren

      Друга страна в производството: град Düren

      Преюдициален въпрос

   Следва ли под „обществена поръчка“ по смисъла на член 1, параграф 2, буква а) от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (1) да се разбира и договор между два органа на местната власт, по силата на който единият от тях делегира на другия тясно ограничени правомощия срещу възстановяване на разходите, особено ако делегираната задача не засяга упражняването на публична власт като такава, а само помощни дейности?

      (1)  OB L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116.


title: Дело C-101/13: Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Германия) на 28 февруари 2013 г. — U/Stadt Karlsruhe

text:
               1.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/19

         Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Германия) на 28 февруари 2013 г. — U/Stadt Karlsruhe
   (Дело C-101/13)
   2013/C 156/30
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: U

      Ответник: Stadt Karlsruhe

      Преюдициални въпроси

               1.

               Съгласно приложението към Регламент № 2252/2004 (1) следва ли начинът, по който се отпечатва съдържащата лични данни машинночитаема страница от издаваните от държавите членки паспорти, да отговаря на всички императивни спецификации по част 1 (машинночитаеми паспорти) от Документ 9303 на Международната организация за гражданско въздухоплаване (ICAO)? (2)

               2.

               Ако съгласно разпоредбите относно имената на лицата от законодателството на определена държава членка името на дадено лице се състои от неговото собствено и фамилно име, има ли право тази държава членка — на основание на предвиденото в приложението към Регламент № 2252/2004 във връзка с правилата по точка 8.6., раздел IV, част 1 (машинночитаеми паспорти) от Документ 9303 на ICAO — да вписва като първичен признак за идентификация на съответното лице в поле 6 от съдържащата лични данни машинночитаема страница от паспорта също и фамилното име по рождение на това лице?

               3.

               Ако съгласно разпоредбите относно имената на лицата от законодателството на определена държава членка името на дадено лице се състои от неговото собствено и фамилно име, има ли право тази държава членка — на основание на предвиденото в приложението към Регламент № 2252/2004 във връзка с правилата по точка 8.6., раздел IV, част 1 (машинночитаеми паспорти) от Документ 9303 на ICAO — да вписва като вторичен признак за идентификация на съответното лице в поле 7 от съдържащата лични данни машинночитаема страница от паспорта също и фамилното име по рождение на това лице?

               4.

               При утвърдителен отговор на въпрос 2 или 3, ако съгласно разпоредбите относно имената на лицата от законодателството на определена държава членка името на конкретно лице се състои от неговото собствено и фамилно име, задължена ли е тази държава членка — въз основа на предвидената в член 7 от Хартата на основните права (3) и в член 8 от ЕКПЧ (4) — да посочи в означението на полето от съдържащата лични данни машинночитаема страница от паспорта, в което поле се вписва фамилното име по рождение на съответното лицето, че в това поле се вписва също и фамилното име по рождение на лицето?

               5.

               При отрицателен отговор на въпрос 4, ако съгласно разпоредбите относно имената на лицата от законодателството на определена държава членка името на конкретно лице се състои от неговото собствено и фамилно име, а според националното законодателство относно паспортите означенията на полетата за вписване на съответните данни в съдържащата лични данни машинночитаема страница от паспорта следва да са изписани и на английски и френски език, като в поле 6 от тази страница, на отделен ред следва да се впише също и фамилното име по рождение, като пред него се постави съкращението „geb.“ за „geboren“ (по рождение), задължена ли е посочената държава членка — въз основа на предвидената в член 7 от Хартата на основните права и в член 8 от ЕКПЧ — да изпише съкращението „geb.“ за „geboren“ също и на английски и френски език?

               6.

               Ако съгласно разпоредбите относно имената на лицата от законодателството на определена държава членка името на конкретно лице се състои от неговото собствено и фамилно име, има ли право тази държава членка на основание на предвиденото в приложението към Регламент № 2252/2004 във връзка с правилата по точка 8.6., раздел IV, част 1 (машинночитаеми паспорти) от Документ 9303 на ICAO да впише фамилното име по рождение на конкретното лице в поле 13 от съдържащата лични данни машинночитаема страница от паспорта, като част от посочваните по избор лични данни?

      (1)  Регламент (ЕО) 2252/2004 на Съвета от 13 декември 2004 година относно стандартите за отличителните знаци за сигурност и биометричните данни в паспортите и документите за пътуване, издавани от държавите-членки (ОВ L 385, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 5, стр. 155).

      (2)  Международна организация за гражданско въздухоплаване (ICAO).

      (3)  Харта на основните права на Европейския съюз.

      (4)  Европейска конвенция за защита правата на човека и основните свободи.


title: Дело C-636/16: Преюдициално запитване от Juzgado Contencioso-Administrativo de Pamplona (Испания), постъпило на 9 декември 2016 г. — Wilber López Pastuzano/Delegación del Gobierno de Navarra

text:
               13.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/18

         Преюдициално запитване от Juzgado Contencioso-Administrativo de Pamplona (Испания), постъпило на 9 декември 2016 г. — Wilber López Pastuzano/Delegación del Gobierno de Navarra
   (Дело C-636/16)
   (2017/C 046/20)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado Contencioso-Administrativo de Pamplona

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Wilber López Pastuzano

      Ответник: Delegación del Gobierno Central en Navarra

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 12 от Директива 2003/109/ЕО на Съвета (1) от 25 ноември 2003 година относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглежданата в спора в главното производство, а също и съдебната практика относно тълкуването ѝ, в която уредба не се предвижда изискванията за закрила срещу експулсиране на дългосрочно пребиваващ чуждестранен гражданин да се прилагат по отношение на всяко административно решение за експулсиране, независимо от правната характеристика или особеност на решението, а ограничава приложното поле на посочените изисквания единствено до конкретен вид експулсиране?

      (1)
         ОВ L 16, 2004 г., стр. 44; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 225.


title: Дело T-660/13: Жалба, подадена на 12 декември 2013 г. — Чешка република/Европейска комисия

text:
               15.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/41

         Жалба, подадена на 12 декември 2013 г. — Чешка република/Европейска комисия
   (Дело T-660/13)
   2014/C 45/71
   Език на производството: чешки

      Страни

      Жалбоподател: Чешка република (представители: M. Smolek, J. Vláčil)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени изцяло Делегиран регламент (ЕС) № 886/2013 на Комисията от 15 май 2013 година за допълване на Директива 2010/40/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на данните и процедурите за предоставяне, когато това е възможно, на безплатна за потребителите обща минимална информация за движението, свързана с безопасността (ОВ L 247, стp. 6), и

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати разноските в производството.

         При условията на евентуалност жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени член 5, параграф1, член 9 и член 10, параграф 1, буква a) от обжалвания регламент, и

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати разноските в производството.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от твърдение за нарушение на член 7, параграф 1 от Директива 2010/40/ЕС (1) във връзка с член 5, параграф 1 и член 6 от нея.

                           —

                           Във връзка с това жалбоподателят твърди, че с приемането на обжалвания регламент Комисията е превишила правомощието си по член 7, параграф 1 от Директива 2010/40 във връзка с член 5, параграф 1 и член 6 от нея.

               2.

               Второто правно основание е изведено от твърдение за нарушение на член 290 ДФЕС.

                           —

                           По това основание жалбоподателят твърди, че с приемането на обжалвания регламент Комисията е превишила делегираното си правомощие за приемане на незаконодателни актове съгласно член 290 ДФЕС.

               3.

               Третото правно основание е изведено от твърдение за нарушение на член 13, параграф 2 ДЕС.

                           —

                           В това отношение жалбоподателят излага, че с приемането на обжалвания регламент Комисията е превишила предоставените ѝ от Договорите правомощия.

      (1)  Директива 2010/40/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 7 юли 2010 година относно рамката за внедряване на интелигентните транспортни системи в областта на автомобилния транспорт и за интерфейси с останалите видове транспорт (ОВ L 207, стр. 1).


title: Дело F-116/12: Жалба, подадена на 15 октомври 2012 г. — ZZ/Frontex

text:
               8.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 379/35

         Жалба, подадена на 15 октомври 2012 г. — ZZ/Frontex
   (Дело F-116/12)
   2012/C 379/60
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: S. Pappas, avocat)

      Ответник: Европейска агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите членки на Европейския съюз (Frontex)

      Предмет на производството

   Отмяна на атестационния доклад на жалбоподателя, както и искане за обезщетение

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени атестационния доклада на жалбоподателя за 2010 година,

               —

               да се отсъди ответника да заплати сумата от 10 000 EUR като обезщетение за претърпените неимуществени вреди,

               —

               да се осъди Frontex да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-482/12: Жалба, подадена на 29 октомври 2012 г. — Internationaler Hilfsfonds/Комисия

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/53

         Жалба, подадена на 29 октомври 2012 г. — Internationaler Hilfsfonds/Комисия
   (Дело T-482/12)
   2013/C 26/106
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Internationaler Hilfsfonds eV (Росбах, Германия) (представител: H.-H. Heyland, Rechtsanwalt)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени мълчаливия отказ на ответника по потвърдителното заявление на жалбоподателя от 4 октомври 2012 г.,

               —

               при условията на евентуалност, частично да отмени решението на ответника от 28 август 2012 г. поради несъобразяването му с изискванията, произтичащи от Решение на Общия съд от 22 май 2012 г. по дело T-300/10,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят по същество твърди, че Комисията е взела решението си отчасти без да се съобрази с изискванията, произтичащи от Решение на Общия съд от 22 май 2012 г. по дело Internationaler Hilfsfonds/Комисия (T-300/10, все още непубликувано в Сборника).


title: Дело T-228/10: Определение на Общия съд от 21 март 2012 г. — Telefónica/Комисия (Жалба за отмяна — Държавни помощи — Схема за помощи, допускаща данъчната амортизация на финансовата репутация за придобиване на значителни дялови участия в чуждестранни дружества — Решение, с което схемата за помощи се обявява за несъвместима с общия пазар, без да се разпорежда възстановяването на помощите — Акт, съдържащ мерки за изпълнение — Липса на лично засягане — Недопустимост)

text:
               5.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 133/25

         Определение на Общия съд от 21 март 2012 г. — Telefónica/Комисия
   (Дело T-228/10) (1)

   (Жалба за отмяна - Държавни помощи - Схема за помощи, допускаща данъчната амортизация на финансовата репутация за придобиване на значителни дялови участия в чуждестранни дружества - Решение, с което схемата за помощи се обявява за несъвместима с общия пазар, без да се разпорежда възстановяването на помощите - Акт, съдържащ мерки за изпълнение - Липса на лично засягане - Недопустимост)
   2012/C 133/49
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Telefónica, SA (Мадрид, Испания) (представители: адв. J. Ruiz Calzado, адв. M. Núñez-Müller и адв. J. Domínguez Pérez)

      Ответник: Европейска комисия (представители: R. Lyal и C. Urraca Caviedes)

      Предмет

   Искане за отмяна на член 1, параграф 1 от Решение 2011/5/ЕО на Комисията от 28 октомври 2009 година относно данъчна амортизация на финансовата репутация за придобиване на значителни дялови участия в чуждестранни дружества C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07), приведена в действие от Испания (ОВ L 7, 2011 г., стр. 48)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Telefónica, SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 195, 17.7.2010 г.