title: Дело C-127/19: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Pitești (Румъния), постъпило на 18 февруари 2019 г. — Asociația „Forumul Judecătorilor din România“, Asociația „Mișcarea pentru Apărarea Statutului Procurorilor“/Consiliul Superior al Magistraturii

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/32

      Преюдициално запитване от Curtea de Apel Pitești (Румъния), постъпило на 18 февруари 2019 г. — Asociația „Forumul Judecătorilor din România“, Asociația „Mișcarea pentru Apărarea Statutului Procurorilor“/Consiliul Superior al Magistraturii
      (Дело C-127/19)
      (2019/C 187/37)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Pitești

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Asociația „Forumul Judecătorilor din România“, Asociația „Mișcarea pentru Apărarea Statutului Procurorilor“

         Ответник: Consiliul Superior al Magistraturii

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли Механизмът за сътрудничество и проверка (МСП), създаден с Решение 2006/928/ЕО на Европейската комисия от 13 декември 2006 г. (1), да се счита за акт, приет от институция на Европейския съюз по смисъла на член 267 ДФЕС, по тълкуването на който може да се произнесе Съдът на Европейския съюз?

                  2)

                  Попадат ли съдържанието, характерът и темпоралният обхват на Механизма за сътрудничество и проверка (МСП), създаден съгласно Решение 2006/928/ЕО на Европейската комисия от 13 декември 2006 г., в приложното поле на Договора за присъединяването на Република България и Румъния към Европейския съюз, подписан в Люксембург на 25 април 2005 г.? Имат ли задължителен характер за румънската държава изискванията, съдържащи се в изготвяните в рамките на този механизъм доклади?

                  3)

                  Трябва ли член 2 във връзка с член 4, параграф 3 от Договора за Европейския съюз, да се тълкува в смисъл, че в обхвата на задължението на държавата членка да спазва принципите на правовата държава попада и необходимостта Румъния да спазва изискванията, съдържащи се в докладите, изготвяни в рамките на Механизма за сътрудничество и проверка (МСП), създаден с Решение 2006/928/ЕО на Европейската комисия от 13 декември 2006 година?

                  4)

                  Допуска ли член 2 от Договора за Европейския съюз, и по-конкретно необходимостта от спазване на ценностите на правовата държава, законодателна уредба, по силата на която се създава и се определя устройството на Secția pentru investigarea infracțiunilor din justiție (Отдел за разследване на престъпленията в правосъдието) в рамките на Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție (Прокуратура към Върховния касационен съд, Румъния), с оглед на възможността за непряко оказване на натиск върху магистратите?

                  5)

                  Допуска ли принципът за независимост на съдиите, записан в член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС и в член 47 от Хартата на основните правата на Европейския съюз, съгласно тълкуването, което му е дадено в практиката на Съда на Европейския съюз (голям състав, решение от 27 февруари 2018 г., Associação Sindical dos Juízes Portugueses, C-64/16, ECLI:EU:C:2018:117), създаването на Отдела за разследване на престъпленията в правосъдието в рамките на Прокуратурата към Върховния касационен съд, с оглед на реда и условията за назначаване/освобождаване от длъжност на прокурорите в този отдел, на реда и условията за осъществяване на неговата дейност, на начина на определяне на неговите правомощия, съотнесено към неголемия брой на длъжностите в този отдел?

         (1)  Решение 2006/928/ЕО на Комисията от 13 декември 2006 година за създаване на механизъм за сътрудничество и проверка на напредъка на Румъния в постигането на специфични цели в областите на съдебната реформа и борбата срещу корупцията (ОВ L 354, 2006 г., стр. 56; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 51, стр. 55).


title: Дело C-139/19: Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark (Австрия), постъпило на 20 февруари 2019 г. — DY

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/34

      Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark (Австрия), постъпило на 20 февруари 2019 г. — DY
      (Дело C-139/19)
      (2019/C 187/39)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: DY

         Ответник: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

         При участието на: Finanzpolizei (Финансова полиция)

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Следва ли член 56 ДФЕС и Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги (1) и Директива 2014/67/ЕС (2) на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за осигуряване на изпълнението на Директива 96/71/ЕО да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна норма, предвиждаща много високи глоби, и по-специално санкции с висок минимален размер, които могат да бъдат налагани кумулативно на съответния работник или служител за нарушения на формални задължения във връзка с трансграничната заетост на работници и служители, като например пропуск да се държи на разположение документацията относно трудовите възнаграждения или пропуск да бъде изпратено уведомление до Zentrale Koordinationsstelle (Централна координационна служба, наричана „ZKO“)?

                  2.

                  Ако на въпроса по точка 1. не бъде отговорено утвърдително:
                  Следва ли член 56 ДФЕС, Директива 96/71/ЕО и Директива 2014/67/ЕС да бъдат тълкувани в смисъл, че не допускат налагането на кумулативни глоби при нарушения на формални задължения при трансграничната заетост на работници и служители, когато горната граница на санкцията не е определена в абсолютен размер?

                  3.

                  Следва ли член 56 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че му противоречи национална правна уредба, предвиждаща в случай на предсрочно прекратяване и/или прекъсване на временната трудова дейност в приемащата държава задължение за подаване на уведомление за настъпили промени до ZKO?

                  4.

                  При отрицателен отговор на въпроса по точка 3.:
                  Следва ли член 56 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че му противоречи национална правна уредба, която не предвижда разумен срок за подаване на уведомлението за настъпили промени?

                  5.

                  Следва ли член 56 ДФЕС и член 9 от Директива 2014/67/ЕС да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, предвиждаща, че изискването за предоставяне на разположение на определени документи не се изпълнява в достатъчна степен при последващото представяне на подходящи и релевантни документи в рамките на разумен срок?

                  6.

                  Следва ли член 56 ДФЕС и член 9 от Директива 2014/67/ЕС да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, изискваща от чуждестранния доставчик на услуги да представя на разположения такива документи, които надхвърлят посочените в член 9 от Директива 2014/67/ЕС и които не са нито релевантни, нито е уместно да бъдат изисквани, но не са и подробно посочени в националното законодателства, като например ведомости за трудовите възнаграждения, фишовете за изплатени трудови възнаграждения, списъци с подлежащите на изплащане трудови възнаграждения, удостоверения във връзка с дължимия данък върху трудовите доходи, подадени уведомления за начало и край на трудовата заетост, документи относно здравното осигуряване, списъци за подадени декларации и за дължимите надбавки, документи относно категориите на трудовите възнаграждения, удостоверения?

         (1)  ОВ L 18, 1997 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 4, стр. 29.

         (2)  Директива 2014/67/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за осигуряване на изпълнението на Директива 96/71/ЕО относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги и за изменение на Регламент (ЕС) № 1024/2012 относно административно сътрудничество посредством Информационната система за вътрешния пазар („Регламент за ИСВП“) Текст от значение за ЕИП (ОВ L 159, 2014 г., стр. 11.)


title: Дело C-140/19: Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark (Австрия), постъпило на 20 февруари 2019 г. — EX

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/36

      Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark (Австрия), постъпило на 20 февруари 2019 г. — EX
      (Дело C-140/19)
      (2019/C 187/40)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: EX

         Ответник: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

         При участието на: Finanzpolizei (Финансова полиция)

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Следва ли член 56 ДФЕС и Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги (1) и Директива 2014/67/ЕС (2) на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за осигуряване на изпълнението на Директива 96/71/ЕО да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна норма, предвиждаща много високи глоби, и по-специално санкции с висок минимален размер, които могат да бъдат налагани кумулативно на съответния работник или служител за нарушения на формални задължения във връзка с трансграничната заетост на работници и служители, като например пропуск да се държи на разположение документацията относно трудовите възнаграждения или пропуск да бъде изпратено уведомление до Zentrale Koordinationsstelle (Централна координационна служба, наричана „ZKO“)?

                  2.

                  Ако на въпроса по точка 1. не бъде отговорено утвърдително:
                  Следва ли член 56 ДФЕС, Директива 96/71/ЕО и Директива 2014/67/ЕС да бъдат тълкувани в смисъл, че не допускат налагането на кумулативни глоби при нарушения на формални задължения при трансграничната заетост на работници и служители, когато горната граница на санкцията не е определена в абсолютен размер?

                  3.

                  Следва ли член 56 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че му противоречи национална правна уредба, предвиждаща в случай на предсрочно прекратяване и/или прекъсване на временната трудова дейност в приемащата държава задължение за подаване на уведомление за настъпили промени до ZKO?

                  4.

                  При отрицателен отговор на въпроса по точка 3.:
                  Следва ли член 56 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че му противоречи национална правна уредба, която не предвижда разумен срок за подаване на уведомлението за настъпили промени?

                  5.

                  Следва ли член 56 ДФЕС и член 9 от Директива 2014/67/ЕС да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, предвиждаща, че изискването за предоставяне на разположение на определени документи не се изпълнява в достатъчна степен при последващото представяне на подходящи и релевантни документи в рамките на разумен срок?

                  6.

                  Следва ли член 56 ДФЕС и член 9 от Директива 2014/67/ЕС да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, изискваща от чуждестранния доставчик на услуги да представя на разположения такива документи, които надхвърлят посочените в член 9 от Директива 2014/67/ЕС и които не са нито релевантни, нито е уместно да бъдат изисквани, но не са и подробно посочени в националното законодателства, като например ведомости за трудовите възнаграждения, фишовете за изплатени трудови възнаграждения, списъци с подлежащите на изплащане трудови възнаграждения, удостоверения във връзка с дължимия данък върху трудовите доходи, подадени уведомления за начало и край на трудовата заетост, документи относно здравното осигуряване, списъци за подадени декларации и за дължимите надбавки, документи относно категориите на трудовите възнаграждения, удостоверения?

         (1)  ОВ L 18, 1997 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 4, стр. 29.

         (2)  Директива 2014/67/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за осигуряване на изпълнението на Директива 96/71/ЕО относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги и за изменение на Регламент (ЕС) № 1024/2012 относно административно сътрудничество посредством Информационната система за вътрешния пазар („Регламент за ИСВП“) Текст от значение за ЕИП (ОВ L 159, 2014 г., стр. 11.)


title: Дело C-184/19: Преюдициално запитване от Curtea de Apel București (Румъния), постъпило на 26 февруари 2019 г. — Hecta Viticol SRL/Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF) — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Biroul Vamal de Interior Buzău, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Galați

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/38

      Преюдициално запитване от Curtea de Apel București (Румъния), постъпило на 26 февруари 2019 г. — Hecta Viticol SRL/Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF) — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Biroul Vamal de Interior Buzău, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Galați
      (Дело C-184/19)
      (2019/C 187/42)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel București

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Hecta Viticol SRL

         Ответници: Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF) — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Biroul Vamal de Interior Buzău, Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Galați

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли разпоредбите на членове 7, 11 и 15 от Директива 92/83/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки (1) и разпоредбите на член 5 от Директива 92/84/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година относно сближаването на акцизните ставки на алкохола и алкохолните напитки (2) да се тълкуват в смисъл, че не допускат разпоредбите на член I, точка 21 и на член IV, първа алинея от Ordonanța de urgență № 54 din 23 iunie 2010 privind unele măsuri pentru combaterea evaziunii fiscale (Извънредно постановление № 54 от 23 юни 2010 г. относно някои мерки за противодействие на избягването на плащане на данъци)?

                  2)

                  Допуска ли принципът на правната сигурност и на закрилата на оправданите правни очаквания уредбата в член I, точка 21 и в член IV, първа алинея от Ordonanța de urgență № 54 din 23 iunie 2010 privind unele măsuri pentru combaterea evaziunii fiscale (Извънредно постановление № 54 от 23 юни 2010 г. относно някои мерки за противодействие на избягването на плащане на данъци) след измененията, въведени в него относно акцизите за някои непенливи напитки, получени чрез ферментация, различни от бира и вино?

         (1)  ОВ L 316, 1992 г., стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 152.

         (2)  ОВ L 316, 1992 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 159.


title: Дело C-187/19 P: Жалба, подадена на 22 февруари 2019 г. от Европейската служба за външна дейност срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 13 декември 2018 г. по дело T-537/17, De Loecker/ЕСВД

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/39

      Жалба, подадена на 22 февруари 2019 г. от Европейската служба за външна дейност срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 13 декември 2018 г. по дело T-537/17, De Loecker/ЕСВД
      (Дело C-187/19 P)
      (2019/C 187/43)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска служба за външна дейност (представители: S. Marquardt, R. Spac)

         Друга страна в производството: Stéphane De Loecker

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени обжалваното съдебно решение,

                  —

                  да се отхвърли като неоснователно искането за отмяна на решението от 10 октомври 2016 г., с което е отхвърлена жалбата за морален тормоз, подадена срещу заемащия длъжността Chief Operating Officer в ЕСВД по онова време,

                  —

                  да се осъди жалбоподателя [пред първата инстанция] да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбата е срещу точки 57, 58 и 65 от обжалваното решение. Според ЕСВД Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел в точка 65 от решението си, че ЕСВД не е изпълнила правилно решението от 16 декември 2015 г., De Loecker/ЕСВД (F-34/15) и е нарушила правото на жалбоподателя да бъде изслушан, като не го е изслушала в рамките на предварителния анализ преди започването на административно разследване.
      В този контекст ЕСВД счита, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото в преценката на фактите по делото, като е изопачил провежданото производство и като не е отчел факта, че ЕСВД е изслушала жалбоподателя, давайки му възможност да представи доказателства в допълнение на първоначалната му жалба, и то преди да предаде преписката на службите на Комисията с оглед на предварителното разследване.
      По-нататък, решение De Loecker/ЕСВД (F-34/15) е било погрешно изтълкувано като налагащо на ЕСВД задължение да изслуша жалбоподателя още на етапа на предварителната процедура (точки 55 — 57 от обжалваното решение).
      Накрая, ЕСВД поддържа, че Общият съд е допуснал грешка в преценката по отношение на производството, като е приложил към настоящото дело изводите в решение от 14 февруари 2017 г., Kerstens/Комисия (T-270/16 P, посочено в точка 58 от обжалваното решение). Общият съд не взема предвид факта, че по настоящото дело става въпрос само за предварителен анализ, а не за административно разследване.


title: Дело C-195/19: Преюдициално запитване от Curtea de Apel București (Румъния), постъпило на 28 февруари 2019 г. — PJ/QK

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/40

      Преюдициално запитване от Curtea de Apel București (Румъния), постъпило на 28 февруари 2019 г. — PJ/QK
      (Дело C-195/19)
      (2019/C 187/44)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel București

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: PJ

         Ответник: QK

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Имат ли задължителен характер за румънската държава Механизмът за сътрудничество и проверка (МСП), създаден с Решение 2006/928/ЕО на Европейската комисия от 13 декември 2006 г. (1), и изискванията, съдържащи се в докладите, изготвяни в рамките на този механизъм?

                  2)

                  Допускат ли член 67, параграф 1 ДФЕС, член 2, първо изречение ДЕС и член 9, първо изречение ДЕС вътрешноправна уредба, с която се създава отдел на прокуратурата с изключителна компетентност за разследване на всякакъв вид престъпления, извършени от съдии или прокурори?

                  3)

                  Допуска ли принципът на върховенството на европейското право, прогласен в решение от 15 юли 1964 г., Costa, 6/64, EU:C:1964:66, и в последващата постоянна практика на Съда, вътрешноправна уредба, която позволява на правно-политическа институция като Curtea Constituțională a României (Конституционния съд на Румъния) да отхвърля горепосочения принцип с решения, които не подлежат на какъвто и да е способ за обжалване?

         (1)  Решение 2006/928/ЕО на Комисията от 13 декември 2006 година за създаване на механизъм за сътрудничество и проверка на напредъка на Румъния в постигането на специфични цели в областите на съдебната реформа и борбата срещу корупцията (ОВ L 354, 2006 г., стр. 56; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 51, стр. 55).


title: Дело C-211/19: Преюдициално запитване от Miskolci Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 6 март 2019 г. — UO/Készenléti Rendőrség

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/41

      Преюдициално запитване от Miskolci Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 6 март 2019 г. — UO/Készenléti Rendőrség
      (Дело C-211/19)
      (2019/C 187/45)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Miskolci Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Съд по административни и трудовоправни спорове Мишколц, Унгария)

         Страни в главното производство

         Ищец: UO

         Ответник: Készenléti Rendőrség

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 1, параграф 3 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно някои аспекти на организацията на работното време (1) да се тълкува в смисъл, че приложното поле ratione personae на тази директива се определя от член 2 от Директива 89/391/ЕИО за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето на работниците на работното място (2)?

                  2)

                  При утвърдителен отговор трябва ли член 2, параграф 2 от Директива 89/391/ЕИО за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето на работниците на работното място да се тълкува в смисъл, че член 2, точки 1 и 2 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно някои аспекти на организацията на работното време не следва да се прилага спрямо полицейските служители, които са професионални служители към Полицията за бърза намеса?

         (1)  ОВ L 299, 2003 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3.

         (2)  ОВ L 183, 1989 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 88.


title: Дело C-223/19: Преюдициално запитване от Landesgericht Wiener Neustadt (Австрия), постъпило на 13 март 2019 г. — YS/NK

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/42

      Преюдициално запитване от Landesgericht Wiener Neustadt (Австрия), постъпило на 13 март 2019 г. — YS/NK
      (Дело C-223/19)
      (2019/C 187/46)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesgericht Wiener Neustadt

         Страни в главното производство

         Ищец: YS

         Ответник: NK

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Попадат ли в приложното поле на Директива 79/7/ЕИО от 19 декември 1978 година относно постепенното прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените в сферата на социалното осигуряване (1) и/или на Директива 2006/54/ЕО от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (2) разпоредби на държава членка, ако в резултат от тях при изплащане на професионална пенсия от бившия работодател се удържат суми от значително по-голям брой мъже с право на професионална пенсия, отколкото от жени със същото право, като тези суми могат да бъдат свободно използвани от бившия работодател, и дискриминационни ли са такива разпоредби по смисъла на посочените директиви?

                  2)

                  Попадат ли в приложното поле на Директива 2000/78/ЕО от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (3) разпоредби на държава членка, които дискриминират въз основа на възраст, защото възлагат финансовата тежест само върху възрастни лица, които имат право да получават професионална пенсия въз основа на частноправно споразумение за директно плащане от работодателя, докато лицата на по-млада възраст, сключили договори за професионална пенсия, не носят финансова тежест?

                  3)

                  Приложими ли са разпоредбите на Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“), и по-специално правилата в членове 21 и 22 от Хартата за недопускане на дискриминация, към професионални пенсии, дори ако в обхвата на разпоредбите на държавите членки не попада дискриминация, забранена съгласно Директиви 79/7/ЕИО, 2000/78/ЕО и 2006/54/ЕО?

                  4)

                  Трябва ли член 20 и сл. от Хартата да се тълкуват в смисъл, че не допускат разпоредби на държава членка, които прилагат правото на Съюза по смисъла на член 51 от Хартата и дискриминират въз основа на пол, възраст, имотно състояние или други признаци, като например имуществени отношения, в които се намира понастоящем техният бивш работодател, лицата, които имат право да получават професионална пенсия въз основа на частноправно споразумение, спрямо други лица с право на професионална пенсия и забранява ли Хартата подобна дискриминация?

                  5)

                  Пораждат ли дискриминация, основана на имотно състояние по смисъла на член 21 от Хартата, национални разпоредби, които определят финансови задължения към бившия работодател само за малка група от лица, които имат договорни права за получаване на професионална пенсия под формата на ангажимент за директно плащане от работодателя, ако тези разпоредби обхващат само лица с по-висока професионална пенсия?

                  6)

                  Трябва ли член 17 от Хартата да се тълкува в смисъл, че не допуска разпоредби на държава членка, които предвиждат лишаване от собственост директно чрез закон и без обезщетение, в рамките на споразумение, сключено между два частноправни субекта за получаване на професионална пенсия под формата на ангажимент за директно плащане от работодателя, в тежест на бивш работник на предприятие, което е длъжно да осигури плащането на професионалната пенсия и няма икономически затруднения?

                  7)

                  Представлява ли законоустановено задължение на бившия работодател на лице с право на професионална пенсия да не изплаща части от договореното възнаграждение (от договорената професионална пенсия) — като нарушение на договорната свобода — посегателство върху правото на собственост на работодателя?

                  8)

                  Трябва ли член 47 от Хартата да се тълкува в смисъл, че не допуска разпоредби на държава членка, които лишават от собственост директно чрез закон и не предвиждат никаква друга възможност за оспорване на това действие, освен да се претендира обезщетение за вреди и връщане на удържаната сума от лицето, облагодетелствано от отнетата парична сума (бившия работодател и длъжник по пенсионния договор)?

         (1)  ОВ L 6, 1979 г., стр. 24; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 192.

         (2)  ОВ L 204, 2006 г., стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 262.

         (3)  ОВ L 303, 2000 г., стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7.


title: Дело C-225/19: Преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem (Нидерландия), постъпило на 14 март 2019 г. — R.N.N.S./Minister van Buitenlandse Zaken

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/43

      Преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem (Нидерландия), постъпило на 14 март 2019 г. — R.N.N.S./Minister van Buitenlandse Zaken
      (Дело C-225/19)
      (2019/C 187/47)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Haarlem

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: R.N.N.S.

         Ответник: Minister van Buitenlandse Zaken (Министър на външните работи)

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Представлява ли правото на обжалване по смисъла на член 32, параграф 3 от Визовия кодекс (1) срещу окончателно решение, с което се отказва издаването на виза на основание на член 32, параграф 1, буква а), подточка vi) от Визовия кодекс, ефективно правно средство за защита по смисъла на член 47 от Хартата на Европейския съюз, като се имат предвид следните обстоятелства:

                              —

                              в мотивите към решението държавата членка е посочила единствено следното: „Една или повече държави членки Ви смятат за заплаха за обществения ред, вътрешната сигурност, общественото здраве по смисъла на член 2, точка 19, съответно 21 от Кодекса на шенгенските граници или за международните отношения на една или повече държави членки“,

                              —

                              нито в решението, нито в производството по обжалване държавата членка посочва кое специфично основание, съответно кои специфични основания от посочените в член 32, параграф 1, буква а), подточка vi от Визовия кодекс четири основания е/са налице,

                              —

                              в производството по обжалване държавата членка не представя нито допълнителни съдържателни подробности, нито допълнителни мотиви по същество относно основанието/основанията, изтъквани във възраженията на другата държава членка/другите държави членки)?

                  2)

                  Съблюдава ли се при описаните в първия въпрос обстоятелства правото на добра администрация по смисъла на член 41 от Хартата, по-специално предвид задължението на администрацията за мотивиране на издаваните актове?

                  3)

                              a)

                              Би ли бил различен отговорът на въпроси 1 и 2, ако в окончателния акт относно издаването на визата съответната държава членка се позове на действително съществуваща и достатъчно добре описана възможност за обжалване в другата държава членка срещу поименно посочен компетентен орган на тази държава членка/тези държави членки), който е повдигнал възраженията по член 32, параграф 1, буква а), подточка vi) от Визовия кодекс, и в рамките на това производство по обжалване може да се подложи на контрол основанието за отказ?

                              б)

                              За утвърдителния отговор на първия във връзка с третия въпрос необходимо ли е изпълнението на решението в производството по обжалвана във и срещу постановилата окончателното решение държава членка да бъде спряно, докато кандидатът се възползва от възможността за обжалване в другата държава членка/другите държави членки, а в случай че кандидатът направи това — изпълнението да бъде спряно до постановяване на (окончателно) решение в производството по обжалване?

                  4)

                  За отговора на въпросите от значение ли е дали на (органа в) държавата членка/държавите членки, която/които е/са възразила/възразили срещу издаването на виза, може да му бъде предоставена възможност да бъде конституиран като съответник в производството по обжалване срещу окончателното решение по молбата за виза и в това качество му бъде предоставена възможност да посочи основанието/основанията, с които подкрепя своите възражения?

         (1)  Регламент (ЕО) № 810/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година за създаване на Визов кодекс на Общността (Визов кодекс) (ОВ L 243, 2009 г., стр. 1).


title: Дело C-229/19: Преюдициално запитване от Gerechtshof te Amsterdam (Нидерландия), постъпило на 14 март 2019 г. — Dexia Nederland BV/XXX

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/46

      Преюдициално запитване от Gerechtshof te Amsterdam (Нидерландия), постъпило на 14 март 2019 г. — Dexia Nederland BV/XXX
      (Дело C-229/19)
      (2019/C 187/49)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Gerechtshof te Amsterdam

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Dexia Nederland BV

         Ответник: XXX

         Преюдициален въпрос

      Следва ли Директива 93/13 (1) да се тълкува в смисъл, че дадена клауза трябва да се разглежда като неравноправна от гледна точка на предвидените в тази директива критерии, ако при преценка на всички съпътстващи сключването на договора обстоятелства тази клауза включва в себе си само възможността за съществена и необоснована неравнопоставеност в зависимост от настъпилите по време на договора обстоятелства, в частност защото за евентуално преимущество, което възниква за продавача или доставчика към момента на предсрочното прекратяване, в клаузата предварително се установява определен процент от оставащата сума по договора за лизинг, в отклонение от приложимите разпоредби от националното право, според които това преимущество не се определя предварително, а се установява в зависимост от съпътстващите прекратяването на договора обстоятелства, и по-специално от лихвения процент, при който предварително получена сума може да бъде инвестирана за оставащия срок на договора?

         (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


title: Дело C-237/19: Преюдициално запитване от Kúria (Унгария), постъпило на 29 март 2019 г. — Gömböc Kutató, Szolgáltató és Kereskedelmi Kft./Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/46

      Преюдициално запитване от Kúria (Унгария), постъпило на 29 март 2019 г. — Gömböc Kutató, Szolgáltató és Kereskedelmi Kft./Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala
      (Дело C-237/19)
      (2019/C 187/50)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Kúria

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Gömböc Kutató, Szolgáltató és Kereskedelmi Kft.

         Ответник: Szellemi Tulajdon Nemzeti Hivatala

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 3, параграф 1, буква д), [подточка ii)] от Директива 2008/95/ЕО (1) от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките да се тълкува в смисъл, че в случай на знаци, които се състоят изключително от формата на дадена стока,

                              a)

                              следва да се анализира дали формата е необходима за постигането на предвидения технически резултат само въз основа на графичното изображение, съдържащо се в заявката за регистрация, или

                              б)

                              може да се вземе предвид и възприемането от съответните потребители?
                              С други думи, може ли да се вземе предвид знанието на съответните потребители, че формата, чиято регистрация се иска, е необходима за постигането на предвидения технически резултат?

                  2)

                  Трябва ли член 3, параграф 1, буква д), [подточка iii)] от Директива 2008/95/ЕО от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките да се тълкува в смисъл, че това основание за отказ е приложимо спрямо знаци, състоящи се изключително от формата на стоката, по отношение на които може да се определи дали тази форма придава значителна стойност на стоката, като се вземе предвид възприемането или знанието, което потребителят има за графично изобразената стока?

                  3)

                  Трябва ли член 3, параграф 1, буква д), [подточка iii)] от Директива 2008/95/ЕО от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките да се тълкува в смисъл, че това основание за отказ се прилага спрямо знаците, състоящи се изключително от форма,

                              a)

                              която поради своята оригиналност вече се ползва от закрилата, предоставяна на промишления дизайн, или

                              б)

                              чийто естетически вид сам по себе си придава някаква стойност на стоката?

         (1)  ОВ L 299, 2008 г., стр. 25.


title: Дело C-241/19 P: Жалба, подадена на 18 март 2019 г. от George Haswani срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 16 януари 2019 г. по дело T-477/17, Haswani/Съвет

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/47

      Жалба, подадена на 18 март 2019 г. от George Haswani срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 16 януари 2019 г. по дело T-477/17, Haswani/Съвет
      (Дело C-241/19 P)
      (2019/C 187/51)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: George Haswani (представител: G. Karouni, адвокат)

         Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да отмени изцяло решението от 16 януари 2019 г., T-477/17,

                  —

                  да разпореди заличаването на името на г-н Georges Haswani от приложенията към актовете, обжалвани пред Общия съд,

                  —

                  да се произнесе окончателно по този въпрос като:

                              —

                              отмени Решение 2015/1836 и Регламент 2015/1828,

                              —

                              да осъди Съвета да заплати сумата от 100 000 EUR, обезщетение за претърпени от г-н Haswani неимуществени вреди,

                  —

                  да осъди Съвета да понесе направените от него съдебни разноски и направените от жалбоподателя съдебни разноски както пред Общия съд, така и пред Съда.

         Основания и основни доводи

      Първо основание: грешка при прилагане на правото, нарушение на Решение 2015/1836 (съображение 6) и Решение 2013/255 (съображение 5), изменено с Решение 2015/1836, както и обръщане на тежестта на доказване и нарушение на принципа на презумпцията за невиновност.
      Второ основание: нарушение на задължението за мотивиране и липса на мотиви.
      Трето основание: нарушение на принципа на пропорционалност и липса на мотиви.


title: Дело C-258/19: Преюдициално запитване от Kúria (Унгария), постъпило на 27 март 2019 г. — EUROVIA Ipari, Kereskedelmi, Szállítmányozási és Idegenforgalmi Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/48

      Преюдициално запитване от Kúria (Унгария), постъпило на 27 март 2019 г. — EUROVIA Ipari, Kereskedelmi, Szállítmányozási és Idegenforgalmi Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Дело C-258/19)
      (2019/C 187/52)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Kúria

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: EUROVIA Ipari, Kereskedelmi, Szállítmányozási és Idegenforgalmi Kft.

         Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Противоречи ли на принципа на данъчен неутралитет и на формалните условия за възникване на правото на приспадане на ДДС практиката на държава членка, съгласно която за целите на упражняването на правото на приспадане на данъка е от значение единствено моментът на настъпване на данъчното събитие, без да се взема предвид обстоятелството, че между страните е възникнал гражданскоправен спор относно степента на изпълнение, който е бил разрешен по съдебен ред, и че фактурата е била издадена едва след постановяване на окончателното съдебно решение?

                  2)

                  При утвърдителен отговор, може ли да бъде надхвърлен давностният срок за упражняване на правото на приспадане на ДДС, който съгласно правната уредба на държавата членка е пет години от момента на доставката на услугите?

                  3)

                  При утвърдителен отговор, от значение ли е за упражняването на правото на приспадане поведението на получателя на фактурата по настоящото дело, изразяващо се в плащане на определеното с окончателното съдебно решение възнаграждение на изпълнителя чак след провеждането на производство по принудително изпълнение по почин на последния, поради което фактурата е издадена едва след изтичането на давностния срок?


title: Дело C-260/19 P: Жалба, подадена на 26 март 2019 г. от Bena Properties Co. SA срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 16 януари 2019 г. по дело T-412/16, Bena Properties/Съвет

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/49

      Жалба, подадена на 26 март 2019 г. от Bena Properties Co. SA срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 16 януари 2019 г. по дело T-412/16, Bena Properties/Съвет
      (Дело C-260/19 P)
      (2019/C 187/53)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Bena Properties Co. SA (представител: E. Ruchat, адвокат)

         Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да приеме, че жалбата е допустима и основателна,

                  —

                  съответно да отмени решение от 16 януари 2019 г., Bena Properties/Съвет, T-412/16,

            да постанови ново решение, с което:

                  —

                  да отмени Решение (ОВППС) 2016/850 от 27 май 2016 г., както и последващите актове за изпълнението му в частта, в която се отнасят до жалбоподателя,

                  —

                  да осъди Съвета да заплати съдебните разноски във връзка с настоящото производството.

         Основания и основни доводи

      Първо основание: грешка при прилагане на правото, тъй като Общият съд е нарушил правото на жалбоподателя, посочено в член 41 от Хартата на основните права, да бъде изслушан преди приемането на нови ограничителни мерки.
      Второ основание: грешка при прилагане на правото и изопачаване на фактите, тъй като Общият съд не обърнал внимание на статиите, представени от жалбоподателя в подкрепа на жалбата му за отмяна, за да докаже, че не поддържа сирийския режим.
      Трето основание: грешка при прилагане на правото, тъй като Общият съд не е приел, че са незаконни членове 27 и 28 от Решение 2013/255/ОВППС, според които принадлежността към фамилията Al-Assad или фамилията Makhlouf представлява самостоятелен критерий, обосноваващ налагането на санкция, обръщайки по този начин доказателствената тежест.


title: Дело C-272/19: Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Wiesbaden (Германия), постъпило на 1 април 2019 г. — VQ/Land Hessen

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/52

      Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Wiesbaden (Германия), постъпило на 1 април 2019 г. — VQ/Land Hessen
      (Дело C-272/19)
      (2019/C 187/56)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: VQ

         Ответник: Land Hessen

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Прилага ли се Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/ЕО (Общ регламент относно защитата на данните) (наричан „ОРЗД“) (1) — в случая член 15 от ОРЗД, озаглавен „Право на достъп на субекта на данните“ — спрямо комисия в парламента на федеративна единица на държава членка, която отговаря за разглеждането на петиции на граждани — в случая Комисията по петиции на парламента на провинция Хесен — и следва ли тя да се третира като публичен орган по смисъла на член 4, точка 7 от ОРЗД?

                  2)

                  Представлява ли запитващата юрисдикция независим и безпристрастен съд по смисъла на член 267 ДФЕС във връзка с член 47, втора алинея от Хартата на основните права на Европейския съюз?

         (1)  ОВ L 119, 2016 г., стр. 1.


title: Дело C-277/19: Преюдициално запитване от Općinski sud u Zadru (Хърватия), постъпило на 2 април 2019 г. — R. D., A. D./Raiffeisenbanke St. Stefan-Jagerberg-Wolfsberg eGen

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/53

      Преюдициално запитване от Općinski sud u Zadru (Хърватия), постъпило на 2 април 2019 г. — R. D., A. D./Raiffeisenbanke St. Stefan-Jagerberg-Wolfsberg eGen
      (Дело C-277/19)
      (2019/C 187/57)
      Език на производството: хърватски

         Запитваща юрисдикция

      Općinski sud u Zadru

         Страни в главното производство

         Ищци: R. D., A. D.

         Ответник: Raiffeisenbank St. Stefan-Jagerberg-Wolfsberg eGen

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Какви са обхватът и значението на защитата на потребителите съгласно Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 година относно правата на потребителите, за изменение на Директива 93/13/ЕИО на Съвета и Директива 1999/44/ЕО (1), както и съгласно Директива 2014/17/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 4 февруари 2014 година относно договорите за кредити за жилищни недвижими имоти за потребители (2) и за изменение на директиви 2008/48/ЕО (3) и 2013/36/ЕС (4) и Регламент (ЕС) № 1093/2010 (5)?

                  2)

                  Имат ли ищците качеството на потребители по смисъла на разпоредбите от Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 година за изменение на Директива 93/13/ЕИО на Съвета и Директива 1999/44/ЕО, както и по смисъла на разпоредбите от Директива 2014/17/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 4 февруари 2014 година относно договорите за кредити за жилищни недвижими имоти за потребители и за изменение на директиви 2008/48/ЕО и 2013/36/ЕС и Регламент (ЕС) № 1093/2010, като се има предвид, че ответникът оспорва това им качество?

                  3)

                  Противоречи ли националната правна уредба по член 3, параграф 1, точка a) от Закона за потребителския кредит на разпоредбите от член 4 от Директива 2014/17/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 4 февруари 2014 година и член 3 от Директива 2008/48/ЕО, както и на останалите цели и насоки за защита потребителите, посочени в преамбюла от Директива 2014/17/ЕС, след като във въпросната правна уредба горната граница на защитата на потребителите се фиксира в определен размер, а именно 1 000 000,00 куни?

                  4)

                  Трябва ли член 5, параграф 1 от Директива 2014/17/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 4 февруари 2014 година да се тълкува в смисъл, че ако ответникът е кредитна кооперация, регистрирана в Република Австрия, без да разполага с лиценз от Хърватската централна банка за извършване на дейност по отпускане на потребителски кредити през 2007 г. и 2008 г., нито със специален лиценз от Министерство на финансите по член 22 от Закона за потребителския кредит, нито пък има регистрирано представителство или регистриран клон на територията на Република Хърватия, е налице основание за обявяване на нищожността на договорите за кредит и нарушение на въпросната разпоредба от посочената директива, тъй като по този начин (евентуално) пряко се застрашават потребителските права на физическите лица на територията на Република Хърватия, като се има предвид, че за ответника не се е прилагал надзорът, предвиден в правната уредба с цел защита на потребителите и установяване на единни стандарти и критерии за кредитиране на потребителите при ипотечните кредити, както се посочва в преамбюла на Директива 2014/17/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 4 февруари 2014 г.?

                  5)

                  Може ли да се счита, че в разглеждания случай са били нарушени членове 18, 19 и 20 от Директива 2014/17/ЕС, тъй като добросъвестността и лоялността са правно изискване, и по-специално дали при сключването на договорите за кредит е нарушена посочената директива, след като кредитът е отпуснат при ефективен лихвен процент от 9,4%, а на потребителите австрийски граждани в своята страна ответникът е отпускал кредити с лихвен процент от 4 % — член 1000 от австрийския ABGB (Allgemeines Buergerliches Gestzbuch, Общ граждански кодекс) — които лихви при това са променливи, така че ответникът като кредитна институция ги променя едностранно, и същият отпуска кредити само срещу учредяване на ипотека?

                  6)

                  Може ли да се счита, че са нарушени разпоредбите от Директива 2014/17/ЕС, съответно от Директиви 2008/48/ЕО и 2013/36/ЕС и Регламент (ЕС) № 1093/2010, предвид националната правна уредба по член 2 и член 5, параграф 1, точка 2 от Закона за кредитните институции, ако на ответника като кредитна институция по австрийското право е позволено без лиценз и надзор от националния орган да извършва дейност по отпускане на потребителски кредити на хърватски граждани на територията на Република Хърватия, и може ли да се счита, че при това положение посочената национална правна уредба не е осигурила достатъчната защита на физическите лица в качеството им на потребители, която се предвижда в член 5 „Компетентни органи“ от Директива 2014/17/ЕС, и че ответникът не е действал в съответствие с принципите на добросъвестност и лоялност, предвидени в член 4 от Закона за задълженията, което води до нищожност на клаузите от договора за кредит?

                  7)

                  Допуснати ли са формални пороци при сключването на договорите за кредит, съответно нарушени ли са в случая, разглеждан в главното производство, членове 13, 14 и 16 от Директива 2014/17/ЕС, поради включването на клауза A на страница 2 от договорите за кредит с еднократно погасяване на главницата със следното съдържание: „Ефективният годишен лихвен процент е 9,4%. За фиктивния годишен лихвен процент при забавено плащане виж табелата на гишето“?

                  8)

                  Може ли да се счита, че в положение като разглежданото в главното производство са нарушени разпоредбите на членове 13, 14 и 16 от Директива 2014/17/ЕС, като се има предвид, че оспорваните договори за кредит са договори с общи условия, тоест бланкови договори, изготвени върху предварително подготвени формуляри на ответника, отпечатани на немски език и без да са преведени изцяло на майчиния език на ищците, а сключването на договорите е било предшествано от реклама чрез мрежата от посредници на ответника (кооперация) в Република Хърватия, които също като самия ответник не са разполагали по хърватското право с лиценз от Хърватската централна банка за извършване на кредитна дейност, съответно с лиценз от Министерство на финансите за отпускане на потребителски кредити на територията на Република Хърватия?

                  9)

                  Може ли в положение като разглежданото в главното производство да се счита, че са нарушени разпоредбите от Директива 2014/17, съответно от Директиви 2008/48/ЕО и 2013/36/ЕС и Регламент (ЕС) № 1093/2010, ако националната правна уредба и по-специално член 2, параграфи 1, 2 и 3 и член 5, параграф 1, точки 1 и 2 от Закона за кредитните институции позволява на ответника в качеството му на кредитна институция по австрийското право без да има лиценз от националния хърватския надзорен орган да извършва дейност по отпускане на потребителски кредити на хърватски граждани на територията на Република Хърватия, и може ли да се счита, че при това положение посочената национална правна уредба не е осигурила достатъчната защита на физическите лица в качеството им на потребители, която се предвижда в член 5 „Компетентни органи“ от Директива 2014/17/ЕС, и че ответникът не е действал добросъвестно и лоялно, както се изисква в член 4 от Закона за задълженията, което води до нищожност на клаузите от договора за кредит?

                  10

                  Трябва ли да се счита, че липсата на подходящи транспониращи разпоредби в хърватското национално законодателство към момента на сключване на договорите за кредит през 2007 г. и 2008 г., които подробно да регулират възможността и условията за поемане на дългове от хърватски граждани в чужбина, е довела до сериозен дисбаланс в положението на ползвателите на кредита, от една страна, и банката, от друга страна, и оставила ли е тази правна празнота ползвателите незащитени, което би било в противоречие с разпоредбите от Директива 2014/17/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 4 февруари 2014 г. и по-специално с член 13 от нея?

         (1)  Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 година относно правата на потребителите, за изменение на Директива 93/13/ЕИО на Съвета и Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 85/577/ЕИО на Съвета и Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 304, 2011 г., стр. 64.).

         (2)  Директива 2014/17/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 4 февруари 2014 година относно договорите за кредити за жилищни недвижими имоти за потребители и за изменение на директиви 2008/48/ЕО и 2013/36/ЕС и Регламент (ЕС) № 1093/2010 (ОВ L 60, 2014 г., стр. 34.).

         (3)  Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (ОВ L 133, 2008 г., стр. 66.).

         (4)  Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно достъпа до осъществяването на дейност от кредитните институции и относно пруденциалния надзор върху кредитните институции и инвестиционните посредници, за изменение на Директива 2002/87/ЕО и за отмяна на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО (ОВ L 176, 2013 г., стр. 338.).

         (5)  Регламент (ЕС) № 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 година за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски банков орган), за изменение на Решение № 716/2009/ЕО и за отмяна на Решение 2009/78/ЕО на Комисията (ОВ L 331, 2010 г., стр. 12.).


title: Дело C-281/19: Преюдициално запитване от Tribunal administratif de Paris (Франция), постъпило на 3 април 2019 г. — XS/Recteur de l'académie de Paris

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/55

      Преюдициално запитване от Tribunal administratif de Paris (Франция), постъпило на 3 април 2019 г. — XS/Recteur de l'académie de Paris
      (Дело C-281/19)
      (2019/C 187/58)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal administratif de Paris

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: XS

         Ответник: Recteur de l'académie de Paris

         Преюдициален въпрос

      Нарушава ли задълженията по и обхвата на член 45 от Договора за функционирането на Европейския съюз френската правна уредба, която не взема предвид, при прекласирането в преподавателското тяло на учителите в училищата, услугите, по-рано упражнявани от служител в Европейската комисия или по-широко, в институция на Европейския съюз, като в същото време предвижда вземането предвид на предходните професионални дейности, упражнявани в администрация на държава—членка на Европейския съюз?


title: Дело C-316/19: Иск, предявен на 16 април 2019 г. — Европейска комисия/Република Словения

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/55

      Иск, предявен на 16 април 2019 г. — Европейска комисия/Република Словения
      (Дело C-316/19)
      (2019/C 187/59)
      Език на производството: словенски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: L. Flynn и B. Rous Demiri)

         Ответник: Република Словения

         Искания на ищеца

      Комисията моли Съда да обяви в съответствие с член 258 от Договора за функционирането на Европейския съюз, че като е иззела едностранно в помещенията на Словенската централна банка документи, свързани с изпълнението на задачите на ЕСЦБ и Евросистемата, и като не е сътрудничила добросъвестно с ЕЦБ по този въпрос, Република Словения не е изпълнила задълженията си по член 343 от Договора за функционирането на Европейския съюз, член 39 от Протокол № 4 за устава на Европейската система на централните банки и на Европейската централна банка, членове 2, 18 и 22 от Протокол № 7 за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз и член 4, параграф 3 от Договора за Европейския съюз.
      Комисията моли Съда и да осъди Република Словения да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      С претърсването и изземването в Словенската централна банка на 6 юли 2016 г. е накърнена неприкосновеността на архивите на Съюза съгласно член 343 от Договора за функционирането на Европейския съюз, член 39 от Протокол № 4 и членове 2 и 22 от Протокол № 7 във връзка с член 18 от последния протокол и съгласно член 4, параграф 3 от Договора за Европейския съюз. Претърсването и изземването са извършени едностранно, без съгласието на ЕЦБ и, в случай на несъгласие между ЕЦБ и словенските органи, без решение на Съда на Европейския съюз. Въпреки нееднократните предупреждения, словенските органи, извършили изземването, не са направили опит да отделят документите, представляващи част от архивите на Съюза, и не са обсъдили конструктивно въпроса с ЕЦБ.


title: Дело T-388/11: Решение на Общия съд от 10 април 2019 г. — Deutsche Post/Комисия (Държавни помощи — Пощенски сектор — Финансиране на допълнителни разходи за заплати и за социално осигуряване на част от персонала на Deutsche Post посредством субсидии и приходи, придобити от възнаграждението за услуги с регулирани цени — Решение за разширяване на официалната процедура по разследване — Решение, с което се установява съществуването на нови помощи в края на фазата на предварителна проверка — Жалба за отмяна — Обжалваем акт — Правен интерес — Допустимост — Последици от отмяната на окончателното решение — Задължение за мотивиране)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/57

      Решение на Общия съд от 10 април 2019 г. — Deutsche Post/Комисия
      (Дело T-388/11) (1)

      (Държавни помощи - Пощенски сектор - Финансиране на допълнителни разходи за заплати и за социално осигуряване на част от персонала на Deutsche Post посредством субсидии и приходи, придобити от възнаграждението за услуги с регулирани цени - Решение за разширяване на официалната процедура по разследване - Решение, с което се установява съществуването на нови помощи в края на фазата на предварителна проверка - Жалба за отмяна - Обжалваем акт - Правен интерес - Допустимост - Последици от отмяната на окончателното решение - Задължение за мотивиране)
      (2019/C 187/60)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Deutsche Post AG (Бон, Германия) (представители: J. Sedemund, T. Lübbig и M. Klasse, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: D. Grespan, T. Maxian Rusche и R. Sauer)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: UPS Europe SPRL/BVBA, по-рано UPS Europe NV/SA (Брюксел, Белгия) и United Parcel Service Deutschland Sàrl & Co. OHG, по-рано UPS Deutschland Inc. & Co. OHG (Нойс, Германия) (представители: първоначално T. Ottervanger и E. Henny, впоследствие T. Ottervanger и накрая R. Wojtek, адвокати)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C(2011) 3081 окончателен на Комисията от 10 май 2011 година за разширяване на официалната процедура по разследване, посочена в член 108, параграф 2 ДФЕС, относно държавна помощ C 36/07 (ex NN 25/07), отпусната от Федерална република Германия в полза на Deutsche Post, резюме от което е публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (ОВ C 263, 2011 г., стр. 4)

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля възражението за недопустимост.

                  2)

                     Отменя Решение C(2011) 3081 окончателен на Комисията от 10 май 2011 година за разширяване на официалната процедура по разследване, посочена в член 108, параграф 2 ДФЕС, относно държавна помощ C 36/07 (ex NN 25/07), отпусната от Федерална република Германия в полза на Deutsche Post.

                  3)

                     Комисията понася направените от нея съдебни разноски и тези на Deutsche Post AG.

                  4)

                     UPS Europe SPRL/BVBA и United Parcel Service Deutschland Sàrl & Co. OHG понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 282, 24.9.2011 г.


title: Дело T-182/15: Решение на Общия съд от 9 април 2019 г. — Sopra Steria Group/Парламент (Обществени поръчки за услуги — Процедура за възлагане на обществени поръчки — Осигуряване на ИТ услуги за Парламента и други институции и агенции на Съюза — Отстраняване от процедури за възлагане на поръчки — Потенциален конфликт на интереси — Непредставяне на информацията, изискана от възложителя — Член 107, параграф 1, буква б) от Финансовия регламент — Прозрачност — Пропорционалност — Равно третиране — Член 102, параграф 1 от Финансовия регламент)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/58

      Решение на Общия съд от 9 април 2019 г. — Sopra Steria Group/Парламент
      (Дело T-182/15) (1)

      (Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Осигуряване на ИТ услуги за Парламента и други институции и агенции на Съюза - Отстраняване от процедури за възлагане на поръчки - Потенциален конфликт на интереси - Непредставяне на информацията, изискана от възложителя - Член 107, параграф 1, буква б) от Финансовия регламент - Прозрачност - Пропорционалност - Равно третиране - Член 102, параграф 1 от Финансовия регламент)
      (2019/C 187/61)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Sopra Steria Group SA (Анеси-льо-Вийо, Франция) (представители: A. Verlinden, R. Martens и J. Joossen, avocats)

         Ответник: Европейски парламент (представители: B. Simon и L. Tapper Brandberg)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: CGI Luxembourg SA (Бертранж, Люксембург) и Intrasoft International SA (Люксембург, Люксембург) (представител: N. Korogiannakis, avocat)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решенията на Парламента — взети в рамките на процедурата за възлагане на обществена поръчка PE/ITEC-ITS14 относно доставката на ИТ услуги за Парламента и други институции и органи на Европейския съюз — за отхвърляне на офертите от консорциумите IBI IUS и STEEL, в които участва жалбоподателят, за обособени позиции № 2 и № 3

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Sopra Steria Group SA понася, наред със собствените си разноски, и разноските, направени от Европейския парламент.

                  3)

                     CGI Luxembourg SA и Intrasoft International SA понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 262, 10.8.2015 г.


title: Дело T-259/15: Решение на Общия съд от 9 април 2019 г. — Close и Cegelec/Парламент (Обществени поръчки за строителство — Процедура за възлагане на обществени поръчки — Изграждане на електроенергийна инсталация — Разширяване и модернизиране на сградата „Конрад Аденауер“ в Люксембург — Отхвърляне на офертата на оферент — Възлагане на поръчката на друг оферент — Критерии за подбор — Финансови и икономически възможности — Технически и професионални възможности — Задължение за мотивиране — Явна грешка в преценката)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/58

      Решение на Общия съд от 9 април 2019 г. — Close и Cegelec/Парламент
      (Дело T-259/15) (1)

      (Обществени поръчки за строителство - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Изграждане на електроенергийна инсталация - Разширяване и модернизиране на сградата „Конрад Аденауер“ в Люксембург - Отхвърляне на офертата на оферент - Възлагане на поръчката на друг оферент - Критерии за подбор - Финансови и икономически възможности - Технически и професионални възможности - Задължение за мотивиране - Явна грешка в преценката)
      (2019/C 187/62)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: SA Close (Harzé-Aywaille, Белгия), Cegelec (Брюксел, Белгия) (представители: J.-M. Rikkers и J.-L. Teheux, avocats)

         Ответник: Европейски парламент (представители: първоначално M. Rantala и M. Mraz, впоследствие J.-M. Stenier, B. Schäfer и M. Mraz)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на Парламента от 19 март 2015 г., с което се отхвърля офертата на жалбоподателите — направена в поканата за представяне на оферти INLO-D-UPIL-T-14-AO 4 в рамките на обществената поръчка за строителство за обособена позиция № 73 (електроенергийна инсталация) по проекта за разширяване и модернизиране на сградата „Конрад Аденауер“ в Люксембург — и въпросната поръчка се възлага на друг оферент

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     SA Close и Cegelec, от една страна, и Европейският парламент, от друга страна, понасят направените от всеки от тях съдебни разноски, включително съдебните разноски по обезпечителното производство.

         (1)  ОВ C 236, 20.7.2015 г.


title: Дело T-492/15: Решение на Общия съд от 12 април 2019 г. — Deutsche Lufthansa/Комисия (Жалба за отмяна — Държавни помощи — Мерки, приведени в действие от Германия в полза на летище Франкфурт Хан и авиокомпаниите, използващи това летище — Решение, с което мерките в полза на летище Франкфурт Хан се квалифицират като държавни помощи, съвместими с вътрешния пазар, и се установява, че няма държавна помощ в полза на авиокомпаниите, използващи това летище — Липса на лично засягане — Липса на пряко засягане — Недопустимост)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/59

      Решение на Общия съд от 12 април 2019 г. — Deutsche Lufthansa/Комисия
      (Дело T-492/15) (1)

      (Жалба за отмяна - Държавни помощи - Мерки, приведени в действие от Германия в полза на летище Франкфурт Хан и авиокомпаниите, използващи това летище - Решение, с което мерките в полза на летище Франкфурт Хан се квалифицират като държавни помощи, съвместими с вътрешния пазар, и се установява, че няма държавна помощ в полза на авиокомпаниите, използващи това летище - Липса на лично засягане - Липса на пряко засягане - Недопустимост)
      (2019/C 187/63)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Deutsche Lufthansa AG (Кьолн, Германия) (представител: A. Martin-Ehlers, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: K. Herrmann, T. Maxian Rusche и S. Noë)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Land Rheinland-Pfalz (Германия) (представител: C. Koenig, университетски преподавател) и Ryanair DAC, по-рано Ryanair Ltd (Дъблин, Ирландия) (представители: G. Berrisch, адвокат, и B. Byrne, solicitor)

         Предмет

      Искане по член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ЕС) 2016/789 на Комисията от 1 октомври 2014 г. относно държавна помощ SA.21121 (C 29/2008) (ex NN 54/07), приведена в действие от Германия във връзка с финансирането на летище Франкфурт Хан и финансовите отношения между летището и Ryanair (ОВ L 134, 2016 г., стр. 46)

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                     Осъжда Deutsche Lufthansa AG да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 363, 3.11.2015 г.


title: Дело T-300/16: Решение на Общия съд от 10 април 2019 г. — Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия (Субсидии — Внос на тръби от пластичен чугун с произход от Индия — Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/387 — Налагане на окончателно изравнително мито — Индийска схема за налагане на данък върху износа на желязна руда и на два вида такси за железопътен превоз на товари, която поставя превоза на желязна руда, предназначена за износ, в неблагоприятно положение — Член 3, точка 1, буква a), подточка iv) от Регламент (ЕО) № 597/2009 (заменен с Регламент (ЕС) 2016/1037) — Финансово участие — Доставка на стоки — Действие, изразяващо се в „упълномощаване“ на частен орган да изпълнява функция, която представлява финансово участие — Член 4, параграф 2, буква a) от Регламент № 597/2009 — Специфичност на субсидия — Член 6, буква г) от Регламент № 597/2009 — Изчисляване на ползата — Вреда за промишлеността на Съюза — Изчисляване на подбиването на цената и на маржа на вредата — Причинно-следствена връзка — Достъп до поверителните данни на антисубсидийното разследване — Право на защита)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/60

      Решение на Общия съд от 10 април 2019 г. — Jindal Saw и Jindal Saw Italia/Комисия
      (Дело T-300/16) (1)

      (Субсидии - Внос на тръби от пластичен чугун с произход от Индия - Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/387 - Налагане на окончателно изравнително мито - Индийска схема за налагане на данък върху износа на желязна руда и на два вида такси за железопътен превоз на товари, която поставя превоза на желязна руда, предназначена за износ, в неблагоприятно положение - Член 3, точка 1, буква a), подточка iv) от Регламент (ЕО) № 597/2009 (заменен с Регламент (ЕС) 2016/1037) - Финансово участие - Доставка на стоки - Действие, изразяващо се в „упълномощаване“ на частен орган да изпълнява функция, която представлява финансово участие - Член 4, параграф 2, буква a) от Регламент № 597/2009 - Специфичност на субсидия - Член 6, буква г) от Регламент № 597/2009 - Изчисляване на ползата - Вреда за промишлеността на Съюза - Изчисляване на подбиването на цената и на маржа на вредата - Причинно-следствена връзка - Достъп до поверителните данни на антисубсидийното разследване - Право на защита)
      (2019/C 187/64)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Jindal Saw Ltd (Ню Делхи, Индия), Jindal Saw Italia SpA (Триест, Италия) (представители: R. Antonini и E. Monard, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland и G. Luengo)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Saint-Gobain Pam (Понт-а-Мусон, Франция) (представители: O. Prost, A. Coelho Dias и C. Bouvarel, адвокати)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/387 на Комисията от 17 март 2016 година за налагане на окончателно изравнително мито върху вноса на тръби от пластичен чугун (наричан също сферографитен чугун) с произход от Индия (ОВ L 73, 2016 г., стр. 1) в частта, в която се отнася до жалбоподателите.

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/387 на Комисията от 17 март 2016 година за налагане на окончателно изравнително мито върху вноса на тръби от пластичен чугун (наричан също сферографитен чугун) с произход от Индия в частта, в която се отнася до Jindal Saw Ltd.

                  2)

                     Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски на Jindal Saw и Jindal Saw Italia SpA.

                  3)

                     Saint-Gobain Pam понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 314, 29.8.2016 г.


title: Дело T-5/17: Решение на Общия съд от 4 април 2019 г. — Sharif/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Сирия — Замразяване на средства — Право на защита — Право на ефективна съдебна защита — Явна грешка в преценката — Право на собственост — Пропорционалност — Засягане на доброто име)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/64

      Решение на Общия съд от 4 април 2019 г. — Sharif/Съвет
      (Дело T-5/17) (1)

      (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Сирия - Замразяване на средства - Право на защита - Право на ефективна съдебна защита - Явна грешка в преценката - Право на собственост - Пропорционалност - Засягане на доброто име)
      (2019/C 187/68)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Ammar Sharif (Дамаск, Сирия) (представители: B. Kennelly, QC, и J. Pobjoy, barrister)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: S. Kyriakopoulou, P. Mahnič и V. Piessevaux)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: L. Havas и J. Norris)

         Предмет

      Първо, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение за изпълнение (ОВППС) 2016/1897 на Съвета от 27 октомври 2016 година за прилагане на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 293, 2016 г., стр. 36), на Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1893 на Съвета от 27 октомври 2016 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 293, 2016 г., стр. 25), на Решение (ОВППС) 2017/917 на Съвета от 29 май 2017 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 139, 2017 г., стр. 62), на Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/907 на Съвета от 29 май 2017 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 139, 2017 г., стр. 15), на Решение (ОВППС) 2018/778 на Съвета от 28 май 2018 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 131, 2018 г., стр. 16) и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/774 на Съвета от 28 май 2018 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 131, 2018 г., стр. 1) в частта, в която тези актове се отнасят до жалбоподателя, и при условията на евентуалност, искане на основание член 277 ДФЕС да се обяви неприложимостта на член 28, параграф 2, буква а) от Решение 2013/255/ОВППС на Съвета от 31 май 2013 година относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 147, 2013 г., стр. 14), изменено с Решение (ОВППС) 2015/1836 на Съвета от 12 октомври 2015 г. (ОВ L 266, 2015 г., стр. 75), и на член 15, параграф 1а, буква а) от Регламент (ЕС) № 36/2012 на Съвета от 18 януари 2012 година относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия и за отмяна на Регламент № 442/2011 (ОВ L 16, 2012 г., стр. 1), изменен с Регламент (ЕС) 2015/1828 на Съвета от 12 октомври 2015 г. (ОВ L 266, 2015 г., стр. 1), доколкото тези разпоредби се прилагат по отношение на жалбоподателя

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Г-н Ammar Sharif понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Съвета на Европейския съюз.

                  3)

                     Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 53, 20.2.2017 г.


title: Дело T-51/17: Решение на Общия съд от 10 април 2019 г. — Полша/Комисия (ЕФГЗ и ЕЗФРСР — Разходи, изключени от финансиране — Сектори на плодовете и зеленчуците — Помощи за групи производители — Разходи, направени от Полша — Недостатъци при основните проверки — Проверки на плановете за признаване и на критериите за признаване — Проверки по заявленията за подпомагане — Икономическа последователност — Основателност на разходите — Системни недостатъци — Риск за ЕФГЗ — Фиксирани корекции от 25 %)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/65

      Решение на Общия съд от 10 април 2019 г. — Полша/Комисия
      (Дело T-51/17) (1)

      (ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Разходи, изключени от финансиране - Сектори на плодовете и зеленчуците - Помощи за групи производители - Разходи, направени от Полша - Недостатъци при основните проверки - Проверки на плановете за признаване и на критериите за признаване - Проверки по заявленията за подпомагане - Икономическа последователност - Основателност на разходите - Системни недостатъци - Риск за ЕФГЗ - Фиксирани корекции от 25 %)
      (2019/C 187/69)
      Език на производството: полски

         Страни

         Жалбоподател: Република Полша (представители: B. Majczyna, K. Straś, M. Pawlicka и B. Paziewska)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално K. Skelly и A. Stobiecka-Kuik, впоследствие A. Stobiecka-Kuik и D. Milanowska)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на Решение за изпълнение (ЕС) 2016/2018 на Комисията от 15 ноември 2016 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 312, 2016 г., стр. 26), що се отнася до фиксираните корекции, приложени по отношение на Република Полша

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Република Полша да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и три четвърти от съдебните разноски на Европейската комисия.

                  3)

                     Комисията понася една четвърт от направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 86, 20.3.2017 г.


title: Дело T-108/17: Решение на Общия съд от 4 април 2019 г. — ClientEarth/Комисия (REACH — Регламент (ЕО) № 1907/2006 — Бис(2-етилхексил) фталат (DEHP) — Отхвърляне по същество на искане за вътрешно преразглеждане на решение, с което се разрешава пускане на пазара — Грешка при прилагане на правото — Явна грешка в преценката — Член 10 от Регламент (ЕО) № 1367/2006)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/66

      Решение на Общия съд от 4 април 2019 г. — ClientEarth/Комисия
      (Дело T-108/17) (1)

      (REACH - Регламент (ЕО) № 1907/2006 - Бис(2-етилхексил) фталат (DEHP) - Отхвърляне по същество на искане за вътрешно преразглеждане на решение, с което се разрешава пускане на пазара - Грешка при прилагане на правото - Явна грешка в преценката - Член 10 от Регламент (ЕО) № 1367/2006)
      (2019/C 187/70)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: ClientEarth (Лондон, Обединено кралство) (представител: A. Jones, barrister)

         Ответник: Европейска комисия (представители: G. Gattinara, R. Lindenthal и K. Mifsud-Bonnici)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска агенция по химикали (представители: M. Heikkilä и W. Broere)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на писмото на Комисията от 7 декември 2016 г., с което тази институция е отхвърлила искане за вътрешно преразглеждане от 2 август 2016 г., внесено от жалбоподателя против Решение за изпълнение C(2016) 3549 окончателен на Комисията от 16 юни 2016 година, с което се предоставя разрешение за употреби на бис(2-етилхексил) фталат (DEHP) на основание Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда ClientEarth да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.

                  3)

                     Европейската агенция по химикали (REACH) понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 121, 18.4.2017 г.


title: Дело T-223/17: Решение на Общия съд от 11 април 2019 г. — Adapta Color/EUIPO — Coatings Foreign IP (ADAPTA POWDER COATINGS) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Европейския съюз ADAPTA POWDER COATINGS — Обявяване на недействителност от апелативния състав — Абсолютно основание за отказ — Отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) 2017/1001) — Липса на отличителен характер, придобит чрез използване — Член 7, параграф 3 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 3 от Регламент 2017/1001) — Нарушение на правото на изслушване — Задължение за мотивиране — Член 75 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 94 от Регламент 2017/1001) — Доказателства, представени за първи път пред Общия съд)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/67

      Решение на Общия съд от 11 април 2019 г. — Adapta Color/EUIPO — Coatings Foreign IP (ADAPTA POWDER COATINGS)
      (Дело T-223/17) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Европейския съюз ADAPTA POWDER COATINGS - Обявяване на недействителност от апелативния състав - Абсолютно основание за отказ - Отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) 2017/1001) - Липса на отличителен характер, придобит чрез използване - Член 7, параграф 3 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 3 от Регламент 2017/1001) - Нарушение на правото на изслушване - Задължение за мотивиране - Член 75 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 94 от Регламент 2017/1001) - Доказателства, представени за първи път пред Общия съд)
      (2019/C 187/71)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Adapta Color, SL (Пенискола, Испания) (представители: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal и E. Armero Lavie, avocats)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: E. Markakis, A. Söder и D. Walicka)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Coatings Foreign IP Co. LLC (Уилмигтън, Делауер, Съединени щати) (представители: A. Rajendra, solicitor, и S. Malynicz, QC)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 6 февруари 2017 г. (преписка R 2522/2015-5), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Coatings Foreign IP и Adapta Color

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Adapta Color, SL да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 202, 26.6.2017 г.


title: Дело T-224/17: Решение на Общия съд от 11 април 2019 г. — Adapta Color/EUIPO — Coatings Foreign IP (Bio proof ADAPTA) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Европейския съюз Bio proof ADAPTA — Обявяване на недействителност от апелативния състав — Абсолютно основание за отказ — Отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) 2017/1001) — Липса на отличителен характер, придобит чрез използване — Член 7, параграф 3 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 3 от Регламент 2017/1001) — Нарушение на правото на изслушване — Задължение за мотивиране — Член 75 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 94 от Регламент 2017/1001) — Доказателства, представени за първи път пред Общия съд)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/68

      Решение на Общия съд от 11 април 2019 г. — Adapta Color/EUIPO — Coatings Foreign IP (Bio proof ADAPTA)
      (Дело T-224/17) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Европейския съюз Bio proof ADAPTA - Обявяване на недействителност от апелативния състав - Абсолютно основание за отказ - Отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) 2017/1001) - Липса на отличителен характер, придобит чрез използване - Член 7, параграф 3 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 3 от Регламент 2017/1001) - Нарушение на правото на изслушване - Задължение за мотивиране - Член 75 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 94 от Регламент 2017/1001) - Доказателства, представени за първи път пред Общия съд)
      (2019/C 187/72)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Adapta Color, SL (Пенискола, Испания) (представители: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal и E. Armero Lavie, avocats)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: E. Markakis, A. Söder и D. Walicka)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Coatings Foreign IP Co. LLC (Уилмингтън, Делауер, Съединени щати) (представители: A. Rajendra, solicitor, и S. Malynicz, QC)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 6 февруари 2017 г. (преписка R 2521/2015-5), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Coatings Foreign IP и Adapta Color

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Adapta Color, SL да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 202, 26.6.2017 г.


title: Дело T-225/17: Решение на Общия съд от 11 април 2019 г. — Adapta Color/EUIPO — Coatings Foreign IP (Bio proof ADAPTA) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Европейския съюз Bio proof ADAPTA — Обявяване на частична недействителност от апелативния състав — Абсолютно основание за отказ — Отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) 2017/1001) — Липса на отличителен характер, придобит чрез използване — Член 7, параграф 3 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 3 от Регламент 2017/1001) — Нарушение на правото на изслушване — Задължение за мотивиране — Член 75 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 94 от Регламент 2017/1001) — Доказателства, представени за първи път пред Общия съд)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/69

      Решение на Общия съд от 11 април 2019 г. — Adapta Color/EUIPO — Coatings Foreign IP (Bio proof ADAPTA)
      (Дело T-225/17) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Европейския съюз Bio proof ADAPTA - Обявяване на частична недействителност от апелативния състав - Абсолютно основание за отказ - Отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) 2017/1001) - Липса на отличителен характер, придобит чрез използване - Член 7, параграф 3 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 3 от Регламент 2017/1001) - Нарушение на правото на изслушване - Задължение за мотивиране - Член 75 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 94 от Регламент 2017/1001) - Доказателства, представени за първи път пред Общия съд)
      (2019/C 187/73)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Adapta Color, SL (Пенискола, Испания) (представители: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal и E. Armero Lavie, avocats)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: E. Markakis, A. Söder и D. Walicka)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Coatings Foreign IP Co. LLC (Уилмингтън, Делауер, Съединени щати) (представители: A. Rajendra, solicitor, и S. Malynicz, QC)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 6 февруари 2017 г. (преписка R 311/2016-5), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Coatings Foreign IP и Adapta Color

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Adapta Color, SL да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 202, 26.6.2017 г.


title: Дело T-229/17: Решение на Общия съд от 10 април 2019 г. — Германия/Комисия (Сближаване на законодателствата — Регламент (ЕС) № 305/2011 — Регламент (ЕС) № 1025/2012 — Строителни продукти — Хармонизирани стандарти EN 14342:2013 и EN 14904:2006 — Задължение за мотивиране)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/70

      Решение на Общия съд от 10 април 2019 г. — Германия/Комисия
      (Дело T-229/17) (1)

      (Сближаване на законодателствата - Регламент (ЕС) № 305/2011 - Регламент (ЕС) № 1025/2012 - Строителни продукти - Хармонизирани стандарти EN 14342:2013 и EN 14904:2006 - Задължение за мотивиране)
      (2019/C 187/74)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: първоначално T. Henze и J. Möller, впоследствие J. Möller, в качеството на представители, подпомагани от M. Winkelmüller, F. van Schewick и M. Kottmann, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално G. Zavvos и C. Hermes, впоследствие C. Hermes и M. Huttunen, в качеството на представители)

         Встъпила страна в подкрепа на ищеца/жалбоподателя: Република Финландия (представител: S. Hartikainen, в качеството на представител)

         Предмет

      Искане на основание на член 263 ДФЕС за отмяна: първо, на Решение (ЕС) 2017/133 на Комисията от 25 януари 2017 година относно запазването с ограничение в Официален вестник на Европейския съюз на позоваването на хармонизирания стандарт EN 14342:2013 „Подова настилка от дървесина и паркет: Характеристики, оценка на съответствието и маркировка“ в съответствие с Регламент (ЕС) № 305/2011 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 21, 2017 г., стр. 113); второ, на Решение (ЕС) 2017/145 на Комисията от 25 януари 2017 година относно запазването с ограничение в Официален вестник на Европейския съюз на позоваването на хармонизирания стандарт EN 14904:2006 „Покрития за спортни площадки. Използване на покрития за много спортове на закрито. Изисквания“ в съответствие с Регламент (ЕС) № 305/2011 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 22, 2017 г., стр. 62); трето, на Съобщение на Комисията от 10 март 2017 г. Съобщение на Комисията в рамките на изпълнението на Регламент (ЕС) № 305/2011 на Европейския парламент и на Съвета за определяне на хармонизирани условия за предлагането на пазара на строителни продукти и за отмяна на Директива 89/106/ЕИО на Съвета (ОВ C 76, 2017 г., стр. 32), в частта му, в която се позовава на хармонизирани стандарти EN 14342:2013 и EN 14904:2006; четвърто, на Съобщение на Комисията в рамките на изпълнението на Регламент (ЕС) № 305/2011 на Европейския парламент и на Съвета за определяне на хармонизирани условия за предлагането на пазара на строителни продукти и за отмяна на Директива 89/106/ЕИО на Съвета (ОВ C 267, 2017 г., стр. 16), в частта му, в която се позовава на хармонизирани стандарти EN 14342:2013 и EN 14904:2006; пето, на Съобщение на Комисията в рамките на изпълнението на Регламент (ЕС) № 305/2011 (ОВ C 435, 2017, стр. 41), в частта му, в която се позовава на хармонизирани стандарти EN 14342:2013 и EN 14904:2006, и шесто, Съобщение на Комисията в рамките на изпълнението на Регламент (ЕС) № 305/2011 (ОВ C 92, 2018 г., стp. 139), в частта му, в която се позовава на хармонизирани стандарти EN 14342:2013 и EN 14904:2006

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Федерална република Германия да понесе направените от нея съдебни разноски и разноските, направени от Европейската комисия.

                  3)

                     Република Финландия понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 195, 19.6.2017 г.


title: Дело T-319/17: Решение на Общия съд от 9 април 2019 г. — Aldridge и др./Комисия (Публична служба — Срочно наети служители — OLAF — Договор за неопределено време — Решение на генералния директор на OLAF за въвеждане на еднократно прекласиране в по-горна степен — Искане за провеждане на годишна процедура по прекласиране — Обща мярка — Срок за обжалване — Начален момент — Публикуване в интранет — Недопустимост)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/71

      Решение на Общия съд от 9 април 2019 г. — Aldridge и др./Комисия
      (Дело T-319/17) (1)

      (Публична служба - Срочно наети служители - OLAF - Договор за неопределено време - Решение на генералния директор на OLAF за въвеждане на еднократно прекласиране в по-горна степен - Искане за провеждане на годишна процедура по прекласиране - Обща мярка - Срок за обжалване - Начален момент - Публикуване в интранет - Недопустимост)
      (2019/C 187/75)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Adam Aldridge (Скарбек, Белгия) и още 32-ма жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложението към решението (представители: S. Rodrigues, A. Tymen и A. Champetier, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално L. Radu Bouyon и M. Mensi, впоследствие L. Radu Bouyon и G. Berscheid)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС, от една страна, за отмяна на решението на генералния директор на Европейската служба за борба с измамите (OLAF) от 15 юли 2016 г., с което се отхвърля искането на жалбоподателите за провеждане на годишна процедура по прекласиране, и на решението на генералния директор на OLAF от 13 февруари 2017 г., с което се отхвърля подадената по административен ред жалба срещу решението от 15 юли 2016 г., и от друга страна, за присъждане на обезщетение за имуществените и неимуществените вреди, които жалбоподателите твърдят, че са претърпели

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Г-н Adam Aldridge и другите настоящи и бивши срочно наети служители на Европейската служба за борба с измамите (OLAF), чиито имена са посочени в приложението, понасят наред с направените от тях съдебни разноски и тези на Европейската комисия.

         (1)  ОВ C 249, 31.7.2017 г.


title: Дело T-371/17: Решение на Общия съд от 9 април 2019 г. — Qualcomm и Qualcomm Europe/Комисия (Конкуренция — Пазар на игри с бейсбенд чип, използвани в електронни устройства за широка употреба — Административна процедура — Член 18, параграф 3 и член 24, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕО) № 1/2003 — Решение за изискване на информация — Задължение за мотивиране — Необходимост от изискваната информация — Пропорционалност — Доказателствена тежест — Принцип за забрана на самоуличаването — Принцип на добра администрация)

text:
               3.6.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 187/72

      Решение на Общия съд от 9 април 2019 г. — Qualcomm и Qualcomm Europe/Комисия
      (Дело T-371/17) (1)

      (Конкуренция - Пазар на игри с бейсбенд чип, използвани в електронни устройства за широка употреба - Административна процедура - Член 18, параграф 3 и член 24, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕО) № 1/2003 - Решение за изискване на информация - Задължение за мотивиране - Необходимост от изискваната информация - Пропорционалност - Доказателствена тежест - Принцип за забрана на самоуличаването - Принцип на добра администрация)
      (2019/C 187/76)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Qualcomm, Inc. (Сан Диего, Калифорния, Съединени щати), Qualcomm Europe, Inc. (Сакраменто, Калифорния, Съединени щати) (представители: M. Pinto de Lemos Fermiano Rato и M. Davilla, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: H. van Vliet, G. Conte, M. Farley и C. Urraca Caviedes)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C(2017) 2258 окончателен на Комисията от 31 март 2017 г. във връзка с производство съгласно член 18, параграф 3 и на член 24, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета [преписка AT.39711 — Qualcomm (агресивни търговски практики)]

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Qualcomm, Inc. и Qualcomm Europe, Inc. да заплатят съдебните разноски, включително съдебните разноски по обезпечителното производство.

         (1)  ОВ C 256, 7.8.2017 г.