title: Дело T-71/21: Жалба, подадена на 2 февруари 2021 г. — QB/Комисия

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/19

      Жалба, подадена на 2 февруари 2021 г. — QB/Комисия
      (Дело T-71/21)
      (2021/C 148/27)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: QB (представител: R. Wardyn, lawyer)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението от 6 април 2020 г. на Службата за управление и плащане по индивидуални права от името на Комисията (PMO) и решението от 3 ноември 2020 г. на органа по назначаването, с които Европейската комисия е отказала изплащането на надбавка за експатриране на жалбоподателя,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: непълнота на мотивите на решенията на PMO и на органа по назначаването.

                              —

                              Жалбоподателят твърди, че PMO и органът по назначаването не са отчели факта, че приложимите по отношение на полските съдии в съответствие с принципите на правовата държава конституционни и законови разпоредби не са позволявали на жалбоподателя да влиза в правоотношения с Европейската мрежа за съдебно обучение (EJTN) или с друг частноправен субект в Полша или в чужбина,

                              —

                              Той твърди също, че PMO и органът по назначаването не са отчели факта, че съгласно полското право спрямо жалбоподателя, който е бил действащ съдия, не би могъл да оказва контрол друг орган освен Окръжен съд Любартов и ръководството на KSSiP (Националното висше училище за магистрати и прокурори).

                  2.

                  Второ основание: нарушение на член 4, параграф 1 от приложение VII към Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз.

                              —

                              Твърди се, че изразът „работа за друга държава“ по смисъла на член 4, параграф 1 от приложение VII от Правилника за длъжностните лица трябвало да се тълкува в смисъл, че обхваща всички обстоятелства, произтичащи от работа за друга държава и не трябвало да се ограничава до работа за официалното представителство на държавата, както и че нито правото, нито съдебната практика са в подкрепа на ограничителното тълкуване на органа по назначаването,

                              —

                              Твърди се също, че KSSiP следвало да се разглежда като централен държавен орган и съответно работата, извършена от жалбоподателя по време на командироването му в KSSiP, трябвало да се счита за работа за държавата Полша,

                              —

                              Освен това, жалбоподателят твърди, че извършената от него (1) работа била допълнителна спрямо правоотношението между него и KSSiP,

                              —

                              В допълнение жалбоподателят твърди, че през референтния период е упражнявал основната си професионална дейност за KSSiP в Полша.

                  3.

                  Трето основание: явна грешка в преценката.

                              —

                              Твърди се, жалбоподателят е запазил специална връзка с Полша, което е пречка за създаването на трайна връзка с Белгия,

                              —

                              Освен това, жалбоподателят посочва, че правното и фактическото му положение не позволява интеграцията му в белгийското общество.

         (1)  Бел.ред: текстът е пропуснат , за да се гарантира анонимност.


title: Дело T-83/21: Жалба, подадена на 5 февруари 2021 г. — Van Walle/ECDC

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/20

      Жалба, подадена на 5 февруари 2021 г. — Van Walle/ECDC
      (Дело T-83/21)
      (2021/C 148/28)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Ivo Van Walle (Йерфела, Швеция) (представители: L. Levi и A. Champetier, адвокати)

         Ответник: Европейски център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC)

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението от 30 март 2020 г. да не се подновява договорът му,

                  —

                  при необходимост да отмени решението от 26 октомври 2020 г., с което се отхвърля жалбата му по административен ред от 24 юни 2020 г.,

                  —

                  да разпореди да се заплати на жалбоподателя нетното му възнаграждение със задна дата, считано от 31 октомври 2020 г. до датата на възстановяването му на работа,

                  —

                  да му присъди обезщетение за претърпените от него имуществени вреди в размер на 30 000 EUR и обезщетение за претърпените от него неимуществени вреди, които може да бъдат оценени по справедливост в размер на 20 000 EUR,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: явни грешки в преценката.

                  2.

                  Второ основание: злоупотреба с власт.

                  3.

                  Трето основание: неизпълнение на задължението за полагане на грижа.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на правото на изслушване.


title: Дело T-96/21: Жалба, подадена на 16 февруари 2021 г. — Amort и др./Комисия

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/21

      Жалба, подадена на 16 февруари 2021 г. — Amort и др./Комисия
      (Дело T-96/21)
      (2021/C 148/29)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподатели: Heidi Amort (Сан Дженезио Атезино, Италия) и 35 други жалбоподатели (представител: R. Holzeisen, Rechtsanwältin)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд да отмени обжалваното решение за изпълнение заедно с всички последващи изменения и допълнения.

         Основания и основни доводи

      Жалбата срещу Решение за изпълнение C(2020) 9598 (final) на Европейската комисия от 21 декември 2020 година за издаване на условно разрешение за пускане на пазара съгласно Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета на „Comirnaty — иРНК ваксина срещу COVID-19 (нуклеозидно модифицирана)“, лекарствен продукт за хуманна употреба, е подадена на следните основания:

                  1.

                  Първо основание: обжалваното решение за изпълнение било прието в нарушение на член 2, точки 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 507/2006 (1). Научно доказана била неоснователността на разпространяваната из целия свят паника от високата смъртност, предполагаемо свързана със заразяването със SARS-CoV-2. Освен това СЗО и ЕС не установили надлежно наличието на спешна ситуация в смисъл на заплаха за общественото здраве.

                  2.

                  Второ основание: обжалваното решение за изпълнение било прието в нарушение на член 4 от Регламент (ЕО) № 507/2006, тъй като:

                              —

                              не било налице положително съотношение полза/риск съгласно член 1, точка 28a от Директива 2001/83/ЕО (2),

                              —

                              не била налице предпоставката по член 4, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 507/2006, понеже не съществувала вероятност заявителят да представи впоследствие подробните клинични данни,

                              —

                              не била налице предпоставката по член 4, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 507/2006, понеже нямало неудовлетворени медицински нужди, на които да може да отговаря разрешеният лекарствен продукт,

                              —

                              не била налице предпоставката по член 4, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕО) № 507/2006.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на Регламент (ЕО) № 1394/2007 (3), Директива 2001/83/ЕО и Регламент (ЕО) № 726/2004 (4).

                  4.

                  Четвърто основание: грубо нарушение на членове 168 ДФЕС и 169 ДФЕС и на членове 3, 35 и 38 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

         (1)  Регламент (ЕО) № 507/2006 на Комисията от 29 март 2006 година за издаване на разрешения за търговия при определени условия на лекарствени продукти за хуманна употреба, които влизат в приложното поле на Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 92, 2006 г., стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 53, стр. 45).

         (2)  Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, 2001 г., стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3).

         (3)  Регламент (ЕО) № 1394/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно лекарствените продукти за модерна терапия и за изменение на Директива 2001/83/ЕО и на Регламент (ЕО) № 726/2004 (ОВ L 324, 2007 г., стр. 121).

         (4)  Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата (ОВ L 136, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 44, стр. 83).


title: Дело T-97/21: Жалба, подадена на 16 февруари 2021 г. — Synesis/Съвет

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/22

      Жалба, подадена на 16 февруари 2021 г. — Synesis/Съвет
      (Дело T-97/21)
      (2021/C 148/30)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Synesis OOO (Минск, Беларус) (представители: G. Lansky и A. Egger, Rechtsanwälte)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени, на основание член 263 ДФЕС, Решение (ОВППС) 2020/2130 на Съвета от 17 декември 2020 година за прилагане на Решение 2012/642/ОВППС относно ограничителните мерки срещу Беларус (ОВ L 426I/14), както и Регламент за изпълнение (ЕС) 2020/2129 на Съвета от 17 декември 2020 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус (ОВ L 426I/1) в частта им, която се отнася до жалбоподателя,

                  —

                  да осъди, съгласно член 134 от Процедурния правилник на Общия съд, Съветът да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква едно-единствено основание за незаконосъобразността на обжалваните правни актове в частта им, която се отнася до него, а именно че Съветът е допуснал явна грешка в преценката и по-специално е нарушил задълженията си за проверка. Съветът не представил никакви конкретни доказателства, за да обоснове валидността на включването на жалбоподателя в списъка, приложен към обжалваните правни актове.


title: Дело T-116/21: Жалба, подадена на 22 февруари 2021 г. — Maternus/EUIPO — adp Gauselmann (WILD)

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/22

      Жалба, подадена на 22 февруари 2021 г. — Maternus/EUIPO — adp Gauselmann (WILD)
      (Дело T-116/21)
      (2021/C 148/31)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Maternus GmbH (Мюнхен, Германия) (представители: M. Zoebisch и R. Drozdz, Rechtsanwälte)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: adp Gauselmann GmbH (Еспелкамп, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „WILD“ — марка на Европейския съюз № 9 515 248

         Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 9 декември 2020 г. по преписка R 932/2019-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 94, параграф 1, първо изречение от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 59, параграф 1, буква а) и на член 59, параграф 3 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-123/21: Жалба, подадена на 25 февруари 2021 г. — Stowarzyszenie chłodnictwa klimatyzacji i pomp ciepła/Комисия

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/23

      Жалба, подадена на 25 февруари 2021 г. — Stowarzyszenie chłodnictwa klimatyzacji i pomp ciepła/Комисия
      (Дело T-123/21)
      (2021/C 148/32)
      Език на производството: полски

         Страни

         Жалбоподател: Stowarzyszenie chłodnictwa klimatyzacji i pomp ciepła (Варшава, Полша) (представител: A. Galos, radca prawny)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Европейската комисия, съобщено на 15 декември 2020 г., с което се определя размерът на квотата на жалбоподателя съгласно Регламент (ЕС) № 517/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 година за флуорсъдържащите парникови газове и за отмяна на Регламент (ЕО) № 842/2006 (1), доколкото Комисията намалява тази квота на основание член 25 от Регламента,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят сочи неправилно прилагане на Регламент (ЕС) № 517/2014 на Европейския парламент и на Съвета поради неправилно тълкуване на дефиницията за „пускане на пазара“ по член 2, точка 10 от Регламента.

         (1)  ОВ L 150, 2014 г., стр. 195.


title: Дело T-125/21: Жалба, подадена на 27 февруари 2021 г. — Banco de Investimento Global/EUIPO — Banco BIC Português („EUROBIC“)

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/24

      Жалба, подадена на 27 февруари 2021 г. — Banco de Investimento Global/EUIPO — Banco BIC Português („EUROBIC“)
      (Дело T-125/21)
      (2021/C 148/33)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Banco de Investimento Global SA (Лисабон, Португалия) (представител: N. Lucas, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Banco BIC Português SA (Лисабон, Португалия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: заявка за словна марка на Европейския съюз „EUROBIC“ — заявка за регистрация № 16 775 199

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 25 ноември 2020 г. по преписка R 607/2019-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да приеме за установено, че в съответствие с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета е налице вероятност от объркване между притежаваните от Banco de Investimento Global SA по-ранни марки и спорната мярка, и съответно да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 95, параграфи 1 и 2 и на член 97, параграф 1, букви в) и е) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-126/21: Жалба, подадена на 26 февруари 2021 г. — Nevinnomysskiy Azot и NAK „Azot“/Комисия

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/24

      Жалба, подадена на 26 февруари 2021 г. — Nevinnomysskiy Azot и NAK „Azot“/Комисия
      (Дело T-126/21)
      (2021/C 148/34)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: AO Nevinnomysskiy Azot (Невиномиск, Русия) и AO Novomoskovskaya Aktsionernaya Kompania NAK „Azot“ (Новомосковск, Русия) (представители: P. Vander Schueren и E. Gergondet, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2020/2100 на Комисията от 15 декември 2020 г. (1) в частта му относно жалбоподателите,

                  —

                  да осъди ответника да заплати разноските, направени от жалбоподателите във връзка с настоящото производство.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват едно-единствено основание в подкрепа на жалбата, като твърдят, че ответникът не е получил искане за преглед с оглед изтичане на срока на действие, в което да са посочени „достатъчно доказателства“, и поради това е допуснал явни грешки в преценката, действал е в нарушение на член 11, параграфи 2 и 5 и член 5, параграф 3 от Регламент (ЕС) 2016/1036 (2) и не е изпълнил задължението си да разгледа внимателно и безпристрастно всички относими към дадения случай данни, когато е започнал прегледа с оглед изтичане на срока на действие.

         (1)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2020/2100 на Комисията от 15 декември 2020 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на амониев нитрат с произход от Русия след преглед с оглед изтичане на срока на действие съгласно член 11, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 425, 2020 г., стр. 21)

         (2)  Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейския съюз (ОВ L 176, 2016 г., стр. 21)


title: Дело T-130/21: Жалба, подадена на 2 март 2021 г. — CCPL и др./Комисия

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/25

      Жалба, подадена на 2 март 2021 г. — CCPL и др./Комисия
      (Дело T-130/21)
      (2021/C 148/35)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподатели: CCPL — Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC (Reggio Emilia, Италия), Coopbox Group SpA (Bibbiano, Италия), Coopbox Eastern s.r.o. (Nové Mesto nad Váhom, Словакия) (представители: E. Cucchiara и E. Rocchi, avvocati)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени имуществената санкция, наложена на жалбоподателите; или

                  —

                  при условията на индивидуалност, да намали нейния размер; и при всички обстоятелства

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Настоящата жалба се отнася до решението на Европейската комисия от 17 декември 2020 г. № C(2020) 8940 окончателен, по преписка AT.39563 — Опаковки на храни за търговия на дребно с предмет нарушение на член 101 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
      Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).

                              —

                              В това отношение се посочва, че стойността, взета предвид от Комисията за изчисляване на тавана от 10 %, предвидено член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1/2003 е явно неправилна, тъй като тези данни включват целия оборот на групата CCPL, въпреки че Комисията по никакъв начин не е доказала т.нар. parental liability на дружеството майка на групата.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на принципите на пропорционалност и равнопоставеност при определяне на размера на санкцията.

                              —

                              В това отношение се посочва, че наложената имуществена санкция на жалбоподателите е явно и необосновано несъразмерна спрямо тази на останалите страни. Механичното прилагане на тавана от 10 % за всяко от вменените нарушения противоречи на принципите на пропорционалност и равнопоставеност, както и на принципите на индивидуализация и степенуване на имуществената санкция.

                  3.

                  Трето основание: нарушение от страна на Европейската комисия на задължението за мотивиране по член 296 ДФЕС, поради това че е взела предвид само отчасти данните относно неспособност за плащане, представена от групата CCPL.

                              —

                              В това отношение се посочва, че макар да признава положението на сериозна криза, в което се намират жалбоподателите, обжалваното решение не го отчита в достатъчна степен при степенуването на санкцията.


title: Дело T-132/21: Жалба, подадена на 3 март 2021 г. — Telefónica Germany/EUIPO (LOOP)

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/26

      Жалба, подадена на 3 март 2021 г. — Telefónica Germany/EUIPO (LOOP)
      (Дело T-132/21)
      (2021/C 148/36)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Telefónica Germany GmbH & Co. OHG (Мюнхен, Германия) (представители: A. Fottner и M. Müller, Rechtsanwälte)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: заявка за словна марка на Европейския съюз „LOOP“ — заявка за регистрация № 18 008 477

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 17 декември 2020 г. по преписка R 644/2020-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение в частта, в която е отхвърлена заявка за регистрация на марка на Съюза № 18008477,

                  —

                  да осъди EUIPO заплати съдебните разноски в производството пред Общия съд, както и разноските в процедурата по разглеждане и в производството пред апелативния състав.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 94, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета, член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 41, параграф 1 във връзка с член 20 и член 21, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз.


title: Дело T-136/21: Жалба, подадена на 5 март 2021 г. — Amort и др./Комисия

text:
               26.4.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/27

      Жалба, подадена на 5 март 2021 г. — Amort и др./Комисия
      (Дело T-136/21)
      (2021/C 148/37)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподатели: Heidi Amort (Сан Дженезио Атезино, Италия) и 37 други жалбоподатели (представител: R. Holzeisen, Rechtsanwältin)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд да отмени обжалваното решение за изпълнение.

         Основания и основни доводи

      Жалбата срещу Решение за изпълнение C(2021) 94 (final) на Европейската комисия от 6 януари 2021 година за издаване на условно разрешение за пускане на пазара съгласно Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета на „COVID-19 Vaccine Moderna — иРНК ваксина срещу COVID-19 (нуклеозидно модифицирана)“, лекарствен продукт за хуманна употреба, е подадена на следните основания:

                  1.

                  Първо основание: обжалваното решение за изпълнение било прието в нарушение на член 2, точки 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 507/2006 (1). Научно доказана била неоснователността на разпространяваната из целия свят паника от високата смъртност, предполагаемо свързана със заразяването със SARS-CoV-2. Освен това СЗО и ЕС не установили надлежно наличието на спешна ситуация в смисъл на заплаха за общественото здраве.

                  2.

                  Второ основание: обжалваното решение за изпълнение било прието в нарушение на член 4 от Регламент (ЕО) № 507/2006, тъй като:

                              —

                              не било налице положително съотношение полза/риск съгласно член 1, точка 28a от Директива 2001/83/ЕО (2),

                              —

                              не била налице предпоставката по член 4, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 507/2006, понеже не съществувала вероятност заявителят да представи впоследствие подробните клинични данни,

                              —

                              не била налице предпоставката по член 4, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 507/2006, понеже нямало неудовлетворени медицински нужди, на които да може да отговаря разрешеният лекарствен продукт,

                              —

                              не била налице предпоставката по член 4, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕО) № 507/2006.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на Регламент (ЕО) № 1394/2007 (3), Директива 2001/83/ЕО и Регламент (ЕО) № 726/2004 (4).

                  4.

                  Четвърто основание: грубо нарушение на членове 168 ДФЕС и 169 ДФЕС и на членове 3, 35 и 38 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

         (1)  Регламент (ЕО) № 507/2006 на Комисията от 29 март 2006 година за издаване на разрешения за търговия при определени условия на лекарствени продукти за хуманна употреба, които влизат в приложното поле на Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 92, 2006 г., стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 53, стр. 45).

         (2)  Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, 2001 г., стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3).

         (3)  Регламент (ЕО) № 1394/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно лекарствените продукти за модерна терапия и за изменение на Директива 2001/83/ЕО и на Регламент (ЕО) № 726/2004 (ОВ L 324, 2007 г., стр. 121).

         (4)  Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата (ОВ L 136, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 44, стр. 83).


title: Дело C-103/19: Определение на Съда (седми състав) от 2 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Juzgado Contencioso-Administrativo n° 24 de Madrid — Испания) — Sindicato Único de Sanidad e Higiene (SUSH) de la Comunidad de Madrid, Sindicato de Sanidad de Madrid de la Confederación General del Trabajo (CGT)/Consejería de Sanidad de la Comunidad de Madrid (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите, Конфедерацията на европейския бизнес и Европейския център на предприятията с държавно участие — Клауза 5, точка 1 — Последователни срочни трудови договори в сектора на общественото здравеопазване — Понятие „обективни причини“ — Понятие „еквивалентни правни мерки за предотвратяване на злоупотребата“ — Замяна на качеството „временно нает персонал с нормативно установен статут“ с качеството „нает по заместване персонал с нормативно установен статут“ — Постоянна нужда от временно нает персонал с нормативно установен статут)

text:
               6.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/2

      Определение на Съда (седми състав) от 2 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Juzgado Contencioso-Administrativo no 24 de Madrid — Испания) — Sindicato Único de Sanidad e Higiene (SUSH) de la Comunidad de Madrid, Sindicato de Sanidad de Madrid de la Confederación General del Trabajo (CGT)/Consejería de Sanidad de la Comunidad de Madrid
      (Дело C-103/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите, Конфедерацията на европейския бизнес и Европейския център на предприятията с държавно участие - Клауза 5, точка 1 - Последователни срочни трудови договори в сектора на общественото здравеопазване - Понятие „обективни причини“ - Понятие „еквивалентни правни мерки за предотвратяване на злоупотребата“ - Замяна на качеството „временно нает персонал с нормативно установен статут“ с качеството „нает по заместване персонал с нормативно установен статут“ - Постоянна нужда от временно нает персонал с нормативно установен статут)
      (2021/C 357/02)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado Contencioso-Administrativo no 24 de Madrid

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Sindicato Único de Sanidad e Higiene (SUSH) de la Comunidad de Madrid, Sindicato de Sanidad de Madrid de la Confederación General del Trabajo (CGT)

         Ответник: Consejería de Sanidad de la Comunidad de Madrid

         Диспозитив

                  1)

                  Клауза 5 от Рамково споразумение за срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., приложено към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), трябва да се тълкува в смисъл, че националната юрисдикция трябва да прецени, в съответствие със съвкупността от приложимите правила на своето национално право, дали национални мерки, предвиждащи прекласирането на една категория временно наети работници, като се заменя качеството на временно нает персонал с нормативно установен статут с качеството на нает по заместване персонал с нормативно установен статут, и евентуалното титуляризиране на тези работници след провеждане на процедури за подбор с цел да се запълнят окончателно длъжностите, временно заети от последните, представляват адекватни мерки за предотвратяване и съответно при нужда, санкциониране на злоупотребите, произтичащи от използването на последователни срочни трудови договори или правоотношения, или еквивалентни правни мерки по смисъла на тази разпоредба. В хипотезата, при която това не е така, тази юрисдикция трябва да провери дали в приложимата национална правна уредба съществуват други ефективни мерки за предотвратяване и санкциониране на тези злоупотреби.

                  2)

                  Клауза 5 от Рамково споразумение за срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., приложено към Директива 1999/70/ЕО, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която предвижда само за работниците, притежаващи качеството на временно нает персонал с нормативно установен статут възможността да получат замяна на това качество с това на нает по заместване персонал с нормативно установен статут, в хипотезата, при която тази замяна представлява адекватна мярка за предотвратяване и съответно при нужда, санкциониране на злоупотребите, произтичащи от използването на последователни срочни трудови договори или правоотношения, или еквивалентна правна мярка по смисъла на тази разпоредба, при положение че съществуват други ефикасни мерки в националния правен ред за предотвратяване и санкциониране на такива злоупотреби спрямо временно наетите работници, които не се числят към категорията на временно нает персонал с нормативно установен статут, което националната юрисдикция трябва да провери.

         (1)  ОВ C 319, 23.9.2019 г.


title: Дело C-268/19: Определение на Съда (седми състав) от 1 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia n° 7 de Orense — Испания) — UP/Banco Santander SA, по-рано Banco Pastor SAU (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Защита на потребителите — Директива 93/13/ЕИО — Договор за ипотечен кредит — Неравноправни клаузи — Клауза за ограничаване на променливостта на лихвеният процент (клауза за „долен праг“) — Договор за новация — Липса на обвързващо действие)

text:
               6.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/3

      Определение на Съда (седми състав) от 1 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia no 7 de Orense — Испания) — UP/Banco Santander SA, по-рано Banco Pastor SAU
      (Дело C-268/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Защита на потребителите - Директива 93/13/ЕИО - Договор за ипотечен кредит - Неравноправни клаузи - Клауза за ограничаване на променливостта на лихвеният процент (клауза за „долен праг“) - Договор за новация - Липса на обвързващо действие)
      (2021/C 357/03)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de Primera Instancia no 7 de Orense

         Страни в главното производство

         Ищец: UP

         Ответник: Banco Santander SA, по-рано Banco Pastor SAU

         Диспозитив

                  1)

                  Член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че допуска договорна клауза в договор между продавач или доставчик и потребител, чийто неравноправен характер може да бъде установен по съдебен ред, да бъде предмет на договор за новация между този продавач или доставчик и този потребител, при условие, че при сключването на този договор за новация потребителят е знаел за необвързващото действие на тази клауза, както и за произтичащите от това последици, поради което неговото участие в посочения новационен договор е следствие от свободно и информирано съгласие, което запитващата юрисдикция следва да провери.

                  2)

                  Член 3, параграф 1 и член 4, параграф 2 от Директива 93/13 трябва да се тълкуват в смисъл, че задължението за прозрачност на продавач или доставчик по силата на тези разпоредби предполага, при сключването на договор за новация между продавач или доставчик и потребител, чийто клаузи не са били договорени индивидуално и който цели да измени потенциално неравноправна клауза в предходен договор между същите тези страни, този продавач или доставчик да предостави на този потребител релевантната информация, позволяваща му да разбере какви са произтичащите за него правни последици и по-специално факта, че първоначалната клауза евентуално е била неравноправна, което запитващата юрисдикция е длъжна да провери.

         (1)  ОВ C 238, 15.7.2019 г.


title: Дело C-198/20: Определение на Съда (седми състав) от 10 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie — Полша) — MN, DN, JN, ZN/X Bank S.A. (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Защита на потребителите — Директива 93/13/ЕИО — Член 2, буква б) — Понятие за потребител — Ипотечен кредит, деноминиран в чуждестранна валута — Членове 3 и 4 — Преценка на неравноправността на клауза)

text:
               6.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/4

      Определение на Съда (седми състав) от 10 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie — Полша) — MN, DN, JN, ZN/X Bank S.A.
      (Дело C-198/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Защита на потребителите - Директива 93/13/ЕИО - Член 2, буква б) - Понятие за потребител - Ипотечен кредит, деноминиран в чуждестранна валута - Членове 3 и 4 - Преценка на неравноправността на клауза)
      (2021/C 357/04)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Rejonowy dla Warszawy-Woli w Warszawie

         Страни в главното производство

         Ищци: MN, DN, JN, ZN

         Ответник: X Bank S.A.

         при участието на: Rzecznik Praw Obywatelskich

         Диспозитив

      Със защитата, предвидена в Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори, се ползва всеки потребител, а не само този, който може да се счита за „среден потребител, относително осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен“.

         (1)  ОВ C 304, 14.9.2020 г.


title: Дело C-359/20 P: Определение на Съда (осми състав) от 29 юни 2021 г. — Talanton AE — Symvouleftiki — Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon/Европейска комисия (Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Арбитражна клауза — Седма рамкова програма на Европейската общност за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007—2013 г.) — Споразумение за отпускане на безвъзмездни средства — Недопустими разходи — Решение за възстановяване — Жалба на получателя, подадена до Общия съд на Европейския съюз на основание член 272 ДФЕС — Изопачаване на факти — Разумен срок — Принцип на добросъвестност — Оправдани правни очаквания — Частично явно недопустима и частично явно неоснователна жалба)

text:
               6.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/4

      Определение на Съда (осми състав) от 29 юни 2021 г. — Talanton AE — Symvouleftiki — Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon/Европейска комисия
      (Дело C-359/20 P) (1)

      (Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Арбитражна клауза - Седма рамкова програма на Европейската общност за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007—2013 г.) - Споразумение за отпускане на безвъзмездни средства - Недопустими разходи - Решение за възстановяване - Жалба на получателя, подадена до Общия съд на Европейския съюз на основание член 272 ДФЕС - Изопачаване на факти - Разумен срок - Принцип на добросъвестност - Оправдани правни очаквания - Частично явно недопустима и частично явно неоснователна жалба)
      (2021/C 357/05)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Жалбоподател: Talanton AE — Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon (представители: K. Damis и M Angelopoulos, dikigoroi)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: A Katsimerou и E. A. Stamate)

         Диспозитив

                  1.

                  Отхвърля жалбата като частично явно недопустима и частично явно неоснователна.

                  2.

                  Осъжда Talanton Anonymi Emporiki — Symvouleftiki-Ekpaideftiki Etaireia Dianomon, Parochis Ypiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseonest да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 320, 28.9.2020 г.


title: Съединени дела C-456/20 P—C-458/20 P: Определение на Съда (десети състав) от 16 юни 2021 г. — Crédit agricole SA (C-456/20 P), Crédit agricole Corporate and Investment Bank (C-457/20 P), CA Consumer Finance (C-458/20 P)/Европейска централна банка (Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Икономическа и парична политика — Регламент (ЕС) № 1024/2013 — Член 18, параграф 1 — Пруденциален надзор над кредитните институции — Конкретни задачи, предоставени на Европейската централна банка (ЕЦБ) — Налагане на административна имуществена санкция за нарушаване на пруденциални изисквания — Регламент (ЕС) № 575/2013 — Член 26, параграф 3 — Капиталови изисквания — Капиталови инструменти — Емисии на обикновени акции — Класифициране като елементи на базовия собствен капитал от първи ред (CET 1) — Липса на предварително разрешение от компетентния орган — Нарушение, извършено поради небрежност)

text:
               6.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/5

      Определение на Съда (десети състав) от 16 юни 2021 г. — Crédit agricole SA (C-456/20 P), Crédit agricole Corporate and Investment Bank (C-457/20 P), CA Consumer Finance (C-458/20 P)/Европейска централна банка
      (Съединени дела C-456/20 P—C-458/20 P) (1)

      (Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Икономическа и парична политика - Регламент (ЕС) № 1024/2013 - Член 18, параграф 1 - Пруденциален надзор над кредитните институции - Конкретни задачи, предоставени на Европейската централна банка (ЕЦБ) - Налагане на административна имуществена санкция за нарушаване на пруденциални изисквания - Регламент (ЕС) № 575/2013 - Член 26, параграф 3 - Капиталови изисквания - Капиталови инструменти - Емисии на обикновени акции - Класифициране като елементи на базовия собствен капитал от първи ред (CET 1) - Липса на предварително разрешение от компетентния орган - Нарушение, извършено поради небрежност)
      (2021/C 357/06)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Crédit agricole SA (C-456/20 P), Crédit agricole Corporate and Investment Bank (C-457/20 P), CA Consumer Finance (C-458/20 P) (представители: A. Champsaur и A. Delors, avocats)

         Друга страна в производството: Европейска централна банка (представители: C. Hernández Saseta, A. Pizzolla и D. Segoin)

         Диспозитив

                  1.

                  Отхвърля жалбите като отчасти явно недопустими и отчасти явно неоснователни.

                  2.

                  Осъжда Crédit agricole SA, Crédit agricole Corporate and Investment Bank и CA Consumer Finance да заплатят съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 433, 14.12.2020 г.


title: Дело C-186/21 PPU: Определение на Съда (първи състав) от 3 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Upravno sodišče Republike Slovenije — Словения) — J.A./Република Словения (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Политика в областта на имиграцията и убежището — Международна закрила — Директива 2013/33/ЕС — Член 8, параграф 3, първа алинея, буква г) — Задържане на кандидати за международна закрила — Кандидат, задържан по процедура за връщане съгласно Директива 2008/115/ЕО, за когото е налице добре обоснована презумпция, че подава молбата за международна закрила единствено с цел да забави или да затрудни изпълнението на решението за връщане — Обективни критерии, позволяващи да се обосноват подобни основания — Кандидат, който вече е имал възможност за достъп до процедурата за предоставяне на убежище)

text:
               6.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/5

      Определение на Съда (първи състав) от 3 юни 2021 г. (преюдициално запитване от Upravno sodišče Republike Slovenije — Словения) — J.A./Република Словения
      (Дело C-186/21 PPU) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Политика в областта на имиграцията и убежището - Международна закрила - Директива 2013/33/ЕС - Член 8, параграф 3, първа алинея, буква г) - Задържане на кандидати за международна закрила - Кандидат, задържан по процедура за връщане съгласно Директива 2008/115/ЕО, за когото е налице добре обоснована презумпция, че подава молбата за международна закрила единствено с цел да забави или да затрудни изпълнението на решението за връщане - Обективни критерии, позволяващи да се обосноват подобни основания - Кандидат, който вече е имал възможност за достъп до процедурата за предоставяне на убежище)
      (2021/C 357/07)
      Език на производството: словенски

         Запитваща юрисдикция

      Upravno sodišče Republike Slovenije

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: J.A.

         Ответник: Република Словения

         Диспозитив

      Член 8, параграф 3, първа алинея, буква г) от Директива 2013/33/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за определяне на стандарти относно приемането на кандидати за международна закрила трябва да се тълкува в смисъл, че фактът, че кандидат за международна закрила вече е имал възможност за достъп до процедурата за предоставяне на убежище, представлява обективен критерий по смисъла на тази разпоредба.

         (1)  ОВ C 206, 31.5.2021 г.


title: Дело C-329/21: Преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék (Унгария), постъпило на 26 май 2021 г. — DIGI Communications NV/Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Hivatala

text:
               6.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/6

      Преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék (Унгария), постъпило на 26 май 2021 г. — DIGI Communications NV/Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Hivatala
      (Дело C-329/21)
      (2021/C 357/08)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Fővárosi Törvényszék

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: DIGI Communications NV

         Ответник: Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Hivatala

         Beavatkozó: Magyar Telekom Nyrt.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                              1.1.

                              Може ли да се счита за конкурент на предприятията — адресати на решение на национален регулаторен орган по смисъла член 4, параграф 1 от Директива 2002/21/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива), предприятие, регистрирано и извършващо дейност в друга държава членка, което само по себе си не предоставя електронни съобщителни услуги на пазара, за който се отнася решението, когато предприятие, което е под неговия пряк контрол, присъства на съответния пазар като доставчик на услуги и се конкурира на този пазар с предприятията, адресати на това решение?

                              1.2.

                              Необходимо ли е за отговора на въпрос 1.1. да се провери дали дружеството майка, което иска да подаде жалбата, формира стопанска единица с предприятието, което е под негов контрол и което присъства като конкурент на съответния пазар?

                  2)

                              2.1.

                              Представлява ли производство, предназначено да осигури защита на конкуренцията, тръжна процедура, проведена от национален регулаторен орган по смисъла на член 4, параграф 1 от Рамковата директива и член 7 от Директива 2002/20/ЕO (2) на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за разрешение“), която има за предмет правата за използване на честоти в подкрепа на разгръщането на 5G мрежата и права, свързани с допълнителни безжични широколентови услуги? Трябва ли да се счита също така, че в този смисъл решението на националния регулаторен орган, с което се обявява резултатът от посочената тръжна процедура, има за цел да осигури защита на конкуренцията?

                              2.2.

                              При положителен отговор от Съда на въпрос 2.1., засяга ли целта на решението да осигури защита на конкуренцията фактът, че националният регулаторен орган с окончателно решение, обективирано в отделен акт, отказва да регистрира за участие офертата на предприятието, което подава жалба по съдебен ред, в резултат на което това предприятие е лишено от възможността да вземе участие в тръжната процедура и съответно — от качеството на адресат на решението за определяне на резултата от процедурата?

                  3)

                              3.1.

                              Следва ли член 4, параграф 1 от Рамковата директива във връзка с член 47 от Хартата на основните права да се тълкува в смисъл, че предоставя право на обжалване срещу решение на национален регулаторен орган само на предприятие:

                                          а)

                                          чието пазарно положение е пряко и ефективно засегнато от това решение или

                                          б)

                                          за чието пазарно положение бъде доказано, че има голяма вероятност да бъде засегнато от решението, или

                                          в)

                                          чието пазарно положение може да бъде пряко или косвено засегнато от решението?

                              3.2.

                              Може ли да се приеме, че засягането, посочено във въпрос 3.1., е доказано само по себе си от факта, че предприятието е подало оферта в тръжната процедура, т.е. че е имало желание да участва в нея, но е било лишено от възможността за това, тъй като не е отговаряло на условията, или съдът може законосъобразно да изиска от него да представи доказателства, установяващи това засягане?

                  4)

                  В светлината на отговорите, дадени на първите три преюдициални въпроса, следва ли член 4, параграф 1 от Рамковата директива във връзка с член 47 от Хартата на основните права да се тълкува в смисъл, че съставлява предприятие, предоставящо електронни съобщителни услуги, засегнато от решение на национален регулаторен орган, с което се обявява резултатът от тръжна процедура за предоставяне на права за използване на честоти в подкрепа на разгръщането на 5G мрежата и на права, свързани с допълнителни безжични широколентови услуги, и следователно притежава право на обжалване, предприятие:

                              —

                              което не извършва икономическа дейност по предоставяне на услуги на съответния пазар, но предприятие, което се намира под неговия пряк контрол, предоставя електронни съобщителни услуги на същия пазар, и

                              —

                              на което е отказана регистрация за участие в тръжната процедура с влязло в сила окончателно решение на националния регулаторен орган, преди да бъде прието решението, с което се обявява резултатът от оспорваната тръжна процедура, като по този начин това предприятие е изключено от последващо участие в тръжната процедура?

         (1)  Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива) (OB L 108, 2002 г., стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 195).

         (2)  Директива 2002/20/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за разрешение“) OB L 108, 2002 г., стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 183).


title: Дело C-332/21: Преюдициално запитване от Tribunalul Bucureşti (Румъния), постъпило на 27 май 2021 г. — Quadrant Amroq Beverages SRL/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală — Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

text:
               6.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/7

      Преюдициално запитване от Tribunalul Bucureşti (Румъния), постъпило на 27 май 2021 г. — Quadrant Amroq Beverages SRL/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală — Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
      (Дело C-332/21)
      (2021/C 357/09)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunalul Bucureşti

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Quadrant Amroq Beverages SRL

         Ответник: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală — Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли разпоредбите на член 27, параграф 1, буква д) от Директива 92/83/ЕИО (1) да се тълкуват в смисъл, че от акциз се освобождават само продуктите от типа на етиловия алкохол, използвани за производството на ароматизатори, които на свой ред се използват за производството на безалкохолни напитки с алкохолно съдържание, не по-високо от 1,2 % vol, или от посоченото освобождаване се ползват и продуктите от типа на етиловия алкохол, които вече са били използвани за производството на такива ароматизатори, които са били използвани или трябва да се използват за производството на безалкохолни напитки с алкохолно съдържание, не по-високо от 1,2 % vol?

                  2)

                  Като се имат предвид целите и общата структура на Директива 92/83/ЕИО, трябва ли член 27, параграф 1, буква д) от тази директива да се тълкува в смисъл, че след като продуктите от типа на етиловия алкохол, предназначени за освобождаване за потребление в друга държава членка, вече са били освободени за потребление в първа държава членка, като са освободени от акциз, тъй като се използват за производството на ароматизатори, които на свой ред се използват за производството на безалкохолни напитки с алкохолно съдържание, не по-високо от 1,2 % vol, държавата членка по местоназначението трябва да ги третира по същия начин на своя територия?

                  3)

                  Трябва ли разпоредбите на член 27, параграф 1, буква д) и параграф 2, буква г) от Директива 92/83/ЕИО, както и [принципите] на ефективност и на [пропорционалност], да се тълкуват в смисъл, че допускат държава членка да предвиди процедурни изисквания, съгласно които, за да се извърши освобождаване от акциз, е необходимо ползвателят да има качеството на регистриран получател, а продавачът на акцизните стоки — качеството на лицензиран складодържател, въпреки че държавата членка, в която са закупени продуктите, не предвижда изискване икономическият оператор, който освобождава стоките за потребление, да има качеството на данъчен складодържател?

                  4)

                  С оглед на разпоредбите на член 27, параграф 1, буква д) от Директива 92/83/ЕИО и като се имат предвид целите и общата структура на тази директива допускат ли принципите на пропорционалност и ефективност предвиденото в тези разпоредби освобождаване от акциз да не се прилага по отношение на данъчнозадължено лице на държава членка по местоназначение, което е получило продукти от типа на етиловия алкохол и се е позовало на обстоятелството, че тези продукти са били счетени за освободени от акциз въз основа на официално тълкуване на тези разпоредби на Директивата от данъчните органи на държавата членка по произход, което е прилагано последователно и продължително във вътрешния правен ред и в практиката, но което впоследствие са оказва неправилно, когато с оглед на обстоятелствата може да се изключи хипотезата на измама или на избягване на акциз?

         (1)  Директива 92/83/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки (ОВ L 316, 1992 г., стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 152).


title: Дело C-355/21: Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 7 юни 2021 г. — Procter & Gamble International Operations SA/Perfumesco.pl sp. z o.o., sp. k.

text:
               6.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/8

      Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 7 юни 2021 г. — Procter & Gamble International Operations SA/Perfumesco.pl sp. z o.o., sp. k.
      (Дело C-355/21)
      (2021/C 357/10)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Najwyższy (Върховен съд, Полша)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Procter & Gamble International Operations SA

         Ответник: Perfumesco.pl sp. z o.o., sp. k.

         Преюдициален въпрос

      Следва ли член 10 от Директива 2004/48/ЕО (1) относно упражняването на права върху интелектуалната собственост да се тълкува в смисъл, че не допуска тълкуване на национална разпоредба, съгласно която защитна мярка, състояща се в унищожаване на стоки, се отнася само до незаконно произведени или незаконно обозначени стоки и не може да се прилага за стоки, неправомерно пуснати на пазара на територията на Европейското икономическо пространство, за които не може да се установи, че са били незаконно произведени или незаконно обозначени?

         (1)  Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно упражняването на права върху интелектуалната собственост (ОВ L 157, 2004 г., стр. 45, Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 56).


title: Дело C-362/21: Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Велико Търново (България) на 9 юни 2021 година — „ЕКОФРУКТ“ ЕООД / Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ Велико Търновo

text:
               6.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/9

      Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Велико Търново (България) на 9 юни 2021 година — „ЕКОФРУКТ“ ЕООД / Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ Велико Търновo
      (Дело C-362/21)
      (2021/C 357/11)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Административен съд — Велико Търново

         Страни в главното производство

         Жалбоподател:„ЕКОФРУКТ“ ЕООД

         Ответник: Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ Велико Търновo

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Разпоредбата на чл. 25, ал. 1 от Регламент № 910/2014 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 23 юли 2014 г. относно електронната идентификация и удостоверителните услуги при електронни трансакции на вътрешния пазар и за отмяна на Директива 1999/93/ЕО следва ли да се тълкува в смисъл, че е недопустимо обявяването за нищожен на административен акт, издаден като електронен документ, когато той е подписан с електронен подпис, различен от „квалифициран електронен подпис“?

                  2.

                  За установяването на факта дали електронният подпис е квалифициран или не, достатъчно ли е вписването на „квалифициран електронен подпис“ в издаденото удостоверение от доставчика на удостоверителни услуги или от съда следва да се установи изпълнение на чл. 26 и приложение 1 към Регламент № 910/2014 па Европейския парламент и на Съвета от 23 юли 2014 г. относно електронната идентификация и удостоверителните услуги при електронни трансакции на вътрешния пазар и за отмяна на Директива 1999/93/ЕО?

                  3.

                  В хипотеза като посочената по-горе, в която доставчикът определя електронния подпис като „професионален“, това обстоятелство достатъчно ли е да се приеме, че не е налице „квалифициран електронен подпис“, след като липсва квалифицирано удостоверение от доставчика, или следва да се установи дали подписите отговарят на изискванията за квалифициран електронен подпис?

                  4.

                  При извършване на проверка за съответствие на квалифицирания електронен подпис с изискванията на приложение № 1 към Регламент № 910/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 23 юли 2014г. относно електронната идентификация и удостоверителните услуги при електронни трансакции на вътрешния пазар и за отмяна на Директива 1999/93/ЕО посочването на имената на титуляря на електронния подпис на латиница, вместо на кирилица, както лицето се идентифицира, представлява ли нарушение на регламента, водещо до извод за липса на квалифициран електронен подпис?

         (1)  Регламент (ЕС) № 910/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 23 юли 2014 година относно електронната идентификация и удостоверителните услуги при електронни трансакции на вътрешния пазар и за отмяна на Директива 1999/93/ЕО (OB 2014, L 257, стр. 73)


title: Дело C-366/21 P: Жалба, подадена на 9 юни 2021 г. от Maxime Picard срещу решението, постановено от Общия съд (първи разширен състав) на 24 март 2021 г. по дело T-769/16, Picard/Комисия

text:
               6.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/9

      Жалба, подадена на 9 юни 2021 г. от Maxime Picard срещу решението, постановено от Общия съд (първи разширен състав) на 24 март 2021 г. по дело T-769/16, Picard/Комисия
      (Дело C-366/21 P)
      (2021/C 357/12)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Maxime Picard (представител: S. Orlandi, avocat)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени решението на Общия съд на Европейския съюз от 24 март 2021 г. по дело T-769/16, Picard/Комисия;

                  —

                  да отмени решението, с което предварително се установяват някои обстоятелства, свързани с пенсионните му права, или мълчаливия отказ да се приеме такова решение, както изисква Правилникът, в изпратеното му на 4 януари 2016 г. от началника на сектор „Пенсии“ в отговор на запитването му от същата дата съобщение, че след преназначаването му във ФГ II от 1 юни 2014 г. пенсионните му права са се променили, като пенсионната възраст е станала 66 години, а годишният процент за придобиване на пенсионни права е станал 1,8 %, считано от 1 юни 2014 г.;

                  —

                  да отмени, доколкото е необходимо, решението от 25 юли 2016 г. на директора на дирекция „E“ на ГД „Човешки ресурси“ на Комисията в частта, в която отхвърля подадената от жалбоподателя по административен ред жалба от 1 април 2016 г. срещу решението или мълчаливия отказ да се приеме решение в отговора от 4 януари 2016 г. като недопустима поради липса на увреждащ акт и, при условията на евентуалност, като неоснователна;

                  —

                  да осъди Комисията да заплати разноските пред двете съдебни инстанции.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква в подкрепа на своята жалба, че в оспореното съдебно решение е допусната грешка при прилагане на правото, доколкото Общият съд е ограничил приложното поле на преходните мерки по член 21, член 22 с изключение на параграф 4, член 23, член 24а и член 31, параграфи 6 и 7 от Приложение XIII към Правилника, които се прилагат „по аналогия към служителите, които са на служба към 31 декември 2013 г.“ съгласно член 1, параграф 1 от приложението към Условията за работа на другите служители на Европейския съюз (наричани по-нататък „УРДС“).
      Всъщност Общият съд неправилно е приел, че след влизането в сила на реформата на Правилника от 2014 г. сключването на нов договор като договорно нает служител за класиране в по-висока функционална група е сравнимо — за прилагане по аналогия на преходните правила в случая с договорно наетите служители — с „прекратяване на служебното правоотношение“ на длъжностно лице, което преустановява прилагането на тези преходни разпоредби.
      По този начин по-конкретно Общият съд не е взел предвид преследваните от законодателя цели, характеристиките на пенсионния режим на длъжностните лица и другите служители на Съюза, използваните в член 1, параграф 1 от приложението към УРДС понятия, като във връзка с това неправилно е уподобил сключването на нов договор с непосредствената последица от предишен договор, с „прекратяване на служебното правоотношение“ или „прекратяване на назначението“, въпреки приемствеността, както в приложимостта на същия пенсионен режим, така и на осъществената служба в рамките на същата институция в качеството на договорно нает служител.


title: Дело C-374/21: Преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo (Португалия), постъпило на 18 юни 2021 г. — Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)/AB, CD, EF

text:
               6.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/10

      Преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo (Португалия), постъпило на 18 юни 2021 г. — Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)/AB, CD, EF
      (Дело C-374/21)
      (2021/C 357/13)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Supremo Tribunal Administrativo

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP)

         Ответник: AB, CD, EF

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допуска ли член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО/Евратом) № 2988/95 (1) от 18 декември 1995 г. решение в националното право, съгласно което не може да се приложи погасителна давност от 4 или 8 години в образувано производство по принудително изпълнение, тъй като разглеждането на този въпрос се допуска само в рамките на производство, в което се обжалва актът, с който се разпорежда възстановяване на неправомерно получените суми вследствие на констатирана нередност?
                  При отрицателен отговор на този въпрос:

                  2)

                  Следва ли предвиденият в член 3, параграф 2 от Регламент № 2988/95 тригодишен срок да се счита за давностен по отношение на задължението, установено с акта, с който се разпорежда връщане на неправомерно получени суми в случай на нередности във връзка с финансирането? И трябва ли да се изчислява от датата на приемане на акта?
                  При отрицателен отговор на този въпрос:

                  3)

                  Допуска ли член 3 от Регламент № 2988/95 решение в националното право, от което следва, че давността за задължението се прекъсва, когато принудителното изпълнение е насочено срещу субсидиарно отговорни лица от дружеството бенефициер, на които е връчена призовка, и когато тази давност е спряна, докато не бъде постановено окончателно или влязло в сила решение, което се слага край на предявеното от тях възражение?

         (1)  Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (ОВ L 312, 1995 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 166).


title: Дело C-383/21: Преюдициално запитване от Conseil d'État (Белгия), постъпило на 24 юни 2021 г. — Société de Logement de Service public (SLSP) „Sambre & Biesme“, SCRL/Société wallonne du logement

text:
               6.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/11

      Преюдициално запитване от Conseil d'État (Белгия), постъпило на 24 юни 2021 г. — Société de Logement de Service public (SLSP) „Sambre & Biesme“, SCRL/Société wallonne du logement
      (Дело C-383/21)
      (2021/C 357/14)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d'État

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Société de Logement de Service public (SLSP) „Sambre & Biesme“, SCRL

         Ответник: Société wallonne du logement

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли член 12, параграф 3 от Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година (1), за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО, изменена с Делегиран регламент (ЕС) 2015/2170 на Комисията от 24 ноември 2015 година (2), да се тълкува в смисъл, че има директен ефект?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос, следва ли член 12, параграф 3 от споменатата Директива 2014/24/ЕС да се тълкува в смисъл, че условието възлагащият орган — в случая дружество за обществено жилищно настаняване — да бъде представляван в органите за вземане на решения на контролираното юридическо лице — в случая междуобщинско кооперативно дружество — е изпълнено само защото лице, заседаващо в управителния съвет на междуобщинското кооперативно дружество в качеството си на общински съветник на другия участващ възлагащ орган — в случая община — поради изключително фактически обстоятелства и без правна гаранция за представителство, е също член на управителния орган в дружеството за обществено жилищно настаняване, а общината е акционер (не единствен) както на контролирания правен субект (междуобщинското кооперативно дружество), така и на дружеството за обществено жилищно настаняване?

                  3)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос, следва ли да се приеме, че възлагащ орган — в случая дружество за обществено жилищно настаняване — „участва“ в органите за вземане на решения на контролираното юридическо лице — в случая междуобщинско кооперативно дружество — само защото лице, заседаващо в управителния съвет на междуобщинското кооперативно дружество в качеството си на общински съветник на друг участващ възлагащ орган — в случая община — поради изключително фактически обстоятелства и без правна гаранция за представителство, е също член на управителния орган в дружеството за обществено жилищно настаняване, а общината е акционер (не единствен) както на контролирания правен субект (междуобщинското кооперативно дружество), така и на дружеството за обществено жилищно настаняване?

         (1)  Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (ОВ L 94, 2014 г., стр. 65).

         (2)  Делегиран регламент (ЕС) 2015/2170 на Комисията от 24 ноември 2015 година за изменение на Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на прилаганите прагове за процедурите за възлагане на поръчки (ОВ L 307, 2015 г., стр. 5).


title: Дело C-384/21: Преюдициално запитване от Conseil d'État (Белгия), постъпило на 24 юни 2021 г. — Commune de Farciennes/Société wallonne du logement

text:
               6.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/12

      Преюдициално запитване от Conseil d'État (Белгия), постъпило на 24 юни 2021 г. — Commune de Farciennes/Société wallonne du logement
      (Дело C-384/21)
      (2021/C 357/15)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d'État

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Commune de Farciennes

         Ответник: Société wallonne du logement

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли член 12, параграф 3 от Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година (1), за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО, изменена с Делегиран регламент (ЕС) 2015/2170 на Комисията от 24 ноември 2015 година (2), да се тълкува в смисъл, че има директен ефект?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос, следва ли член 12, параграф 3 от споменатата Директива 2014/24/ЕС да се тълкува в смисъл, че условието възлагащият орган — в случая дружество за обществено жилищно настаняване — да бъде представляван в органите за вземане на решения на контролираното юридическо лице — в случая междуобщинско кооперативно дружество — е изпълнено само защото лице, заседаващо в управителния съвет на междуобщинското кооперативно дружество в качеството си на общински съветник на другия участващ възлагащ орган — в случая община — поради изключително фактически обстоятелства и без правна гаранция за представителство, е също член на управителния орган в дружеството за обществено жилищно настаняване, а общината е акционер (не единствен) както на контролирания правен субект (междуобщинското кооперативно дружество), така и на дружеството за обществено жилищно настаняване?

                  3)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос, следва ли да се приеме, че възлагащ орган — в случая дружество за обществено жилищно настаняване — „участва“ в органите за вземане на решения на контролираното юридическо лице — в случая междуобщинско кооперативно дружество — само защото лице, заседаващо в управителния съвет на междуобщинското кооперативно дружество в качеството си на общински съветник на друг участващ възлагащ орган — в случая община — поради изключително фактически обстоятелства и без правна гаранция за представителство, е също член на управителния орган в дружеството за обществено жилищно настаняване, а общината е акционер (не единствен) както на контролирания правен субект (междуобщинското кооперативно дружество), така и на дружеството за обществено жилищно настаняване?

                  4)

                  Следва ли член 12, параграф 4 от Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО, изменена с Делегиран регламент (ЕС) 2015/2170 на Комисията от 24 ноември 2015 година, да се тълкува в смисъл, че има директен ефект?

                  5)

                  При утвърдителен отговор на предходния въпрос, следва ли член 12, параграф 4 от споменатата Директива 2014/24/ЕС да се тълкува в смисъл, че допуска без предварително обявяване на процедура за конкурентно възлагане на обществена поръчка да се възлагат поръчки за задачи по оказване на съдействие при управление на строителни работи и за предоставяне на правни и екологични услуги на възлагащ орган — в случая междуобщинско кооперативно дружество — когато тези задачи попадат в обхвата на сътрудничеството между два други възлагащи органи — в случая община и дружество за обществено жилищно настаняване — когато е безспорно, че общината упражнява върху междуобщинското кооперативно дружество съвместен контрол „in house“, и когато общината и дружеството за обществено жилищно настаняване членуват в междуобщинското кооперативно дружество в сектора „проектиране, управление и централен орган за покупки“ от предмета му на дейност, за който именно се отнасят задачите, които тези възлагащи органи възнамеряват да му възложат и които съответстват на дейности, извършвани на пазара от дружества за проектантски и управленски услуги, специализирани в областта на проектирането, изпълнението и реализацията на проекти?

         (1)  Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (ОВ L 94, 2014 г., стр. 65).

         (2)  Делегиран регламент (ЕС) 2015/2170 на Комисията от 24 ноември 2015 година за изменение на Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на прилаганите прагове за процедурите за възлагане на поръчки (ОВ L 307, 2015 г., стр. 5).


title: Дело C-397/21: Преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék (Унгария), постъпило на 29 юни 2021 г. — HUMDA Magyar Autó-Motorsport Fejlesztési Ügynökség Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               6.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/13

      Преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék (Унгария), постъпило на 29 юни 2021 г. — HUMDA Magyar Autó-Motorsport Fejlesztési Ügynökség Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Дело C-397/21)
      (2021/C 357/16)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Fővárosi Törvényszék

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: HUMDA Magyar Autó-Motorsport Fejlesztési Ügynökség Zrt.

         Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли разпоредбите на Директивата за ДДС (1) да се тълкуват в светлината на общите ѝ принципи, в частност принципите на ефективност и данъчна неутралност, в смисъл, че не допускат национална правна уредба и основаващата се на нея национална практика, по силата на които, когато данъчнозадължено по ДДС лице издаде поради грешка фактура с ДДС за освободена от ДДС доставка и внесе този данък в държавния бюджет, което обстоятелство може да се докаже, и получателят на фактурата плати този ДДС на издателя, който го е фактурирал, националният данъчен орган не възстановява този ДДС нито на издателя, нито на получателя на фактурата?

                  2)

                  При утвърдителен отговор от Съда на Европейския съюз на първия преюдициален въпрос, трябва ли разпоредбите на Директивата за ДДС да се тълкуват в светлината на общите ѝ принципи, в частност принципите на ефективност, данъчна неутралност и недопускане на дискриминация, в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която в описания в предходния въпрос случай не позволява по никакъв начин на получателя на фактурата да поиска възстановяването на ДДС направо от националния данъчен орган или позволява това само когато се окаже невъзможно или изключително трудно да се претендира въпросната сума на ДДС чрез друг гражданскоправен способ, по-специално когато издателят на фактурата междувременно е обявен в ликвидация?

                  3)

                  При утвърдителен отговор на предходния преюдициален въпрос, длъжен ли e националният данъчен орган да плати лихви върху подлежащия на възстановяване ДДС? В случай че това задължение е налице, какъв период от време обхваща? Прилагат ли се за това задължение общите правила за възстановяване на ДДС?

         (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-404/21: Преюдициално запитване от Tribunale Ordinario di Asti (Италия), постъпило на 30 юни 2021 г. — WP/Istituto nazionale della previdenza sociale, Италианска република

text:
               6.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/14

      Преюдициално запитване от Tribunale Ordinario di Asti (Италия), постъпило на 30 юни 2021 г. — WP/Istituto nazionale della previdenza sociale, Италианска република
      (Дело C-404/21)
      (2021/C 357/17)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Ordinario di Asti [Районен съд Асти]

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: WP

         Ответници: Istituto nazionale della previdenza sociale [Национален осигурителен институт], Италианска република

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли членове 45 ДФЕС и 48 ДФЕС, член 4 ДЕС, член 11 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица на ЕС и член 8 от приложение IIIa към Условията за работа на служителите на ЕЦБ да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба или национална административна практика, която не позволява на работник от една държава членка, който е правил вноски в националния социалноосигурителен институт и понастоящем работи в институция на Съюза като ЕЦБ, да прехвърли в пенсионната схема на тази институция пенсионните вноски, направени в рамките на националната осигурителна схема на неговата държава на произход?

                  2)

                  С оглед на отговора на първия въпрос, трябва ли да се осигури възможност за упражняване на правото на прехвърляне на вноските дори при липса на транспониращ вътрешен законодателен акт или на специално споразумение между държавата членка на произход на работника или пенсионноосигурителния орган на последния, от една страна, и институцията на Съюза, от друга страна?


title: Дело C-407/21: Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 2 юли 2021 г. — Union fédérale des consommateurs — Que choisir (UFC — Que choisir), Consommation, logement et cadre de vie (CLCV)/Premier ministre, Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance

text:
               6.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/14

      Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 2 юли 2021 г. — Union fédérale des consommateurs — Que choisir (UFC — Que choisir), Consommation, logement et cadre de vie (CLCV)/Premier ministre, Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance
      (Дело C-407/21)
      (2021/C 357/18)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d'État

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Union fédérale des consommateurs — Que choisir (UFC — Que choisir), Consommation, logement et cadre de vie (CLCV)

         Ответници: Premier ministre, Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 12 от Директива (ЕС) 2015/2302 на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2015 г. относно пакетните туристически пътувания и свързаните пътнически услуги (1) да се тълкува в смисъл, че задължава организатора на пакетно туристическо пътуване при прекратяване на договора да възстанови в пари всички плащания, направени по повод на туристическия пакет, или, че допуска възстановяване на равностойност, по-специално под формата на кредитно известие на сумата на извършените плащания?

                  2)

                  В случай че тези възстановявания се приемат за парични възстановявания, може ли здравната криза, свързана с епидемията от Covid-19, и последиците от нея за туристическите оператори, които поради тази криза са понесли спад на оборота, оценен между 50 и 80 % и представляват повече от 7 % от брутния вътрешен продукт на Франция, а що се отнася до операторите на пакетни туристически пътувания, осигуряват заетост на 30 000 работници във Франция с оборот от около 11 милиарда евро, да обосноват и евентуално при какви условия и при какви ограничения, временно изключение от задължението на организатора да възстанови на пътуващия всички плащания, извършени във връзка с пакетното туристическо пътуване в срок от 14 дни от прекратяването на договора, предвидено в член 12, параграф 4 от Директива 2015/2302 на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2015 година относно пакетните туристически пътувания и свързаните с тях туристически услуги?

                  3)

                  При отрицателен отговор на предходния въпрос, възможно ли е при така припомнените обстоятелства да се смекчи действието във времето на решение за отмяна на разпоредба от вътрешното право, която противоречи на член 12, параграф 4 от Директива 2015/2302 на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2015 година относно пакетните туристически пътувания и свързаните с тях туристически услуги?

         (1)  Директива (ЕС) 2015/2302 на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2015 година относно пакетните туристически пътувания и свързаните пътнически услуги, за изменение на Регламент (ЕО) № 2006/2004 и Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 90/314/ЕИО на Съвета (ОВ L 326, 2015 г., стр. 1).


title: Дело C-103/20: Определение на председателя на Съда от 3 юни 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Португалия) — RC/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               6.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/15

      Определение на председателя на Съда от 3 юни 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Португалия) — RC/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Дело C-103/20) (1)

      (2021/C 357/19)
      Език на производството: португалски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 191, 8.6.2020 г.


title: Дело C-104/20: Определение на председателя на Съда от 10 юни 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal du travail de Nivelles — Белгия) — SD/Habitations sociales du Roman Païs SCRL, TE, действащ в качеството на синдик на Régie des Quartiers de Tubize ASBL

text:
               6.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/15

      Определение на председателя на Съда от 10 юни 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal du travail de Nivelles — Белгия) — SD/Habitations sociales du Roman Païs SCRL, TE, действащ в качеството на синдик на Régie des Quartiers de Tubize ASBL
      (Дело C-104/20) (1)

      (2021/C 357/20)
      Език на производството: френски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 161, 11.5.2020 г.


title: Дело C-392/20: Определение на председателя на Съда от 4 юни 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Sąd Rejonowy dla Warszawy-Mokotowa w Warszawie — Полша) — Европейска агенция по химикали/Miejskie Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej sp. z o.o.,

text:
               6.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/16

      Определение на председателя на Съда от 4 юни 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Sąd Rejonowy dla Warszawy-Mokotowa w Warszawie — Полша) — Европейска агенция по химикали/Miejskie Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej sp. z o.o.,
      (Дело C-392/20) (1)

      (2021/C 357/21)
      Език на производството: полски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 423, 7.12.2020 г.


title: Дело C-516/20: Определение на председателя на Съда от 17 юни 2021 г. — (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Köln — Германия) — JT, NQ/Ryanair DAC

text:
               6.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/16

      Определение на председателя на Съда от 17 юни 2021 г. — (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Köln — Германия) — JT, NQ/Ryanair DAC
      (Дело C-516/20) (1)

      (2021/C 357/22)
      Език на производството: немски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 28, 25.1.2021 г.


title: Дело C-618/20: Определение на председателя на Съда от 31 май 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Mercantil n° 1 de Córdoba — Испания) — ZU, TV/Ryanair Ltd

text:
               6.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/16

      Определение на председателя на Съда от 31 май 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Mercantil no 1 de Córdoba — Испания) — ZU, TV/Ryanair Ltd
      (Дело C-618/20) (1)

      (2021/C 357/23)
      Език на производството: испански
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 72, 1.3.2021 г.


title: Дело C-672/20: Определение на председателя на Съда от 24 май 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Landesgericht Korneuburg — Австрия) — L GmbH/FK

text:
               6.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/16

      Определение на председателя на Съда от 24 май 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Landesgericht Korneuburg — Австрия) — L GmbH/FK
      (Дело C-672/20) (1)

      (2021/C 357/24)
      Език на производството: немски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 72, 1.3.2021 г.


title: Дело C-76/21: Определение на председателя на Съда от 14 юни 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Berlin — Германия) — Wacker Chemie AG/Bundesrepublik Deutschland, представлявана от Umweltbundesamt

text:
               6.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/17

      Определение на председателя на Съда от 14 юни 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Berlin — Германия) — Wacker Chemie AG/Bundesrepublik Deutschland, представлявана от Umweltbundesamt
      (Дело C-76/21) (1)

      (2021/C 357/25)
      Език на производството: немски
      Председателят Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 182, 10.5.2021 г.


title: Дело C-172/21: Определение на председателя на Съда от 31 май 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Köln — Германия) — EF/Deutsche Lufthansa AG

text:
               6.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/17

      Определение на председателя на Съда от 31 май 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Köln — Германия) — EF/Deutsche Lufthansa AG
      (Дело C-172/21) (1)

      (2021/C 357/26)
      Език на производството: немски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 228, 14.6.2021 г.


title: Дело C-287/21: Определение на председателя на Съда от 14 юни 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Landesgericht Salzburg — Австрия) — FC/FTI Touristik GmbH

text:
               6.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/17

      Определение на председателя на Съда от 14 юни 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Landesgericht Salzburg — Австрия) — FC/FTI Touristik GmbH
      (Дело C-287/21) (1)

      (2021/C 357/27)
      Език на производството: немски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 278, 12.7.2021 г.


title: Дело T-65/19: Решение на Общия съд от 14 юли 2021 г. — AI/ECDC (Публична служба — Персонал на ECDC — Психически тормоз — Член 12а от Правилника — Искане за съдействие — Обхват на задължението за съдействие — Член 24 от Правилника — Оставка на извършителя на укоримите действия — Необразуване на дисциплинарно производство — Член 86 от Правилника — Отговор на искането за съдействие — Жалба за отмяна — Увреждащ акт — Нарушение на правото на изслушване — Липса на мотиви — Отказ на достъп до доклада от разследването и до други документи — Член 41 от Хартата на основните права — Отговорност)

text:
               6.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/18

      Решение на Общия съд от 14 юли 2021 г. — AI/ECDC
      (Дело T-65/19) (1)

      (Публична служба - Персонал на ECDC - Психически тормоз - Член 12а от Правилника - Искане за съдействие - Обхват на задължението за съдействие - Член 24 от Правилника - Оставка на извършителя на укоримите действия - Необразуване на дисциплинарно производство - Член 86 от Правилника - Отговор на искането за съдействие - Жалба за отмяна - Увреждащ акт - Нарушение на правото на изслушване - Липса на мотиви - Отказ на достъп до доклада от разследването и до други документи - Член 41 от Хартата на основните права - Отговорност)
      (2021/C 357/28)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: AI (представители: L. Levi и A. Champetier, адвокати)

         Ответник: Европейски център за профилактика и контрол върху заболяванията (представители: J. Mannheim и A. Iber, подпомагани от D. Waelbroeck и A. Duron, адвокати)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС, целящо, от една страна, отмяната на решенията на ECDC от 18 май, 20 юни и 26 октомври 2018 г., приети в отговор на искането за съдействие на жалбоподателя поради психически тормоз, както и на искането му за достъп до някои документи, и от друга страна, обезщетяването на вредите, които той твърди, че е претърпял

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на Европейския център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC) от 18 май 2018 г., прието в отговор на искането за съдействие, подадено на 20 юни 2017 г. от AI.

                  2)

                  Отменя решението на ECDC от 20 юни 2018 г. в частта му, в която се отказва на AI достъп до отнасящите се до него неповерителни части от доклада от разследването във връзка с неговото искане за съдействие от 20 юни 2017 г. и от електронното писмо на A от 17 януари 2018 г.

                  3)

                  Отменя решението на ECDC от 26 октомври 2018 г. за отхвърляне на жалбата по административен ред на AI от 2 юли 2018 г.

                  4)

                  Отхвърля искането за обезщетение.

                  5)

                  ECDC понася, наред с направените от него съдебни разноски, три четвърти от съдебните разноски на AI.

                  6)

                  AI понася една четвърт от направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 131, 8.4.2019 г.


title: Дело T-164/19: Решение на Общия съд от 14 юли 2021 г. — AQ/eu-LISA (Длъжностни лица — Срочно наети служители — Отпуск по болест — Прекратяване на договора без предварително уведомление — Член 16 от УРДС — Член 48, буква б) от УРДС — Задължение за полагане на грижа — Член 34 от Хартата на основните права — Отговорност — Имуществена вреда — Неимуществена вреда — Причинно-следствена връзка)

text:
               6.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/19

      Решение на Общия съд от 14 юли 2021 г. — AQ/eu-LISA
      (Дело T-164/19) (1)

      (Длъжностни лица - Срочно наети служители - Отпуск по болест - Прекратяване на договора без предварително уведомление - Член 16 от УРДС - Член 48, буква б) от УРДС - Задължение за полагане на грижа - Член 34 от Хартата на основните права - Отговорност - Имуществена вреда - Неимуществена вреда - Причинно-следствена връзка)
      (2021/C 357/29)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: AQ (представители: L. Levi и N. Flandin, адвокати)

         Ответник: Агенция на Европейския съюз за оперативното управление на широкомащабни информационни системи в пространството на свобода, сигурност и правосъдие (eu-LISA) (представители: M. Chiodi, подпомаган от D. Waelbroeck и A. Duron, адвокати)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: R. Meyer и M. Alver)

         Предмет

      Жалба по член 270 ДФЕС с искане, от една страна, за отмяна на решението на eu-LISA от 8 май 2018 г. за прекратяване на договора с жалбоподателя като срочно нает служител и, от друга страна, за обезщетяване на вредите, които твърди, че е претърпял вследствие на това решение

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението от 8 май 2018 г., с което изпълнителният директор на Агенцията на Европейския съюз за оперативното управление на широкомащабни информационни системи в пространството на свобода, сигурност и правосъдие (eu-LISA) е прекратил договора с AQ като срочно нает слулжител.

                  2)

                  Отхвърля жалбата в останалата част.

                  3)

                  Осъжда AQ и eu-LISA да понесат направените от тях съдебни разноски.

                  4)

                  Осъжда Съвета на Европейския съюз да понесе направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 164, 13.5.2019 г.


title: Дело T-253/19: Решение на Общия съд от 14 юли 2021 г. — BG/Парламент (Публична служба — Акредитирани парламентарни сътрудници — Прекратяване на договора — Прекъсване на връзките на доверие — Задължение за мотивиране — Право на изслушване — Психически тормоз — Искане за съдействие — Репресия — Явни грешки в преценката — Отговорност)

text:
               6.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/19

      Решение на Общия съд от 14 юли 2021 г. — BG/Парламент
      (Дело T-253/19) (1)

      (Публична служба - Акредитирани парламентарни сътрудници - Прекратяване на договора - Прекъсване на връзките на доверие - Задължение за мотивиране - Право на изслушване - Психически тормоз - Искане за съдействие - Репресия - Явни грешки в преценката - Отговорност)
      (2021/C 357/30)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: BG (представители: L. Levi, A. Champetier и A. Tymen, avocates)

         Ответник: Европейски парламент (представители: I. Lázaro Betancor и I. Terwinghe)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС, от една страна, за отмяна на решението на Парламента от 18 май 2018 г. да прекрати договора на жалбоподателката като акредитиран парламентарен сътрудник и, от друга страна, за присъждане на обезщетение за неимуществените вреди, която тя твърди че е претърпяла

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда BG да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 213, 24.6.2019 г.