title: Дело T-183/14: Жалба, подадена на 21 март 2014 г.  — Schmiedag/Комисия

text:
               12.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/53

         Жалба, подадена на 21 март 2014 г. — Schmiedag/Комисия
   (Дело T-183/14)
   2014/C 142/67
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Schmiedag GmbH (Хаген, Германия) (представители: H. Höfler, C. Kahle и V. Winkler, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на ответника за откриване на официална процедура по член 108, параграф 2 ДФЕС по дело държавна помощ SA.33995 (2013/C) — Германия, Подкрепа за електроенергия от възобновяеми източници и намалена допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители, публикувано с поканата за представяне на мнения (ОВ C 37, 2014 г., стр. 73),

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят по същество изтъква следното:

               1.

               Съществени процесуални нарушения

                           —

                           В това отношение жалбоподателят твърди, че ответникът не е мотивирал в достатъчна степен съгласно член 296, втора алинея ДФЕС решението си за откриване на официална процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 ДФЕС. Това решение не съдържало конкретна фактическа преценка, основана на фактически и правни съображения по отношение на наличието на всички съставни елементи по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС.

               2.

               Нарушение на Договорите

                           —

                           По този въпрос жалбоподателят твърди, че решението на Комисията за откриване на официална процедура нарушава член 107, параграф 1 ДФЕС. Във връзка с това той изтъква, че в Решение от 13 март 2001 г. по дело PreussenElektra (C-379/98, Recueil, стр. I-2099) Съдът вече е приел, че Gesetz über den Vorrang erneuerbarer Energien (Закон за приоритета на възобновяемите енергийни източници, наричан по-нататък „EEG“) не предоставя помощ. EEG не бил променен по същество. По-конкретно съществените за преценката дали е налице помощ аспекти оставали непроменени. Същото важало и за решението на ответника от 22 май 2002 г. (ОВ C 164, стр. 5), с което той е установил, че EEG не представлява помощ.

                           —

                           По-нататък жалбоподателят изтъква, че намалената допълнителна такса по EEG не осъществява елементите за помощ по член 107, параграф 1 ДФЕС. В това отношение той по-специално посочва, че намалената допълнителна такса по EEG не представлява предимство, което дадено предприятие не би могло да получи при нормални пазарни условия, че тя не притежава селективен характер, при нея не става въпрос за помощ, предоставена от държавата или чрез държавни ресурси и тя не води нито до нарушаване на конкуренцията, нито до евентуално засягане на търговията между държавите членки.

               3.

               Съвместимост с общия пазар

                           —

                           Ако Общият съд приеме, че е налице държавна помощ, то тя според жалбоподателя е съвместима с общия пазар съгласно член 107, параграф 3 букви б) и в) ДФЕС.


title: Дело T-397/09: Решение на Общия съд от 25 май 2011 г. — Prinz von Hannover/СХВП (Изображение на герб) (Марка на Общността — Заявка за фигуративна марка на Общността, изобразяваща герб — Абсолютно основание за отказ — Имитация от гледна точка на хералдиката на държавна емблема — Член 7, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 6, трето от Парижката конвенция)

text:
               9.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 204/21

         Решение на Общия съд от 25 май 2011 г. — Prinz von Hannover/СХВП (Изображение на герб)
   (Дело T-397/09) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността, изобразяваща герб - Абсолютно основание за отказ - Имитация от гледна точка на хералдиката на държавна емблема - Член 7, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Член 6, трето от Парижката конвенция)
   2011/C 204/36
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Ernst August Prinz von Hannover Herzog zu Braunschweig und Lüneburg (Хановер, Германия) (представители: R. Stötzel и J. Hilger, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 23 юли 2009 г. (преписка R 1361/2008-1) относно заявка за регистрация на фигуративен знак, изобразяващ герба на Хановерската династия, като марка на Общността

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-н Ernst August Prinz von Hannover Herzog zu Braunschweig und Lüneburg да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 297, 5.12.2009 г.


title: Дело T-220/04: Решение на Първоинстанционния съд от 28 март 2007 г. — Испания/Комисия (ФЕОГА — Секция Гарантиране — Разходи изключени от финансиране от Общността — Домати и цитрусови плодове — Контрол чрез мостри — Непреодолима сила)

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/32

         Решение на Първоинстанционния съд от 28 март 2007 г. — Испания/Комисия
   (Дело T-220/04) (1)

   (ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - Разходи изключени от финансиране от Общността - Домати и цитрусови плодове - Контрол чрез мостри - Непреодолима сила)
   (2007/C 96/66)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Кралство Испания (представители: L. Fraguas Gadea и F. Díez Moreno)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: първоначално M. Nolin и S. Pardo Quintillán, впоследствие M. Nolin и F. Jimeno Fernández)
   Предмет
   Искане за частична отмяна на Решение 2004/136/СЕ на Комисията, от 4 февруари 2004 г., изключващо финансиране от Общността на някои разходи осъществени от държавите-членки по Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране “(OВ L 40, стр. 31).
   Диспозитив

               1)

               Решение 2004/136/СЕ на Комисията, от 4 февруари 2004 г., изключващо финансиране от Общността на някои разходи осъществени от държавите-членки по Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието, секция „Гарантиране“, се отменя, доколкото то изключва финансиране от Общността за сума в размер от 979 554,48 еуро, съответстваща на промяна на помощта предназначена за андалузките производители на някои цитрусови плодове, за отчетните финансови години 1998-2001.

               2)

               Искът се отхвърля в останалата му част.

               3)

               Всяка страна заплаща собствените си разноски.

      (1)  ОВ C 146, 29.5.2004 г. (предишен С-175/04).


title: Дело T-59/15: Жалба, подадена на 4 февруари 2015 г. — Amitié/EACEA

text:
               27.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/53

         Жалба, подадена на 4 февруари 2015 г. — Amitié/EACEA
   (Дело T-59/15)
   (2015/C 138/71)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Amitié Srl (Болоня, Италия) (представител: D. Bogaert, lawyer)

      Ответник: Изпълнителна агенция за образование, аудио-визия и култура (EACEA)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви подадената жалба срещу EACEA за допустима;

               —

               да обяви решението, изпратено от EACEA, с дата 26 ноември 2014 г., няма правно основание и в резултат на това да постанови незабавна отмяна на всички приети мерки от EACEA срещу жалбоподателя;

               —

               да обяви, че сумата 9 41  310,38 EUR по дебитно известие № 3241415195 от дата 12 декември 2014 г., издадено от EACEA до жалбоподателя, не се дължи;

               —

               да осъди EACEA да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Чрез жалбата си, подадена на основание членове 256 и 272 ДФЕС, жалбоподателят иска от Общия съд да обяви, че решението на EACEA от 26 ноември 2014 г., излагащо приетите мерки срещу AMITIE, в резултат на разследването, проведено от Европейската служба за борба с измамите (OLAF) е необосновано.
   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага две правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от твърдението, че приетите от EACEA срещу жалбоподателя са необосновани.

                           —

                           Неизпълнението на условията, посочени относно искането за мерките: нарушение на разпоредбите на Регламент № 2988/1995 (1), както и на принципа на пропорционалност.

                           —

                           Нарушение на разпоредбите на договора и погрешно приложение на Регламенти № 966/2012 (2) и № 1268/2012 (3). Никоя от мерките (съдържащи се в решението на EACEA от 26 ноември 2014 г.), приложени срещу жалбоподателя няма правно основание. Субсидиарно, възстановяването на всички предоставени на жалбоподателя суми би представлявало злоупотреба с право и незаконно обогатяване в полза на EACEA.

               2.

               Второто правно основание, състоящо се в твърдението за невалидност на разследването и заключенията на OLAF (нарушения на договорните разпоредби и приложимите регламенти).

                           —

                           Разследването на OLAF не е в съответствие с Регламент № 883/2013 (4) и/или с общите принципи, приложими в материята.

                           —

                           Тъй като решението на EACEA е основано на заключенията на OLAF в резултат на разследването му, незаконосъобразността на разследването и доклада на OLAF задължително засягат и решението на EACEA.

      (1)  Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности.

      (2)  Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза и за отмяна на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета.

      (3)  Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012 на Комисията от 29 октомври 2012 година относно правилата за прилагане на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза.

      (4)  Регламент (ЕС, Евратом) № 883/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 11 септември 2013 година относно разследванията, провеждани от Европейската служба за борба с измамите (OLAF), и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1073/1999 на Европейския парламент и на Съвета и Регламент (Евратом) № 1074/1999 на Съвета.


title: Дело T-413/10 R: Определение на председателя на Общия съд от 13 април 2011 г. — Socitrel/Комисия (Обезпечително производство — Конкуренция — Решение на Комисията за налагане на глоба — Банкова гаранция — Молба за спиране на изпълнението — Финансова вреда — Липса на извънредни обстоятелства — Липса на неотложност)

text:
               18.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/16

         Определение на председателя на Общия съд от 13 април 2011 г. — Socitrel/Комисия
   (Дело T-413/10 R)
   (Обезпечително производство - Конкуренция - Решение на Комисията за налагане на глоба - Банкова гаранция - Молба за спиране на изпълнението - Финансова вреда - Липса на извънредни обстоятелства - Липса на неотложност)
   2011/C 179/28
   Език на производството: португалски

      Страни

      Жалбоподател: Socitrel — Sociedade Industrial de Trefilaria, SA (Трофа, Португалия) (представители: F. Proença de Carvalho и T. Luísa de Faria, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre, V. Bottka и P. Costa de Oliveira, подпомагани от M. Marques Mendes, avocat)

      Предмет

   Молба за спиране на изпълнението на Решение C(2010) 4387 окончателен на Комисията от 30 юни 2010 година относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/38.344 — Стомана за предварително напрягане) и молба за освобождаване от задължението за представяне на банкова гаранция, за да се избегне незабавното събиране на глобата, наложена с член 2 от посоченото решение.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2.

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-218/10: Преюдициално запитване, отправено от Finanzgericht Hamburg (Германия) на 6 май 2010 г. — ADV Allround Vermittlungs AG in Liquidation/Finanzamt Hamburg-Bergedorf

text:
               14.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/16

         Преюдициално запитване, отправено от Finanzgericht Hamburg (Германия) на 6 май 2010 г. — ADV Allround Vermittlungs AG in Liquidation/Finanzamt Hamburg-Bergedorf
   (Дело C-218/10)
   ()
   2010/C 221/25
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Hamburg

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: ADV Allround Vermittlungs AG in Liquidation

      Ответник: Finanzamt Hamburg-Bergedorf

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли член 9, параграф 2, буква д), шесто тире от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (1) (наричана по-нататък „Директива 77/388“) [понастоящем член 56, параграф 1, буква е) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност в редакцията, приложима до 31.12.2009 г., наричана по-нататък „Директива 2006/112“] да се тълкува в смисъл, че „осигуряване на персонал“ включва и осигуряването на самостоятелно зает персонал, който не е нает от доставящия услугата търговец?

               2.

               Трябва ли член 17, параграф 1, параграф 2, буква a), параграф 3, буква a) и член 18, параграф 1, буква a) от Директива 77/388 [понастоящем член 167, член 168, буква a), член 169, буква a) и член 178, буква a) от Директива 2006/112] да се тълкуват в смисъл, че в националното процесуално право трябва да се предвидят разпоредби, така че възможността за данъчно облагане и данъчното задължение във връзка с една и съща услуга да бъдат преценявани по еднакъв начин спрямо доставящия и получаващия услугата търговец, дори когато по отношение на двамата търговци компетентност имат различни данъчни органи?

         Само ако отговорът на въпрос 2 е утвърдителен:

               3.

               Трябва ли член 17, параграф 1, параграф 2, буква a), параграф 3, буква a) и член 18, параграф 1, буква a) от Директива 77/388 [понастоящем член 167, член 168, буква a), член 169, буква a) и член 178, буква a) от Директива 2006/112] да се тълкуват в смисъл, че срокът, през който получателят на услугата може да поиска приспадане на данъка за получена услуга, не трябва да изтича преди да бъде постановено решението относно възможността за данъчно облагане и данъчното задължение, което решение поражда правни последици спрямо доставящия услугата търговец?

      (1)  ОВ L 145, стp. 1.


title: Дело C-496/15: Решение на Съда (втори състав) от 2 март 2017 г. (преюдициално запитване от Landessozialgericht Rheinland-Pfalz, Mainz — Германия) — Alphonse Eschenbrenner/Bundesagentur für Arbeit (Преюдициално запитване — Свободно движение на работници — Член 45 ДФЕС — Регламент (ЕС) № 492/2011 — Член 7 — Равно третиране — Пограничен работник, подлежащ на облагане с данък върху дохода в държавата членка по местопребиваване — Обезщетение, изплащано от държавата членка по месторабота в случай на неплатежоспособност на работодателя — Правила за изчисляване на обезщетението при неплатежоспособност — Фиктивно отчитане на данъка върху дохода в държавата членка по месторабота — Обезщетение при неплатежоспособност, което е по-ниско по-размер от досегашното нетно възнаграждение — Двустранна спогодба за избягване на двойното данъчно облагане)

text:
               18.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 121/4

         Решение на Съда (втори състав) от 2 март 2017 г. (преюдициално запитване от Landessozialgericht Rheinland-Pfalz, Mainz — Германия) — Alphonse Eschenbrenner/Bundesagentur für Arbeit
   (Дело C-496/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Свободно движение на работници - Член 45 ДФЕС - Регламент (ЕС) № 492/2011 - Член 7 - Равно третиране - Пограничен работник, подлежащ на облагане с данък върху дохода в държавата членка по местопребиваване - Обезщетение, изплащано от държавата членка по месторабота в случай на неплатежоспособност на работодателя - Правила за изчисляване на обезщетението при неплатежоспособност - Фиктивно отчитане на данъка върху дохода в държавата членка по месторабота - Обезщетение при неплатежоспособност, което е по-ниско по-размер от досегашното нетно възнаграждение - Двустранна спогодба за избягване на двойното данъчно облагане))
   (2017/C 121/05)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landessozialgericht Rheinland-Pfalz, Mainz

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Alphonse Eschenbrenner

      Ответник: Bundesagentur für Arbeit

      Диспозитив

   Член 45 ДФЕС и член 7 от Регламент (ЕС) № 492/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2011 година относно свободното движение на работници в Съюза трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат при обстоятелства като тези по главното производство размерът на обезщетението при неплатежоспособност, отпускано от държава членка на пограничен работник, който в тази държава не дължи данък върху дохода, включително за това обезщетение, да се определи, като от възнаграждението, основа за изчисляването на въпросното обезщетение, се приспадне приложимият в посочената държава данък върху дохода, вследствие на което този пограничен работник не получава, за разлика от лицата, пребиваващи и работещи в същата тази държава, обезщетение, равно на досегашното му нетно възнаграждение. В това отношение е без значение обстоятелството, че този работник няма спрямо работодателя си вземане за частта от досегашната си брутна заплата, която не е получил поради това приспадане.

      (1)  ОВ C 429, 21.12.2015 г.


title: Дело C-77/15 P: Жалба, подадена на 19 февруари 2015 г. от Съда на Европейския съюз срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 9 януари 2015 г. по дело T-409/14, Marcuccio/Европейския съюз и Съд на Европейския съюз

text:
               27.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/41

         Жалба, подадена на 19 февруари 2015 г. от Съда на Европейския съюз срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 9 януари 2015 г. по дело T-409/14, Marcuccio/Европейския съюз и Съд на Европейския съюз
   (Дело C-77/15 P)
   (2015/C 138/55)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Съд на Европейския съюз (представител: A.V. Placco)

      Друга страна в производството: Luigi Marcuccio

      Искания на жалбоподателя

   СЕС иска от Съда:

               —

               Да отмени определението на Общия съд на Европейския съюз (трети състав) от 9 януари 2015 г., постановено по дело T-409/14 Marcuccio/Европейския съюз и Съд на Европейския съюз, в частта, в която отхвърля втора, трета и четвърта точка от исканията му, съдържащи се в жалбата пред Общия съд съгласно член 114 от Процедурния му правилник;

               —

               Да уважи посочените искания и вследствие на това

                           —

                           като главно искане — да се произнесе окончателно по спора, като отхвърли иска за обезщетение за вреди, предявен от г-н Marcuccio като недопустим, тъй като е насочен срещу СЕС (в качеството му на представител на Съюза);

                           —

                           при условията на евентуалност — в случай, че Съдът приеме, че обстоятелството, че тази иск е насочен срещу СЕС, а не срещу Комисията (в качеството ѝ на представител на Съюза), не оказва въздействие върху допустимостта му, но произнасяйки се по възражението, повдигнато от СЕС в хода на производството, Съдът е трябвало да разпореди заместването на СЕС с Комисията на страната на ответника, да върне делото на Общия съд, за да се произнесе по иска за обезщетение на г-н Marcuccio, като се съобрази с указанията по прилагане на правото, дадени от Съда;

               —

               Да осъди г-н Marcuccio да заплати съдебните разноски, направени от СЕС в производството на първа инстанция и в производството по обжалване.

      Основания и основни доводи

   С първото основание, изведено от нарушение на правилата за представителство на Съюза пред правораздавателните му органи, СЕС посочва, че, тъй като липсва изрична разпоредба, която да урежда конкретно представителството на Съюза пред правораздавателните му органи по искове, предявени на основание член 268 ДФЕС с цел обявяване на извъндоговорната отговорност на Съюза, правилата относно това представителство трябва да бъдат изведено от общите принципи, уреждащи правораздавателната функция, по-специално принципа за добро правораздаване и принципите на независимост и безпристрастност на съда.
   СЕС развива първото си основание в две части, отнасящи се по-специално, от една страна, до нарушение на принципа на добро правораздаване и от друга страна, до нарушение на принципите на независимост и безпристрастност на съда. Във връзка с първото основание СЕС отбелязва, че извода на Общия съд, че СЕС следва да представлява Съюза по посочения по-горе иск за обезщетение за вреди открито се основава на съдебната практика, чието начало се поставя с решение Werhahn Hansamühle и др./Съвет и Комисия (63/72 — 69/72, EU:C:1973: 121; наричано по-нататък „решение Werhahn и др.“). Възприетото в посочената съдебна практика разрешение е, че когато Общността/понастоящем Съюзът/е призована да отговаря за действия на някоя от своите институции, тя се представлява пред юрисдикцията на Съюза от институцията (или институциите), на която се приписва правопораждащия факт. СЕС обаче поддържа, че това разрешение не е трябвало да се приложи в случая, тъй като с оглед на различни елементи всъщност резултатът противоречи на принципа на добро правораздаване, който, както изрично следва от решение Werhahn и др., е в основата на това разрешение. В този контекст СЕС твърди в хода на производството и нарушение на обхвата на член 317, първа алинея ДФЕС и на член 53, параграф 1 от Регламент № 966/2012 (1), съгласно който Общият съд е трябвало да се съобрази с принципа за вписване на обезщетение като поисканото в разглеждания случай в раздела от общия бюджет, отнасящ се до Комисията.
   Във връзка с втората част на първото основание СЕС посочва, като се основава на решение на ЕСПЧ от 10 юли 2008 г. Михалков срещу България (жалба № 67719/01), че като е приел, че СЕС следва да представлява Съюза по иска за обезщетение за вреди, предявен от г-н Marcuccio, Общият съд е нарушил принципите на независимост и обективна безпристрастност на съда. Действително, тъй като, от една страна, правопораждащият факт на предполагаемата отговорност е настъпил при упражняване на правораздавателните функции на решаващ състав и от друга страна, решаващият състав, който трябва да постанови решение по делото i) е част от същия правораздавателен орган (Общия съд), към който принадлежи решаващият състав, на който се приписва правопораждащия факт на отговорността и ii) е неразделна част от ответника по същото дело (СЕС), с който съдиите от посочения решаващ състав са професионално свързани, посочените изисквания биха се казали нарушени, още повече в случай, че, както е приел Общият съд, обезщетение като поисканото в разглеждания случай бъде вписано в раздела от общия бюджет, отнасящ се до СЕС.
   На следващо място, във връзка с второто основание СЕС поддържа, че, тъй като не съдържа конкретно произнасяне по доводите, изложени от СЕС пред Общия съд и основаващи се на логиката на поредица от решения на Съда, сред които решения Groupe Gascogne/Комисия (C-58/12 P, EU:C:2013:770), Gascogne Sack/Комисия (C-40/12 P, EU:C:2013:768) и Kendrion/Комисия (C-50/12 P, EU:C:2013:771), обжалваното определение било опорочено от нарушение на задължението за мотивиране.

      (1)  Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза и за отмяна на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета (ОВ L 298, стр. 1).


title: Дело T-318/15: Решение на Общия съд от 14 януари 2016 г. — Zitro IP/СХВП (TRIPLE BONUS) (Марка на Общността — Заявка за фигуративна марка на Общността „TRIPLE BONUS“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) и параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               29.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/19

         Решение на Общия съд от 14 януари 2016 г. — Zitro IP/СХВП (TRIPLE BONUS)
   (Дело T-318/15) (1)

   ((Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността „TRIPLE BONUS“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) и параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2016/C 078/29)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Zitro IP Sàrl (Люксембург, Люксембург) (представител: A. Canela Giménez, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: A. Crawcour и J. Crespo Carrillo)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 15 април 2015 г. (преписка R 1648/2014-4), постановено във връзка със заявка за регистрация на фигуративния знак „TRIPLE BONUS“ като марка на Общността.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Zitro IP Sàrl да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 262, 10.8.2015 г.


title: Дело C-95/12: Решение на Съда (голям състав) от 22 октомври 2013 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Решение на Съда, установяващо неизпълнение на задължения — Национална правна уредба, предвиждаща блокиращо малцинство от 20 % при приемане на някои решения от акционерите на Volkswagen AG)

text:
               14.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 367/7

         Решение на Съда (голям състав) от 22 октомври 2013 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия
   (Дело C-95/12) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Решение на Съда, установяващо неизпълнение на задължения - Национална правна уредба, предвиждаща блокиращо малцинство от 20 % при приемане на някои решения от акционерите на Volkswagen AG)
   2013/C 367/10
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: E. Montaguti и G. Braun)

      Ответник: Федерална република Германия (представители: T. Henze, J. Schwarze, J. Möller и J. Kemper)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Непълно изпълнение на Решение на Съда от 23 октомври 2007 г. по дело Комисия/Германия (C-112/05) относно нарушението на член 56, параграф 1 ЕО — Национална правна уредба, предвиждаща по изключение изискване за мнозинство от повече от 80 % от капитала за вземане на определени решения от акционерите на Volkswagen AG, като по този начин дава възможност на провинция Долна Саксония, притежаваща 20 % от капитала на това дружество, да блокира посочените решения — Изчисляване на санкциите: заплащане едновременно на периодична имуществена санкция и на еднократно платимата сума

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля иска.

               2.

               Осъжда Комисията да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 118, 21.4.2012 г.


title: Дело C-651/15 P: Жалба, подадена на 4 декември 2015 г. от Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom-VI-verbindungen in der Oberflächentechnik eV (VECCO), Adolf Krämer GmbH & Co. KG, AgO Argentum GmbH и други страни срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 25 септември 2015 г. по дело T-360/13, Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom-VI-verbindungen in der Oberflächentechnik eV и др./Европейска комисия

text:
               29.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/4

         Жалба, подадена на 4 декември 2015 г. от Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom-VI-verbindungen in der Oberflächentechnik eV (VECCO), Adolf Krämer GmbH & Co. KG, AgO Argentum GmbH и други страни срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 25 септември 2015 г. по дело T-360/13, Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom-VI-verbindungen in der Oberflächentechnik eV и др./Европейска комисия
   (Дело C-651/15 P)
   (2016/C 078/05)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Verein zur Wahrung von Einsatz und Nutzung von Chromtrioxid und anderen Chrom-VI-verbindungen in der Oberflächentechnik eV (VECCO), Adolf Krämer GmbH & Co. KG, AgO Argentum GmbH и други страни (представители: C. Mereu, avocat, J. Beck, solicitor)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Европейската агенция по химикали (ECHA), Assogalvanica, Ecometal, Comité européen des traitements de surfaces (CETS) и други страни

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите молят Съда:

               —

               да обяви жалбата за допустима и основателна,

               —

               да отмени Решение на Общия съд по дело T-360/13,

               —

               да се произнесе по съществото на искането на жалбоподателите за отмяна или да върне делото на Общия съд за постановяване на решение по съществото на жалбата за отмяна.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат следните доводи:
   Първо основание за обжалване — Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че Директива 98/24 (1) и Директива 2004/37 (2) не са специфично законодателство на ЕС по смисъла на член 58, параграф 2 от Регламента REACH (3), налагащо минимални изисквания, които позволяват правилен контрол на риска за здравето на човека от употребата на хромов триоксид в промишлените мощности за повърхностни облицовки и галванизиране:
   Тълкуването на член 58, параграф 2 от Регламента REACH, прието от Общия съд, противоречи на ясния текст и целта на тази разпоредба, както и на начина, по който трябва да се тълкуват Директива 98/24 и Директива 2004/37. В обобщение, Общият съд допуска грешка при прилагане на правото, като, първо, приема, че освобождаването съгласно член 58, параграф 2 от Регламента REACH се прилага за „вещества“, а не за „употреби“, второ, разглежда отделно триетапния тест по член 58, параграф 2 и пропуска да прецени по същество третата част от теста („правилен контрол на рисковете“), и трето, приема, че Директиви 98/24 и 2004/37 не налагат минимални изисквания за контрол на риска във връзка с употребата на хромовия триоксид в промишлените мощности за повърхностни облицовки и галванизиране, тоест, по-специално, като се позовава на липсата на гранична стойност на професионална експозиция.
   Второ основание за обжалване — съображенията в обжалваното съдебно решение относно правото на преценка на Комисията са неправилни:
   Ако бъде уважено първото основание за обжалване, констатацията на Общия съд, че Комисията правилно е упражнила правото си на преценка при решението дали да предостави освобождаването съгласно член 58, параграф 2 от Регламента REACH, е неправилна.
   Трето основание за обжалване — неправилно разглеждане на първото основание и втората част на четвъртото основание, изложени пред Общия съд:
   Ако бъде уважено първото основание за обжалване, изводите в точки 68 — 69 и 84 — 85 от обжалваното съдебно решение са неправилни, поради което първото основание и втората част на четвъртото основание, изложени пред Общия съд, подлежат на преразглеждане.

      (1)  Директива 98/24/EO на Съвета от 7 април 1998 година за опазване на здравето и безопасността на работниците от рискове, свързани с химични агенти на работното място (четиринадесета специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО) (ОВ L 131, стр. 11; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 47)

      (2)  Директива 2004/37/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно защитата на работниците от рискове, свързани с експозицията на канцерогени или мутагени по време на работа (шеста специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 на Директива 89/391/ЕИО на Съвета) (ОВ L 158, стр. 50; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 45)

      (3)  Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ L 396, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3)


title: Дело C-616/11: Преюдициално запитване, отправено от Obersten Gerichtshof (Австрия) на 30 ноември 2011 г. — T-Mobile Austria GmbH/Verein für Konsumenteninformation

text:
               10.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/14

         Преюдициално запитване, отправено от Obersten Gerichtshof (Австрия) на 30 ноември 2011 г. — T-Mobile Austria GmbH/Verein für Konsumenteninformation
   (Дело C-616/11)
   2012/C 73/26
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberster Gerichtshof

      Страни в главното производство

      Ищец: T-Mobile Austria GmbH

      Ответник: Verein für Konsumenteninformation

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 52, параграф 3 от Директива 2007/64/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно платежните услуги във вътрешния пазар да се тълкува в смисъл, че тази разпоредба следва да се прилага и в отношенията между мобилен телефонен оператор, в качеството му на получател на плащания, и неговите частни клиенти (потребители), в качеството им на платци?

               2.

               Следва ли да се разглежда като „платежен инструмент“ по смисъла на член 4, точка 23 и на член 52, параграф 3 от Директива 2007/64/ЕО саморъчно подписано от платеца платежно нареждане, съответно процедура за нареждане на парични преводи, както и договорена процедура за нареждане на парични преводи чрез онлайн (дистанционно) банкиране?

               3.

               Следва ли член 52, параграф 3 от Директива 2007/64/ЕО да се тълкува в смисъл, че тази разпоредба не допуска да се прилагат национални разпоредби, съдържащи обща забрана за получателя на плащането да събира такси, без по-специално да се предвижда диференциация на таксите в зависимост от вида на използваните платежни инструменти?

      (1)  Директива 2007/64/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно платежните услуги във вътрешния пазар, за изменение на директиви 97/7/ЕО, 2002/65/ЕО, 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО и за отмяна на Директива 97/5/ЕО (ОВ L 319, стр. 1).


title: Определение на Съда от 15 ноември 2016 година по дело E-7/16 — Míla ehf./Надзорен орган на ЕАСТ (Предварително възражение за недопустимост — Държавна помощ — Решение за приключване на официална процедура по разследване)

text:
               15.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 189/48

         ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА СЪДА
   от 15 ноември 2016 година
   по дело E-7/16
   Míla ehf./Надзорен орган на ЕАСТ

      (Предварително възражение за недопустимост — Държавна помощ — Решение за приключване на официална процедура по разследване)

   (2017/C 189/12)
   По дело E-7/16, Míla ehf./Надзорен орган на ЕАСТ — ИСК съгласно член 36, параграф 2 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд за отмяна на Решение № 061/16/COL на Надзорния орган на ЕАСТ от 16 март 2016 г. за приключване на официалната процедура по разследване относно възможна държавна помощ чрез лизинг на оптични влакна, използвани преди от името на НАТО, Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия-докладчик) и Páll Hreinsson, съдии, постанови на 15 ноември 2016 г. определение, чийто диспозитив гласи:

               1.

               Искът се отхвърля като недопустим.

               2.

               Ищецът трябва да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-395/13: Решение на Съда (пети състав) от 6 ноември 2014 г.  — Европейска комисия/Кралство Белгия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Градски отпадъчни води — Директива 91/271/ЕИО — Членове 3 и 4 — Задължение за събиране — Задължение за пречистване)

text:
               12.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/9

         Решение на Съда (пети състав) от 6 ноември 2014 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
   (Дело C-395/13) (1)

   ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Градски отпадъчни води - Директива 91/271/ЕИО - Членове 3 и 4 - Задължение за събиране - Задължение за пречистване))
   (2015/C 007/12)
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: O. Beynet и E. Manhaeve)

      Ответник: Кралство Белгия (представители: T. Materne и J.-C. Halleux, подпомагани от E. Gillet и A. Lepièce, avocats)

      Диспозитив

               1)

               Като не е осигурило събирането и пречистването на градските отпадъчни води на агломерациите Aywaille, Baelen, Blegny, Chastre, Grez-Doiceau, Jodoigne, Lasne, Obourg, Oreye, Orp, Raeren, Sart-Dames-Avelines, Soiron, Sombreffe и Yvoir-Anhée, а също и пречистването на градските отпадъчни води на агломерациите Bassenge, Chaumont-Gistoux, Chièvres, Crisnée, Dalhem, Dinant, Écaussinnes, Estinnes, Feluy-Arquennes, Fexhe-Slins, Fosses la-Ville, Godarville, Hannut, Havré, Jurbise, Le Rœulx, Leuze, Lillois-Witterzée, Profondeville, Rotheux-Neuville, Saint-Georges-sur-Meuse, Saint-Hubert, Sirault, Sprimont, Villers-la-Ville, Villers-le-Bouillet, Virginal-Hennuyères, Walcourt, Welkenraedt, Wépion, Wiers, Gaurain-Ramecroix и Hélécine, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията, които има по силата на разпоредбите на членове 3 и 4 от Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води.

               2)

               Осъжда Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 274, 21.9.2013 г.


title: Дело T-198/06: Определение на Първоинстанционния съд от 26 февруари 2007 г. — Rathscheck Schiefer und Dach-Systeme и други/Комисия

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/56

         Определение на Първоинстанционния съд от 26 февруари 2007 г. — Rathscheck Schiefer und Dach-Systeme и други/Комисия
   (Дело T-198/06) (1)

   (2007/C 95/112)

      Език на производството: немски

   Председателят на пети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 237, 30.09.2006 г.


title: Дело T-5/16: Жалба, подадена на 4 януари 2016 г. — Gregis/EUIPO — DM9 Automobili (ATS)

text:
               4.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/33

         Жалба, подадена на 4 януари 2016 г. — Gregis/EUIPO — DM9 Automobili (ATS)
   (Дело T-5/16)
   (2016/C 243/36)
   Език на жалбата: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Gian Luca Gregis (Адехе, Испания) (представител: M. Bartolucci, avvocato)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: DM9 Automobili Srl (Боргоманеро, Италия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „ATS“ — марка на Общността № 9 799 719

      Производство пред EUIPO: производство по вписване в регистъра на прехвърляне

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 30 октомври 2015 г. по преписка R 588/2015-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да заличи прехвърляне T8391925 от 14 април 2014 г.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 17 от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на правило 31 от Регламент № 2868/95,

               —

               Нарушение на правило 84, параграф 3, буква б) от Регламент № 2868/95.


title: Дело T-59/08: Решение на Общия съд от 7 декември 2010 г. — Nute Partecipazioni и La Perla/СХВП — Worldgem Brands (NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC) (Марка на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Общността NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC — По-ранни национални фигуративни марки la PERLA — Относително основание за отказ — Засягане на репутацията — Член 8, параграф 5 и член 52, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 5 и член 53, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/34

         Решение на Общия съд от 7 декември 2010 г. — Nute Partecipazioni и La Perla/СХВП — Worldgem Brands (NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC)
   (Дело T-59/08) (1)

   (Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Общността „NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC“ - По-ранни национални фигуративни марки „la PERLA“ - Относително основание за отказ - Засягане на репутацията - Член 8, параграф 5 и член 52, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 5 и член 53, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2011/C 30/59
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Nute Partecipazioni SpA, по-рано известно като Gruppo La Perla SpA (Болоня, Италия) и La Perla Srl (Болоня) (представители: R. Morresi и A. Dal Ferro, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално L. Rampini, впоследствие O. Montalto)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Worldgem Brands Srl, по-рано известно като Worldgem Brands — Gestão e Investimentos Lda (Creazzo, Италия) (представители: V. Bilardo, M. Mazzitelli и C. Bacchini, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 19 ноември 2007 г. (преписка R 537/2004-2) относно производство за обявяване на недействителност между Nute Partecipazioni SpA и Worldgem Brands Srl

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 19 ноември 2007 г. (преписка R 537/2004-2) в частта, в която СХВП отхвърля искането за обявяване на недействителност и осъжда Nute Partecipazioni SpA да понесе собствените си разноски.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата част.

               3.

               СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и 90 % от разноските на de Nute Partecipazioni и на La Perla Srl в производството пред Общия съд и всички разноски на Nute Partecipazioni в производството пред апелативния състав.

               4.

               Nute Partecipazioni и La Perla понасят 10 % от направените от тях разноски в производството пред Общия съд.

               5.

               Worldgem Brands Srl понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 92, 12.4.2008 г.


title: Дело C-51/10 P: Решение на Съда (първи състав) от 10 март 2011 г. — Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (Обжалване — Марка на Общността — Знак, състоящ се изключително от цифри — Заявка за регистрация на знака „1000“ като марка за брошури, периодични издания и вестници — Характер на този знак, за който се твърди, че е описателен — Критерии за прилагането на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 40/94 — Задължение на СХВП да се съобразява с предходната си практика по вземане на решения)

text:
               7.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/10

         Решение на Съда (първи състав) от 10 март 2011 г. — Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-51/10 P) (1)

   (Обжалване - Марка на Общността - Знак, състоящ се изключително от цифри - Заявка за регистрация на знака „1000“ като марка за брошури, периодични издания и вестници - Характер на този знак, за който се твърди, че е описателен - Критерии за прилагането на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 40/94 - Задължение на СХВП да се съобразява с предходната си практика по вземане на решения)
   2011/C 139/15
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (представител: A. von Mühlendahl, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу Решение на Първоинстанционния съд (втори състав) от 19 ноември 2009 г. по дело Agencja Wydawnicza Technopol/СХВП (T-298/06), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалба за отмяна на Решение R 447/2006-4 на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) от 7 август 2006 г. за отхвърляне на жалбата срещу решението на проверителя да се откаже регистрацията на словна марка „1000“ за стоки и услуги от класове 16, 28 и 41 — Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 40/94

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 113, 1.5.2010 г.


title: Дело C-489/07: Решение на Съда (първи състав) от 3 септември 2009 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Lahr, Германия) — Pia Messner/Firma Stefan Krüger (Директива 97/7/ЕО — Защита на потребителите — Договори от разстояние — Упражняване от потребителя на правото на отказ — Обезщетение за ползване, което трябва да се плати на продавача)

text:
               24.10.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/4

         Решение на Съда (първи състав) от 3 септември 2009 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Lahr, Германия) — Pia Messner/Firma Stefan Krüger
   (Дело C-489/07) (1)

   (Директива 97/7/ЕО - Защита на потребителите - Договори от разстояние - Упражняване от потребителя на правото на отказ - Обезщетение за ползване, което трябва да се плати на продавача)
   2009/C 256/06
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Lahr

      Страни в главното производство

      Ищец: Pia Messner

      Ответник: Firma Stefan Krüger

      Предмет

   Преюдициално запитване — Amtsgericht Lahr — Тълкуване на член 6, параграфи 1 и 2 от Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 1997 година относно защитата на потребителя по отношение на договорите от разстояние (ОВ L 144, стр. 19) — Упражняване от потребителя на правото на отказ — Обезщетение за ползване, което трябва да се плати на продавача

      Диспозитив

   Разпоредбите на член 6, параграф 1, второ изречение и параграф 2 от Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 1997 година относно защитата на потребителя по отношение на договорите от разстояние трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която предвижда по общ начин възможността за продавача да поиска от потребителя компенсаторно обезщетение за ползването на придобита по договор от разстояние стока в случая, когато последният е упражнил правото си на отказ в предвидения срок.
   Тези разпоредби обаче допускат да се предвиди задължение за потребителя да плати компенсаторно обезщетение за ползването на тази стока, ако същият е използвал споменатата стока по начин, несъвместим с принципите на гражданското право, като добросъвестността или неоснователното обогатяване, при условие че не се накърнява целта на посочената директива, и по-специално ефикасността и ефективността на правото на отказ, като това следва да се определи от националната юрисдикция.

      (1)  ОВ C 22, 26.1.2008 г.


title: Дело F-90/13: Жалба, подадена на 18 септември 2013 г. — ZZ/Комисия

text:
               25.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/40

         Жалба, подадена на 18 септември 2013 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-90/13)
   2014/C 24/74
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: L. Mansullo, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението, с което се отхвърля искането на жалбоподателя за обезщетение на вредите, понесени поради твърдяно нарушение на правото му на поверителност, поради изпращането от страна на ответника на писмо, отнасящо се до положението на жалбоподателя, на адвокат, който не го е представлявал

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени, независимо от това как е формулирано, решението за отхвърляне на искането от 26 октомври 2012 г., адресирано от жалбоподателя до Комисията, която го е получила надлежно,

               —

               да се отмени, независимо от това как е формулирано, решението за отхвърляне на искането от 4 юли 2012 г., адресирано от жалбоподателя до Комисията, която го е получила надлежно,

               —

               да се отмени, независимо от това как е формулирано, решението за отхвърляне на административната жалба от 26 септември 2012 г., подадена срещу решението за отхвърляне на искането от 9 март 2012 г., адресирано от жалбоподателя до Комисията, която го е получила надлежно,

               —

               да се отмени докладната записка от 12 ноември 2013 г., обозначена в горния десен ъгъл на първата си страница с номер „HR.D.2/MB/ac/Ares(2012)1332162“,

               —

               да се отмени докладната записка от 27 септември 2012 г., обозначена в горния десен ъгъл на първата си страница с номер „Ref Ares (2012) 1131229-27/09/2012“,

               —

               да се отмени, независимо от това как е формулирано, решението за отхвърляне на административната жалба от 10 март 2013 г.,

               —

               да се отмени, независимо от това как е формулирано, решението за отхвърляне на административната жалба от 2 януари 2013 г.,

               —

                  quatenus oportet, да се отмени докладната записка от 29 април 2013 г., обозначена в горния десен ъгъл на първата от трите си страници с номер „Ref. Ares(2013)977767 — 29/04/2013“,

               —

               да се осъди Комисията да изплати на жалбоподателя сумата от 10 000,00 EUR, заедно с лихва в размер на 10 % годишно, с годишна капитализация, считано от 28 февруари 2013 г. до окончателното изплащане на посочената сума,

               —

               да се осъди Комисията да изплати на жалбоподателя сумата от 25 000,00 EUR, заедно с лихва в размер на 10 % годишно, с годишна капитализация, считано от 5 ноември 2012 г. до окончателното изплащане на посочената сума,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-373/15 P: Жалба, подадена на 15 юли 2015 г. от Френска република срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 30 април 2015 г. по дело T-259/13, Франция/Комисия

text:
               7.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 294/48

         Жалба, подадена на 15 юли 2015 г. от Френска република срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 30 април 2015 г. по дело T-259/13, Франция/Комисия
   (Дело C-373/15 P)
   (2015/C 294/59)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Френска република (представители: F. Alabrune, G. de Bergues, D. Colas и C. Candat)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Кралство Испания

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени частично Решение на Общия съд на Европейския съюз от 30 април 2015 г. по дело Т-259/13, Франция/Комисия,

               —

               да се произнесе окончателно по спора, като отмени Решение за изпълнение на Комисията № 2013/123/ЕС за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (1), в частта, в която изключва някои разходи, направени от Френската република по ос 2 от програмата за развитие на селските райони в Шестоъгълника през финансовите 2008 и 2009 години, или да върне делото на Общия съд, за да се произнесе по спора,

               —

               да не се произнася по съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си френското правителство посочва три основания срещу обжалваното решение.
   С първото си основание френското правителство поддържа, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като не е повдигнал служебно правно основание, изведено от нарушението на съществени процесуални изисквания, тъй като Комисията не е приела решението си, предмет на спора, в разумен срок.
   С второто си основание, повдигнато при условията на евентуалност, френското правителство поддържа, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е приел, че Комисията не е нарушила членове 10 и 14 от Регламент (ЕО) № 1975/2006 на Комисията от 7 декември 2006 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета по отношение на прилагането на процедури за контрол, както и кръстосано спазване по отношение на мерките за подпомагане на развитието на селските райони (2) (наричан по-нататък „Регламент 1975/2006) като е задължила френските власти да извършат преброяване на животните при проверките на място, направени във връзка с мерки за помощ „Компенсаторни обезщетения за неблагоприятни природни условия“ (Indemnités compensatoires des handicaps naturels — ICHN).
   С третото си основание, повдигнато при условията на последваща евентуалност, френското правителство поддържа, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е приел, че инспекциите на място, направени в рамките на управлението на идентификацията на едрия рогат добитък или на премиите за овце, не представляват проверки на място съгласно членове 12 и следващите от Регламент 1975/2006.
   Следователно обжалваното съдебно решение трябва да бъде отменено в частта, в която отхвърля първото основание за отмяна, повдигнато от френското правителство срещу спорното решение на Комисията.

      (1)  ОВ L 67, стр. 20.

      (2)  ОВ L 368, стр. 74; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 80, стр. 92.


title: Дело T-463/16: Жалба, подадена на 22 август 2016 г. — Португалия/Комисия

text:
               24.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 392/44

         Жалба, подадена на 22 август 2016 г. — Португалия/Комисия
   (Дело T-463/16)
   (2016/C 392/58)
   Език на производството: португалски

      Страни

      Жалбоподател: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão и J. Saraiva de Almeida)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение за изпълнение (ЕС) 2016/1059 на Комисията от 20 юни 2016 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (нотифицирано на 21 юни 2016 г. под номер С(2016) 3753) в частта, в която от финансиране от страна на Европейския съюз се изключва сума в размер на 8 984 891,60 EUR от разходите, декларирани от Португалската република във връзка с „Кръстосаното съответствие“ за финансовите 2011, 2012 и 2013 г.; и

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага шест основания.

               1.

               Първото основание е изведено от липса на мотиви и от нарушение на член 11 от Регламент (ЕО) № 885/2006 на Комисията от 21 юни 2006 година относно реда и начина на прилагане на Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета по отношение на акредитирането на агенциите платци и други стопански субекти, както и по отношение на клиринга на счетоводните сметки на ЕФГЗ и ЕЗФРСР (ОВ L 171, 2006 г., стр. 90; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 2, стр. 37).

               2.

               Второто основание е изведено от нарушение на член 24 от Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета от 19 януари 2009 г. за установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски стопани, за изменение на регламенти (EО) № 1290/2005, (EО) № 247/2006, (EО) № 378/2007 и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1782/2003 (ОВ L 30, 2009 г., стр. 16), както и на член 54, буква в), втора алинея и член 71 от Регламент (ЕО) № 1122/2009 на Комисията от 30 ноември 2009 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета относно кръстосано спазване, модулация и интегрираната система за администриране и контрол по схемите за директно подпомагане на земеделски производители, предвидени за посочения регламент, както и за прилагане на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета относно кръстосано спазване по предвидената схема за подпомагане на лозаро-винарския сектор (ОВ L 316, 2009 г., стр. 65).

               3.

               Третото основание е изведено от нарушение на членове 26 и 53 от Регламент (ЕО) № 1122/2009.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от липса на мотиви.

               5.

               Петото основание е изведено от нарушение на принципа ne bis in idem.

               6.

               Шестото основание е изведено от нарушение на принципа на пропорционалност и на член 31 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета от 21 юни 2005 година относно финансирането на Общата селскостопанска политика (ОВ L 209, 2005 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 1, стр. 193).


title: Дело C-457/05: Решение на Съда (четвърти състав) от 4 октомври 2007 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Wiesbaden — Германия) — Schutzverband der Spirituosen-Industrie eV/Diageo Deutschland GmbH (Свободно движение на стоки — Директива 75/106/ЕИО — Сближаване на законодателствата на държавите-членки — Предварително опаковани течности — Предварително опаковане по обем — Член 5, параграф 3, букви б) и г) — Baileys Minis — Пускане в продажба на предварително опаковани количества с номинален обем на съдържанието от 0,071 литра)

text:
               22.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/10

         Решение на Съда (четвърти състав) от 4 октомври 2007 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Wiesbaden — Германия) — Schutzverband der Spirituosen-Industrie eV/Diageo Deutschland GmbH
   (Дело C-457/05) (1)

   (Свободно движение на стоки - Директива 75/106/ЕИО - Сближаване на законодателствата на държавите-членки - Предварително опаковани течности - Предварително опаковане по обем - Член 5, параграф 3, букви б) и г) - Baileys Minis - Пускане в продажба на предварително опаковани количества с номинален обем на съдържанието от 0,071 литра)
   (2007/C 315/16)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Landgericht Wiesbaden
   Страни в главното производство

      Ищец: Schutzverband der Spirituosen-Industrie eV

      Ответник: Diageo Deutschland GmbH
   Предмет
   Преюдициално запитване — Landgericht Wiesbaden — Тълкуване на членове 28 и 30 от Договора за ЕО — Действителност на член 5, параграф 3, буква б), втора алинея, второ изречение във връзка с член 5, параграф 3, буква г), във връзка с приложение III, точка 4 от Директива 75/106/ЕИО на Съвета от 19 декември 1974 година относно сближаването на законодателствата на държавите-членки за предварително опаковане по обем на някои предварително опаковани течности (ОВ L 42, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 2, стр. 91) съгласно измененията — Забрана за пускане в продажба в други държави-членки на спиртни напитки с обем на съдържанието от 0,071 литра, законно произведени и продавани в Ирландия или в Обединеното кралство — Baileys Minis
   Диспозитив
   Член 5, параграф 3, буква г) от Директива 75/106/ЕИО на Съвета от 19 декември 1974 г. относно сближаването на законодателствата на държавите-членки за предварително опаковане по обем на някои предварително опаковани течности, съгласно изменението й с Акта относно условията на присъединяването на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република и промените в учредителните договори на Европейския съюз, трябва да се тълкува в смисъл, че опаковките с номинален обем на съдържанието от 0,071 литра, съдържащи продуктите, изброени в приложение III, точка 4 от тази директива и законно произведени и продавани в Ирландия или в Обединеното кралство, могат да се пускат в продажба и в останалите държави-членки.
   Член 5, параграф 3, буква б), втора алинея, последно изречение от Директива 75/106, изменен със същия акт, във връзка с параграф 3, буква г) от същия член, е недействителен, доколкото изключва номиналния обем на съдържание от 0,071 литра от хармонизираната общностна гама на номиналните обеми на съдържанието, посочени в приложение III, точка 4, колона I от тази директива.

      (1)  ОВ C 131, 3.6.2007 г.


title: Дело T-215/03: Решение на Първоинстанционния съд от 22 март 2007 г. — SIGLA/СХВП — Elleni Holding (VIPS) ( Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността VIPS — По-ранна национална словна марка VIPS — Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 40/94 — Член 74 от Регламент (ЕО) № 40/94 — Диспозитивен принцип — Право на защита )

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/36

         Решение на Първоинстанционния съд от 22 март 2007 г. — SIGLA/СХВП — Elleni Holding (VIPS)
   (Дело T-215/03) (1)

   („Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността VIPS - По-ранна национална словна марка VIPS - Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 40/94 - Член 74 от Регламент (ЕО) № 40/94 - Диспозитивен принцип - Право на защита“)
   (2007/C 95/71)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: SIGLA SA (Мадрид, Испания) (представител: E. Armijo Chávarri, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представители: I. de Medrano Caballero и G. Schneider)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд:Elleni Holding BV (Alphen aan de Rijn, Нидерландия)
   Предмет
   Иск срещу решението на трети апелативен състав на СХВП от 1 април 2003 г. (дело R 1127/2000-3) относно производство по възражение между SIGLA SA и Elleni Holding BV.
   Диспозитив

               1)

               Решението на трети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 1 април 2003 г. (дело R 1127/20003) се отменя.

               2)

               Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) се осъжда да заплати разноските, направени от ищеца.

      (1)  ОВ C 200, 23.8.2003 г.


title: Съединени дела T-407/06 и T-408/06: Решение на Общия съд от 4 март 2010 г. — Zhejiang Aokang Shoes и Wenzhou Taima Shoes/Съвет ( Дъмпинг — Внос на обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и Виетнам — Статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика — Индивидуално третиране — Изготвяне на извадка — Право на защита — Равно третиране — Вреда — Оправдани правни очаквания — Задължение за мотивиране )

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/37

         Решение на Общия съд от 4 март 2010 г. — Zhejiang Aokang Shoes и Wenzhou Taima Shoes/Съвет
   (Съединени дела T-407/06 и T-408/06) (1)

   („Дъмпинг - Внос на обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и Виетнам - Статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика - Индивидуално третиране - Изготвяне на извадка - Право на защита - Равно третиране - Вреда - Оправдани правни очаквания - Задължение за мотивиране“)
   2010/C 113/58
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd (Yongjia, Китай) (дело T-407/06) и Wenzhou Taima Shoes Co., Ltd (Wenzhou, Китай) (дело T-408/06) (представители: I. MacVay, solicitor, R. Thompson, QC, и K. Beal, barrister)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представител: J.-P. Hix, подпомаган от G. Berrisch, avocat)

      Страни, встъпили в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: H. van Vliet и T. Scharf); Confédération européenne de l’industrie de la chaussure (CEC) (Брюксел, Белгия) (представители: първоначално P. Vlaemminck, G. Zonnekeyn и S. Verhulst, впоследствие P. Vlaemminck и A. Hubert, avocats); BA.LA. di Lanciotti Vittorio & C. Sas (Monte Urano, Италия) както и шестнадесет други встъпили лица, чиито наименования са посочени в приложение (представители: G. Celona, P. Tabellini и C. Cavaliere, avocats)

      Предмет

   Искания за частична отмяна на Регламент (ЕО) № 1472/2006 на Съвета от 5 октомври 2006 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателното събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и Виетнам (ОВ L 275, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 50, стр. 3), доколкото той засяга жалбоподателите.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбите.

               2.

               Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd и Wenzhou Taima Shoes Co., Ltd понасят направените от тях съдебни разноски, както и тези на Съвета на Европейския съюз.

               3.

               Европейската комисия, Confédération européenne de l’industrie de la chaussure (CEC), BA.LA. di Lanciotti Vittorio & C. Sas и останалите шестнадесет встъпили страни, чиито наименования са посочени в приложение, понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 42, 24.2.2007 г.


title: Дело C-150/06 P: Определение на Съда от 13 март 2007 г. — Arizona Chemical BV, Eastman Belgium BVBA, Cray Valley Iberica, SA/Комисия на Европейските общности, Република Финландия (Обжалване — Директива 67/548/ЕИО — Отказ за декласификация на колофона като опасно вещество — Иск за отмяна — Необжалваем акт — Нарушаване на правото на ефективна съдебна защита — Иск за обезщетение — Явно неоснователна жалба)

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/21

         Определение на Съда от 13 март 2007 г. — Arizona Chemical BV, Eastman Belgium BVBA, Cray Valley Iberica, SA/Комисия на Европейските общности, Република Финландия
   (Дело C-150/06 P) (1)

   (Обжалване - Директива 67/548/ЕИО - Отказ за декласификация на колофона като опасно вещество - Иск за отмяна - Необжалваем акт - Нарушаване на правото на ефективна съдебна защита - Иск за обезщетение - Явно неоснователна жалба)
   (2007/C 96/37)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподатели: Arizona Chemical BV, Eastman Belgium BVBA, Cray Valley Iberica, SA [представители: C. Mereu и K. Van Maldegem, avocats]

      Други страни в производството: Комисия на Европейските общности, [представители: X. Lewis и F. Simonetti], Република Финландия
   Предмет
   Жалба, подадена срещу Определение на Първоинстанционния съд (трети състав), постановено на 14 декември 2005 г., по дело Arizona Chemical и други/Комисия (T-369/03), с което Първоинстанционният съд е обявил за недопустим иск за отмяна на Решение на Комисията D(2003)430245 от 20 август 2003 година, отхвърлящо искането на жалбоподателя за изключване на колофона от списъка с опасни вещества, съдържащ се в приложение I към Директива 67/548/ЕИО на Съвета от 27 юни 1967 година за сближаването на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно класификацията, опаковането и етикетирането на опасни вещества (ОВ L 196, стр. 1)
   Диспозитив

               1)

               Жалбата се отхвърля.

               2)

               Arizona Chemical BV, Eastman Belgium BVBA и Cray Valley Iberica SA се осъждат да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 121, 20.5.2006 г.


title: Дело C-165/11: Решение на Съда (първи състав) от 8 ноември 2012 г. (преюдициално запитване от Najvyšší súd Slovenskej republiky — Словакия) — Daňové riaditeľstvo Slovenskej republiky/Profitube spol. sro (Шеста директива ДДС — Приложимост — Митнически кодекс на Общността — Стоки с произход от трети страни и поставени под режим на митническо складиране на територията на държава членка — Преработка на стоките под режим на активно усъвършенстване със система за отложено плащане — Продажба на стоките и повторно поставяне на същите под режим на митническо складиране — Оставане на стоките в същия митнически склад по време на всички сделки — Възмездна доставка на стоки на територията на страната — Данъчно събитие за облагане с ДДС)

text:
               12.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/12

         Решение на Съда (първи състав) от 8 ноември 2012 г. (преюдициално запитване от Najvyšší súd Slovenskej republiky — Словакия) — Daňové riaditeľstvo Slovenskej republiky/Profitube spol. sro
   (Дело C-165/11) (1)

   (Шеста директива ДДС - Приложимост - Митнически кодекс на Общността - Стоки с произход от трети страни и поставени под режим на митническо складиране на територията на държава членка - Преработка на стоките под режим на активно усъвършенстване със система за отложено плащане - Продажба на стоките и повторно поставяне на същите под режим на митническо складиране - Оставане на стоките в същия митнически склад по време на всички сделки - Възмездна доставка на стоки на територията на страната - Данъчно събитие за облагане с ДДС)
   2013/C 9/17
   Език на производството: словашки

      Запитваща юрисдикция

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Daňové riaditeľstvo Slovenskej republiky

      Ответник: Profitube spol. sro

      Предмет

   Преюдициално запитване — Najvyšší súd Slovenskej republiky — Тълкуване на член 3, параграф 3, член 37, параграф 2, член 79, член 84, член 98, член 114 и член 166 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58), на член 2, член 3, член 5, параграф 1, член 7, член 10, член 16 и член 33а от Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1), както и на член 1, точка 7 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 253, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3) — Стоки, които след вноса им от трета държава, са поставени в публичен митнически склад на държава членка, за да бъдат преработени впоследствие в този митнически склад под режим активно усъвършенстване със система за отложено плащане и накрая да бъдат прехвърлени в същия този склад, без пускане в свободно обръщение, от преработилия ги субект на друго дружество от същата държава членка и поставени под режим митническо складиране — Прилагане на режима на ДДС — Понятие за безвъзмездна доставка на стоки на националната територия — Понятие за злоупотреба с право — Стоманени ролки, преработени в стоманени профили

      Диспозитив

   Когато стоки с произход от трета страна са поставени под режим на митническо складиране в държава членка, след което са преработени под режим на активно усъвършенстване със система за отложено плащане и впоследствие са продадени и поставени отново под режим на митническо складиране, като по време на всички тези сделки се намират в един и същ митнически склад, разположен на територията на тази държава членка, продажбата на такива стоки подлежи на облагане с данък върху добавената стойност на основание член 2, точка 1 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 2004/66/ЕО на Съвета от 26 април 2004 година, освен ако посочената държава членка е използвала предоставената ѝ възможност да освободи от облагане тази продажба съгласно член 16, параграф 1 от тази директива, което националната юрисдикция трябва да провери.

      (1)  ОВ C 194, 2.7.2011 г.


title: Дело F-114/10: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 29 септември 2011 г. — Bowles, Larue и Whitehead/ЕЦБ (Публична служба — Персонал на ЕЦБ — Обща корекция на заплатите — Метод за изчисление — Предварителни данни — Икономическа и финансова криза — Особени обстоятелства — Увреждащ акт — Извлечение от платежни ведомости — Неокончателен акт)

text:
               12.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/26

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 29 септември 2011 г. — Bowles, Larue и Whitehead/ЕЦБ
   (Дело F-114/10) (1)

   (Публична служба - Персонал на ЕЦБ - Обща корекция на заплатите - Метод за изчисление - Предварителни данни - Икономическа и финансова криза - Особени обстоятелства - Увреждащ акт - Извлечение от платежни ведомости - Неокончателен акт)
   2012/C 138/53
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Carlos Bowles, Emmanuel Larue и Sarah Whitehead (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: адв. L. Levi и адв. M. Vandenbussche)

      Ответник: Европейска централна банка (представители: E. Carlini и M. López Torres, адв. B. Wägenbaur)

      Предмет

   Искане за отмяна на извлеченията от платежната ведомост на жалбоподателите от януари 2010 г. и следващите месеци, тъй като те отразяват увеличение на заплатата с 2 % вследствие на извършената корекция на заплатите за 2010 г., както и обезщетение за претърпените от жалбоподателите имуществени вреди

      Диспозитив

               1.

               Отменя решенията на Европейската централна банка да увеличи с 2 % възнагражденията на г-н Bowles, г-н Larue и г-жа Whitehead считано от 1 януари 2010 г., посочени в извлеченията от платежната ведомост за месец януари 2010 и следващите месеци.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3.

               Европейската централна банка понася всички съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 55, 19.2.2011 г., стр. 37.


title: Дело C-110/16: Определение на Съда (девети състав) от 8 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Lg Costruzioni Srl/Area — Azienda Regionale per l’edilizia abitativa (Преюдициално запитване — Обществени поръчки за строителство — Директива 2004/18/ЕО — Член 7 — Оценка и проверка на техническите възможности на икономическите оператори — Член 53, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда — Явна недопустимост)

text:
               31.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 249/12

         Определение на Съда (девети състав) от 8 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Lg Costruzioni Srl/Area — Azienda Regionale per l’edilizia abitativa
   (Дело C-110/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Обществени поръчки за строителство - Директива 2004/18/ЕО - Член 7 - Оценка и проверка на техническите възможности на икономическите оператори - Член 53, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда - Явна недопустимост))
   (2017/C 249/17)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Lg Costruzioni Srl

      Ответник: Area — Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa

      в присъствие на: TE.SV.AM. Srl, Alvit Sri, Igit SpA, Planarch Sri, Francesco Auteri

      Диспозитив

   Преюдициалното запитване, отправено от Consiglio di Stato (Държавен съвет, Италия), с акт от 19 януари 2016 г., е явно недопустимо.

      (1)  ОВ C 175, 17.5.2016 г.


title: Дело F-9/13: Жалба, подадена на 29 януари 2013 г. — ZZ/Комисия

text:
               27.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/20

         Жалба, подадена на 29 януари 2013 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-9/13)
   2013/C 215/28
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: G. Cipressa, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на Комисията за извършване на прихващане между сумата, съответстваща на съдебните разноски, които е била осъдена да заплати от Общия съд по дело T-176/04, и сумата, която жалбоподателят трябва да заплати след постановяването на Определение по дело T-241/03.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени известието от 6 март 2012 г.;

               —

               да се отмени решението за събиране на вземане чрез извършване на прихващане между вземането от 1 600 евро на жалбоподателя срещу Комисията и сумата от 4 875 евро, която се твърди, че той дължи на Комисията, което обаче не е така;

               —

               доколкото е необходимо да се отмени решението, с което се отхвърля административната жалба от 23 юни 2012 г., изпратена от жалбоподателя на Комисията и получена от нея на дата не по-късна от 23 юни 2012 г.;

               —

               да се отмени известието от 27 август 2012 г., получено от жалбоподателя на 9 октомври 2012 г.;

               —

               Комисията да бъде осъдена да възстанови на жалбоподателя всички съдебни разноски, направени в настоящото производство.


title: Дело C-217/07: Иск, предявен на 25 април 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Нидерландия

text:
               7.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/13

         Иск, предявен на 25 април 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Нидерландия
   (Дело C-217/07)
   (2007/C 155/24)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: W. Wils en P. Dejmek, gemachtigden

      Ответник: Кралство Нидерландия
   Искания

               —

               да се установи, че като не е приело е необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2004/49/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно безопасността на железопътния транспорт в Общността и за изменение на Директива 95/18/ЕО на Съвета относно лицензирането на железопътните предприятия и Директива 2001/14/ЕО относно разпределяне на капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътната инфраструктура и за сертифициране за безопасност
               и с
               Директива 2004/50/ЕО (2) на Европейския парламент и на Съвета от 29 апpил 2004 г. за изменение на Директива 96/48/ЕО на Съвета относно оперативната съвместимост на трансевропейската високоскоростна железопътна система и Директива 2001/16/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно оперативната съвместимост на трансевропейската конвенционална железопътна система,
               или във всички случаи, като не е уведомило Комисията за тях, Кралство Нидерландия не е изпълнило задълженията си по тези директиви,

               —

               да се осъди Кралство Нидерландия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на директивите във вътрешното право е изтекъл на 30 април 2006 г.

      (1)  ОВ L 164, стр. 44.

      (2)  ОВ L 164, стр. 114.


title: Дело C-162/07: Искане за преюдициално заключение, направено от Corte suprema di cassazione (Италия) на 26 март 2007 г. — Ampliscientifica Srl, Amplifin SpA/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

text:
               23.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 140/10

         Искане за преюдициално заключение, направено от Corte suprema di cassazione (Италия) на 26 март 2007 г. — Ampliscientifica Srl, Amplifin SpA/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
   (Дело C-162/07)
   (2007/C 140/17)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Corte suprema di cassazione.
   Страни в главното производство

      Ищци: Ampliscientifica Srl, Amplifin SpA.

      Ответници: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
   Преюдициални въпроси

               1)

               трябва ли чл. 4, пар. 4, последна част на изречението, от Директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година (1), да се тълкува като недостатъчно точна норма, която позволява на държавите-членки да прилагат предвидения в нея режим в специални хипотези на икономически, финансови или правни връзки между различни субекти, или пък като достатъчно точна норма, която следователно налага, след като веднъж държавата-членка е решила да наложи такъв режим, да се предвиди прилагането му във всички случаи на връзките, описани в този акт;

               2)

               независимо от отговора на предходния въпрос, дали предвиждането на времеви ограничения, в смисъл че връзката трябва да съществува от определен период от време, предвиден за прилагането на режима, без на заинтересованите субекти да се дава възможност да доказват съществуването на валидно икономическо основание за създаването на връзката, представлява непропорционално средство с оглед на целите на директивата и на спазването на принципа за забрана на злоупотребата с право; дали, все пак, подобна правна уредба би могла да се приеме за противоречаща на принципа на неутралност на ДДС.

      (1)  ОВ L 145, стр. 1.


title: Дело C-113/15: Преюдициално запитване от Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Германия), постъпило на 6 март 2015 г. — Breitsamer und Ulrich GmbH & Co. KG/Landeshauptstadt München

text:
               15.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 198/16

         Преюдициално запитване от Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Германия), постъпило на 6 март 2015 г. — Breitsamer und Ulrich GmbH & Co. KG/Landeshauptstadt München
   (Дело C-113/15)
   (2015/C 198/22)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Breitsamer und Ulrich GmbH & Co. KG

      Ответник: Landeshauptstadt München

      Преюдициални въпроси

               1)

               Порционните опаковки с мед, които се намират във външна опаковка, съдържаща всички елементи при етикетиране — включително информация за страната на произход — и които не се продават поотделно на крайния потребител като порционни опаковки и не са предназначени да се доставят поотделно на заведения за обществено хранене, представляват ли „предварително опакована храна“ по смисъла на член 1, параграф 3, буква б) от Директива 2000/13/ЕО (1) и на член 2, параграф 2, буква д) от Регламент № 1169/2011 (2), за която е налице съответно изискване за етикетиране, или поради обстоятелството че не са единични бройки за продажба, тези порционни опаковки с мед не представляват предварително опакована храна, за която е налице изискване за етикетиране?

               2)

               Различен ли ще е отговорът на въпроса, ако в заведенията за обществено хранене тези порционни опаковки не само се предлагат към предварително приготвените ястия, заплащани общо, но и се продават поотделно?

      (1)  Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно етикетирането, представянето и рекламата на храните (OB L 109, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 6, стр. 9).

      (2)  Регламент (ЕС) № 1169/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 година за предоставянето на информация за храните на потребителите, за изменение на Регламенти (ЕО) № 1924/2006 и (ЕО) № 1925/2006 на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 87/250/ЕИО на Комисията, Директива 90/496/ЕИО на Съвета, Директива 1999/10/ЕО на Комисията, Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, директиви 2002/67/ЕО и 2008/5/ЕО на Комисията и на Регламент (ЕО) № 608/2004 на Комисията (ОВ L 304, стр. 18).


title: Дело T-567/13: Определение на Общия съд от 7 май 2014 г.  — Sharp/СХВП (BIG PAD) (Марка на Общността — Заявка за фигуративна марка на Общността „BIG PAD“  — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               7.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 212/32

         Определение на Общия съд от 7 май 2014 г. — Sharp/СХВП (BIG PAD)
   (Дело T-567/13) (1)

   ((Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността „BIG PAD“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти явно лишена от всякакво правно основание))
   2014/C 212/40
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Sharp KK (Осака, Япония) (представители: G. Macias Bonilla, G. Marín Raigal, P. López Ronda и E. Armero, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: O. Mondéjar Ortuño)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу решение на втори апелативен състав на СХВП от 5 август 2013 г. (преписка R 2131/2012-2) относно заявка за регистрацията на фигуративния знак „BIG PAD“ като марка на Общността.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Sharp KK да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 24, 25.1.2014 г.


title: Дело T-420/08: Решение на Общия съд от 12 април 2013 г. — SAZAS/Комисия (Конкуренция — Картели — Авторски права за публично изпълнение на музикални произведения чрез интернет, чрез спътник и чрез препредаване по кабел — Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО — Разпределяне на географския пазар — Двустранни споразумения между националните организации за колективно управление — Съгласувана практика, изключваща възможността за предоставяне на многотериториални лицензи и лицензи за множество репертоари — Доказване — Презумпция за невиновност)

text:
               1.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/32

         Решение на Общия съд от 12 април 2013 г. — SAZAS/Комисия
   (Дело T-420/08) (1)

   (Конкуренция - Картели - Авторски права за публично изпълнение на музикални произведения чрез интернет, чрез спътник и чрез препредаване по кабел - Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО - Разпределяне на географския пазар - Двустранни споразумения между националните организации за колективно управление - Съгласувана практика, изключваща възможността за предоставяне на многотериториални лицензи и лицензи за множество репертоари - Доказване - Презумпция за невиновност)
   2013/C 156/56
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Združenje skladateljev, avtorjev in založnikov za zaščito avtorskih pravic Slovenije (SAZAS) (Trzin, Словения) (представител: M. Favart, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre и A. Biolan)

      Встъпили страни в подкрепа на жалбоподателя: International Confederation of Societies of Authors and Composers (CISAC) (Neuilly-sur-Seine, France) (представители: J.-F. Bellis и K. Van Hove, адвокати); и European Broadcasting Union (EBU) (Grand-Saconnex, Suisse) (представители: D. Waelbroeck, адвокат, и D. Slater, solicitor)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Решение C(2008) 3435 окончателен на Комисията от 16 юли 2008 година относно производство по член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (Дело COMP/C2/38.698 — CISAC).

      Диспозитив

               1.

               Отменя член 3 от Решение C(2008) 3435 окончателен на Комисията от 16 юли 2008 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (Дело COMP/C2/38.698 — CISAC) в частта, която се отнася до Združenje skladateljev, avtorjev in založnikov za zaščito avtorskih pravic Slovenije (SAZAS).

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3.

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 313, 6.12.2008 г.


title: Дело C-243/12 P: Жалба, подадена на 16 май 2012 г. от FLS Plast A/S срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 6 март 2012 г. по дело T-64/06, FLS Plast A/S/Европейска комисия

text:
               20.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/2

         Жалба, подадена на 16 май 2012 г. от FLS Plast A/S срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 6 март 2012 г. по дело T-64/06, FLS Plast A/S/Европейска комисия
   (Дело C-243/12 P)
   2012/C 319/02
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: FLS Plast A/S (представител: M. Thill-Tayara, avocate)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               а)

               Да отмени Решението на Общия съд на Европейския съюз от 6 март 2012 г. по дело T-64/06 и като реши окончателно спора, да отмени член 1, буква з) и член 2, буква е) от Решение на Комисията на Европейските общности от 30 ноември 2005 г. по дело COMP/F/38.354 — Промишлени торби (наричано по-нататък „оспорваното решение“), доколкото те се отнасят до жалбоподателя.

               б)

               При условията на евентуалност, да отмени Решението на Общия съд на Европейския съюз от 6 март 2012 г. по дело T-64/06, доколкото с него се отхвърлят исканията на жалбоподателя за намаление на размера на солидарно наложената му глоба с оспорваното решение и като реши окончателно спора да измени член 2, буква е) от оспорваното решение и да намали значително този размер като упражни своята неограничена юрисдикция.

               в)

               При всички случаи, да намали с 50 % размера на наложената на жалбоподателя глоба при условията на солидарност, като обезщетение за прекомерната продължителност на досъдебната процедура.

               г)

               Да осъди Европейската комисия да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

               а)

                     В подкрепа на първото искане жалбоподателят изтъква две правни основания

                           i)

                           Общият съд е приложил неправилен правен критерий за отговорността на жалбоподателя.

                           ii)

                           Общият съд не е проверил дали Комисията е изпълнила задължението си за излагане на мотиви при отхвърляне на доводите и доказателствата, представени от жалбоподателя с цел да обори презумпцията за отговорност на дружеството майка.

               б)

                     В подкрепа на направеното при условията на евентуалност искане жалбоподателят изтъква три правни основания

                           i)

                           При разглеждане на липсата на оспорване от страна на жалбоподателя на фактите, представени в съответствие с Известието на Комисията относно освобождаването от глоби или намаляването на техния размер по дела относно картели от 1996 г., Общият съд е допуснал грешка като не е сложил край на нарушенията на Европейската комисия на принципите на оправдани правни очаквания и на равно третиране, като и като не е изпълнил собственото си задължение за мотивиране.

                           ii)

                           Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като не е приложил принципа на пропорционалност и законосъобразност при преразглеждане на размера на глобата, наложена солидарно на жалбоподателя със спорното решение, и следователно като не е намалил този размер.

                           iii)

                           Общият съд е нарушил член 6, параграф 1 от Европейската конвенция за правата на човека и членове 41 и 47 от Харта на основните права на Европейския съюз, доколкото не се е произнесъл в разумен срок.