title: Дело F-58/12: Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 12 декември 2013 г. — Marcuccio/Комисия (Публична служба — Решение за пенсиониране поради инвалидност — Отмяна от Съда на публичната служба поради липса на мотиви — Искане за изпълнение на съдебното решение — Искане за възстановяване на работа — Отмяна на решението на Съда на публичната служба — Липса на правен интерес — Член 266 ДФЕС — Извъндоговорна отговорност на институцията — Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна)

text:
               1.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 31/20

         Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 12 декември 2013 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело F-58/12) (1)

   (Публична служба - Решение за пенсиониране поради инвалидност - Отмяна от Съда на публичната служба поради липса на мотиви - Искане за изпълнение на съдебното решение - Искане за възстановяване на работа - Отмяна на решението на Съда на публичната служба - Липса на правен интерес - Член 266 ДФЕС - Извъндоговорна отговорност на институцията - Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна)
   2014/C 31/35
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и G. Gattinara, A. Dal Ferro, avocat)

      Предмет на делото

   Искане за отмяна на мълчаливия отказ на Комисията по искането на жалбоподателя тя да изпълни Решението на Съда на публичната служба от 4 ноември 2008 г. по дело Marcuccio/Комисия (F-41/06) и на това основание да му възложи задачи, свързани с длъжност от функционалната група, съответстваща на неговата степен, както и искане за обезщетение за вреди.

      Диспозитив на определението

               1.

               Отхвърля жалбата, отчасти като явно недопустима и отчасти като явно неоснователна.

               2.

               Осъжда г-н Marcuccio да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати тези, направени от Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 295, 29.9.2012 г., стр. 33.


title: Дело C-372/05: Решение на Съда (голям състав) от 15 декември 2009 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Безмитен внос на военна екипировка)

text:
               27.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/3

         Решение на Съда (голям състав) от 15 декември 2009 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия
   (Дело C-372/05) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Безмитен внос на военна екипировка)
   2010/C 51/04
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: C. Cattabriga, G. Wilms, D. Triantafyllou и H. Støvlbæk)

      Ответник: Федерална република Германия (представители: M. Lumma, C. von Donat, Rechtsanwalt)

      Страни, встъпили в подкрепа на ответника: Кралство Дания (представител: J. Bering Liisberg), Република Гърция (представители: E.-M. Mamouna, A. Samoni-Rantou и K. Boskovits), Република Финландия (представители: E. Bygglin и A. Guimaraes-Purokoski)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 2 и 9—11 от Регламент (ЕИО, Евратом) № 1552/89 на Съвета от 29 май 1989 година за прилагане на Решение 88/376/ЕИО, Евратом относно системата на собствените ресурси на Общностите (ОВ L 155, стр. 1), а за периода след 31 май 2000 г. — от Регламент (ЕО, Евратом) № 1150/2000 на Съвета от 22 май 2000 година за прилагане на Решение 94/728/ЕО, Евратом относно системата за собствени ресурси на Общностите (ОВ L 130, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 2, стр. 184) — Безмитен внос на военна екипировка

      Диспозитив

               1.

               Като отказва да изчисли, установи и предостави на разположение на Комисията на Европейските общности собствените ресурси, свързани с вноса на военно оборудване през периода от 1 януари 1998 г. до 31 декември 2002 г., и като отказва да плати лихвите за забава, дължими поради непредоставяне на разположение на Комисията на Европейските общности на посочените собствени ресурси, Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по членове 2 и 9—11 от Регламент (ЕИО, Евратом) № 1552/89 на Съвета от 29 май 1989 година за прилагане на Решение 88/376/ЕИО, Евратом относно системата на собствените ресурси на Общностите, изменен с Регламент (ЕО, Евратом) № 1355/96 на Съвета от 8 юли 1996 година, и по същите членове от Регламент (ЕО, Евратом) № 1150/2000 на Съвета от 22 май 2000 година за прилагане на Решение 94/728/ЕО, Евратом относно системата за собствени ресурси на Общностите.

               2.

               Осъжда Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.

               3.

               Кралство Дания, Република Гърция и Република Финландия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 296, 26.11.2005 г.


title: Дело C-198/11: Определение на Съда (шести състав) от 11 май 2012 г. — Lan Airlines SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA (Обжалване — Член 119 от Процедурния правилник — Марка на Общността — Регламент (ЕО) № 40/94 — Член 8, параграф 1, буква б) — Словна марка на Общността „LÍNEAS AÉREAS DEL MEDITERRÁNEO LAM“ — Заявка за регистрация — Възражение на притежателя на по-ранни словна и фигуративна марки на Общността „LAN“ — Отхвърляне на възражението — Липса на вероятност от объркване — Явно недопустима жалба)

text:
               6.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 303/3

         Определение на Съда (шести състав) от 11 май 2012 г. — Lan Airlines SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA
   (Дело C-198/11) (1)

   (Обжалване - Член 119 от Процедурния правилник - Марка на Общността - Регламент (ЕО) № 40/94 - Член 8, параграф 1, буква б) - Словна марка на Общността „LÍNEAS AÉREAS DEL MEDITERRÁNEO LAM“ - Заявка за регистрация - Възражение на притежателя на по-ранни словна и фигуративна марки на Общността „LAN“ - Отхвърляне на възражението - Липса на вероятност от объркване - Явно недопустима жалба)
   2012/C 303/04
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Lan Airlines SA (представител: E. Armijo Chávarri, abogado)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: O. Mondéjar Ortuño), Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Общия съд (четвърти състав) от 8 февруари 2011 г. по дело Lan Airlines/СХВП — Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo (T-194/09), с което Общият съд отхвърля жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 19 февруари 2009 г. (преписка R 107/2008-4) относно производство по възражение между Lan Airlines, SA и Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo, SA

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда LAN Airlines SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 186, 25.6.2011 г.


title: Дело C-174/14: Преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo (Португалия), постъпило на 9 април 2014 г.  — Saudaçor — Sociedade Gestora de Recursos e Equipamentos de Saúde dos Açores SA/Fazenda Pública

text:
               7.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 212/15

         Преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo (Португалия), постъпило на 9 април 2014 г. — Saudaçor — Sociedade Gestora de Recursos e Equipamentos de Saúde dos Açores SA/Fazenda Pública
   (Дело C-174/14)
   2014/C 212/16
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Supremo Tribunal Administrativo

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Saudaçor — Sociedade Gestora de Recursos e Equipamentos de Saúde dos Açores SA

      Ответник: Fazenda Pública

      Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли националният съд да допълни понятието „публичноправен субект“ по смисъла на член 13, параграф 1, първа алинея от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г. (1), като се позове на понятието за публичноправен субект, установено в член 1, параграф 9 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г?

               2)

               Съответства ли на понятието „публичноправен субект“, действащ в качеството си на публичен орган по смисъла на член 13, параграф 1, първа алинея от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г., образувание, учредено под формата на акционерно дружество с изцяло публичен капитал, притежаван на 100 % от Азорския автономен регион (Азорския автономен регион), с предмет консултантски и управленски услуги в областта на регионалната система на здравеопазване с оглед организацията и рационализацията на тази система, като въпросните услуги се предоставят по програмни договори, сключени с Азорския автономен регион, който по делегация упражнява правомощия в тази област, като на Азорския автономен регион е възложено първоначално задължението да предоставя публичната услуга по здравеопазване?

               3)

               В контекста на разпоредбите на посочената директива може ли насрещната престация, получавана от въпросното дружество, изразяваща се в предоставянето на необходимите финансови средства за изпълнението на програмните договори, да се счита за възнаграждение за облагаема доставка на услуги?

               4)

               При утвърдителен отговор, въпросното дружество отговаря ли на необходимите изисквания, за да се ползва от освобождаване от ДДС съгласно член 13, параграф 1, първа алинея от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г?

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-471/08: Решение на Съда (трети състав) от 1 юли 2010 г. (преюдициално запитване от Helsingin käräjäoikeus, Финландия) — Sanna Maria Parviainen/Finnair Oyj (Социална политика — Директива 92/85/ЕИО — Закрила на безопасността и здравето по време на работа на бременните работнички и на работничките родилки или кърмачки — Член 5, параграф 2 и член 11, точка 1 — Работничка, назначена временно на друго работно място през време на бременността ѝ — Задължително назначаване поради риск за нейната или на детето ѝ безопасност или здраве — Възнаграждение, по-ниско от получаваното преди това назначаване средно възнаграждение — Предходно трудово възнаграждение, състоящо се от основна заплата и от различни премии — Изчисляване на заплатата, на която бременната работничка има право по време на нейното временно назначаване)

text:
               28.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 234/9

         Решение на Съда (трети състав) от 1 юли 2010 г. (преюдициално запитване от Helsingin käräjäoikeus, Финландия) — Sanna Maria Parviainen/Finnair Oyj
   (Дело C-471/08) (1))
   (Социална политика - Директива 92/85/ЕИО - Закрила на безопасността и здравето по време на работа на бременните работнички и на работничките родилки или кърмачки - Член 5, параграф 2 и член 11, точка 1 - Работничка, назначена временно на друго работно място през време на бременността ѝ - Задължително назначаване поради риск за нейната или на детето ѝ безопасност или здраве - Възнаграждение, по-ниско от получаваното преди това назначаване средно възнаграждение - Предходно трудово възнаграждение, състоящо се от основна заплата и от различни премии - Изчисляване на заплатата, на която бременната работничка има право по време на нейното временно назначаване)
   2010/C 234/13
   Език на производството: фински

      Запитваща юрисдикция

   Helsingin käräjäoikeus

      Страни в главното производство

      Ищец: Sanna Maria Parviainen

      Ответник: Finnair Oyj

      Предмет

   Преюдициално запитване — Helsingin käräjäoikeus — Тълкуване на член 11, параграф 1 от Директива 92/85/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки (ОВ L 348, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 3, стр. 3) — Стюардеса, работила като ръководител кабинен състав, която поради бременността си е преместена на наземна работа, по-ниско платена в сравнение със заеманата преди преместването длъжност — Запазване на трудово възнаграждение, което съответства на трудовото възнаграждение, получавано преди преместването

      Диспозитив

   Член 11, точка 1 от Директива 92/85/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички, работнички родилки или кърмачки (Десета специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО) трябва да се тълкува в смисъл, че бременна работничка, която в съответствие с член 5, параграф 2 от тази директива 92/85 поради бременността си е била временно назначена на длъжност, на която изпълнява задължения, различни от изпълняваните преди това назначаване, няма право на средното възнаграждение, което е получавала преди това назначаване. Освен запазването на нейната основна заплата такава работничка има право по силата на посочения член 11, точка 1 на елементите от възнаграждението и на премиите, които са свързани с професионалния ѝ статут, като премиите, свързани с позицията ѝ на ръководител, с трудовия ѝ стаж и с професионалната ѝ квалификация. Ако член 11, точка 1 от Директива 92/85 допуска за изчисляване на възнаграждението, което трябва да бъде изплатено на такава работничка, да се използва метод, основан на средната стойност на премиите, свързани с условията на работа на целия летателен състав, попадащ в същата категория от гледна точка на заплащането през определен референтен период, трябва да се приеме, че невключването на тези елементи от възнаграждението или на тези премии противоречи на последната разпоредба.

      (1)  ОВ C 19, 24.1.2009 г.


title: Дело T-38/07: Решение на Общия съд от 13 юли 2011 г. — Shell Petroleum и др./Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на бутадиенов каучук и стирен-бутадиенов каучук, получен чрез емулсионна полимеризация — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО — Отговорност за неправомерното поведение — Глоби — Тежест на нарушението — Отегчаващи обстоятелства)

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/41

         Решение на Общия съд от 13 юли 2011 г. — Shell Petroleum и др./Комисия
   (Дело T-38/07) (1)

   (Конкуренция - Картели - Пазар на бутадиенов каучук и стирен-бутадиенов каучук, получен чрез емулсионна полимеризация - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Отговорност за неправомерното поведение - Глоби - Тежест на нарушението - Отегчаващи обстоятелства)
   2011/C 269/89
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Shell Petroleum NV (Хага, Нидерландия), Shell Nederland BV (Хага) и Shell Nederland Chemie BV (Ротердам, Нидерландия) (представители: първоначално T. Snoep и J. Brockhoff, впоследствие T. Snoep и S. Chamalaun, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално M. Kellerbauer, V. Bottka и J. Samnadda, впоследствие M. Kellerbauer и V. Bottka)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение С(2006) 5700 окончателен на Комисията от 29 ноември 2006 година относно производство по прилагане на член 81 (ЕО) и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/F/38.638 — Бутадиенов каучук и стирен-бутадиенов каучук, получен чрез емулсионна полимеризация) в частта относно Shell Petroleum NV и Shell Nederland BV или при условията на евентуалност за отмяна или намаляване на размера на глобата, наложена на Shell Petroleum, Shell Nederland и Shell Nederland Chemie BV.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Shell Petroleum NV, Shell Nederland BV и Shell Nederland Chemie BV да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 82 от 14.4.2007 г.


title: Дело C-16/10: Решение на Съда (трети състав) от 17 февруари 2011 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединеното кралство) — The Number Ltd, Conduit Enterprises Ltd/Office of Communications, British Telecommunications plc (Сближаване на законодателствата — Далекосъобщения — Мрежи и услуги — Директива 2002/22/ЕО — Определяне на предприятия за предоставяне на универсалната услуга — Налагане на специфични задължения на определеното предприятие — Телефонни справочни услуги и указатели)

text:
               2.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/8

         Решение на Съда (трети състав) от 17 февруари 2011 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединеното кралство) — The Number Ltd, Conduit Enterprises Ltd/Office of Communications, British Telecommunications plc
   (Дело C-16/10) (1)

   (Сближаване на законодателствата - Далекосъобщения - Мрежи и услуги - Директива 2002/22/ЕО - Определяне на предприятия за предоставяне на универсалната услуга - Налагане на специфични задължения на определеното предприятие - Телефонни справочни услуги и указатели)
   2011/C 103/11
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: The Number Ltd, Conduit Enterprises Ltd

      Ответници: Office of Communications, British Telecommunications plc

      Предмет

   Преюдициално запитване — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Тълкуване на Директива 2002/20/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за разрешение“) (OB L 108, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 183), Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива) (ОВ L 108, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 195) и Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга) (ОВ L 108, стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 213) — Определяне на предприятия за предоставяне на универсалната услуга — Специфични задължения, които могат да бъдат възложени на определеното предприятие

      Диспозитив

   Член 8, параграф 1 от Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга) дава право на държавите членки, когато на основание на тази разпоредба определят едно или повече предприятия, за да гарантират предоставянето на универсалната услуга, посочена в членове 4—7 и член 9, параграф 2 от същата директива, или на различни елементи от нея, да им възлагат единствено специфичните задължения, предвидени от разпоредбите на споменатата директива и свързани с предоставянето на посочената услуга или на посочените елементи от нея на крайните потребители от самите определени предприятия.

      (1)  ОВ C 63, 13.3.2010 г.


title: Дело T-63/16: Жалба, подадена на 15 февруари 2016 г. — E-Control/ACER

text:
               2.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/49

         Жалба, подадена на 15 февруари 2016 г. — E-Control/ACER
   (Дело T-63/16)
   (2016/C 156/67)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- и Erdgaswirtschaft (E-Control) (Виена, Австрия) (представител: F. Schuhmacher, lawyer)

      Ответник: Агенция за сътрудничество между регулаторите на енергия (ACER)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на апелативния съвет на ACER от 16 декември 2015 г. по преписка A-001-2015; и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първото основание е за съществени процесуални нарушения.
               В процедурата, довела до постановяване на обжалваното решение, са допуснати съществени процесуални нарушения, а именно, нарушено е основното процесуално право на E-Control да оспори законосъобразността на становище на ACER № 09/2015 от 23 септември 2015 г. относно съответствието на решенията на националните регулаторни органи, които одобряват методите за разпределяне на капацитет за трансграничен пренос в района на Централна и Източна Европа, с Регламент (EC) No 714/2009 (1) и с Насоките за управление и разпределяне на капацитет на междусистемните електропроводи между националните системи, които насоки се съдържат в приложение I към него (наричано по-нататък „становището) и правото на E-Control да бъде изслушана неговата правна гледна точка.

               2.

               Второто основание е за грешка при прилагане на правото, тъй като е приетоа, че становището не представлява решение по смисъла на член 19 от Регламент (EО) № 713/2009 (2).
               Апелативният съвет на ACER е допуснал грешка при прилагане на правото, когато е приел, че жалбата на E-Control срещу становището е недопустима, тъй като становището на ACER не представлява решение по смисъла на член 19 от Регламент (EО) № 713/2009, като по този начин е лишил E-Control от право на обжалване. Обжалваното становище представлява решение по смисъла на член 19 от Регламент (ЕО) № 713/2009, тъй като има директни правни последици за E-Control. Ето защо е налице право на обжалване и Апелативният съвет е трябвало да провери жалбата на E-Control по същество.

               3.

               Третото основание е за липса на адекватни мотиви.
               Апелативният съвет на ACER не е мотивирал адекватно обжалваното решение, тъй като правната преценка на Агенцията поначало била сведена до констатацията, че становището е междинна мярка и подготвителен етап от евентуални по-нататъшни действия на Комисията. Обжалваното решение не се основава на проверка на правните доводи на E-Control и не съдържа адекватни мотиви за (евентуално противоположни) мнения на апелативния съвет на ACER.

               4.

               Четвъртото основание е за неправилно прилагане на релевантните правни принципи.
               Апелативният съвет на ACER свел своята правна преценка на жалбата на E-Control до констатацията, че становището на ACER е временна и междинна мярка и е само подготвителен етап на евентуални бъдещи действия на Комисията. Ето защо, според Апелативния съвет на ACER, като междинна мярка становището не подлежи на обжалване. Този правен извод е погрешен. Становището е независим, окончателен и отделен акт на агенция на Европейския съюз, може да бъде искана отмяната му и следователно може да бъде обжалвано съгласно член 19 от Регламент (ЕО) № 713/2009. Ако Апелативният съвет бе приложил правилно релевантните правни принципи, той щеше да отмени становището.

      (1)  Регламент (ЕО) № 714/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно условията за достъп до мрежата за трансграничен обмен на електроенергия и за отмяна на Регламент (ЕО) (OJ 2009 L 211, стp.15)

      (2)  Регламент (ЕО) № 713/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година за създаване на Агенция за сътрудничество между регулаторите на енергия (OB L 211, 14.8.2009 г., стр. 1).


title: Дело T-349/12: Жалба, подадена на 1 август 2012 г. — Leiner/СХВП — Recaro (REVARO)

text:
               22.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/39

         Жалба, подадена на 1 август 2012 г. — Leiner/СХВП — Recaro (REVARO)
   (Дело T-349/12)
   2012/C 287/70
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Rudolf Leiner GmbH (Санкт Пьолтен, Австрия) (представители: W. Emberger, I. Rudnay и L. Emberger, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Recaro Beteiligungs GmbH (Кайзерслаутерн, Германия)

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд

               —

               да измени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 16 май 2012 г. по преписка № R 482/2011-1, като уважи подадената пред този орган жалба или, при условията на евентуалност, отмени решението;

               —

               да осъди ответника и другата страна в производството пред апелативния състав да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, която съдържа словния елемент „REVARO“, за стоки от класове 11, 20 и 24

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Recaro Beteiligungs-GmbH

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: международна регистрация „RECARO“ за стоки от класове 10, 12, 14, 20, 25 и 28

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009.


title: Дело C-197/10: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Supremo (Испания) на 23 април 2010 г. — Unio de Pagesos de Catalunya/Administración del Estado y Coordinadora de Organizaciones de Agricultores y Ganaderos — Iniciativa Rural del Estado Español

text:
               17.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/4

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Supremo (Испания) на 23 април 2010 г. — Unio de Pagesos de Catalunya/Administración del Estado y Coordinadora de Organizaciones de Agricultores y Ganaderos — Iniciativa Rural del Estado Español
   (Дело C-197/10)
   2010/C 195/07
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Supremo

      Страни в главното производство

      Ищец: Unio de Pagesos de Catalunya

      Ответник: Administración del Estado y Coordinadora de Organizaciones de Agricultores y Ganaderos — Iniciativa Rural del Estado Español

      Преюдициален въпрос

   Член 9, параграф 2, буква б) от Кралски декрет № 1470/2007 от 2 ноември 2007 г., който поставя възможността за получаване на единно плащане от националния резерв в зависимост от обстоятелството дали става въпрос за млади земеделски производители, които са установили своето първо стопанство в рамките на програма за развитието на селските райони въз основа на Регламент (ЕО) 1698/2005 (1), в съответствие ли е с член 42, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1782/2003 (2)?

      (1)  Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета от 20 септември 2005 година относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 277, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 66, стр. 101).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители и за изменение на регламенти (ЕИО) № 2019/93, (ЕО) № 1452/2001, (ЕО) № 1453/2001, (ЕО) № 1454/2001, (ЕО) № 1868/94, (ЕО) № 1251/1999, (ЕО) № 1254/1999, (ЕО) № 1673/2000, (ЕИО) № 2358/71 и (ЕО) № 2529/2001 (ОВ L 270, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 49, стр. 177).


title: Дело C-387/14: Преюдициално запитване от Krajowa Izba Odwoławcza (Полша), постъпило на 14 август 2014 г. — Esaprojekt Sp. z o.o./Województwo Łódzkie

text:
               1.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 431/7

         Преюдициално запитване от Krajowa Izba Odwoławcza (Полша), постъпило на 14 август 2014 г. — Esaprojekt Sp. z o.o./Województwo Łódzkie
   (Дело C-387/14)
   (2014/C 431/13)
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Krajowa Izba Odwoławcza

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Esaprojekt sp. z o.o.

      Ответник: Województwo Łódzkie

      Преюдициални въпроси

               1)

               Член 51 от Директива 2004/18/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (наричана по-нататък „Директива 2004/18“) във връзка със закрепените в член 2 от същата принципи за равно и недискриминационно третиране на икономическите оператори и за прозрачност допуска ли при поясняването или допълването на документите икономическият оператор да посочи осъществени поръчки (тоест извършени доставки), които са различни от посочените в приложения към офертата списък на доставките, и конкретно може ли да посочи поръчки, осъществени от друго лице, ако не е споменал в офертата си, че ще използва ресурсите на това лице?

               2)

               В светлината на решение на Съда от 10 октомври 2013 г. по дело Manova, C-336/12, от което следва, че „принципът на равно третиране трябва да се тълкува в смисъл, че допуска възможността възлагащият орган да изисква от кандидата след изтичане на определения за подаване на заявленията за участие срок в процедура по възлагане на обществена поръчка да му бъдат представени документи, удостоверяващи положението на кандидата, като публикувани годишни финансови отчети, чието съществуване преди изтичането на определения за представяне на заявленията за участие срок обективно може да се провери, доколкото представянето на тези документи не се е изисквало изрично в обявата за съответната обществена поръчка като условие, без изпълнението на което кандидатът е нямало да бъде допуснат до участие“, трябва ли член 51 от Директива 2004/18 да се тълкува в смисъл, че допълване на документите е допустимо единствено когато става дума за документи, за които обективно може да се установи, че са съществували преди изтичането на срока за подаване на оферти или заявления за участие в процедурата, или следва да се приеме, че Съдът е посочил само една от възможностите, докато всъщност допълване на документите е допустимо и в други случаи, например при подаване на допълнителни документи, които не са съществували преди изтичането на посочения срок, но които обективно могат да удостоверят изпълнението на съответното условие за участие?

               3)

               Ако отговорът на втория въпрос е, че допълване е допустимо и когато става дума за документи, различни от посочените в решение Manova, C-336/12, допустимо ли е допълнително представяните документи да са изготвени от икономическия оператор, от подизпълнители или от други лица, на чиито възможности се позовава операторът, при положение че те не са били споменати в офертата?

               4)

               Член 44 във връзка с член 48, параграф 2, буква а) от Директива 2004/18 и във връзка със закрепения в член 2 от нея принцип за равно третиране на икономическите оператори допуска ли позоваване на ресурсите на друго лице по смисъла на член 48, параграф 3 така, че да се стига до обединяване на компетентността и опита на две лица, които поотделно не притежават изискваните от възлагащия орган компетентност и опит, при положение че този опит е неделим (условието за участие в процедурата трябва да бъде изпълнено от икономическия оператор изцяло) и изпълнението на поръчката е неделимо (представлява едно цяло)?

               5)

               Член 44 във връзка с член 48, параграф 2, буква а) от Директива 2004/18 и във връзка със закрепения в член 2 от нея принцип за равно третиране на икономическите оператори допуска ли позоваване на опита на група икономически оператори така, че операторът, който е осъществил поръчката като член на група оператори, да може да се позовава на изпълнената от групата поръчка независимо какво е било участието му в изпълнението ѝ, или допуска операторът да се позовава единствено на собствения си, реално придобит опит от изпълнението на онази част от поръчката, за която е отговарял в рамките на групата?

               6)

               Може ли член 45, параграф 2, буква ж) от Директива 2004/18, който гласи, че от участие в процедурата може да бъде изключен всеки икономически оператор, ако е виновен за сериозно по своя характер даване на невярна информация или не е предоставил изискваната информация, да се тълкува в смисъл, че от участие в процедурата се изключва операторът, който е представил невярна информация, която влияе или може да повлияе на изхода на процедурата, като се приеме, че виновно представяне на невярна информация съставлява самото представяне пред възлагащия орган на информация, която не отговаря на фактите и която оказва влияние на решението на възлагащия орган по въпроса за изключването на оператора (и отхвърлянето на офертата му), независимо дали операторът е извършил това умишлено и целенасочено, или е действал без умисъл, при условията на самонадеяност, небрежност или неполагане на дължимата грижа? Следва ли за „виновен за сериозно по своя характер даване на невярна информация или [непредоставяне] на изискваната информация“ да се смята само икономическият оператор, който е представил невярна информация (която не отговаря на фактите), или за такъв следва да се приеме и операторът, който е представил на практика вярна информация, но по такъв начин, че у възлагащия орган се е създало убеждението, че този оператор отговаря на определените от него изисквания, въпреки че всъщност не е така?

               7)

               Член 44 във връзка с член 48, параграф 2, буква а) от Директива 2004/18 и във връзка със закрепения в член 2 от нея принцип за равно третиране на икономическите оператори допуска ли икономическият оператор да се позовава на своя опит, като посочва два или повече договора общо като една поръчка, въпреки че нито в обявлението, нито в спецификацията възлагащият орган е предвидил подобна възможност?

      (1)  ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116 и поправка в ОВ L 182, 10.7.2008 г., стр. 282.


title: Дело C-136/14: Жалба, подадена на 21 март 2014 г.  — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз

text:
               10.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 175/27

         Жалба, подадена на 21 март 2014 г. — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-136/14)
   2014/C 175/34
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейски парламент (представители: J. Rodrigues и L. Visaggio)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Директива 2013/64/ЕС на Съвета от 17 декември 2013 година за изменение на директиви 91/271/ЕИО и 1999/74/ЕО на Съвета и на директиви 2000/60/ЕО, 2006/7/ЕО, 2006/25/ЕО и 2011/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета във връзка с изменението на статуса на Майот по отношение на Европейския съюз (1),

               —

               да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Европейският парламент иска да се отмени Директива 2013/64/ЕС, която Съветът е приел на правно основание член 349 ДФЕС.
   Според Парламента изборът на правно основание от Съвета е погрешен, тъй като мерките, предмет на обжалваната директива, попадат в компетентността на Съюза като различни съвместни политики. Следователно тези мерки е трябвало да бъдат приети въз основа на правните основания за отделните сектори в областта на околната среда, селското стопанство, социалната политика и общественото здраве, а именно член 43, параграф 2, член 114, член 153, параграф 2, член 168 и член 192, параграф 1 ДФЕС, а не на основание на член 349 ДФЕС.
   Според Парламента мерки, които нямат за цел да отговорят на затруднения от икономически или социален характер, пред които е изправен един от най-отдалечените региони посредством дерогиране от пълното прилагане на правото на Съюза в съответния регион, не могат надлежно да се основават на правното основание на член 349 ДФЕС. Следователно в приложното поле на този член не попадат мерките, които целят само да отложат във времето приложението на някои разпоредби от правото на Съюза в един от най-отдалечените региони.

      (1)  ОВ L 353, стр. 8.


title: Дело C-484/10: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Supremo (Испания) на 7 октомври 2010 г. — Asociación para la Calidad de los Forjados (ASCAFOR), Asociación de Importadores y Distribuidores de Acero para la Construcción (ASIDAC)/Administración del Estado, Calidad Siderúrgica SL, Colegio de Ingenieros Técnicos Industriales, Asociación Española de Normalización y Certificación (AENOR), Consejo General de Colegios Oficiales de Aparejadores y Arquitectos Técnicos, Asociación de Investigación de las Industrias de la Construcción (AIDICO) Instituto Tecnológico de la Construcción, Asociación Nacional Española de Fabricantes de Hormigón Preparado (ANEFHOP), Ferrovial Agromán SA, Agrupación de Fabricantes de Cemento de España (OFICEMEN), Asociación de Aceros Corrugados Reglamentarios y su Tecnología y Calidad (ACERTEQ)

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/32

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Supremo (Испания) на 7 октомври 2010 г. — Asociación para la Calidad de los Forjados (ASCAFOR), Asociación de Importadores y Distribuidores de Acero para la Construcción (ASIDAC)/Administración del Estado, Calidad Siderúrgica SL, Colegio de Ingenieros Técnicos Industriales, Asociación Española de Normalización y Certificación (AENOR), Consejo General de Colegios Oficiales de Aparejadores y Arquitectos Técnicos, Asociación de Investigación de las Industrias de la Construcción (AIDICO) Instituto Tecnológico de la Construcción, Asociación Nacional Española de Fabricantes de Hormigón Preparado (ANEFHOP), Ferrovial Agromán SA, Agrupación de Fabricantes de Cemento de España (OFICEMEN), Asociación de Aceros Corrugados Reglamentarios y su Tecnología y Calidad (ACERTEQ)
   (Дело C-484/10)
   ()
   2010/C 346/54
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Supremo

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Asociación para la Calidad de los Forjados [Асоциация за качеството на металните решетки в строителството] (ASCAFOR); Asociación de Importadores y Distribuidores de Acero para la Construcción [Асоциация на вносителите и дистрибуторите на стомана за строителството] (ASIDAC)

      Ответници: Administración del Estado [Държавна администрация]; Calidad Siderúrgica SL; Colegio de Ingenieros Técnicos Industriales [Колегия на техническите индустриални инженери]; Asociación Española de Normalización y Certificación (AENOR) [Испанска асоциация за стандартизация и сертифициране]; Consejo General de Colegios Oficiales de Aparejadores y Arquitectos Técnicos [Общ съвет на официалните колегии на строителните майстори и техническите архитекти]; Asociación de Investigación de las Industrias de la Construcción (AIDICO) [Асоциация за разследвания в областта на строителните индустрии]; Instituto Tecnológico de la Construcción [Технологичен институт по строителството]; Asociación Nacional Española de Fabricantes de Hormigón Preparado (ANEFHOP) [Национална испанска асоциация на производителите на готов за ползване бетон]; Ferrovial Agromán SA; Fabricantes de Cemento de España (OFICEMEN) [Обединение на производителите на цимент в Испания]; Asociación de Aceros Corrugados Reglamentarios y su Tecnología y Calidad (ASERTEQ) [Асоциация за арматурна стомана и за нейната технология и качество]

      Преюдициални въпроси

               1.

               Може ли да се приеме, че изчерпателната правна уредба относно официалното признаване на отличителните знаци за качество, съдържаща се в приложение № 19 към Кралски указ № 1247/08 от 18 юли, във връзка с член 81, е прекомерна, несъразмерна спрямо преследваната цел и води до необосновано ограничение, което затруднява признаването на еквивалентността на сертификатите и представлява пречка или ограничение за пускането на пазара на национални или внесени продукти в противоречие с членове 28 ЕО и 30 ЕО?


title: Дело C-80/12: Преюдициално запитване, отправено от First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Обединено кралство) на 15 февруари 2012 г. — Felixstowe Dock and Railway Company Ltd, Savers Health and Beauty Ltd, Walton Container Terminal Ltd, AS Watson card Services (UK) Ltd, Hutchison Whampoa (Europe) Ltd, Kruidvat UK Ltd, Superdrug Stores plc/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               23.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 184/2

         Преюдициално запитване, отправено от First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Обединено кралство) на 15 февруари 2012 г. — Felixstowe Dock and Railway Company Ltd, Savers Health and Beauty Ltd, Walton Container Terminal Ltd, AS Watson card Services (UK) Ltd, Hutchison Whampoa (Europe) Ltd, Kruidvat UK Ltd, Superdrug Stores plc/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Дело C-80/12)
   2012/C 184/02
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Felixstowe Dock and Railway Company Ltd, Savers Health and Beauty Ltd, Walton Container Terminal Ldt, AS Watson card Services (UK) Ldt, Hutchison Whampoa (Europe) Ltd, Kruidvat UK Ldt, Superdrug Stores plc

      Ответник: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Преюдициални въпроси

               1.

               Когато:

                           1.

                           нормите на държава членка (като Обединеното кралство) предвиждат, че определено дружество („дружество молител“) може да иска групово данъчно облекчение във връзка със загубите на дружество, собственост на консорциум („дружество от консорциум“), при условие че дружество от групата от дружества, в която членува и дружеството молител, същевременно участва в консорциума („свързващо дружество“), и

                           2.

                           дружеството майка на групата от дружества (което е различно от дружеството молител, от дружеството от консорциума и от свързващото дружество) не е нито от Обединеното кралство, нито от друга държава членка,

                     членове 49 ДФЕС и 54 ДФЕС допускат ли изискването „свързващото дружество“ да е местно лице за Обединеното кралство, или да извършва търговска дейност в Обединеното кралство чрез постоянен обект, който се намира там?

               2.

               При отрицателен отговор на първия въпрос, Обединеното кралство длъжно ли е да отстрани неблагоприятните последици за дружеството молител (например като допусне това дружество да подаде искане за данъчно облекчение във връзка със загубите на дружеството от консорциума), ако:

                           1.

                           „свързващото дружество“ е упражнило свободата си на установяване, но нито дружеството от консорциума, нито дружествата молители са упражнили някоя от свободите, защитени от европейското право,

                           2.

                           прехвърлящото дружество и дружеството молител са свързани чрез дружества, не всички от които са установени в ЕС/ЕИП?


title: Дело C-468/07 P: Определение на Съда от 11 септември 2008 г.  — Coats Holdings Ltd, J&P Coats Ltd/Комисия на Европейските общности (Обжалване — Член 119 от Процедурния правилник — Конкуренция — Картели — Глоба — Искания за намаляване на определен от Първоинстанционния съд размер на глоба)

text:
               21.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/11

         Определение на Съда от 11 септември 2008 г. — Coats Holdings Ltd, J&P Coats Ltd/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-468/07 P) (1)

   (Обжалване - Член 119 от Процедурния правилник - Конкуренция - Картели - Глоба - Искания за намаляване на определен от Първоинстанционния съд размер на глоба)
   (2009/C 69/17)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподатели: Coats Holdings Ltd, J&P Coats Ltd (представители: W. Sibree и C. Jeffs, Solicitors)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: F. Castillo de la Torre и K. Mojzesowicz)
   Предмет
   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (втори състав) от 12 септември 2007 г. по дело Coats Holdings и Coats/Комисия (T-36/05), с което Първоинстанционният съд отменя Решение C(2004)4221 окончателен на Комисията от 26 октомври 2004 г. във връзка с производство по член 81 ЕО (преписка COMP/F-1/38.338 — PO/Needles) относно споразумения за подялба на пазари на галантерийни стоки и за подялба на географския пазар и същевременно определя размера на наложената на жалбоподателите глоба на 20 000 000 EUR — Искане за намаляване на глобата
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Coats Holdings Ltd и J&P Coats Ltd да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 297, 8.12.2007 г.


title: Дело C-54/13 P: Жалба, подадена на 31 януари 2013 г. от Федерална република Германия срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 21 ноември 2012 г. по дело T-270/08, Германия/Комисия

text:
               23.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 86/14

         Жалба, подадена на 31 януари 2013 г. от Федерална република Германия срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 21 ноември 2012 г. по дело T-270/08, Германия/Комисия
   (Дело C-54/13 P)
   2013/C 86/22
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: T. Henze, C. von Donat и J. Lipinsky, Rechtsanwälte)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Кралство Испания, Кралство Нидерландия, Френска република

      Искания на жалбоподателя

               1.

               да се отмени, от една страна, Решение на Общия съд на Европейския съюз от 21 ноември 2012 г. по дело T-270/08 — Федерална република Германия, Кралство Испания (встъпила страна), Френска република (встъпила страна) и Кралство Нидерландия (встъпила страна) срещу Европейската комисия — за отмяна на Решение С(2008) 1615 окончателен на Комисията от 29 април 2008 г., с което се намалява помощта от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР), предоставена с Решение C(94) 1973 на Комисията от 5 август 1994 година в полза на оперативната програма за Източен Берлин (Германия), попадаща в цел № 1 (1994—1999), и от друга страна, посоченото Решение С(2008) 1615 окончателен, и

               2.

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят се позовава на четири основания.

      Първо основание: Общият съд нарушил разпоредбите на член 24, параграф 2 от Регламент № 4253/88 (1) във връзка с член 1 от Регламент № 2988/95 (2), както и принципа на предоставената компетентност (член 5 ЕО, станал впоследствие член 5, параграф 2 ДЕС, както и член 7 ДФЕС), тъй като неправилно приел, че чисто административните грешки, допуснати от националните органи, могат да представляват „нередности“, даващи право на Комисията да извърши финансови корекции на основание на член 24, параграф 2 от Регламент № 4253/88.

      Второ основание: Общият съд нарушил също член 24, параграф 2 от Регламент № 4253/88 и принципа на предоставената компетентност (член 5, параграф 2 ДЕС и член 7 ДФЕС), тъй като неправилно приел, че Комисията може да извърши финансови корекции под формата на екстраполация (първа част от второто основание). Дори обаче от член 24, параграф 2 от Регламент № 4253/88 да можело да се изведе, че Комисията има право да направи финансови корекции чрез екстраполация, Общият съд все пак извършил грешка при прилагането на правото като потвърдил реда и условията за осъществяването на екстраполацията в случая. От една страна, Комисията не трябвало да квалифицира като систематични грешките, които твърдяла, че са допуснати по отношение на цялата операционна програма, нито да екстраполира така изчисления коефициент на грешка от цялостната програма. От друга страна, Комисията не трябвало да използва техниката на проучване, за да извърши намаление чрез екстраполация на равнището на цялата програма (втора част от второто основание). Накрая, чрез екстраполацията на грешки, които не били представителни, и чрез извършването на фиксирани корекции Комисията намалила несъразмерно финансовото участие в операционната програма (трета част от второто основание).

      Трето основание: обжалваното решение нарушавало също член 24, параграф 2 от Регламент № 4253/88 и принципа на предоставената компетентност, тъй като Общият съд изглежда неправилно приел, че Комисията има право да извършва фиксирани финансови корекции (първа част от третото основание). Независимо че Комисията имала право да извършва такива корекции, Общият съд все пак допуснал грешка при прилагане на правото като потвърдил извършените от нея в случая несъразмерни финансови корекции (втората част от третото основание).

      Четвърто основание: накрая, Общият съд нарушил задължението за мотивиране по член 81 от Процедурния си правилник и по член 36 и член 53, първа алинея от Статута на Съда на Европейския съюз, тъй като от мотивите на обжалваното решение не ставало ясно дали Общият съд разгледал довода на жалбоподателя относно неправомерния характер на фиксираните финансови корекции (първа част от второто основание на жалбата), както и не било възможно да се определи поради какви съображения той го отхвърлил.

      (1)  Регламент № 4253/88 на Съвета от 19 декември 1988 година за изменение на Регламент (ЕИО) № 2052/88 относно координацията между дейностите на различните структурни фондове, от една страна, и тези на Европейската инвестиционна банка и на другите съществуващи финансови инструменти, от друга страна (ОВ L 374, стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (ОВ L 312, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 166).


title: Дело T-561/15: Жалба, подадена на 24 септември 2015 г. — Universidad Internacional de la Rioja/СХВП — Universidad de la Rioja (UNIVERSIDAD INTERNACIONAL DE LA RIOJA UNiR)

text:
               23.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 389/63

         Жалба, подадена на 24 септември 2015 г. — Universidad Internacional de la Rioja/СХВП — Universidad de la Rioja (UNIVERSIDAD INTERNACIONAL DE LA RIOJA UNiR)
   (Дело T-561/15)
   (2015/C 389/71)
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: Universidad Internacional de la Rioja, SA (Logroño, Испания) (представители: C. Lema Devesa и A. Porras Fernandez-Toledano, abogados)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Universidad de la Rioja (Logroño, Испания)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словните елементи „UNIVERSIDAD INTERNACIONAL DE LA RIOJA UNiR“ — Заявка за регистрация № 11 738 093

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 22 юни 2015 г. по преписка R 1914/2014-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение в частта му, с която се отказва регистрацията на марката на Общността № 11 738 093 и вследствие на това да разреши регистрацията.

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               В обжалваното решение не са идентифицирани адекватно средните потребители на конкретните стоки и услуги.

               —

               В обжалваното решение не е направен адекватен анализ на вероятността от объркване.


title: Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ от 25 януари 2011 г. , подадена от Statens helsepersonellnemnd, по дело за обжалване от А (Дело E-1/11)

text:
               16.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 176/9

         Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ от 25 януари 2011 г., подадена от Statens helsepersonellnemnd, по дело за обжалване от А
   (Дело E-1/11)
   2011/C 176/06
   С писмо от 25 януари 2011 г., получено в деловодството на съда на 31 януари 2011 г., към Съда на ЕАСТ бе отправена молба от Statens helsepersonellnemnd (норвежкият апелативен съвет за здравния персонал) за консултативно становище по дело за обжалване от А по следния въпрос:
   Дали Директива 2005/36/ЕО или друг законодателен акт на ЕИП позволява на органите на държавите-членки да прилагат национални правила, които предвиждат правото на отказ на разрешение за практикуване като лекар или на предоставяне единствено на ограничено разрешение за практикуване като лекар на кандидати с недостатъчна професионална квалификация, спрямо кандидат, който е мигрант от друга държава-членка и който формално отговаря на изискванията на Директива 2005/36/ЕО за правото на взаимно признаване на професионалните квалификации (разрешение без ограничения за практикуване като лекар), когато професионалният опит на кандидата в Норвегия разкрива недостатъчна професионална квалификация?


title: Дело C-519/13: Преюдициално запитване, отправено от Anotato Dikastirio Kyprou (Кипър) на 27 септември 2013 г. — Alpha Bank Cyprus Ltd/Dau Si Senh и др.

text:
               21.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 377/6

         Преюдициално запитване, отправено от Anotato Dikastirio Kyprou (Кипър) на 27 септември 2013 г. — Alpha Bank Cyprus Ltd/Dau Si Senh и др.
   (Дело C-519/13)
   2013/C 377/11
   Език на производството: гръцки

      Запитваща юрисдикция

   Anotato Dikastirio Kyprou

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Alpha Bank Cyprus Ltd

      Въззиваеми: Dau Si Senh, Alpha Panareti Public Ltd, Susan Towson, Stewart Cresswell, Gillian Cresswell, Julie Gaskell, Peter Gaskell, Richard Wernham, Tracy Wernham, Joanne Zorani и Richard Simpson

      Преюдициални въпроси

               1.

               Връчването на формуляр-образеца съгласно Регламент (ЕО) № 1393/2007 (1) необходимо ли е във всички случаи, или се допускат изключения?

               2.

               В случай че се приеме, че е необходимо връчване във всички случаи, пропускането му в разглеждания случай представлява ли основание за нищожност на връчването в неговата цялост?

               3.

               При отрицателен отговор в съответствие с логиката на Регламент (ЕО) № 1393/2007 възможно ли е връчване на адвоката на конституиралите се с резерва ответници, който се е задължил към доверителите си да приеме връчването, или е необходимо ново връчване в съответствие с процедурата, предвидена в Регламент (ЕО) № 1393/2007?

      (1)  Регламент (ЕО) № 1393/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно връчване в държавите-членки на съдебни и извънсъдебни документи по граждански или търговски дела (връчване на документи) и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1348/2000 на Съвета (ОВ L 324, стр. 79).


title: Дело C-596/12: Решение на Съда (втори състав) от 13 февруари 2014 г. — Европейска комисия/Италианска република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Колективни уволнения — Понятието „работници“ — Изключване на категорията „dirigenti“ — Директива 98/59/ЕО — Член 1, параграфи 1 и 2 — Нарушение)

text:
               29.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/14

         Решение на Съда (втори състав) от 13 февруари 2014 г. — Европейска комисия/Италианска република
   (Дело C-596/12) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Колективни уволнения - Понятието „работници“ - Изключване на категорията „dirigenti“ - Директива 98/59/ЕО - Член 1, параграфи 1 и 2 - Нарушение)
   2014/C 93/22
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: J. Enegren и C. Cattabriga)

      Ответник: Италианска република (представител: G. Palmieri, подпомаган от S. Varone, avvocato dello Stato)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 1, параграфи 1 и 2 от Директива 98/59/ЕО на Съвета от 20 юли 1998 година за сближаване на законодателствата на държавите членки в областта на колективните уволнения (ОВ L 225, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 95) — Приложно поле — Понятието „работници“ — Изключване на ръководителите от това понятие

      Диспозитив

               1.

               Като е изключила с член 4, параграф 9 от Закон № 223 за правилата във връзка с техническата безработица, мобилността, помощите за безработица, прилагането на общностните директиви, осигуряването на заетост и други разпоредби, свързани с пазара на труда (legge n. 223 — Norme in materia di cassa integrazione, mobilita’, trattamenti di disoccupazione, attuazione di direttive della Comunita’ europea, avviamento al lavoro ed altre disposizioni in materia di mercato del lavoro) от 23 юли 1991 г. категорията на „dirigenti“ от обхвата на процедурата по член 2 от Директива 98/59/ЕО на Съвета от 20 юли 1998 година за сближаване на законодателствата на държавите членки в областта на колективните уволнения, Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 1, параграфи 1 и 2 от тази директива.

               2.

               Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 71, 9.3.2013 г.


title: Дело C-630/11 P: Жалба, подадена на 25 ноември 2011 г. от HGA Srl и др. срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 20 септември 2011 г. по съединени дела T-394/08, T-408/08, T-453/08 и T-454/08, Regione autonoma della Sardegna и др./Комисия

text:
               21.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/8

         Жалба, подадена на 25 ноември 2011 г. от HGA Srl и др. срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 20 септември 2011 г. по съединени дела T-394/08, T-408/08, T-453/08 и T-454/08, Regione autonoma della Sardegna и др./Комисия
   (Дело C-630/11 P)
   2012/C 118/12
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподатели: HGA Srl и др. (представители: G. Dore, F. Ciulli и A. Vinci, avvocati)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Regione autonoma della Sardegna, Selene di Alessandra Cannas Sas и др.

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени и/или измени Решение на Общия съд от 20 септември 2011 г. по съединени дела T-394/08, T-408/08, T-453/08 и T-454/08;

               —

               да се отмени решението на Европейската комисия от 3 юли 2008 г. (държавна помощ C1/2004 Италия — SG-Greffe (2008) D/204339) относно схема за помощ: „Злоупотреба с мярка за помощ № 272/98, Регионален закон № 9 от 1998 г.“

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателите изтъкват шест правни основания.
   С първото правно основание жалбоподателите твърдят по-специално нарушение на съществени процесуални изисквания, нарушение и неправилно прилагане на членове 4, 6, 7 и 16 от Регламент (ЕО) № 659/99 (1), нарушение на принципа на защита на оправданите правни очаквания и на принципа на правната сигурност и нарушение на член 81 от Процедурния правилник на Общия съд. Решението на Комисията било незаконосъобразно, тъй като било издадено след изменение на правната квалификация на помощта, без това изменение да е предвидено от каквато и да било разпоредба. Освен това започването на производството след изменението било обявено три години и половина след като Комисията получила всички документи относно помощта. Това правно основание било повдигнато в първоинстанционното производство, но Общият съд бил пропуснал да се произнесе по него.
   Второто правно основание се отнася до нарушението на принципа на правната сигурност и на принципа на защита на оправданите правни очаквания и до нарушение и неправилно прилагане на членове 4, 7, 10 и 16 от Регламент (ЕО) № 659/99. Решението на Комисията било прието в нарушение на установените процедурни изисквания.
   Предмет на третото правно основание е нарушението на член 108 ДФЕС и на членове 1, 7, 14 и 16 от Регламент (ЕО) № 659/99. В подкрепа на това правно основание жалбоподателите твърдят, че решението на Комисията е незаконосъобразно, тъй като Regione autonoma della Sardegna не е изменял помощта спрямо предвиденото в Регионален закон № 9 от 1998 г.
   С четвъртото правно основание жалбоподателите твърдят нарушение и неправилно прилагане на принципа на необходимостта, на принципа на стимулиращия ефект и на принципа на защита на конкуренцията и произтичащото от това нарушение на членове 7 и 14 от Регламент (ЕО) № 659/99, нарушение и неправилно прилагане на член 108 ДФЕС, липса на мотиви, нарушение на член 81 от Процедурния правилник на Общия съд. Според жалбоподателите решението на Комисията е незаконосъобразно, тъй като в действителност помощта имала стимулиращ ефект, обстоятелство, което Комисията е трябвало да провери, дори ако молбата е била подадена след започването на работите. Общият съд не се произнасял по този въпрос.
   Петото правно основание се отнася до нарушение на принципите на правната сигурност и на защита на оправданите правни очаквания и до нарушение на член 14 от Регламент (ЕО) № 659/99. Решението се основавало на неправилната предпоставка, че съдът на Общността не може да прецени оправданите очаквания, които националните органи са породили у получателите на помощта.
   Последното правно основание се отнася до нарушение на принципа на безпристрастност и на принципа на защита на конкуренцията. Общият съд неправилно приемал, че Комисията не е извършила никакво неравно третиране в обжалваното решение като е установила задължението за връщане на предоставената на жалбоподателите помощ и същевременно е установила, че стимулиращият ефект е бил налице по отношение на останалите десет предприятия, които са започнали работи след отправянето на молбата, независимо че молбата не дава сигурност за получаване на помощта.

      (1)  ОВ L 83, стр. 1Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41.


title: Дело C-145/07: Иск, предявен на 13 март 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Швеция

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/33

         Иск, предявен на 13 март 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Швеция
   (Дело C-145/07)
   (2007/C 95/64)
   Език на производството: шведски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: K. Simonsson и R. Vidal Puig)

      Ответник: Кралство Швеция
   Искания

               —

               Да се обяви, като не е приело необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2003/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юни 2003 година (1) относно докладване на събития в гражданското въздухоплаване, или във всеки случай, като не е уведомило Комисията за това, Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си по тази директива, и

               —

               да се осъди Кралство Швеция да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 4 юли 2005 г.

      (1)  ОВ L 167, стр. 23.


title: Дело T-249/13: Решение на Общия съд от 9 април 2014 г.  — MHCS/СХВП — Ambra (DORATO) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „DORATO“  — По-ранни национални марки и марки на Общността, представляващи етикети за гърлото на бутилка — Относителни основания за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № ° 207/2009 — Правило 50, параграф 1 от Регламент (EО) № ° 2868/95)

text:
               10.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 175/41

         Решение на Общия съд от 9 април 2014 г. — MHCS/СХВП — Ambra (DORATO)
   (Дело T-249/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „DORATO“ - По-ранни национални марки и марки на Общността, представляващи етикети за гърлото на бутилка - Относителни основания за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) №o 207/2009 - Правило 50, параграф 1 от Регламент (EО) №o 2868/95))
   2014/C 175/55
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: MHCS (Еперне, Франция) (представители: P. Boutron, N. Moya Fernández и L.-É. Balleydier, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: P. Bullock, N. Bambara и A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Ambra S.A. (Варшава, Полша) (представител: M. Kaczan-Parchimowicz, avocat)

      Предмет

   Жалба за отмяна срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 19 февруари 2013 г. (преписка R 1877/2011-2) относно производство по възражение между MHCS и Ambra S.A.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда MHCS да заплати съдебните разноски, включително абсолютно необходимите разноски на Ambra S.A. в производството пред апелативния състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП).

      (1)  ОВ C 207, 20.7.2013 г.


title: Дело T-17/10: Жалба, подадена на 19 януари 2010 г. — Steinberg/Комисия

text:
               27.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/36

         Жалба, подадена на 19 януари 2010 г. — Steinberg/Комисия
   (Дело T-17/10)
   2010/C 80/60
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Gerald Steinberg (Йерусалим, Израел) (представител: T. Asserson, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното решение,

               —

               да се оповестят в петнадесет дневен срок всички документи, посочени в жалбата,

               —

               да се присъдят съдебните разноски,

               —

               да се вземат всички други мерки, които Общият съд счита за подходящи.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателят иска да се отмени решението на Комисията от 15 май 2009 г., получено от него на 22 ноември 2009 г., с което частично се отхвърля неговото искане съгласно Регламент № 1049/2001 (1) за достъп до документите относно решенията за финансиране, свързани със субсидии за израелските и палестинските неправителствени организации за последните три години по програми „Партньорство за мир“ (ПзМ) и „Европейски инструмент за демокрация и човешки права“ (ЕИДЧП).
   Жалбоподателят изтъква четири правни основания в подкрепа на жалбата си.
   Първо, жалбоподателят поддържа, че като не му е предоставил достъп до исканите документи, ответникът е действал в нарушение на член 2 от Регламент № 1049/2001.
   Второ, жалбоподателят твърди, че като му е отказал пълен достъп до исканите документи, ответникът е действал в нарушение на член 4 от Регламент № 1049/2001, доколкото неговото искане не попада в обхвата на нито едно от предвидените в този член изключения. Освен това жалбоподателят посочва, че дори ако изключенията бяха приложими за неговото искане, quod non, правото на достъп на организациите на гражданското общество до исканите документи би следвало да се разглежда като „по-висш обществен интерес, обосноваващ оповестяването“.
   Трето, жалбоподателят твърди, че тъй като са му били необходими почти шест месеца да отговори на неговото потвърдително заявление, независимо от обстоятелството, че Регламент № 1049/2001 го задължава да даде отговор в рамките на петнадесет работни дни от постъпването на искането, ответникът е действал в нарушение на член 7 от Регламент № 1049/2001.
   Четвърто, жалбоподателят поддържа, че ответникът не е разгледал искането „по най-бързия начин“ и следователно е действал в нарушение на член 8 от Регламент № 1049/2001.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело C-309/17: Преюдициално запитване от Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Германия), постъпило на 29 май 2017 г. — Stadtwerke Delmenhorst GmbH/Manfred Bleckwehl

text:
               25.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 318/4

         Преюдициално запитване от Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Германия), постъпило на 29 май 2017 г. — Stadtwerke Delmenhorst GmbH/Manfred Bleckwehl
   (Дело C-309/17)
   (2017/C 318/05)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

      Страни в главното производство

      Ищец: Stadtwerke Delmenhorst GmbH

      Ответник: Manfred Bleckwehl

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 3, параграф 3 във връзка с приложение А, букви б) и в) от Директива 2003/55/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и отменяне на Директива 98/30/ЕО да се тълкува в смисъл, че непредоставянето на потребителите на газ на навременна и пряка информация относно предпоставките, причините и обхвата на предстоящо изменение на тарифите за доставки на газ, е пречка за такова изменение на тарифата?

               2)

               При положителен отговор на първия въпрос:
               Пряко приложим ли е от 1.7.2004 г. член 3, параграф 3 във връзка с приложение А, букви б) и в) от Директива 2003/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и отменяне на Директива 98/30/ЕО спрямо предприятие доставчик, което е частноправен субект (германско GmbH), тъй като от гледна точка на съдържанието си посочените разпоредби са безусловни и следователно могат да се прилагат без друг акт за транспониране, предоставяйки на гражданина права спрямо организация, която независимо от своята частноправна организационна форма е зависима или контролирана от държавата, тъй като държавата е единственият собственик на дяловете в капитала на предприятието?

      (1)  ОВ L 175, 2003 г., стр. 157; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 80.


title: Дело T-578/10: Жалба, подадена на 14 декември 2010 г. — Global Steel Wire/Комисия

text:
               19.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/29

         Жалба, подадена на 14 декември 2010 г. — Global Steel Wire/Комисия
   (Дело T-578/10)
   2011/C 55/53
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Global Steel Wire, SA (Cerdanyola del Vallés, Испания) (представители: F. González Díaz, abogado и A. Tresandi Blanco, abogada)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени, на основание член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз, решението на Европейската комисия от 30 септември 2010 г. за изменение на решението от 30 юни 2010 г. [C(2010) 4387 окончателен по дело COMP/38344 — Стомана за предварително напрягане];

               —

               при условията на евентуалност, на основание член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз, да отмени член 2 от решението на Европейската комисия от 30 септември 2010 г. за изменение на решението от 30 юни 2010 г. [C(2010) 4387 окончателен по дело COMP/38344 — Стомана за предварително напрягане], доколкото същият представлява нарушение на принципа за недопускане на дискриминация, тъй като не продължава допълнителния срок за плащане на глобата на GSW, и поради липса на мотиви, и

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Правните основания и основните доводи са същите като изложените по дело T-575/10 Moreda-Riviere Trefilerías/Комисия.


title: Дело T-293/07 P: Жалба, подадена на 3 август 2007 г. от Alessandro Lofaro срещу определението постановено на 24 май 2007 г. от Съда на публичната служба по присъединени дела F-27/06 и F-75/06, Lofaro/Комисия

text:
               22.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/16

         Жалба, подадена на 3 август 2007 г. от Alessandro Lofaro срещу определението постановено на 24 май 2007 г. от Съда на публичната служба по присъединени дела F-27/06 и F-75/06, Lofaro/Комисия
   (Дело T-293/07 P)
   (2007/C 223/27)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Alessandro Lofaro (Лисабон, Португалия) (представител: J.-L. Laffineur, avocat)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да бъде приета жалбата за допустима и основателна и на това основание,

               —

               да бъде отменено определението на Съда на публичната служба по дело F 27/06 и по дело F-75/06 постановено на 24 май 2007 г.,

               —

               да бъде разгледан спорът по същество и да бъде уважена първоначалната искова молба на жалбоподателя.

         Правни основания и основни доводи
   В жалбата си жалбоподателят твърди, че Съдът на публичната служба е допуснал грешки при прилагане на правото, при тълкуването, което е направил на член 90, параграф 2 от Правилника за публичната служба, по-конкретно, що се отнася до срока за подаване на жалбата и датата, която трябва да се счита за дата на изтичането на този срок. Жалбоподателят твърди, че тълкуването направено от Съда на публичната служба нарушава общите принципи на общностното право, като принципа на правната сигурност, на недискриминацията и на пропорционалността, както и правата на жалбоподателя. Той поддържа, наред с това, че Съдът на публичната служба не е разгледал всички правни основания изложени от него в исковете му и че по тази причина, определението е опорочено поради непълни и неправилни мотиви.


title: Дело C-465/10: Решение на Съда (четвърти състав) от 21 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer, des Collectivités territoriales et de l'immigration/Chambre de commerce et d'industrie de l'Indre (Преюдициално запитване — Защита на финансовите интереси на Европейския съюз — Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 — Член 3 — Структурни фондове — Регламент (ЕИО) № 2052/88 — Регламент (ЕИО) № 4253/88 — Възлагащ орган, получател на субсидия в рамките на структурните фондове — Неспазване на правилата за възлагане на обществени поръчки от получателя на субсидия от ЕФРР — Основание на задължението за възстановяване на субсидия от Съюза в случай на нередност — Понятие за нередност — Определение за продължаваща нередност — Ред за възстановяване — Давностен срок — По-дълги национални давностни срокове — Принцип на пропорционалност)

text:
               18.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 49/10

         Решение на Съда (четвърти състав) от 21 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer, des Collectivités territoriales et de l'immigration/Chambre de commerce et d'industrie de l'Indre
   (Дело C-465/10) (1)

   (Преюдициално запитване - Защита на финансовите интереси на Европейския съюз - Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 - Член 3 - Структурни фондове - Регламент (ЕИО) № 2052/88 - Регламент (ЕИО) № 4253/88 - Възлагащ орган, получател на субсидия в рамките на структурните фондове - Неспазване на правилата за възлагане на обществени поръчки от получателя на субсидия от ЕФРР - Основание на задължението за възстановяване на субсидия от Съюза в случай на нередност - Понятие за нередност - Определение за продължаваща нередност - Ред за възстановяване - Давностен срок - По-дълги национални давностни срокове - Принцип на пропорционалност)
   2012/C 49/15
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer, des Collectivités territoriales et de l'immigration [Министър на вътрешните работи, отвъдморските територии, местните органи и имиграцията]

      Ответник: Chambre de commerce et d'industrie de l'Indre [Търговско-промишлена палата на департамент Indre]

      Предмет

   Преюдициално запитване — Conseil d'État [Държавен съвет] (Франция) — Тълкуване на разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 2052/88 на Съвета от 24 юни 1988 година за задачите на структурните фондове, тяхната ефективност, както и координацията на дейностите на фондовете помежду им и с тези от Европейската инвестиционна банка и на другите съществуващи финансови инструменти (ОВ L 185, стр. 9), на Регламент (ЕИО) № 4253/88 на Съвета от 19 декември 1988 година за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2052/88 (ОВ L 374, стр. 1), както и на Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (ОВ L 312, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 166) — Неспазване на правилата за възлагане на обществени поръчки от получателя на субсидии, изплатени в рамките на ЕФРР и Националния фонд за устройство на територията („FNADT“) — Основание на задължението за възстановяване на общностна помощ в случай на нередност –Условия за възстановяването на неоснователно изплатена помощ — Погасителна давност

      Диспозитив

               1.

               При обстоятелства като разглежданите в главното производство член 23, параграф 1, трето тире от Регламент (ЕИО) № 4253/88 на Съвета от 19 декември 1988 година за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2052/88 относно координацията между дейностите на различните структурни фондове, от една страна, и тези на Европейската инвестиционна банка и на другите съществуващи финансови инструменти, от друга страна, изменен с Регламент (ЕИО) № 2082/93 на Съвета от 20 юли 1993 г., във връзка с член 7, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2052/88 на Съвета от 24 юни 1988 година за задачите на структурните фондове, тяхната ефективност, както и координацията на дейностите на фондовете помежду им и с тези на Европейската инвестиционна банка и на другите съществуващи финансови инструменти, изменен с Регламент (ЕИО) № 2081/93 на Съвета от 20 юли 1993 г., съставлява правно основание, което позволява на националните органи, без да е необходимо оправомощаване, предвидено от националното право, да възстановят от получателя цялата субсидия, предоставена в рамките на Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР), поради това че в качеството си на „възлагащ орган“ по смисъла на Директива 92/50/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги, изменена с Директива 93/36/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 г., посоченият получател не е спазил предписанията на тази директива във връзка с възлагането на обществена поръчка за услуги, която е имала за предмет осъществяването на дейността, във връзка с която споменатата субсидия е била предоставена на получателя.

               2.

               Нарушаването от страна от възлагащ орган, който получава субсидия от ЕФРР, на правилата за възлагането на обществени поръчки, предвидени в Директива 92/50, изменена с Директива 93/36, при възлагането на поръчка с предмет осъществяване на субсидираната дейност, съставлява „нередност“ по смисъла на член 1 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности дори когато компетентният национален орган не е могъл да не знае в момента на предоставяне на тази субсидия, че получателят вече е взел решение кой да е изпълнителят, на когото ще повери осъществяването на субсидираната дейност.

               3.

               При обстоятелства като тези в главното производство, когато в качеството си на възлагащ орган получателят на субсидия от ЕФРР не е спазил правилата за възлагане на обществените поръчки съгласно Директива 92/50, изменена с Директива 93/36, при възлагането на поръчка с предмет осъществяване на субсидираната дейност:

                           —

                           разглежданата нередност трябва да се счита за „продължаваща нередност“ по смисъла на член 3, параграф 1, втора алинея от Регламент № 2988/95 и следователно четиригодишният давностен срок, предвиден в тази разпоредба за възстановяването на недължимо платената на този получател помощ, започва да тече от деня, в който завършва изпълнението на неправомерно сключения договор за обществена поръчка,

                           —

                           връчването на получателя на субсидията на доклад от проверка, с който се установява неспазването на правилата за възлагане на обществени поръчки, поради което на националния орган се разпорежда да си възстанови изплатените суми, представлява достатъчно ясно действие, насочено към разследването или преследването на „нередността“ по смисъла на член 3, параграф 1, трета алинея от Регламент № 2988/95.

               4.

               Когато държава членка използва възможността, предоставена ѝ от член 3, параграф 3 от Регламент № 2988/95, принципът на пропорционалност не допуска прилагане на тридесетгодишен давностен срок за връщането на незаконно получена от бюджета на Съюза облага.

      (1)  ОВ C 346, 18.12.2010 г.


title: Дело T-638/13: Жалба, подадена на 27 ноември 2013 г. — Bimbo/СХВП — Cafe' do Brasil (Caffè KIMBO GOLD MEDAL)

text:
               22.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 52/38

         Жалба, подадена на 27 ноември 2013 г. — Bimbo/СХВП — Cafe' do Brasil (Caffè KIMBO GOLD MEDAL)
   (Дело T-638/13)
   2014/C 52/73
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Bimbo, SA (Барселона, Испания) (представител: N. Fernández Fernández-Pacheco, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Cafe' do Brasil SpA (Melito di Napoli, Италия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени частично решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 25 септември 2013 г., постановено по преписка R 787/2012-4,

               —

               да осъди другата страна, в случай че встъпи в производството, да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав.

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, съдържаща словните елементи „Caffè KIMBO GOLD MEDAL“ в червен, златист, бял и черен цвят за стоки от класове 30, 32 и 43 — Заявка за регистрация на марка на Общността № 4 037 909.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: испанска регистрация № 291 655 за словната марка „BIMBO“ за стоки от клас 30 и по-ранна общоизвестна испанска и португалска словна марка „BIMBO“.

      Решение на отдела по споровете: уважава частично възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграфи 1, 2 и 5 от Регламента за марката на Общността.


title: Дело C-585/15: Решение на Съда (трети състав) от 9 февруари 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunal de première instance francophone de Bruxelles — Белгия) — Raffinerie Tirlemontoise SA/État belge (Преюдициално запитване — Захар — Налози върху производството — Изчисляване на средната загуба — Изчисляване на налозите върху производството — Регламент (ЕО) № 2267/2000 — Валидност — Регламент (ЕО) № 1993/2001 — Валидност)

text:
               3.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 104/20

         Решение на Съда (трети състав) от 9 февруари 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunal de première instance francophone de Bruxelles — Белгия) — Raffinerie Tirlemontoise SA/État belge
   (Дело C-585/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Захар - Налози върху производството - Изчисляване на средната загуба - Изчисляване на налозите върху производството - Регламент (ЕО) № 2267/2000 - Валидност - Регламент (ЕО) № 1993/2001 - Валидност))
   (2017/C 104/29)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Raffinerie Tirlemontoise SA

      Ответник: État belge

      Диспозитив

               1)

               Член 33, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2038/1999 на Съвета от 13 септември 1999 година относно общата организация на пазарите в сектора на захарта трябва да се тълкува в смисъл, че за целите на изчисляването на средната загуба общата сума на действителните разходи, свързани с възстановяванията при износ на продукти, за които се прилага тази разпоредба, следва да се раздели на цялото изнесено количество от тези продукти, независимо дали действително са били изплатени възстановявания за това количество.

               2)

               Член 33, параграф 2 от посочения регламент трябва да се тълкува в смисъл, че за целите на определянето на общата сума на налозите върху производството следва да се вземе предвид средната загуба, изчислена като общата сума на действителните разходи, свързани с възстановяванията при износ на продукти, за които се прилага тази разпоредба, се раздели на цялото изнесено количество от тези продукти, независимо дали действително са били изплатени възстановявания за това количество.

               3)

               Регламент (ЕО) № 2267/2000 на Комисията от 12 октомври 2000 година за определяне на размера на налога върху производството и коефициента на допълнителния налог в сектора на захарта за пазарната 1999/2000 година и Регламент (ЕО) № 1993/2001 на Комисията от 11 октомври 2001 година за определяне на размера на налога върху производството в сектора на захарта за пазарната 2000/2001 година са невалидни.

      (1)  ОВ C 38, 1.2.2016 г.


title: Дело C-592/16: Преюдициално запитване от cour d'appel de Mons (Белгия), постъпило на 23 ноември 2016 г. — Cabinet d’Orthopédie Stainier SPRL/État belge

text:
               6.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/12

         Преюдициално запитване от cour d'appel de Mons (Белгия), постъпило на 23 ноември 2016 г. — Cabinet d’Orthopédie Stainier SPRL/État belge
   (Дело C-592/16)
   (2017/C 038/16)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour d'appel de Mons

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Cabinet d’Orthopédie Stainier SPRL

      Ответник: État belge

      Преюдициален въпрос

   Съвместимо ли е с правилата за съставянето на баланса, предвидени в Четвърта директива на Съвета от 25 юли 1978 година относно годишните счетоводни отчети на някои видове дружества (Директива 78/660/ЕИО, ОВ L 222от 14 август 1978 г., стр. 11; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 21), съгласно които:

               —

               годишният счетоводен отчет трябва да дава вярна и точна представа за имуществото, за финансовото състояние, както и за резултатите от дейността на дружеството (член 2, параграф 3 от директивата),

               —

               фондовете имат за цел да покрият загуби или задължения, чийто характер е ясно определен и които към датата на приключване на баланса вероятно ще бъдат претърпени или поети, или ще бъдат претърпени или поети със сигурност, но без да е сигурен размерът или датата на възникването им (член 20, параграф 1 от директивата),

               —

               принципът на предпазливостта следва във всички случаи да бъде спазван, и по-специално:

                           —

                           могат да се включват само печалби, реализирани към датата на приключване на баланса,

                           —

                           вземат се предвид всички предвидими рискове и предполагаеми загуби, възникнали в течение на съответната или предходна финансова година, дори и ако тези рискове или загуби са станали известни едва през периода между датата на приключване на баланса и датата на съставянето му (член 31, параграф 1, буква в), подбукви аа) и бб) от директивата),

               —

               вземат се предвид приходите и разходите, отнасящи се до финансовата година, независимо от датата на заплащане или инкасиране на тези приходи или разходи (член 31, параграф 1, буква г) от директивата),

               —

               перата на разделите по активи и пасиви се оценяват поотделно (член 31, параграф 1, буква д) от директивата),

         дружество — емитент на опция върху акция, да може да осчетоводи като приход цената на прехвърлянето на тази опция през счетоводната година, през която въпросната опция е прекратена, или в края на периода ѝ на валидност, за да се вземе предвид рискът, поеман от емитента на опцията вследствие на приетото от него задължение, [а не] през счетоводната година, през която прехвърлянето на опцията е извършено и цената ѝ е окончателно придобита, като поетият от емитента на опцията риск се оценява отделно чрез осчетоводяването на фонд?


title: Дело T-256/12: Определение на Общия съд от 19 март 2015 г. — Hautau/Комисия

text:
               1.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 178/24

         Определение на Общия съд от 19 март 2015 г. — Hautau/Комисия
   (Дело T-256/12) (1)

   (2015/C 178/24)
   Език на производството: немски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 227, 28.7.2012 г.


title: Дело C-245/11: Преюдициално запитване, отправено от Asylgerichtshof (Австрия) на 23 май 2011 г. — К

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/21

         Преюдициално запитване, отправено от Asylgerichtshof (Австрия) на 23 май 2011 г. — К
   (Дело C-245/11)
   2011/C 269/40
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Asylgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: К

      Ответник: Bundesasylamt

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 15 от Регламент № 343/2003 (1) да се тълкува в смисъл, че независимо че не е компетентна съгласно членове 6—14 от Регламента да разгледа молба за убежище, за сезираната държава членка възниква императивно задължение да се произнесе по подадена молба за убежище, в случай че на нейна територия се намира тежкоболната и изложена на опасности поради причини от културен характер снаха на търсещата убежище или при положение че на територията на тази държава членка се намират малолетните внуци на последната, които се нуждаят от грижи вследствие на заболяването на тяхната майка, като се вземе предвид обстоятелството, че търсещата убежище е в състояние да се грижи за снахата и за внуците си? Същото ли правило се прилага и в случай че компетентната по принцип да разгледа молбата за предоставяне на убежище държава членка не е направила искане съгласно член 15, параграф 1, второ изречение от Регламент № 343/2003?

               2.

               Следва ли член 3, параграф 2 от Регламент № 343/2003 да се тълкува в смисъл, че в описаната в точка 1 по-горе ситуация възниква императивно основание за признаване на компетентността на по принцип некомпетентна да се произнесе по молбата за предоставяне на убежище държава членка, при положение че ако по тази молба се произнесе компетентната по принцип държава членка, би се нарушил член 3 или член 8 от ЕКПЧ (член 4 или член 7 от Хартата на основните права на ЕС)? В този случай и по повод инцидентното тълкуване и прилагане на член 3 или член 8 от ЕКПЧ (член 4 или член 7 от Хартата на основните права на ЕС) допустимо ли е понятията за „нечовешко отношение“ и за „семейство“ да се тълкуват по-широко в отклонение от установеното в практиката на Европейския съд по правата на човека?

      (1)  Регламент (ЕО) № 343/2003 на Съвета от 18 февруари 2003 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държава членка, компетентна за разглеждането на молба за убежище, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета страна (OB L 50, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 56).


title: Дело T-99/15: Решение на Общия съд от 26 май 2016 г. — Sfera Joven/EUIPO – Las banderas del Mediterráneo (NOOSFERA) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Словна марка на Европейския съюз „NOOSFERA“ — По-ранни национални словни и фигуративни марки „SFERA“, „Sfera colours“ и „sfera CENTROS“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               11.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 251/26

         Решение на Общия съд от 26 май 2016 г. — Sfera Joven/EUIPO – Las banderas del Mediterráneo (NOOSFERA)
   (Дело T-99/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Словна марка на Европейския съюз „NOOSFERA“ - По-ранни национални словни и фигуративни марки „SFERA“, „Sfera colours“ и „sfera CENTROS“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2016/C 251/29)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Sfera Joven, SA (Мадрид, Испания) (представител: J. L. Rivas Zurdo, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: A. Muñiz Rodríguez и A. Schifko)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд Las banderas del Mediterráneo, SL (Cox, Испания)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 12 декември 2014 (преписка R 158/2014-4) относно производство по възражение между Sfera Joven и Las banderas del Mediterráneo.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Sfera Joven, SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 155, 11.5.2015 г.


title: Дело C-163/11: Определение на председателя на Съда от 2 март 2012 г. (преюдициално запитване, отправено от Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Белгия) — Anex Customs BVBA/Belgische Staat, KBC Bank NV

text:
               26.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/26

         Определение на председателя на Съда от 2 март 2012 г. (преюдициално запитване, отправено от Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Белгия) — Anex Customs BVBA/Belgische Staat, KBC Bank NV
   (Дело C-163/11) (1)

   2012/C 151/41
   Език на производството: нидерландски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 179, 18.6.2011 г.


title: Дело T-143/17 R: Определение на председателя на Общия съд от 23 март 2017 г. — Ilunga Luyoyo/Съвет (Обезпечително производство — Ограничителни мерки — Демократична република Конго — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               6.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 178/25

         Определение на председателя на Общия съд от 23 март 2017 г. — Ilunga Luyoyo/Съвет
   (Дело T-143/17 R)
   ((Обезпечително производство - Ограничителни мерки - Демократична република Конго - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност))
   (2017/C 178/36)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Ferdinand Ilunga Luyoyo (Каза-Вубу, Демократична република Конго) (представители: O. Okito и A. Ouannès, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Предмет

   Молба на основание членове 278 и 279 ДФЕС за спиране на изпълнението на Регламент (ЕС) 2016/2230 на Съвета от 12 декември 2016 година за изменение на Регламент (ЕО) № 1183/2005 на Съвета за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу лица, нарушаващи оръжейното ембарго по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 336 I, 2016 г., стр. 1)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2)

               Не се произнася по съдебните разноски.