title: Дело T-326/20: Жалба, подадена на 27 май 2020 г. — Bibita Group/EUIPO — Бенкомерс (Бутилки за напитки)

text:
               27.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/41

      Жалба, подадена на 27 май 2020 г. — Bibita Group/EUIPO — Бенкомерс (Бутилки за напитки)
      (Дело T-326/20)
      (2020/C 247/56)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Bibita Group (Тирана, Албания) (представител: C. Seyfert, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав:„Бенкомерс“ ООД (София, България)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорния промишлен дизайн: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Общността № 3 797 091-0001 (Бутилки за напитки)

         Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на EUIPO от 27 април 2020 г. по преписка R 1070/2018-3

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение;

                  —

                  да обяви за недействителен оспорвания промишлен дизайн на Общността, регистриран под номер № 3 797 091-0001, на основанието, посочено в настоящата жалба;

                  —

                  да осъди ответника и притежателя на спорния промишлен дизайн да заплатят разноските в производството пред трети апелативен състав на EUIPO съгласно член 190 от Процедурния правилник на Общия съд;

                  —

                  да осъди EUIPO и другата страна в производството да заплатят всички съдебни разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 25, параграф 1, буква г) във връзка с член 6 от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета.


title: Дело T-329/20: Жалба, подадена на 29 май 2020 г. — 4B Company/EUIPO — Deenz (Обици (бижутерия)

text:
               27.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/41

      Жалба, подадена на 29 май 2020 г. — 4B Company/EUIPO — Deenz (Обици (бижутерия)
      (Дело T-329/20)
      (2020/C 247/57)
      Език на жалбата: италиански

         Страни

         Жалбоподател: 4B Company Srl (Монтеджорджо, Италия) (представител: G. Brogi, avvocato)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Deenz Holding Ltd (Дубай, Обединени арабски емирства)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорния промишлен дизайн: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Общността № 2 100-0001

         Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на EUIPO от 19 март 2020 г. по преписка R 2449/2018-3

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение в частта, в която се отменя решението на отдела по отмяна, уважава се молбата за поддържане в променен вид на промишлен дизайн на Общността № 21 00-0001 и се разпорежда вписването му в променен вид в регистъра и публикуването му в Бюлетина на промишлените дизайни на Общността, като съответно потвърди решението на отдела по отмяна от 15 октомври 2018 г. по преписка ICD 10 654,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 25, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета


title: Дело T-331/20: Жалба, подадена на 29 май 2020 г. — Laboratorios Ern/EUIPO — Le-Vel Brands (Le-Vel)

text:
               27.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/42

      Жалба, подадена на 29 май 2020 г. — Laboratorios Ern/EUIPO — Le-Vel Brands (Le-Vel)
      (Дело T-331/20)
      (2020/C 247/58)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Laboratorios Ern, SA (Барселона, Испания) (представител: S. Correa Rodríguez, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Le-Vel Brands LLC (Фриско, Тексас, Съединени щати)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: заявка за регистрацията на словна марка на Европейския съюз „Le-Vel“ — заявка за регистрация № 15 229 974.

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 20 март 2020 г. по преписка R 2113/2019-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да отхвърли заявката за марка на Европейския съюз „Le-vel“, № 15 229 974, за всички стоки и услуги от класове 3 и 35,

                  —

                  да осъди EUIPO и встъпилата страна (в случай че Le-Vel Brands, LLC. реши да встъпи в настоящото производство) да заплатят съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-334/20: Жалба, подадена на 29 май 2020 г. — KH/ЕСВД

text:
               27.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/43

      Жалба, подадена на 29 май 2020 г. — KH/ЕСВД
      (Дело T-334/20)
      (2020/C 247/59)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: KH (представител: N. de Montigny, avocate)

         Ответник: Европейска служба за външна дейност

         Искания

      Жалбоподателката моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решение от 24 юли 2019 г. да я преназначи работа в седалището, тъй като я счита за командирована само за периода от 1 септември до 31 декември 2019 г.;

                  —

                  да отмени решението от 29 юли 2019 г. да отхвърли искането за съдействие, регистрирано под референтен номер [поверително], подадено на 29 март 2019 г. от жалбоподателката в резултат от тормоза, на който я изложила нейната началничка [поверително] (1);

                  —

                  да отмени атестационния доклад от 2019 г. (за 2018 г.) от 3 октомври 2019 г., който съдържа заключение за незадоволителни резултати;

                  —

                  да отмени решение от 4 ноември 2019 г. да не се прилага автоматично повишаване в стъпка поради атестационния доклад, в който се приема, че резултатите ѝ са незадоволителни;

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата жалбоподателката изтъква три групи основания.

                  1.

                  Тя изтъква три основания срещу решението за преназначаване:

                              —

                              Първо основание — неизпълнение на задължението за полагане на грижа и за добра администрация;

                              —

                              Второ основание — неефективност на правото на изслушване;

                              —

                              Трето основание — грешка при прилагане на правото, допусната в мотивите на писмото от 2 април 2019 г.

                  2.

                  Срещу решението за отхвърляне на нейното искане за съдействие жалбоподателката изтъква пет основания:

                              —

                              Първо основание — неизпълнение на задължението за оказване на съдействие;

                              —

                              Второ основание — нарушение на член 12 а от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз (наричан по-нататък „Правилника“);

                              —

                              Трето основание — неправилно тълкуване на член 12 а от Правилника и грешка при прилагане правото;

                              —

                              Четвърто основание — нарушение на правото на жалбоподателката да бъде изслушана ефективно;

                              —

                              Пето основание — явна грешка в преценката на представените за анализ доказателства.

                  3.

                  Срещу атестационния доклад жалбоподателката изтъква четири основания:

                              —

                              Първо основание — противоречия в позицията на ЕСВД;

                              —

                              Второ основание — неизпълнение на задълженията на безпристрастност и неутралност;

                              —

                              Трето основание — неизпълнение на задължението за оказване на съдействие, за полагане на грижа и за добра администрация;

                              —

                              Четвърто основание — липса на мотиви и нарушение на правото на защита.

         (1)  Заличени поверителни данни.


title: Дело T-335/20: Жалба, подадена на 28 май 2020 г. — Чешка република/Комисия

text:
               27.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/44

      Жалба, подадена на 28 май 2020 г. — Чешка република/Комисия
      (Дело T-335/20)
      (2020/C 247/60)
      Език на производството: чешки

         Страни

         Жалбоподател: Чешка република (представители: M. Smolek, J. Pavliš, O. Serdula и J. Vláčil)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени член 1 от Решение за изпълнение (ЕС) CCI 2014CZ06RDNP001 на Комисията от 30 март 2020 г., с който се спират междинните плащания по програмата за развитие на селските райони в Чешката република за 2014—2020 г., свързани с разходите в периода от 16 октомври 2018 г. до 31 декември 2018 г. (нотифицирано като документ C(2020) 1857 окончателен),

                  —

                  да осъди Европейската комисия да понесе съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата жалбоподателят излага едно основание, с което твърди нарушение на член 41, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика (1). Комисията неправилно приела, че субсидията, за която се отнася спряното плащане, била отпусната в разрез с националните разпоредби. Не било възможно обаче да е налице нарушение на националните разпоредби, тъй като те не намират приложение към вида субсидии, за които се отнася спряното плащане.

         (1)  ОВ L 347, 2013 г., стр. 549.


title: Дело T-340/20: Жалба, подадена на 3 юни 2020 г. — Galván Fernández-Guillén/ЕСП

text:
               27.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/44

      Жалба, подадена на 3 юни 2020 г. — Galván Fernández-Guillén/ЕСП
      (Дело T-340/20)
      (2020/C 247/61)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: José María Galván Fernández-Guillén (Мадрид, Испания) (представители: M. Romero Rey и I. Salama Salama, abogados)

         Ответник: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП)

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решение SRB/EES/2020/52 от 17 март 2020 г., с което се определя дали трябва да се предостави обезщетение на акционерите и кредиторите на Banco Popular Español S.A., които са засегнати от приемането на мерките за преструктуриране;

                  —

                  да осъди ЕСП да плати съдебните разноски в настоящото производство.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на жалбата си.

                  1.

                  Първото основание е нарушение на основното право на частна собственост, тъй като към момента на преструктурирането на Banco Popular нейното нетно имущество е било положителна величина, поради което е неоснователно лишаването на съответните лица от техните акции и облигации, без да им бъде предоставено обезщетение.

                  2.

                  Второто основание е нарушение на правото на собственост поради липсата на ясни критерии за оценка към момента на преструктурирането на Banco Popular, тъй като са били приложени с обратна сила новите критерии, приети с Делегиран регламент (ЕС) 2018/344 на Комисията (1), който влиза в сила едва на 29 март 2018 г., т.е. осем месеца след преструктурирането на Banco Popular.

                  3.

                  Третото основание е липса на независимост на одитното предприятие Deloitte при осъществяване на оценка 3, която съставлява единственото основание за Решение SRB/EES/2020/52, тъй като посоченото предприятие е съставило временната оценка 2.

                  4.

                  Четвъртото основание е нарушение на правото на защита, тъй като ЕСП продължава да третира като чувствителна определена информация и да не я предоставя на акционерите и кредиторите на Banco Popular, под претекст, че „нейното оповестяване може да наруши правото на защита на банката във висящите съдебни производства“.

         (1)  Делегиран регламент (ЕС) 2018/344 на Комисията от 14 ноември 2017 година за допълнение на Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на регулаторните технически стандарти, с които се уточняват критериите във връзка с методологията за оценяване на разликите в третирането при режим на преструктуриране (ОВ L 67, 2018 г., стр. 3).


title: Дело T-344/20: Жалба, подадена на 3 юни 2020 г. — El Corte Inglés/EUIPO — Unión Detallistas Españoles (unit)

text:
               27.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/45

      Жалба, подадена на 3 юни 2020 г. — El Corte Inglés/EUIPO — Unión Detallistas Españoles (unit)
      (Дело T-344/20)
      (2020/C 247/62)
      Език на жалбата: испански

         Страни

         Жалбоподател: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания) (представител: J. L. Rivas Zurdo, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Unión Detallistas Españoles S. Coop. Unide (Мадрид, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „unit“ — Заявка за регистрация № 16 542 078

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 9 март 2020 г. по преписка R 2005/2019-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Апелативният състав е допуснал грешка при прилагане на правото, като не е констатирал, че поради непълнотата или липсата на доказателства не е доказано, че при продажбите през релевантния период са използвани испанските марки 1795078 и 2289074, за които трябва да се докаже такова използване, и съответно като е приел, че по отношение на марките съществува вероятност от объркване на потребителите.

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-345/20: Жалба, подадена на 4 юни 2020 г. — Robert Klingel/EUIPO (MEN+)

text:
               27.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/46

      Жалба, подадена на 4 юни 2020 г. — Robert Klingel/EUIPO (MEN+)
      (Дело T-345/20)
      (2020/C 247/63)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Robert Klingel OHG (Пфорцхайм, Германия) (представител: M. Zick, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „MEN+“ — заявка за регистрация № 17 985 949

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 27 март 2020 г. по преписка R 1906/2019-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение, в частта, в която то засяга неблагоприятно жалбоподателя,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б), по-специално във връзка с член 95 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-348/20: Жалба, подадена на 5 юни 2020 г. — Freistaat Bayern/EUIPO (GEWÜRZSOMMELIER)

text:
               27.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/46

      Жалба, подадена на 5 юни 2020 г. — Freistaat Bayern/EUIPO (GEWÜRZSOMMELIER)
      (Дело T-348/20)
      (2020/C 247/64)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Freistaat Bayern (Германия) (представител: J. Altmann, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: заявка за словна марка на Европейския съюз „GEWÜRZSOMMELIER“ — заявка за регистрация № 18 020 504

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 26 март 2020 г. по преписка R 2430/2019-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-351/20: Жалба, подадена на 5 юни 2020 г. — St. Hippolyt/EUIPO — Raisioaqua (Vital like nature)

text:
               27.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/47

      Жалба, подадена на 5 юни 2020 г. — St. Hippolyt/EUIPO — Raisioaqua (Vital like nature)
      (Дело T-351/20)
      (2020/C 247/65)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: St. Hippolyt Holding GmbH (Дилхайм, Германия) (представител: M. Gail, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Raisioaqua Oy (Райсио, Финландия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Vital like nature“ — заявка за регистрация № 17 165 002

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 9 март 2020 г. по преписка R 1279/2020-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 60, параграф 1, буква а) във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-352/20: Жалба, подадена на 5 юни 2020 г. — St. Hippolyt/EUIPO — Elephant (Strong like nature)

text:
               27.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/48

      Жалба, подадена на 5 юни 2020 г. — St. Hippolyt/EUIPO — Elephant (Strong like nature)
      (Дело T-352/20)
      (2020/C 247/66)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: St. Hippolyt Holding GmbH (Дилхайм, Германия) (представител: M. Gail, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Elephant Co. Preduzeće za proizvodnju, unutrašnju i spoljnu trgovinu d.o.o. (Белград, Сърбия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Strong like nature“ — заявка за регистрация № 17 494 071

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 27 март 2020 г. по преписка R 1909/2019-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 60, параграф 1, буква а) във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Поправка на известие в Официален вестник по дело T-220/20 (ОВ C 201, 15.6.2020 г.)

text:
               27.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/49

      Поправка на известие в Официален вестник по дело T-220/20
      (
            Официален вестник на Европейския съюз C 201от 15 юни 2020 г.
         )
      (2020/C 247/67)
      Известието в ОВ по дело T-220/20, JL/Комисия следва да се чете, както следва:

            „Жалба, подадена на 16 април 2020 г. — Kerstens/Комисия
            (Дело T-220/20)
            (2020/C 201/57)
            Език на производството: френски

               Страни

               Жалбоподател: Petrus Kerstens (Ла Форклац, Швейцария) (представител: C. Mourato, avocat)

               Ответник: Европейска комисия

               Искания

            Жалбоподателят моли Общия съд::

                        —

                        да отмени решението от 11 юли 2019 г. на Европейската комисия (ООТД), с което се отправя предупреждение към жалбоподателя;

                        —

                        да отмени решението от 27 март 2017 г. на Европейската комисия (ООТД) да поеме случая [поверително] (1);

                        —

                        да изплати на жалбоподателя общо обезщетение от 30 000 EUR за неимуществени вреди, дължимо от Европейската комисия;

                        —

                        да осъди ответника да заплати съдебните разноски, като приложи член 134 от Процедурния правилник на Общия съд.

               Основания и основни доводи

            Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на жалбата.

                        1.

                        Първо основание: нарушение на член 266 ДФЕС, по-специално неподходящи мерки за изпълнение на решението за отмяна, постановено от Общия съд и нарушение на принципа „non bis in idem“.

                        2.

                        Второ основание: нарушение на член 266 ДФЕС, нарушение на принципа на добра администрация, включително задължение за безпристрастно и справедливо разглеждане на делата, нарушени на принципа за презумпция за невиновност и нарушение на правото на защита.

                        3.

                        Трето основание: нарушение на член 266 ДФЕС, нарушение на приложимите процедурни правила към административните разследвания и дисциплинарните производства и нарушение на задължението за мотивиране.

                        4.

                        Четвърто основание: искане за присъждане на специално обезщетение поради посочените по-горе нарушения.“

         (1)  Поверителни данни заличени.


title: Дело C-339/19: Решение на Съда (девети състав) от 16 септември 2020 г. (преюдициално запитване от Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie — Румъния) — SC Romenergo SA, Aris Capital SA/Autoritatea de Supraveghere Financiară (Преюдициално запитване — Свободно движение на капитали — Дружествено право — Акции, допуснати за търговия на регулирания пазар — Финансово-инвестиционно дружество — Национална правна уредба, която установява таван на участието в капитала на някои финансово-инвестиционни дружества — Законова презумпция за наличие на съгласувани действия)

text:
               16.11.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 390/9

      Решение на Съда (девети състав) от 16 септември 2020 г. (преюдициално запитване от Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie — Румъния) — SC Romenergo SA, Aris Capital SA/Autoritatea de Supraveghere Financiară
      (Дело C-339/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Свободно движение на капитали - Дружествено право - Акции, допуснати за търговия на регулирания пазар - Финансово-инвестиционно дружество - Национална правна уредба, която установява таван на участието в капитала на някои финансово-инвестиционни дружества - Законова презумпция за наличие на съгласувани действия)
      (2020/C 390/12)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: SC Romenergo SA, Aris Capital SA

         Ответник: Autoritatea de Supraveghere Financiară

         Диспозитив

      Член 63 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална мярка, която предвижда таван от 5 % за участието в капитала на финансово-инвестиционни дружества, ако тази мярка не е обоснована с императивно съображение от общ интерес, което запитващата юрисдикция следва да провери.

         (1)  ОВ C 255, 29.7.2019 г.


title: Дело C-509/19: Решение на Съда (осми състав) от 10 септември 2020 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht München — Германия) — BMW Bayerische Motorenwerke AG/Hauptzollamt München (Преюдициално запитване — Митнически съюз — Митнически кодекс на Съюза — Регламент (ЕС) № 952/2013 — Член 71, параграф 1, буква б) — Митническа стойност — Внос на електронни продукти със софтуер)

text:
               16.11.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 390/13

      Решение на Съда (осми състав) от 10 септември 2020 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht München — Германия) — BMW Bayerische Motorenwerke AG/Hauptzollamt München
      (Дело C-509/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Митнически съюз - Митнически кодекс на Съюза - Регламент (ЕС) № 952/2013 - Член 71, параграф 1, буква б) - Митническа стойност - Внос на електронни продукти със софтуер)
      (2020/C 390/18)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Finanzgericht München

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: BMW Bayerische Motorenwerke AG

         Ответник: Hauptzollamt München

         Диспозитив

      Член 71, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 9 октомври 2013 година за създаване на Митнически кодекс на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че за определяне на митническата стойност на внесена стока допуска към договорната ѝ стойност да се прибави икономическата стойност на софтуер, създаден в Европейския съюз и предоставен безплатно от купувача на установен в трета държава продавач.

         (1)  ОВ C 328, 30.9.2019 г.


title: Дело T-414/17: Решение на Общия съд от 23 септември 2020 г. — Hypo Vorarlberg Bank/ЕСП (Икономически и паричен съюз — Банков съюз — Единен механизъм за преструктуриране на кредитни институции и някои инвестиционни посредници (ЕМП) — Единен фонд за преструктуриране (ЕФП) — Решение на ЕСП относно изчисляването на предварителните вноски за 2017 г. — Жалба за отмяна — Пряко и лично засягане — Допустимост — Съществени процесуални правила — Удостоверяване на решението — Задължение за мотивиране — Ограничаване на действието на решението във времето)

text:
               16.11.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 390/27

      Решение на Общия съд от 23 септември 2020 г. — Hypo Vorarlberg Bank/ЕСП
      (Дело T-414/17) (1)

      (Икономически и паричен съюз - Банков съюз - Единен механизъм за преструктуриране на кредитни институции и някои инвестиционни посредници (ЕМП) - Единен фонд за преструктуриране (ЕФП) - Решение на ЕСП относно изчисляването на предварителните вноски за 2017 г. - Жалба за отмяна - Пряко и лично засягане - Допустимост - Съществени процесуални правила - Удостоверяване на решението - Задължение за мотивиране - Ограничаване на действието на решението във времето)
      (2020/C 390/37)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Hypo Vorarlberg Bank AG, по-рано Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG (Брегенц, Австрия) (представители: G. Eisenberger и A. Brenneis, адвокати)

         Ответник: Единен съвет по преструктуриране (представители: P. Messina и J. Kerlin, подпомагани от B. Meyring, S. Schelo, T. Klupsch и S. Ianc, адвокати)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на ЕСП, прието на изпълнителната му сесия от 11 април 2017 г., относно предварителните вноски за 2017 г. в Единния фонд за преструктуриране (SRB/ES/SRF/2017/05), в частта, в която се отнася до жалбоподателя

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на Единния съвет за преструктуриране (ЕСП), прието на изпълнителната му сесия от 11 април 2017 г., относно предварителните вноски за 2017 г. в Единния фонд за преструктуриране (SRB/ES/SRF/2017/05), в частта, в която се отнася до Hypo Vorarlberg Bank AG.

                  2)

                  ЕСП понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Hypo Vorarlberg Bank.

         (1)  ОВ C 277, 21.8.2017 г.


title: Дело T-472/19: Решение на Общия съд от 23 септември 2020 г. — BASF/Комисия (Лекарствени продукти за хуманна употреба — Разрешения за търговия на лекарствени продукти за хуманна употреба, съдържащи „омега-3-киселинни-етил естери“ — Изменение в текста на разрешението — Член 116, първа алинея от Директива 2001/83/ЕО — Явна грешка в преценката — Пропорционалност)

text:
               16.11.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 390/32

      Решение на Общия съд от 23 септември 2020 г. — BASF/Комисия
      (Дело T-472/19) (1)

      (Лекарствени продукти за хуманна употреба - Разрешения за търговия на лекарствени продукти за хуманна употреба, съдържащи „омега-3-киселинни-етил естери“ - Изменение в текста на разрешението - Член 116, първа алинея от Директива 2001/83/ЕО - Явна грешка в преценката - Пропорционалност)
      (2020/C 390/45)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: BASF AS (Осло, Норвегия) (представители: E. Wright, barrister и H. Boland, avocate)

         Ответник: Европейска комисия (представители: L. Haasbeek и A. Sipos)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС да се отмени Решение за изпълнение C(2019) 4336 окончателен от 6 юни 2019 година на Комисията относно разрешенията за търговия на лекарствени продукти за хуманна употреба, съдържащи „омега-3-киселинни-етил естери“ с перорално приложение във вторична профилактика след инфаркт на миокарда, в рамките на член 31 от Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда BASF AS да заплати съдебните разноски, включително тези по обезпечителното производство.

         (1)  ОВ C 305, 9.9.2019 г.


title: Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Fürstlicher Oberster Gerichtshof по дело Liti-Link AG ср/у LGT Bank AG (Дело E-14/20) 2021/C 39/06

text:
               4.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 39/20

      Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Fürstlicher Oberster Gerichtshof по дело Liti-Link AG ср/у LGT Bank AG
      (Дело E-14/20)
      (2021/C 39/06)
      С писмо от 4 септември 2020 г., получено в деловодството на Съда на 16 септември 2020 г., към Съда на ЕАСТ бе отправена молба за консултативно становище от Княжеския върховен съд (Fürstlicher Oberster Gerichtshof) по дело Liti-Link AG ср/у LGT Bank AG по следните въпроси:

                  1.

                  Трябва ли последният параграф от член 26 на Директива 2006/73/ЕО за прилагане, съгласно който основните условия на договореностите относно таксите, комисионните или непаричните облаги могат да бъдат оповестени в резюме, да се тълкува в смисъл, че разкриването на облагите може да бъде в резюмирана форма и общо по съдържание?
                  Ако Съдът отговори утвърдително на първия въпрос, се поставя следният допълнителен въпрос:

                              1.1.

                              Трябва ли последният параграф от член 26 на Директива 2006/73/ЕО за прилагане, съгласно който основните условия на договореностите относно таксите, комисионните или непаричните облаги могат да бъдат разкрити в резюме, да се тълкува в смисъл, че разкриването на облагите може да бъде в резюмирана форма и общо по съдържание, например в общи или други предварително формулирани търговски условия, или разкриването трябва да се извършва индивидуално за всеки клиент или за всяка категория клиенти?
                              Освен това се поставят следните допълнителни въпроси:

                  2.

                  Правилно ли е разкриване по смисъла на член 26, буква б), подточка i) от Директива 2006/73/ЕО за прилагане, ако инвестиционният посредник само уведоми клиента, че последният може да получи ползи от трети лица или инвестиционният посредник трябва ясно да посочи дали и кога тези ползи се предоставят?

                  3.

                  Правилно ли е разкриване по смисъла на член 26, буква б), подточка i) от Директива 2006/73/ЕО за прилагане, ако инвестиционният посредник уведоми клиента, че размерът на ползата, предоставена от третата страна, зависи от продукта и се състои от процент от таксите за управление, начислявани за съответния продукт, процентна отстъпка от емисионната цена или процент от емисионната цена, или преди да предостави съответната инвестиционна или допълнителна услуга инвестиционният посредник трябва да представи на клиента поне в диапазони получените от него такси, комисиони и ползи?

                  4.

                  Изпълнени ли са условията за разкриване на ползите в резюме, предвидени в член 26 от Директива 2006/73/ЕО за прилагане, а именно инвестиционният посредник да се ангажира да разкрие допълнителни подробности по искане на клиента и да изпълни това задължение, ако във връзка с вече сключени сделки инвестиционният посредник се ангажира само да разкрие на клиента допълнителни подробности за дванадесетте месеца, предхождащи искането?

                  5.

                  Трябва ли по силата на Споразумението за ЕИП държава членка да признае хоризонтален директен ефект на директива за прилагане, която не е транспонирана правилно, по-конкретно на Директива 2006/73/ЕО за прилагане?

                  6.

                  Трябва ли член 26 от Директива 2006/73/ЕО за прилагане да се тълкува в смисъл, че той може да породи права на клиенти на банка срещу банката?


title: Дело C-488/18: Решение на Съда (четвърти състав) от 10 декември 2020 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Finanzamt Kaufbeuren mit Außenstelle Füssen/Golfclub Schloss Igling e.V. (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/EО — Член 132, параграф 1, буква м) — Освобождаване на „доставката на някои услуги, тясно свързани със спорта или физическото възпитание“ — Директен ефект — Понятие за нестопанска организация)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/2

      Решение на Съда (четвърти състав) от 10 декември 2020 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Finanzamt Kaufbeuren mit Außenstelle Füssen/Golfclub Schloss Igling e.V.
      (Дело C-488/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/EО - Член 132, параграф 1, буква м) - Освобождаване на „доставката на някои услуги, тясно свързани със спорта или физическото възпитание“ - Директен ефект - Понятие за нестопанска организация)
      (2021/C 44/02)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzhof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Finanzamt Kaufbeuren mit Außenstelle Füssen

         Ответник: Golfclub Schloss Igling e.V.

         Диспозитив

                  1)

                  Член 132, параграф 1, буква м) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че няма директен ефект, така че ако транспониращото тази разпоредба законодателство на държава членка освобождава от данък върху добавената стойност само ограничен брой доставки на тясно свързани със спорта или физическото възпитание услуги, нестопанските организации не могат пряко да се позоват на посочената разпоредба пред националните съдилища, за да се ползват от освобождаването на други тясно свързани със спорта или физическото възпитание услуги, които тези организации доставят на практикуващите такива дейности лица и които това законодателство не освобождава от облагане.

                  2)

                  Член 132, параграф 1, буква м) от Директивата за ДДС трябва да се тълкува в смисъл, че понятието „нестопанска организация“ по смисъла на тази разпоредба е самостоятелно понятие на правото на Съюза, което изисква при прекратяването на такава организация същата да не може да разпределя на своите членове получените от нея печалби, които надвишават направените от членовете парични вноски в капитала и пазарната стойност на непаричните им вноски.

         (1)  ОВ C 392, 29.10.2018 г.


title: Дело C-620/18: Решение на Съда (голям състав) от 8 декември 2020 г. — Унгария/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз (Жалба за отмяна — Директива (ЕС) 2018/957 — Свободно предоставяне на услуги — Командироване на работници — Ред и условия на работа — Възнаграждение — Продължителност на командироването — Определяне на правното основание — Членове 53 ДФЕС и 62 ДФЕС — Изменение на съществуваща директива — Член 9 ДФЕС — Злоупотреба с власт — Принцип на недопускане на дискриминация — Необходимост — Принцип на пропорционалност — Обхват на принципа на свободно предоставяне на услуги — Автомобилен транспорт — Член 58 ДФЕС — Регламент (ЕО) № 593/2008 — Приложно поле — Принципи на правна сигурност и на законодателна яснота)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/3

      Решение на Съда (голям състав) от 8 декември 2020 г. — Унгария/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-620/18) (1)

      (Жалба за отмяна - Директива (ЕС) 2018/957 - Свободно предоставяне на услуги - Командироване на работници - Ред и условия на работа - Възнаграждение - Продължителност на командироването - Определяне на правното основание - Членове 53 ДФЕС и 62 ДФЕС - Изменение на съществуваща директива - Член 9 ДФЕС - Злоупотреба с власт - Принцип на недопускане на дискриминация - Необходимост - Принцип на пропорционалност - Обхват на принципа на свободно предоставяне на услуги - Автомобилен транспорт - Член 58 ДФЕС - Регламент (ЕО) № 593/2008 - Приложно поле - Принципи на правна сигурност и на законодателна яснота)
      (2021/C 44/03)
      Език на производството: унгарски

         Страни

         Жалбоподател: Унгария (представители: M. Z. Fehér, G. Tornyai и M. M. Tátrai)

         Ответници: Европейски парламент (представители: M. Martínez Iglesias, L. Visaggio и A. Tamás), Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално A. Norberg, M. Bencze и E. Ambrosini, а впоследствие A. Norberg, E. Ambrosini, A. Sikora-Kalėda и Zs. Bodnár)

         Встъпили страни в подкрепа на Европейския парламент: Федерална република Германия (представители: J. Möller и S. Eisenberg), Френска република (представители: E. de Moustier, A.-L. Desjonquères, C. Mosser и R. Coesme), Кралство Нидерландия (представители: M. K. Bulterman, C. Schillemans и J. Langer), Кралство Швеция (представители: C. Meyer-Seitz, H. Shev и H. Eklinder), Европейска комисия (представители: L. Havas, M. Kellerbauer, B.-R. Killmann и A. Szmytkowska)

         Встъпили страни в подкрепа на Съвета на Европейския съюз: Федерална република Германия (представители: J. Möller и S. Eisenberg), Френска република (представители: E. de Moustier, A.-L. Desjonquères, C. Mosser и R. Coesme), Кралство Нидерландия (представители: M K. Bulterman, C. Schillemans и J. Langer), Кралство Швеция (представители: C. Meyer-Seitz, H. Shev и H. Eklinder), Европейска комисия (представители: L. Havas, M. Kellerbauer, B.-R. Killmann и A. Szmytkowska)

         Диспозитив

                  1.

                  Отхвърля жалбата.

                  2.

                  Осъжда Унгария да понесе освен направените от нея съдебни разноски и тези на Европейския парламент и на Съвета на Европейския съюз.

                  3.

                  Федерална република Германия, Френската република, Кралство Нидерландия, Кралство Швеция и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 427, 26.11.2018 г.


title: Дело C-626/18: Решение на Съда (голям състав) от 8 декември 2020 г. — Република Полша/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз (Жалба за отмяна — Директива (ЕС) 2018/957 — Свободно предоставяне на услуги — Командироване на работници — Ред и условия на работа — Възнаграждение — Продължителност на командироването — Определяне на правното основание — Членове 53 ДФЕС и 62 ДФЕС — Изменение на съществуваща директива — Член 9 ДФЕС — Принцип на недопускане на дискриминация — Необходимост — Принцип на пропорционалност — Регламент (ЕО) № 593/2008 — Приложно поле — Автомобилен транспорт — Член 58 ДФЕС)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/4

      Решение на Съда (голям състав) от 8 декември 2020 г. — Република Полша/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-626/18) (1)

      (Жалба за отмяна - Директива (ЕС) 2018/957 - Свободно предоставяне на услуги - Командироване на работници - Ред и условия на работа - Възнаграждение - Продължителност на командироването - Определяне на правното основание - Членове 53 ДФЕС и 62 ДФЕС - Изменение на съществуваща директива - Член 9 ДФЕС - Принцип на недопускане на дискриминация - Необходимост - Принцип на пропорционалност - Регламент (ЕО) № 593/2008 - Приложно поле - Автомобилен транспорт - Член 58 ДФЕС)
      (2021/C 44/04)
      Език на производството: полски

         Страни

         Жалбоподател: Република Полша (представители: B. Majczyna и D. Lutostańska)

         Ответници: Европейски парламент (представители: първоначално M. Martínez Iglesias, K. Wójcik, A. Pospíšilová Padowska и L. Visaggio, а впоследствие M. Martínez Iglesias, K. Wójcik, L. Visaggio и A. Tamás), Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално E. Ambrosini, K. Adamczyk Delamarre и A. Norberg, а впоследствие E. Ambrosini, A. Sikora-Kalėda, Z. Bodnar и A. Norberg)

         Встъпили страни в подкрепа на Европейския парламент: Федерална република Германия (представители: първоначално J. Möller и T. Henze, а впоследствие J. Möller), Френска република (представители: E. de Moustier, A.-L. Desjonquères и R. Coesme), Кралство Нидерландия (представители: M. K. Bulterman, C. Schillemans и J. Langer), Европейска комисия (представители: M. Kellerbauer, B.-R. Killmann и A. Szmytkowska)

         Встъпили страни в подкрепа на Съвета на Европейския съюз: Федерална република Германия (представители: първоначално J. Möller и T. Henze, а впоследствие J. Möller), Френска република (представители: E. de Moustier, A.-L. Desjonquères и R. Coesme), Кралство Нидерландия (представители: M K. Bulterman, C. Schillemans и J. Langer), Кралство Швеция (представители: първоначално C. Meyer-Seitz, A. Falk, H. Shev, J. Lundberg и H. Eklinder, а впоследствие C. Meyer-Seitz, H. Shev и H. Eklinder), Европейска комисия (представители: M. Kellerbauer, B.-R. Killmann и A. Szmytkowska)

         Диспозитив

                  1.

                  Отхвърля жалбата.

                  2.

                  Осъжда Република Полша да понесе, освен направените от нея съдебни разноски, и тези на Европейския парламент и на Съвета на Европейския съюз.

                  3.

                  Федерална република Германия, Френската република, Кралство Нидерландия, Кралство Швеция и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 4, 7.1.2019 г.


title: Дело C-132/19 P: Решение на Съда (втори състав) от 9 декември 2020 г. — Groupe Canal +/Европейска комисия, Френска република, Union des producteurs de cinéma (UPC), C More Entertainment AB, European Film Agency Directors — EFAD's, Bureau européen des unions de consommateurs (BEUC) (Обжалване — Конкуренция — Картели — Разпространение на телевизия — – Регламент (ЕС) № 1/2003 — Член 9 и член 16, параграф 1 — Решение, с което ангажименти стават задължителни — Абсолютна териториална защита — Злоупотреба с власт — Предварителна оценка — Липса на задължение на Европейската комисия да вземе предвид съображения, свързани с прилагането на член 101, параграф 3 ДФЕС — Споразумения, които имат за цел да разделят националните пазари — Липса на задължение на Комисията да анализира един по един съответните национални пазари — Пропорционалност — Засягане на договорните права на трети лица)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/5

      Решение на Съда (втори състав) от 9 декември 2020 г. — Groupe Canal +/Европейска комисия, Френска република, Union des producteurs de cinéma (UPC), C More Entertainment AB, European Film Agency Directors — EFAD's, Bureau européen des unions de consommateurs (BEUC)
      (Дело C-132/19 P) (1)

      (Обжалване - Конкуренция - Картели - Разпространение на телевизия - – Регламент (ЕС) № 1/2003 - Член 9 и член 16, параграф 1 - Решение, с което ангажименти стават задължителни - Абсолютна териториална защита - Злоупотреба с власт - Предварителна оценка - Липса на задължение на Европейската комисия да вземе предвид съображения, свързани с прилагането на член 101, параграф 3 ДФЕС - Споразумения, които имат за цел да разделят националните пазари - Липса на задължение на Комисията да анализира един по един съответните национални пазари - Пропорционалност - Засягане на договорните права на трети лица)
      (2021/C 44/05)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Groupe Canal + (представители: P. Wilhelm, P. Gassenbach и O. de Juvigny, avocats)

         Други страни в производството: Европейска комисия (представители: A. Dawes, C. Urraca Caviedes и L. Wildpanner), Френска република (представители: E. de Moustier и M. P. Dodeller), Union des producteurs de cinéma (UPC) (представител: E. Lauvaux, avocat), C More Entertainment AB, European Film Agency Directors — EFADs (представител: O. Sasserath, avocat), Bureau européen des unions de consommateurs (BEUC) (представител: A. Fratini, avvocatessa)

         Диспозитив

                  1.

                  Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз от 12 декември 2018 г., Groupe Canal +/Комисия (T-873/16, EU:T:2018:904).

                  2.

                  Отменя решение на Европейската комисия от 26 юли 2016 година относно производство за прилагане на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело AT.40023 — Трансграничен достъп до платена телевизия).

                  3.

                  Европейската комисия понася, наред с направените от нея съдебни разноски, и съдебните разноски, направени от Groupe Canal + SA, European Film Agency Directors — EFADs, Union des producteurs de cinéma (UPC) в рамките на настоящото производство по обжалване и в производството пред първата инстанция, както и тези, направени от C More Entertainment AB в производството пред първата инстанция.

                  4.

                  Френската република понася собствените си съдебни разноски.

                  5.

                  Bureau européen des unions de consommateurs (BEUC) понася собствените си съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 131, 8.4.2019 г.


title: Дело C-347/19: Решение на Съда (седми състав) от 10 декември 2020 г. — Европейска комисия/Кралство Испания (Неизпълнение на задължения от държава членка — Околна среда — Енергийна ефективност — Директива 2012/27/ЕС — Член 9, параграф 3 — Потребление на топлинна енергия, охлаждаща енергия и топла вода — Монтиране в сградите на индивидуални измервателни уреди за отчитане на потреблението)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/6

      Решение на Съда (седми състав) от 10 декември 2020 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
      (Дело C-347/19) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Околна среда - Енергийна ефективност - Директива 2012/27/ЕС - Член 9, параграф 3 - Потребление на топлинна енергия, охлаждаща енергия и топла вода - Монтиране в сградите на индивидуални измервателни уреди за отчитане на потреблението)
      (2021/C 44/07)
      Език на производството: испански

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: K. Talabér-Ritz, S. Pardo Quintillán и Й. Г. Маринова)

         Ответник: Кралство Испания (представител: L. Aguilera Ruiz)

         Диспозитив

                  1)

                  Тъй като не е приело в определения срок всички необходими национални разпоредби, за да се съобрази с член 9, параграф 3 от Директива 2012/27/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 година относно енергийната ефективност, за изменение на директиви 2009/125/ЕО и 2010/30/ЕС и за отмяна на директиви 2004/8/ЕО и 2006/32/ЕО — посветен на монтирането в сградите на индивидуални измервателни устройства за отчитане на потреблението на топлинна енергия, охлаждаща енергия и топла вода — Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по тази разпоредба.

                  2)

                  Осъжда Кралство Испания да понесе съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 238, 15.7.2019 г.


title: Дело C-584/19: Решение на Съда (голям състав) от 8 декември 2020 г. (преюдициално запитване от Landesgericht für Strafsachen Wien — Австрия) — Наказателно производство срещу A и др. (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Европейска заповед за разследване — Директива 2014/41/ЕС — Член 1, параграф 1 — Член 2, буква в), подточки i) и ii) — Понятия „съдебен орган“ и „издаващ орган“ — Европейска заповед за разследване, издадена от прокуратурата на държава членка — Независимост от изпълнителната власт)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/7

      Решение на Съда (голям състав) от 8 декември 2020 г. (преюдициално запитване от Landesgericht für Strafsachen Wien — Австрия) — Наказателно производство срещу A и др.
      (Дело C-584/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Европейска заповед за разследване - Директива 2014/41/ЕС - Член 1, параграф 1 - Член 2, буква в), подточки i) и ii) - Понятия „съдебен орган“ и „издаващ орган“ - Европейска заповед за разследване, издадена от прокуратурата на държава членка - Независимост от изпълнителната власт)
      (2021/C 44/08)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesgericht für Strafsachen Wien

         Страна в главното производство

      A и др.

         в присъствието на: Staatsanwaltschaft Wien

         Диспозитив

      Член 1, параграф 1 и член 2, буква в) от Директива 2014/41/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 3 април 2014 година относно Европейска заповед за разследване по наказателноправни въпроси трябва да се тълкуват в смисъл, че понятията „съдебен орган“ и „издаващ орган“ по смисъла на тези разпоредби обхващат прокурора на държава членка или, по-общо, прокуратурата на държава членка, независимо от законоустановеното отношение на подчинение, което евентуално съществува между прокурора или прокуратурата и изпълнителната власт на тази държава членка, и независимо от риска прокурорът или прокуратурата да получават пряко или косвено конкретни разпореждания или указания от тази власт при приемането на решение за издаване на европейска заповед за разследване.

         (1)  ОВ C 383, 11.11.2019 г.


title: Дело C-616/19: Решение на Съда (първи състав) от 10 декември 2020 г. (преюдициално запитване от High Court (Ирландия) — Ирландия) — M.S., M.W., G.S./Minister for Justice and Equality (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Политика в областта на убежището — Процедура за предоставяне или отнемане на статут на бежанец — Директива 2005/85/ЕО — Член 25, параграф 2 — Основание за недопустимост — Отхвърляне от държава членка на молба за международна закрила като недопустима, поради това че на кандидата преди това е предоставена субсидиарна закрила в друга държава членка — Регламент (ЕО) № 343/2003 — Регламент (ЕС) № 604/2013)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/7

      Решение на Съда (първи състав) от 10 декември 2020 г. (преюдициално запитване от High Court (Ирландия) — Ирландия) — M.S., M.W., G.S./Minister for Justice and Equality
      (Дело C-616/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Политика в областта на убежището - Процедура за предоставяне или отнемане на статут на бежанец - Директива 2005/85/ЕО - Член 25, параграф 2 - Основание за недопустимост - Отхвърляне от държава членка на молба за международна закрила като недопустима, поради това че на кандидата преди това е предоставена субсидиарна закрила в друга държава членка - Регламент (ЕО) № 343/2003 - Регламент (ЕС) № 604/2013)
      (2021/C 44/09)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      High Court (Ирландия)

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: M.S., M.W., G.S.

         Ответник: Minister for Justice and Equality

         Диспозитив

      Член 25, параграф 2 от Директива 2005/85/ЕО на Съвета от 1 декември 2005 година относно минимални норми относно процедурата за предоставяне или отнемане на статут на бежанец в държавите членки трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, по отношение на която се прилага Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство, но не прилага Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила, съгласно която молбата за международна закрила се счита за недопустима, когато кандидатът се ползва със статут на субсидиарна закрила, предоставен в друга държава членка.

         (1)  ОВ C 357, 21.10.2019 г.


title: Дело C-620/19: Решение на Съда (първи състав) от 10 декември 2020 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Land Nordrhein-Westfalen/D.-H. T., действащ в качеството на синдик на J & S Service UG (Преюдициално запитване — Лични данни — Регламент (ЕС) 2016/679 — Член 23 — Ограничаване на правата на субекта на данни — Важен финансов интерес — Изпълнение по гражданскоправни искове — Национална правна уредба, препращаща към разпоредбите на правото на Съюза — Данъчни данни, отнасящи се до юридическо лице — Липса на компетентност на Съда)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/8

      Решение на Съда (първи състав) от 10 декември 2020 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Land Nordrhein-Westfalen/D.-H. T., действащ в качеството на синдик на J & S Service UG
      (Дело C-620/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Лични данни - Регламент (ЕС) 2016/679 - Член 23 - Ограничаване на правата на субекта на данни - Важен финансов интерес - Изпълнение по гражданскоправни искове - Национална правна уредба, препращаща към разпоредбите на правото на Съюза - Данъчни данни, отнасящи се до юридическо лице - Липса на компетентност на Съда)
      (2021/C 44/10)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesverwaltungsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Land Nordrhein-Westfalen

         Ответник: D.-H. T., действащ в качеството на синдик на J & S Service UG

         в присъствието на: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

         Диспозитив

      Произнасянето по въпросите, поставени от Bundesverwaltungsgericht (Федерален административен съд, Германия) с акт от 4 юли 2019 г., не е от компетентността на Съда.

         (1)  ОВ C 383, 11.11.2019 г.


title: Съединени дела C-792/18 P и C-793/18 P: Определение на Съда (девети състав) от 12 ноември 2020 г. — Jean-François Jalkh/Европейски парламент (Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Институционално право — Протокол за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз — Членове 8 и 9 — Обхват — Решение за снемане на парламентарния имунитет — Условия)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/8

      Определение на Съда (девети състав) от 12 ноември 2020 г. — Jean-François Jalkh/Европейски парламент
      (Съединени дела C-792/18 P и C-793/18 P) (1)

      (Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Институционално право - Протокол за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз - Членове 8 и 9 - Обхват - Решение за снемане на парламентарния имунитет - Условия)
      (2021/C 44/11)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Jean-François Jalkh (представител: F. Wagner, avocat)

         Друга страна в производството: Европейски парламент (представители: S. Alonso de León и C. Burgos)

         Диспозитив

                  1.

                  Отхвърля жалбите като отчасти явно недопустими и отчасти явно неоснователни.

                  2.

                  Осъжда Jean-François Jalkh да запрати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 65, 18.2.2019 г.


title: Дело C-394/19: Определение на Съда (шести състав) от 12 октомври 2020 г. (преюдициално запитване от Tribunal du travail francophone de Bruxelles — Белгия) — PN, QO, RP, SQ, TR/Centre public d’action sociale d’Anderlecht (CPAS) (Преюдициално запитване — Член 53, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда — Гражданство на Съюза — Право на гражданите на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държава членка — Директива 2004/38/ЕО — Член 3 — Бенефициери — Неправилно транспониране — Отговорност на държава членка при нарушение на правото на Съюза — Предоставяне на социална помощ като обезщетение за претърпените вреди — Явна недопустимост)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/9

      Определение на Съда (шести състав) от 12 октомври 2020 г. (преюдициално запитване от Tribunal du travail francophone de Bruxelles — Белгия) — PN, QO, RP, SQ, TR/Centre public d’action sociale d’Anderlecht (CPAS)
      (Дело C-394/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 53, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда - Гражданство на Съюза - Право на гражданите на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държава членка - Директива 2004/38/ЕО - Член 3 - Бенефициери - Неправилно транспониране - Отговорност на държава членка при нарушение на правото на Съюза - Предоставяне на социална помощ като обезщетение за претърпените вреди - Явна недопустимост)
      (2021/C 44/12)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal du travail francophone de Bruxelles

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: PN, QO, RP, SQ, TR

         Ответник: Centre public d’action sociale d’Anderlecht (CPAS)

         Диспозитив

      Преюдициалното запитване, отправено от Tribunal du travail francophone de Bruxelles (Белгия) с акт от 14 май 2019 г., е явно недопустимо.

         (1)  ОВ C 246, 22.7.2019 г.


title: Дело C-621/19: Определение на Съда (осми състав) от 10 октомври 2020 г. (преюдициално запитване от Najvyšší súd Slovenskej republiky — Словакия) — Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky/Weindel Logistik Service SR spol. s r.o. (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 168, буква д) — Приспадане на платения данък по получени доставки — Използване на стоките само за целите на облагаемите сделки на данъчнозадълженото лице — Наличие на пряка връзка между внесените стои и извършените доставки)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/9

      Определение на Съда (осми състав) от 10 октомври 2020 г. (преюдициално запитване от Najvyšší súd Slovenskej republiky — Словакия) — Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky/Weindel Logistik Service SR spol. s r.o.
      (Дело C-621/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 168, буква д) - Приспадане на платения данък по получени доставки - Използване на стоките само за целите на облагаемите сделки на данъчнозадълженото лице - Наличие на пряка връзка между внесените стои и извършените доставки)
      (2021/C 44/13)
      Език на производството: словашки

         Запитваща юрисдикция

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

         Ответник: Weindel Logistik Service SR spol. s r.o.

         Диспозитив

      Член 168, буква д) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска предоставянето на право на приспадане на данъка върху добавената стойност (ДДС) на вносител, когато той не разполага със стоките като собственик и когато платените разходи за вноса са несъществуващи или не са включени в цената на конкретни извършени от него доставки, или в цената на стоките и услугите, доставяни от данъчнозадълженото лице в рамките на икономическата му дейност.

         (1)  ОВ C 363, 28.10.2019 г.


title: Дело C-716/19: Определение на Съда (седми състав) от 28 октомври 2020 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil n° 2 de Madrid — Испания) — ZA, AZ, BX, CV, DU, ET/Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA (Преюдициално запитване — Член 53, параграф 2 и член 94 от Процедурния правилник на Съда — Конкуренция — Окончателно решение на национален орган за защита на конкуренцията, с което се установява наличието на ограничаваща конкуренцията практика — Обхват на доказателствената стойност на разгледаните и установени факти — Липса на достатъчно точни сведения за фактическия и правния контекст на спора в главното производство, както и за причините, поради които е необходим отговор на преюдициалните въпроси — Явна недопустимост)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/10

      Определение на Съда (седми състав) от 28 октомври 2020 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid — Испания) — ZA, AZ, BX, CV, DU, ET/Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA
      (Дело C-716/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 53, параграф 2 и член 94 от Процедурния правилник на Съда - Конкуренция - Окончателно решение на национален орган за защита на конкуренцията, с което се установява наличието на ограничаваща конкуренцията практика - Обхват на доказателствената стойност на разгледаните и установени факти - Липса на достатъчно точни сведения за фактическия и правния контекст на спора в главното производство, както и за причините, поради които е необходим отговор на преюдициалните въпроси - Явна недопустимост)
      (2021/C 44/14)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: ZA, AZ, BX, CV, DU, ET

         Ответник: Repsol Comercial de Productos Petrolíferos SA

         Диспозитив

      Преюдициалното запитване, отправено от Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid (Търговски съд № 2 Мадрид, Испания) с акт от 29 юли 2019 г., е явно недопустимо.

         (1)  ОВ C 423, 16.12.2019 г.


title: Дело C-807/19: Определение на Съда (шести състав) от 26 ноември 2020 г. (преюдициално запитване от Софийски районен съд — България) — производства със заявители „Банка ДСК“ ЕАД, „Фронтекс интернешънъл“ ЕАД (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник — Защита на потребителите — Директива 93/13/ЕИО — Членове 3 и 6 — 8 — Директива 2008/48/ЕО — Член 22 — Неравноправни клаузи в потребителските договори — Служебна проверка от националния съд — Национално заповедно производство)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/11

      Определение на Съда (шести състав) от 26 ноември 2020 г. (преюдициално запитване от Софийски районен съд — България) — производства със заявители „Банка ДСК“ ЕАД, „Фронтекс интернешънъл“ ЕАД
      (Дело C-807/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник - Защита на потребителите - Директива 93/13/ЕИО - Членове 3 и 6 — 8 - Директива 2008/48/ЕО - Член 22 - Неравноправни клаузи в потребителските договори - Служебна проверка от националния съд - Национално заповедно производство)
      (2021/C 44/15)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Софийски районен съд

         Страни в главните производства

      „Банка ДСК“ ЕАД, „Фронтекс интернешънъл“ ЕАД

         Диспозитив

                  1)

                  Правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че е пречка за това националният съд, сезиран с искане за издаване на заповед за изпълнение, да пропуска проверката за евентуална неравноправност на клауза в договор, сключен между продавач или доставчик и потребител, поради практически затруднения като работната натовареност на този съд.

                  2)

                  Член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкуват в смисъл, че когато националният съд, сезиран с искане за издаване на заповед за изпълнение, предполага, че това искане се основава на съдържаща се в договора за потребителски кредит неравноправна клауза по смисъла на Директива 93/13, посочените разпоредби не са пречка той да може без възражение от страна на потребителя да изиска допълнителна информация от кредитора, за да провери евентуалната неравноправност на тази клауза.

                  3)

                  Член 3 и член 8 от Директива 93/13 във връзка с член 6 и член 7 от нея трябва да се тълкуват в смисъл, че в рамките на служебната проверка за евентуална неравноправност на клаузите в договор, сключен между продавач или доставчик и потребител, която националният съд извършва, за да установи дали е налице значителна неравнопоставеност между задълженията на страните съгласно договора, този съд може да взема предвид и националните разпоредби, гарантиращи по-висока защита на потребителите спрямо предвидената в тази директива.

         (1)  ОВ C 27, 27.1.2020 г.


title: Дело C-835/19: Определение на Съда (девети състав) от 26 ноември 2020 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Autostrada Torino Ivrea Valle D’Aosta — Ativa S.p.A./Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Autorità di regolazione dei trasporti (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Възлагане на договори за концесия — Директива 2014/23/ЕС — Член 2, параграф 1, първа алинея — Член 30 — Свобода на възлагащите органи да определят и организират процедурата за избор на концесионер — Национална правна уредба, която забранява прилагането на проектно финансиране за договори за концесия на автомагистрала)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/11

      Определение на Съда (девети състав) от 26 ноември 2020 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Autostrada Torino Ivrea Valle D’Aosta — Ativa S.p.A./Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Autorità di regolazione dei trasporti
      (Дело C-835/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Възлагане на договори за концесия - Директива 2014/23/ЕС - Член 2, параграф 1, първа алинея - Член 30 - Свобода на възлагащите органи да определят и организират процедурата за избор на концесионер - Национална правна уредба, която забранява прилагането на проектно финансиране за договори за концесия на автомагистрала)
      (2021/C 44/16)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Autostrada Torino Ivrea Valle D’Aosta — Ativa S.p.A.

         Ответници: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Autorità di regolazione dei trasporti

         в присъствието на: Autorità di bacino del Po, Regione Piemonte

         Диспозитив

      Член 2, параграф 1, първа алинея от Директива 2014/23/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за възлагане на договори за концесия във връзка с член 30 и съображения 5 и 68 от тази директива трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална разпоредба, която забранява на възлагащите органи да възлагат концесии за автомагистрали с изтекъл или изтичащ срок на действие по реда на процедурата за проектно финансиране, предвидена в член 183 от Decreto legislativo n. 50 — Codice dei contratti pubblici (Законодателен декрет № 50 за приемане на Кодекс за обществените поръчки) от 18 април 2016 г.

         (1)  ОВ C 161, 11.5.2020 г.


title: Дело C-84/20 P: Определение на Съда (девети състав) от 28 октомври 2020 г. — Archimandritis Sarantis Sarantos, Protopresvyteros Ioannis Fotopoulos, Protopresvyteros Antonios Bousdekis, Protopresvyteros Vasileios Kokolakis, Estia Paterikon Meleton, Christos Papasotiriou, Charalampos Andralis/ Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз (Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Гражданство на Съюза — Повишаване на сигурността на личните карти на гражданите на Съюза и на документите за пребиваване, издавани на гражданите на Съюза и на членовете на техните семейства, които упражняват правото си на свободно движение — Регламент (ЕС) 2019/1157 — Жалба за отмяна — Процесуална легитимация — Липса на лично засягане — Член 19 от Статута на Съда на Европейския съюз — Задължение за една от страните да бъде представлявана от адвокат — Жалбоподател, който е и адвокат, действащ от свое име и подписал сам жалбата, без да ползва услугите на адвокат трето лице, което да го представлява — Явно неоснователна жалба)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/12

      Определение на Съда (девети състав) от 28 октомври 2020 г. — Archimandritis Sarantis Sarantos, Protopresvyteros Ioannis Fotopoulos, Protopresvyteros Antonios Bousdekis, Protopresvyteros Vasileios Kokolakis, Estia Paterikon Meleton, Christos Papasotiriou, Charalampos Andralis/ Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-84/20 P) (1)

      (Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Гражданство на Съюза - Повишаване на сигурността на личните карти на гражданите на Съюза и на документите за пребиваване, издавани на гражданите на Съюза и на членовете на техните семейства, които упражняват правото си на свободно движение - Регламент (ЕС) 2019/1157 - Жалба за отмяна - Процесуална легитимация - Липса на лично засягане - Член 19 от Статута на Съда на Европейския съюз - Задължение за една от страните да бъде представлявана от адвокат - Жалбоподател, който е и адвокат, действащ от свое име и подписал сам жалбата, без да ползва услугите на адвокат трето лице, което да го представлява - Явно неоснователна жалба)
      (2021/C 44/17)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Жалбоподатели: Archimandritis Sarantis Sarantos, Protopresvyteros Ioannis Fotopoulos, Protopresvyteros Antonios Bousdekis, Protopresvyteros Vasileios Kokolakis, Estia Paterikon Meleton, Christos Papasotiriou, Charalampos Andralis (представител: C. Papasotiriou, dikigoros)

         Други страни в производството: Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като явно недопустима по отношение на Christos Papasotiriou.

                  2)

                  Отхвърля жалбата като явно неоснователна по отношение на Sarantis Sarantos, Ioannis Fotopoulos, Antonios Bousdekis и Vasileios Kokolakis, Estia Paterikon Meleton, както и Charalampos Andralis.

                  3)

                  Осъжда Sarantis Sarantos, Ioannis Fotopoulos, Antonios Bousdekis et Vasileios Kokolakis, Estia Paterikon Meleton, както и Christos Papasotiriou и Charalampos Andralis да заплатят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 161, 11.5.2020 г.


title: Дело C-85/20 P: Определение на Съда (шести състав) от 12 ноември 2020 г. — Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi Kft./Европейска комисия (Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Държавни помощи — Помощ, приведена в действие от Унгария в полза на предприятия, наели на работа работници с увреждания — Твърдени решения на Европейската комисия, с които мярката се обявява за съвместима с вътрешния пазар — Жалба за отмяна — Срок за обжалване — Начален момент — Узнаване за съществуването на обжалвания акт — Разумен срок за изискване на пълния му текст — Понятие за „обжалваем акт“ по смисъла на член 263 ДФЕС — Недопустимост на първоинстанционната жалба — Жалба, която е отчасти явно недопустима, отчасти явно неоснователна)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/13

      Определение на Съда (шести състав) от 12 ноември 2020 г. — Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi Kft./Европейска комисия
      (Дело C-85/20 P) (1)

      (Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Държавни помощи - Помощ, приведена в действие от Унгария в полза на предприятия, наели на работа работници с увреждания - Твърдени решения на Европейската комисия, с които мярката се обявява за съвместима с вътрешния пазар - Жалба за отмяна - Срок за обжалване - Начален момент - Узнаване за съществуването на обжалвания акт - Разумен срок за изискване на пълния му текст - Понятие за „обжалваем акт“ по смисъла на член 263 ДФЕС - Недопустимост на първоинстанционната жалба - Жалба, която е отчасти явно недопустима, отчасти явно неоснователна)
      (2021/C 44/18)
      Език на производството: унгарски

         Страни

         Жалбоподател: Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. (представител: L. Szabó, ügyvéd)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Диспозитив

                  1.

                  Отхвърля жалбата като отчасти явно недопустима и отчасти като явно неоснователна.

                  2.

                  Осъжда Lazarus Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. да заплати направените от него разноски.

         (1)  ОВ C 201, 15.6.2020 г.


title: Дело C-386/20 P: Жалба, подадена на 12 август 2020 г. от eSky Group IP sp. z o.o. срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 10 юни 2020 г. по дело T-646/19 — eSky Group IP/EUIPO — Gröpel (e)

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/13

      Жалба, подадена на 12 август 2020 г. от eSky Group IP sp. z o.o. срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 10 юни 2020 г. по дело T-646/19 — eSky Group IP/EUIPO — Gröpel (e)
      (Дело C-386/20 P)
      (2021/C 44/19)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: eSky Group IP sp. z o.o. (представител: P. Kurcman, radca prawny)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост, Gerhard Gröpel
      С определение от 21 октомври 2020 г. Съдът (състав по допускането на обжалване) не допуска обжалването и осъжда жалбоподателя да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-491/20: Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 24 септември 2020 г. — W.Ż./A. S., Sąd Najwyższy

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/14

      Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 24 септември 2020 г. — W.Ż./A. S., Sąd Najwyższy
      (Дело C-491/20)
      (2021/C 44/20)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Najwyższy

         Страни в главното производство

         Ищец: W.Ż.

         Ответници: A. S., Sąd Najwyższy

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 279 ДФЕС и член 160, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда във връзка с член 4, параграф 3 и член 19, параграф 1 ДЕС и във връзка с точка 1), първо и второ тире от [диспозитива на] определението на Съда на Европейския съюз от 8 април 2020 г. по дело C-791/19 R, Комисия/Република Полша, да се тълкуват в смисъл, че до разрешаването на спора, за който се отнася дело C-791/19 R, председателят на Izba Dyscyplinarna Sądu Najwyższego (Дисциплинарна колегия на Върховния съд) не може да иска преписката по дело за установяване на несъществуването на служебно правоотношение на съдия от Върховния съд да бъде прехвърлена, тъй като прилагането на член 3, точка 5, член 27 и член 73, параграф 1 от Ustawa z dnia 8 grudnia 2017 r. o Sądzie Najwyższym (Закон от 8 декември 2017 г. за Върховния съд, консолидиран текст: Dz.U., 2019 г., позиция 825, изм.) е спряно?

                  2)

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС във връзка с член 2 и член 4, параграф 3 ДЕС и правото на достъп до съд да се тълкува в смисъл, че националният съд, който разглежда дело за установяване на несъществуване на служебно правоотношение на съдия от национален съд поради допуснати съществени пороци в процедурата по назначаване, е длъжен да разпореди временни мерки и да забрани на ответника по такова дело да правораздава по всички други дела, попадащи в обхвата на правото на Съюза, като в противен случаи извършените от такъв съдия действия или постановените от него съдебни актове ще се окажат недействителни, и да разпореди на другите органи да преустановят разпределянето на дела на такъв ответник или включването му в съдебни състави?

                  3)

                  Трябва член 2 и член 4, параграф 2 във връзка с член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС и правото на достъп до съд да се тълкуват в смисъл, че:

                              а)

                              националният съд е длъжен да откаже прилагането на забрана за „оспорване на правомощията на съдилищата“ и за „установяване или преценка от съдилищата на законосъобразността на назначаване на съдия или произтичащото от такова назначаване оправомощаване за изпълнение на задачи в областта на правораздаването“ — като съдържащата се в член 29, параграфи 2 и 3 от Закона от 8 декември 2017 г. за Върховния съд — тъй като зачитането от Съюза на конституционната идентичност на държавите членки не дава право на националния законодател да въвежда правила, подкопаващи основните ценности и принципи на Съюза?

                              б)

                              конституционната идентичност на държавата членка не може да отнема правото на достъп до независим съд, създаден със закон, когато процедурата по назначаване, предхождаща връчването на акта за назначаване, е била засегната от пороците, описани в преюдициалните въпроси по дела C-487/19 и C-508/19, а предварителният съдебен контрол върху нея е бил изключен целенасочено и в явно противоречие с националната конституция?

                  4)

                  Трябва ли член 2 и член 4, параграф 2 във връзка с член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС, принципа на право на достъп до съд и член 267 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че съдържанието на понятието за конституционна идентичност на държава членка, що се отнася до правото на достъп до съд, може да бъде определено по начин, който е задължителен за съд, действащ като последна инстанция в държава членка, само в рамките на водения диалог със Съда на Европейския съюз от посочения съд или други национални съдилища (например конституционен съд) като се използва преюдициалното производство?

                  5)

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС и общият принцип на право на достъп до независим съд, създаден със закон, да се тълкуват в смисъл, че съдът, действащ като последна инстанция в държава членка, отхвърля искането за прехвърляне на преписката по дело, по което е отправил преюдициално запитване до Съда на Европейския съюз, ако искането е направено от лице, назначено на съдийска длъжност въз основа на национални разпоредби и при обстоятелства, водещи до сформиране на съд, който не отговаря на изискванията за независимост и който не е съд, създаден със закон, без да е необходимо предварително да се изчерпва производството, упоменато в преюдициалното запитване по дело C-508/19 или в решение на Съда на Европейския съюз от 19 ноември 2019 г., C-585/18, C-624/18 и C-625/18, A.K. и др.?


title: Дело C-492/20: Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 25 септември 2020 г. — W.Ż./K. Z., Skarb Państwa — Sąd Najwyższy

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/15

      Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 25 септември 2020 г. — W.Ż./K. Z., Skarb Państwa — Sąd Najwyższy
      (Дело C-492/20)
      (2021/C 44/21)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Najwyższy

         Страни в главното производство

         Ищец: W.Ż.

         Ответници: K. Z., Skarb Państwa — Sąd Najwyższy

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 279 ДФЕС и член 160, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда във връзка с член 4, параграф 3 и член 19, параграф 1 ДЕС и във връзка с точка 1), първо и второ тире от [диспозитива на] определението на Съда на Европейския съюз от 8 април 2020 г. по дело C-791/19 R, Комисия/Република Полша, да се тълкуват в смисъл, че до разрешаването на спора, за който се отнася дело C-791/19 R, прокурорът не може да иска преписката по дело за установяване на несъществуването на служебно правоотношение на съдия от Върховния съд да бъде прехвърлена на Izba Dyscyplinarna Sądu Najwyższego (Дисциплинарна колегия на Върховния съд), тъй като прилагането на член 3, точка 5, член 27 и член 73, параграф 1 от Ustawa z dnia 8 grudnia 2017 r. o Sądzie Najwyższym (Закон от 8 декември 2017 г. за Върховния съд, консолидиран текст: Dz.U., 2019 г., позиция 825, изм.) е спряно?

                  2)

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС във връзка с член 2 и член 4, параграф 3 ДЕС и правото на достъп до съд да се тълкува в смисъл, че националният съд, който разглежда дело за установяване на несъществуване на служебно правоотношение на съдия от национален съд поради допуснати съществени пороци в процедурата по назначаване, е длъжен да разпореди временни мерки и да забрани на ответника по такова дело да правораздава по всички други дела, попадащи в обхвата на правото на Съюза, като в противен случаи извършените от такъв съдия действия или постановените от него съдебни актове ще се окажат недействителни, и да разпореди на другите органи да преустановят разпределянето на дела на такъв ответник или включването му в съдебни състави?

                  3)

                  Трябва член 2 и член 4, параграф 2 във връзка с член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС и правото на достъп до съд да се тълкуват в смисъл, че:

                              а)

                              националният съд е длъжен да откаже прилагането на забрана за „оспорване на правомощията на съдилищата“ и за „установяване или преценка от съдилищата на законосъобразността на назначаване на съдия или произтичащото от такова назначаване оправомощаване за изпълнение на задачи в областта на правораздаването“ — като съдържащата се в член 29, параграфи 2 и 3 от Закона от 8 декември 2017 г. за Върховния съд — тъй като зачитането от Съюза на конституционната идентичност на държавите членки не дава право на националния законодател да въвежда правила, подкопаващи основните ценности и принципи на Съюза?

                              б)

                              конституционната идентичност на държавата членка не може да отнема правото на достъп до независим съд, създаден със закон, когато процедурата по назначаване, предхождаща връчването на акта за назначаване, е била засегната от пороците, описани в преюдициалните въпроси по дела C-487/19 и C-508/19, а предварителният съдебен контрол върху нея е бил изключен целенасочено и в явно противоречие с националната конституция?

                  4)

                  Трябва ли член 2 и член 4, параграф 2 във връзка с член 19 ДЕС, принципа на право на достъп до съд и член 267 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че съдържанието на понятието за конституционна идентичност на държава членка, що се отнася до правото на достъп до съд, може да бъде определено по начин, който е задължителен за съд, действащ като последна инстанция в държава членка, само в рамките на водения диалог със Съда на Европейския съюз от посочения съд или други национални съдилища (например конституционен съд), като се използва преюдициалното производство?

                  5)

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС и общият принцип на право на достъп до независим съд, създаден със закон, да се тълкуват в смисъл, че съдът, действащ като последна инстанция в държава членка, отхвърля искането за прехвърляне на преписката по дело, ако искането е направено от лице, назначено на съдийска длъжност въз основа на национални разпоредби и при обстоятелства, водещи до сформиране на съд, който не отговаря на изискванията за независимост и който не е съд, създаден със закон, без да е необходимо предварително да се изчерпва производството, упоменато в преюдициалното запитване по дело C-508/19 или в решение на Съда на Европейския съюз от 19 ноември 2019 г., C-585/18, C-624/18 и C-625/18, A.K. и др.?


title: Дело C-493/20: Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 28 септември 2020 г. — P. J./A. T., R. W., Sąd Najwyższy

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/16

      Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 28 септември 2020 г. — P. J./A. T., R. W., Sąd Najwyższy
      (Дело C-493/20)
      (2021/C 44/22)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Najwyższy

         Страни в главното производство

         Ищец: P. J.

         Ответници: A. T., R. W., Sąd Najwyższy

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Трябва ли член 279 ДФЕС и член 160, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда във връзка с член 4, параграф 3 и член 19, параграф 1 ДЕС и във връзка с точка 1), първо и второ тире от [диспозитива на] определението на Съда на Европейския съюз от 8 април 2020 г. по дело C-791/19 R, Комисия/Република Полша, да се тълкуват в смисъл, че до разрешаването на спора, за който се отнася дело C-791/19 R, председателят на Izba Dyscyplinarna Sądu Najwyższego (Дисциплинарна колегия на Върховния съд) не може да иска преписката по дело за установяване на несъществуването на служебно правоотношение на съдия от Върховния съд да бъде прехвърлена, тъй като прилагането на член 3, точка 5, член 27 и член 73, параграф 1 от Ustawa z dnia 8 grudnia 2017 r. o Sądzie Najwyższym (Закон от 8 декември 2017 г. за Върховния съд, консолидиран текст: Dz.U., 2019 г., позиция 825, изм.) е спряно?

                  2.

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС във връзка с член 2 и член 4, параграф 3 ДЕС и правото на достъп до съд да се тълкува в смисъл, че националният съд, който разглежда дело за установяване на несъществуване на служебно правоотношение на съдия от национален съд поради допуснати съществени пороци в процедурата по назначаване, е длъжен да разпореди временни мерки и да забрани на ответника по такова дело да правораздава по всички други дела, попадащи в обхвата на правото на Съюза, като в противен случаи извършените от такъв съдия действия или постановените от него съдебни актове ще се окажат недействителни, и да разпореди на другите органи да преустановят разпределянето на дела на такъв ответник или включването му в съдебни състави?

                  3.

                  Трябва член 2 и член 4, параграф 2 във връзка с член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС и правото на достъп до съд да се тълкуват в смисъл, че:

                              а)

                              националният съд е длъжен да откаже прилагането на забрана за „оспорване на правомощията на съдилищата“ и за „установяване или преценка от съдилищата на законосъобразността на назначаване на съдия или произтичащото от такова назначаване оправомощаване за изпълнение на задачи в областта на правораздаването“ — като съдържащата се в член 29, параграфи 2 и 3 от Закона от 8 декември 2017 г. за Върховния съд — тъй като зачитането от Съюза на конституционната идентичност на държавите членки не дава право на националния законодател да въвежда правила, подкопаващи основните ценности и принципи на Съюза?

                              б)

                              конституционната идентичност на държавата членка не може да отнема правото на достъп до независим съд, създаден със закон, когато процедурата по назначаване, предхождаща връчването на акта за назначаване, е била засегната от пороците, описани в преюдициалните въпроси по дела C-487/19 и C-508/19, а предварителният съдебен контрол върху нея е бил изключен целенасочено и в явно противоречие с националната конституция?

                  4.

                  Трябва ли член 2 и член 4, параграф 2 във връзка с член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС, принципа на право на достъп до съд и член 267 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че съдържанието на понятието за конституционна идентичност на държава членка, що се отнася до правото на достъп до съд, може да бъде определено по начин, който е задължителен за съд, действащ като последна инстанция в държава членка, само в рамките на водения диалог със Съда на Европейския съюз от посочения съд или други национални съдилища (например конституционен съд) като се използва преюдициалното производство?

                  5.

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС и общият принцип на право на достъп до независим съд, създаден със закон, да се тълкуват в смисъл, че съдът, действащ като последна инстанция в държава членка, отхвърля искането за прехвърляне на преписката по дело, ако искането е направено от лице, назначено на съдийска длъжност въз основа на национални разпоредби и при обстоятелства, водещи до сформиране на съд, който не отговаря на изискванията за независимост и който не е съд, създаден със закон, без да е необходимо предварително да се изчерпва производството, упоменато в преюдициалното запитване по дело C-508/19 или в решение на Съда на Европейския съюз от 19 ноември 2019 г., C-585/18, C-624/18 и C-625/18, A.K. и др.?


title: Дело C-494/20: Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 2 октомври 2020 г. — K. M./T. P., Skarb Państwa — Sąd Najwyższy

text:
               8.2.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/17

      Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 2 октомври 2020 г. — K. M./T. P., Skarb Państwa — Sąd Najwyższy
      (Дело C-494/20)
      (2021/C 44/23)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Najwyższy

         Страни в главното производство

         Ищец: K. M.

         Ответници: T. P., Skarb Państwa — Sąd Najwyższy

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Трябва ли член 279 ДФЕС и член 160, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда във връзка с член 4, параграф 3 и член 19, параграф 1 ДЕС и във връзка с точка 1), първо и второ тире от [диспозитива на] определението на Съда на Европейския съюз от 8 април 2020 г. по дело C-791/19 R, Комисия/Република Полша, да се тълкуват в смисъл, че до разрешаването на спора, за който се отнася дело C-791/19 R, председателят на Izba Dyscyplinarna Sądu Najwyższego (Дисциплинарна колегия на Върховния съд) не може да иска преписката по дело за установяване на несъществуването на служебно правоотношение на съдия от Върховния съд да бъде прехвърлена, тъй като прилагането на член 3, точка 5, член 27 и член 73, параграф 1 от Ustawa z dnia 8 grudnia 2017 r. o Sądzie Najwyższym (Закон от 8 декември 2017 г. за Върховния съд, консолидиран текст: Dz.U., 2019 г., позиция 825, изм.) е спряно?

                  2.

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС във връзка с член 2 и член 4, параграф 3 ДЕС и правото на достъп до съд да се тълкува в смисъл, че националният съд, който разглежда дело за установяване на несъществуване на служебно правоотношение на съдия от национален съд поради допуснати съществени пороци в процедурата по назначаване, е длъжен да разпореди временни мерки и да забрани на ответника по такова дело да правораздава по всички други дела, попадащи в обхвата на правото на Съюза, като в противен случаи извършените от такъв съдия действия или постановените от него съдебни актове ще се окажат недействителни, и да разпореди на другите органи да преустановят разпределянето на дела на такъв ответник или включването му в съдебни състави?

                  3.

                  Трябва член 2 и член 4, параграф 2 във връзка с член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС и правото на достъп до съд да се тълкуват в смисъл, че:

                              а)

                              националният съд е длъжен да откаже прилагането на забрана за „оспорване на правомощията на съдилищата“ и за „установяване или преценка от съдилищата на законосъобразността на назначаване на съдия или произтичащото от такова назначаване оправомощаване за изпълнение на задачи в областта на правораздаването“ — като съдържащата се в член 29, параграфи 2 и 3 от Закона от 8 декември 2017 г. за Върховния съд — тъй като зачитането от Съюза на конституционната идентичност на държавите членки не дава право на националния законодател да въвежда правила, подкопаващи основните ценности и принципи на Съюза?

                              б)

                              конституционната идентичност на държавата членка не може да отнема правото на достъп до независим съд, създаден със закон, когато процедурата по назначаване, предхождаща връчването на акта за назначаване, е била засегната от пороците, описани в преюдициалните въпроси по дела C-487/19 и C-508/19, а предварителният съдебен контрол върху нея е бил изключен целенасочено и в явно противоречие с националната конституция?

                  4.

                  Трябва ли член 2 и член 4, параграф 2 във връзка с член 19 ДЕС, принципа на право на достъп до съд и член 267 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че съдържанието на понятието за конституционна идентичност на държава членка, що се отнася до правото на достъп до съд, може да бъде определено по начин, който е задължителен за съд, действащ като последна инстанция в държава членка, само в рамките на водения диалог със Съда на Европейския съюз от посочения съд или други национални съдилища (например конституционен съд) като се използва преюдициалното производство?

                  5.

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС във връзка с член 267 ДФЕС и общият принцип на право на достъп до независим съд, създаден със закон, да се тълкуват в смисъл, че съдът, действащ като последна инстанция в държава членка, отхвърля искането за прехвърляне на преписката по дело, ако искането е направено от лице, назначено на съдийска длъжност въз основа на национални разпоредби и при обстоятелства, водещи до сформиране на съд, който не отговаря на изискванията за независимост и който не е съд, създаден със закон, без да е необходимо предварително да се изчерпва производството, упоменато в преюдициалното запитване по дело C-508/19 или в решение на Съда на Европейския съюз от 19 ноември 2019 г., C-585/18, C-624/18 и C-625/18, A.K. и др.?