title: Дело T-79/13: Решение на Общия съд от 7 октомври 2015 г. — Accorinti и др./ЕЦБ (Извъндоговорна отговорност — Икономическа и парична политика — ЕЦБ — Национални централни банки — Преструктуриране на гръцкия публичен дълг — Програма за покупка на ценни книжа — Споразумение за обмен на ценни книжа в полза само на централните банки на Евросистемата — Участие на частния сектор — Клаузи за колективно действие — Подобрение на обезпечения под формата на схема за обратно изкупуване за укрепване на качеството на ценните книжа като гаранции — Частни кредитори — Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти — Оправдани правни очаквания — Равно третиране — Отговорност за законосъобразен нормативен акт — Необичайна и специална вреда)

text:
               30.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 398/33

         Решение на Общия съд от 7 октомври 2015 г. — Accorinti и др./ЕЦБ
   (Дело T-79/13) (1)

   ((Извъндоговорна отговорност - Икономическа и парична политика - ЕЦБ - Национални централни банки - Преструктуриране на гръцкия публичен дълг - Програма за покупка на ценни книжа - Споразумение за обмен на ценни книжа в полза само на централните банки на Евросистемата - Участие на частния сектор - Клаузи за колективно действие - Подобрение на обезпечения под формата на схема за обратно изкупуване за укрепване на качеството на ценните книжа като гаранции - Частни кредитори - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти - Оправдани правни очаквания - Равно третиране - Отговорност за законосъобразен нормативен акт - Необичайна и специална вреда))
   (2015/C 398/42)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищци: Alessandro Accorinti (Никелино, Италия) и 214 други ищци, чиито имена са включени в приложението (представители: S. Sutti, R. Spelta и G. Sanna, адвокати)

      Ответник: Европейска централна банка (ЕЦБ) (представители: първоначално S. Bening и P. Papapaschalis, впоследствие P. Senkovic и M. Papapaschalis, и накрая P. Senkovic, подпомагани от E. Castellani, B. Kaiser и T. Lübbig, адвокати)

      Предмет

   Иск за обезщетение за вредите, претърпени от ищците вследствие по-конкретно на приемането от ЕЦБ на Решение 2012/153/ЕС от 5 март 2012 година относно допустимостта на търгуеми дългови инструменти, емитирани или изцяло гарантирани от Република Гърция в контекста на предложението на Република Гърция за обмен на дълг (OВ L 77, стр. 19), както и на други мерки на ЕЦБ, свързани с преструктурирането на гръцкия публичен дълг.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска.

               2)

               Осъжда г-н Alessandro Accorinti и останалите ищци, чиито имена са включени в приложението, да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 101, 6.4.2013 г.


title: Съединени дела F-23/12 и F-30/12: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 16 септември 2013 г. — Glantenay и др./Комисия (Публична служба — Конкурс на общо основание — Обявление за конкурс EPSO/AD/204/10 — Подбор по документи — Отстраняване на кандидатите без конкретно разглеждане на дипломите им и професионалния им опит)

text:
               8.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/31

      Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 16 септември 2013 г. — Glantenay и др./Комисия
      (Съединени дела F-23/12 и F-30/12) (1)

      (Публична служба - Конкурс на общо основание - Обявление за конкурс EPSO/AD/204/10 - Подбор по документи - Отстраняване на кандидатите без конкретно разглеждане на дипломите им и професионалния им опит)
      (2014/C 71/59)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Jérôme Glantenay и др. (Брюксел, Белгия) (представител: C. Mourato, адвокат)

         Жалбоподател: Marco Cecchetto (Ровиго, Италия) (представител: C. Mourato, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и G. Gattinara)

         Предмет

      Искане за отмяна на решението на конкурсната комисия на общия конкурс EPSO/AD/204/10 да не допусне жалбоподателите до следващия етап на конкурса

         Диспозитив

                  1.

                  Отменя решението на конкурсната комисия на общия конкурс EPSO/AD/204/10 да отхвърли кандидатурите на г-н Bonagurio, г-н Cecchetto, г-н Gecse, г-н Glantenay, г-н Gorgol, г-н Kalamees, г-н Skrobich, г-жа Venckunaite и г-жа Załęska за конкурса, без да ги разгледа на втория етап от подбора по документи, предвиден в обявлението за конкурса.

                  2.

                  Отхвърля жалбите по дела F-23/12 и F-30/12 в останалата им част.

                  3.

                  Осъжда Европейската комисия да понесе девет десети от направените от нея съдебни разноски и да заплати съдебните разноски на г-н Bonagurio, г-н Cecchetto, г-н Gecse, г-н Glantenay, г-н Gorgol, г-н Kalamees, г-н Skrobich, г-жа Venckunaite и г-жа Załęska.

                  4.

                  Осъжда г-жа Cruceru да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати една десета от съдебните разноски на Европейската комисия.

         (1)  ОВ C 138, 12.5.2012 г., стр. 35 и 36.


title: Дело T-292/15: Иск, предявен на 3 юни 2015 г. — Vakakis/Комисия

text:
               7.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 294/73

         Иск, предявен на 3 юни 2015 г. — Vakakis/Комисия
   (Дело T-292/15)
   (2015/C 294/88)
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Symvouloi gia Agrotiki Anaptixi AE (Атина, Гърция) (представители: B. O’Connor, Solicitor, S. Gubel и E. Bertolotto, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               да осъди Комисията на основание член 340 ДФЕС да плати обезщетение на ищеца за всички вреди, които му е причинила със своето неправомерно поведение в хода на разглежданата процедура за възлагане на обществена поръчка, включително и:

                           —

                           разходите и съдебните разноски, свързани с участие в цялата процедура за възлагане на обществена поръчка,

                           —

                           разходите, свързани с оспорването на законосъобразността на процедурата за възлагане на обществената поръчка,

                           —

                           пропуснатите ползи,

                           —

                           пропуснатите възможности.

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищецът излага три правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение от страна на Комисията на принципите на равно третиране, добра администрация и оправданите правни очаквания, записани в Регламент № 1605/2002 (наричан по-нататък „Финансовият регламент“) и в Практическо ръководство относно процедурите за обществени поръчки за външни дейности на ЕС (наричано по-нататък („PRAG“), като не е упражнила контрол върху процедурата по възлагане на обществена поръчка, като не е извършила бързо разследване във връзка с жалбата, подадена от Vakakis, и като не е предоставила пълна информация относно проверката по тази жалба.

               2.

               Второто правно основание е изведено от вредата, причинена на ищеца в резултат от лошото управление на Комисията и от нейното решение да възложи договора на Agriconsulting.

               3.

               Третото правно основание е изведено от вредата, която е причинена на ищеца от лошото управление на Комисията и от нарушението на основните принципи на равно третиране, добра администрация и оправдани правни очаквания, както и от нарушение на член 94 от Финансовия регламент и на точка 2.3.6. от PRAG.


title: Дело T-669/15: Определение на Общия съд от 12 октомври 2016 г. — Lysoform Dr. Hans Rosemann и др./ECHA (Жалба за отмяна — Вписване като доставчик на активно вещество в списъка по член 95 от Регламент (ЕС) № 528/2012 — Липса на пряко засягане — Недопустимост)

text:
               5.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 454/27

      Определение на Общия съд от 12 октомври 2016 г. — Lysoform Dr. Hans Rosemann и др./ECHA
      (Дело T-669/15) (1)

      ((Жалба за отмяна - Вписване като доставчик на активно вещество в списъка по член 95 от Регламент (ЕС) № 528/2012 - Липса на пряко засягане - Недопустимост))
      (2016/C 454/48)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH (Берлин, Германия), Ecolab Deutschland GmbH (Монхайм, Германия), Schülke & Mayr GmbH (Нордерщед, Германия) и Diversey Europe Operations BV (Амстердам, Нидерландия) (представители: K. Van Maldegem, M. Grunchard и P. Sellar, avocats)

         Ответник: Европейска агенция по химикали (ECHA) (представители: M. Heikkilä и C. Buchanan, подпомагани от P. Oliver)

         Предмет

      Молба по член 263 ДФЕС за отмяна на решението на ECHA от 16 юли 2015 година за включване на дружеството BASF SE, установено в Германия, в списъка по член 95, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 528/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 година относно предоставянето на пазара и употребата на биоциди (ОВ L 167, стр. 1) като доставчик на активно вещество.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                  Липсва основание за произнасяне по същество по молбите за встъпване на Oxea GmbH и на BASF SE.

                  3)

                  Осъжда Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH, Ecolab Deutschland GmbH, Schülke & Mayr GmbH и Diversey Europe Operations BV да понесат собствените си съдебни разноски, както и направените от Европейската агенция по химикали (ECHA), с изключение на тези, свързани с молбите за встъпване.

                  4)

                  Lysoform Dr. Hans Rosemann, Ecolab Deutschland, Schülke & Mayr, Diversey Europe Operations, ECHA, Oxea и BASF понасят всеки своите съдебни разноски, направени по молбите за встъпване.

         (1)  ОВ C 48, 8.2.2016 г.


title: Дело T-399/11: Жалба, подадена на 29 юли 2011 г. — Banco Santander и Santusa/Комисия

text:
               24.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/36

         Жалба, подадена на 29 юли 2011 г. — Banco Santander и Santusa/Комисия
   (Дело T-399/11)
   2011/C 282/71
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Banco Santander, SA (Сантандер, Испания), Santusa Holding, SL (Boadilla del Monte, Испания) (представители: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro и R. Calvo Salinero, abogados, M. Muñoz de Juan, abogada)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да приеме и уважи съдържащите се в жалбата доводи за отмяна и вследствие на това да отмени член 1, параграф 1 от Решението, с който член 12, параграф 5 от TRLIS се квалифицира като държавна помощ;

               —

               при условията на евентуалност, да отмени член 1, параграф 1, доколкото в него се посочва, че член 12, параграф 5 от TRLIS съдържа елементи на държавна помощ, когато се прилага за придобивания на мажоритарни дялови участия;

               —

               при условията на евентуалност, да отмени член 4, доколкото в него разпореждането за възстановяване се прилага спрямо операции, извършени преди публикуването на окончателното решение в Официален вестник на Европейския съюз (ОВ, 21.5.2011 г.);

               —

               при условията на евентуалност, да отмени член 1, параграф 1 и при условията на евентуалност член 4, доколкото се отнася до операции в Мексико, Съединените щати и Бразилия, и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по това производство.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е насочена срещу Решение на Комисията C(2010) 9566 от 12 януари 2011 година относно данъчната амортизация на финансовата репутация за придобиване на дялови участия в чуждестранни дружества.
   В подкрепа на своята жалба жалбоподателят изтъква три правни основания.

               1.

               Първо правно основание, отнасящо се до явна грешка при прилагане на правото, допусната при анализа на понятието за избирателност и при квалифицирането на въпросната мярка като държавна помощ.

                           —

                           Жалбоподателят счита, че Комисията не е доказала, че разглежданата данъчна мярка поставя в по-благоприятно положение „определени предприятия или производството на някои стоки“, както изисква член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз. Комисията се ограничава да приеме, че мярката е избирателна поради факта, че тя се прилага само за придобиването на дялови участия в чуждестранни дружества (в конкретния случай установени в трети страни, които не са членове на ЕС), а не в национални дружества. Жалбоподателят счита, че тази обосновка е погрешна и се движи в омагьосан кръг: обстоятелството, че прилагането на разглежданата мярка — както всяка друга данъчна разпоредба — се основава на изпълнението на определени обективни изисквания, не я прави избирателна мярка de iure или de facto. Испания е предоставила данни, които доказват, че става въпрос за обща мярка, която de iure и de facto е достъпна за всички предприятия, облагани с испанския корпоративен данък, независимо от техния размер, естество, сектор и произход.

                           —

                           На второ място, prima facie различното третиране по член 12, параграф 5 от TRLIS, вместо да представлява избирателно предимство, има за цел да постави в състояние на равно данъчно третиране всички операции по придобиване на акции, независимо дали национални или чуждестранни. В третите страни съществуват сериозни пречки за осъществяването на сливания, които на практика ги възпрепятстват; от друга страна, те са възможни в националните предели и за тази цел се признава амортизацията на финансовата репутация. Следователно член 12, параграф 5 от TRLIS единствено разпростира тази амортизация по отношение на придобиването на дялови участия в дружества от трети страни — операция, която представлява най-близкия и осъществим функционален еквивалент на националните сливания и поради това представлява част от смисъла и логиката на испанската система.

                           —

                           Комисията погрешно счита, че не съществуват пречки за операциите по сливане с предприятия от трети страни, и следователно погрешно определя референтната система, необходима за установяване на избирателността, като отхвърля доводите относно данъчна неутралност. Комисията греши по-специално в своя анализ на операциите, осъществени в Съединените щати, Бразилия и Мексико.

                           —

                           При условията на евентуалност, решението би трябвало да се отмени поне в частта, отнасяща се до придобиванията на мажоритарни дялови участия в предприятия от трети страни, които биха били сравними с национални операции по сливане и поради това оправдани от смисъла и логиката на испанската система.

               2.

               Второ правно основание, свързано с допускането на грешка при прилагане на правото при установяването на бенефициера на мярката.

                           —

                           При условията на евентуалност, дори ако се приеме, че член 12, параграф 5 от TRLIS съдържа елементи на държавни помощи, quod non, Комисията е трябвало да извърши изчерпателен икономически анализ, за да определи кои са били бенефициерите на потенциалната помощ. Жалбоподателят счита, че бенефициерите на помощта (под формата на прекомерно висока цена за придобиването на дяловите участия) са били продавачите на тези участия, а не — както твърди Комисията — испанските дружества, приложили посочената мярка.

               3.

               Трето правно основание, свързано с нарушението на общия принцип на оправданите правни очаквания по отношение определянето на приложното поле във времето на нареждането за възстановяване.

                           —

                           При условията на евентуалност и в случай, че член 12, параграф 5 от TRLIS бъде счетен за помощ, Комисията е нарушила практиката на съдебните органи на Съюза, като е ограничила прилагането във времето на принципа на оправданите правни очаквания до публикуването на решението за откриване на процедурата по разследване (21.12.2007 г.) и следователно е поискала възстановяването на операциите, осъществени след посочената дата (освен в случая на извършени в Индия и Китай операции по придобиване на мажоритарни дялови участия, за които оправданите правни очаквания се зачитат до 21.5.2011 г. — дата на публикуването на окончателното решение, — тъй като се приема, че в тези случаи действително са съществували изрични правни пречки за международните сливания).

                           —

                           Жалбоподателят твърди, че в съответствие с практиката на Комисията и със съдебната практика откриването на процедурата по разследване не предрешава естеството на мярката, поради което не може да служи за dies ad quem, но във всеки случай dies ad quem би трябвало да съвпада с датата на публикуването на окончателното решение в Официален вестник на Европейския съюз.

                           —

                           От друга страна, необосновани са материалноправните ограничения, които чрез решението се налагат на оправданите правни очаквания, признати за периода от датата на решението за откриване на процедурата до датата на окончателното решение, а именно ограничаване до извършените в Китай и Индия операции по придобиване на мажоритарни дялови участия. В съответствие със съдебната практика тези оправдани правни очаквания би трябвало да се разпрострат спрямо всички операции, извършени в която и да било трета страна.


title: Дело T-267/11: Решение на Общия съд от 19 септември 2012 г. — Video Research USA/СХВП (VR) (Марка на Общността — Фигуративна марка на Общността „VR“ — Липса на искане за подновяване на регистрацията на марката — Заличаване на марката с изтичането на срока на регистрацията — Молба за restitutio in integrum — Член 81 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               27.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 331/22

      Решение на Общия съд от 19 септември 2012 г. — Video Research USA/СХВП (VR)
      (Дело T-267/11) (1)

      (Марка на Общността - Фигуративна марка на Общността „VR“ - Липса на искане за подновяване на регистрацията на марката - Заличаване на марката с изтичането на срока на регистрацията - Молба за restitutio in integrum - Член 81 от Регламент (ЕО) № 207/2009)
      (2012/C 331/41)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Video Research USA, Inc. (Ню Йорк, Ню Йорк, Съединени щати) (представител: B. Brandreth, barrister)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Bullock)

         Предмет

      Жалба срещу решението от 8 март 2011 г. на втори апелативен състав на СХВП (преписка № R 1187/2010-2) по молба за restitutio in integrum

         Диспозитив

                  1.

                  Отхвърля жалбата.

                  2.

                  Осъжда Video Research USA, Inc. да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 211, 16.7.2011 г.


title: Дело T-450/10 P: Жалба, подадена на 24 септември 2010 г. от Luigi Marcuccio срещу решение, постановено на 9 юли 2010 г. от Съда на публичната служба по дело F-91/09, Marcuccio/Комисия

text:
               20.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 317/45

         Жалба, подадена на 24 септември 2010 г. от Luigi Marcuccio срещу решение, постановено на 9 юли 2010 г. от Съда на публичната служба по дело F-91/09, Marcuccio/Комисия
   (Дело T-450/10 P)
   ()
   2010/C 317/80
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avvocato)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               при всички положения, обжалваното определение да се отмени изцяло и без изключение,

               —

               да се обяви, че първоинстанционната жалба, която е в основата на обжалваното определение, е напълно допустима,

               —

               като главно искане: да се уважат изцяло и без изключение претенциите, съдържащи се в първоинстанционната жалба;

               —

               да се осъди ответника да възстанови на жалбоподателя всички съдебни разноски и хонорари, които последният е понесъл във връзка с всички фази на настоящото производство,

               —

               при условията на евентуалност делото да се върне на Съда на публичната служба за ново разглеждане по същество в друг състав.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е подадена срещу определение на Съда на публичната служба от 9 юли 2010 г. С това определение се отхвърля като частично явно недопустима и частично явно неоснователно жалба с основен предмет искане на обезщетение за претърпените от жалбоподателя вреди вследствие на отправената му покана да се подложи на някои медицински прегледи, необходими за преценка на евентуалната му инвалидност.
   Жалбоподателят претендира, че е налице пълна липса на мотиви за съдържащите се в обжалваното определение изявления по отношение на предполагаемата недопустимост на исканията за обезщетение.
   Освен това жалбоподателят изтъква и погрешно и нелогично тълкуване и прилагане на член 270 от ДФЕС, на член 90 от Правилника за длъжностните лица, на принципите на правна сигурност, на правото на съдебна защита, на йерархията на източниците на правото, на разделението на властите и на подчинението на съда на правния ред.


title: Дело C-416/16: Преюдициално запитване от Tribunal Judicial da Comarca de Faro (Португалия), постъпило на 27 юли 2016 г. — Luís Manuel Piscarreta Ricardo/Portimão Urbis, EM, SA — в ликвидация, и др.

text:
               17.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 383/4

         Преюдициално запитване от Tribunal Judicial da Comarca de Faro (Португалия), постъпило на 27 юли 2016 г. — Luís Manuel Piscarreta Ricardo/Portimão Urbis, EM, SA — в ликвидация, и др.
   (Дело C-416/16)
   (2016/C 383/05)
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Judicial da Comarca de Faro

      Страни в главното производство

      Ищец: Luís Manuel Piscarreta Ricardo

      Ответници: Portimão Urbis, EM, SA — в ликвидация, Município de Portimão, Emarp — Empresa Municipal de Águas e Resíduos de Portimão, EM, SA

      Преюдициални въпроси

               1)

               Прилага ли се член 1 от Директива 2001/23/ЕО (1) на Съвета от 12 март 2001 г., и по-специално [параграф 1,] буква б) от него, спрямо случай като разглеждания, при който с решение на изпълнителния орган на община се прекратява общинско предприятие (в което единствен акционер е общината), като развиваните от него дейности преминават отчасти към общината и отчасти към друго общинско предприятие (чийто предмет на дейност е изменен за тази цел и чийто едноличен собственик на капитала също е общината)? С други думи, може ли да се приеме, че при тези обстоятелства се е осъществило прехвърляне на стопанската дейност по смисъла на посочената директива?

               2)

               Трябва ли да се приеме, че работник или служител, който реално не полага труд (по-специално защото изпълнението на трудовия му договор е временно преустановено), попада в обхвата на понятието „работник или служител“ по смисъла на член 2, параграф 1, буква г) от Директива 2001/23/ЕО и следователно произтичащите от трудовия договор права и задължения са прехвърлени на приобретателя в съответствие с член 3, параграф 1 от посочената директива?

               3)

               Допустимо ли е и следва ли да се приеме за съответстващо на правото на Съюза налагането на ограничения при прехвърлянето на работници или служители, по-специално в зависимост от вида на трудовото правоотношение или от неговата продължителност, в рамките на прехвърлянето на стопанска дейност, и в частност, допустими ли са ограниченията, предвидени в член 62, параграфи 5, 6 и 11 от RJAEL (2)?

      (1)  Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности (ОВ L 82, 2001 г., стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 20).

      (2)  Правен режим на дейността на местните предприятия и на дяловото или акционерно участие на органите на местна власт.


title: Дело T-35/07: Решение на Първоинстанционния съд от 23 април 2008 г. — Leche Celta/СХВП — Celia (Celia) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността Celia — По-ранна словна национална марка CELTA — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94)

text:
               7.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/24

         Решение на Първоинстанционния съд от 23 април 2008 г. — Leche Celta/СХВП — Celia (Celia)
   (Дело T-35/07) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността Celia - По-ранна словна национална марка CELTA - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94)
   (2008/C 142/43)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Leche Celta, SL (Puentedeume, Испания) (представители: адв. J. Calderón Chavero, адв. T. Villate Consonni и адв. M. Tañez Manglano)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Celia SA (Craon, Франция) (представители: D. Masson и F. de Castelnau, avocats)
   Предмет
   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 5 декември 2006 г. (преписка R 294/2006-4) относно процедура по възражение между Leche Celta, SL и Celia SA.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Leche Celta, SL да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 82, 14.4.2007 г.


title: Дело T-86/11: Решение на Общия съд от 8 юни 2011 г. — Bamba/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, взети с оглед ситуацията в Кот д'Ивоар — Замразяване на средства — Задължение за мотивиране)

text:
               23.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 219/15

         Решение на Общия съд от 8 юни 2011 г. — Bamba/Съвет
   (Дело T-86/11) (1)

   (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, взети с оглед ситуацията в Кот д'Ивоар - Замразяване на средства - Задължение за мотивиране)
   2011/C 219/21
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Nadiany Bamba (представители: P. Haïk и J. Laffont, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: B. Driessen и A. Vitro)

      Страна встъпила в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: E. Cujo и M. Konstantinidis)

      Предмет

   Искане за отмяна — както на Решение 2011/18/ОВППС на Съвета от 14 януари 2011 година за изменение на Решение 2010/656/ОВППС на Съвета за подновяване на ограничителните мерки срещу Кот д’Ивоар (ОВ L 11, стр. 36), така и на Регламент (ЕC) № 25/2011 на Съвета от 14 януари 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) № 560/2005 на Съвета за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени към определени лица и стопански субекти, с оглед ситуацията в Кот д'Ивоар (ОВ L 11, стр. 1) — в частта, в която тези актове се отнасят до жалбоподателката.

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение 2011/18/ОВППС на Съвета от 14 януари 2011 година за изменение на Решение 2010/656/ОВППС на Съвета за подновяване на ограничителните мерки срещу Кот д’Ивоар и Регламент (ЕC) № 25/2011 на Съвета от 14 януари 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) № 560/2005 на Съвета за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени към определени лица и стопански субекти, с оглед ситуацията в Кот д’Ивоар в частта, в която тези актове се отнасят до г-жа Nadiany Bamba.

               2.

               Последиците от Решение 2011/18 за г-жа Bamba се запазват до момента, в който отмяната на Регламент № 25/2011 породи действие.

               3.

               Осъжда Съвета на Европейския съюз да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и съдебните разноски на г-жа Bamba.

               4.

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 95, 26.3.2011 г.


title: Дело C-134/13: Решение на Съда (пети състав) от 12 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Обединено кралство) — Raytek GmbH, Fluke Europe BV/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs (Преюдициално запитване — Обща митническа тарифа — Тарифно класиране — Комбинирана номенклатура — Инфрачервени термовизионни камери)

text:
               13.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/3

         Решение на Съда (пети състав) от 12 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Обединено кралство) — Raytek GmbH, Fluke Europe BV/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Дело C-134/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Обща митническа тарифа - Тарифно класиране - Комбинирана номенклатура - Инфрачервени термовизионни камери))
   (2015/C 118/03)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Raytek GmbH, Fluke Europe BV

      Ответник: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Диспозитив

   При разглеждането на преюдициалния въпрос не се установиха никакви обстоятелства, които могат да засегнат валидността на Регламент (ЕС) № 314/2011 на Комисията от 30 март 2011 година относно класирането на определени стоки в Комбинираната номенклатура.

      (1)  ОВ C 141, 18.5.2013 г.


title: Дело C-487/11: Преюдициално запитване, отправено от Administratīvā rajona tiesa (Република Латвия) на 22 септември 2011 г. — Laimonis Treimanis/Valsts ieņēmumu dienests

text:
               26.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/15

         Преюдициално запитване, отправено от Administratīvā rajona tiesa (Република Латвия) на 22 септември 2011 г. — Laimonis Treimanis/Valsts ieņēmumu dienests
   (Дело C-487/11)
   2011/C 347/23
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Administratīvā rajona tiesa

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Laimonis Treimanis

      Ответник: Valsts ieņēmumu dienests

      Преюдициален въпрос

   Забранява ли член 7, параграф 1 от Регламент № 918/83 (1) на собственика на частен автомобил, внесен в Европейския съюз от трета държава, да го предостави за безвъзмездно ползване на член от неговото семейство, който действително е преместил местожителството си от третата държава в Европейския съюз и с когото собственикът на автомобила е формирал едно домакинство в третата държава преди внасянето на автомобила в Европейския съюз, когато собственикът на автомобила пребивава основно в третата държава след внасянето на автомобила в Европейския съюз?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 918/83 на Съвета от 28 март 1983 година относно установяване на режима на Общността за митнически освобождавания (ОВ L 105, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 2, стр. 126).


title: Дело C-418/08: Определение на председателя на Съда от 27 март 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия

text:
               18.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 167/8

         Определение на председателя на Съда от 27 март 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия
   (Дело C-418/08) (1)

   2009/C 167/17

      Език на производството: английски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 301, 22.11.2008 г.


title: Дело T-732/16: Жалба, подадена на 20 октомври 2016 г. — Valencia Club de Fútbol/Комисия

text:
               5.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 454/31

      Жалба, подадена на 20 октомври 2016 г. — Valencia Club de Fútbol/Комисия
      (Дело T-732/16)
      (2016/C 454/54)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Valencia Club de Fútbol, SAD (Валенсия, Испания) (представители:: J. R. García-Gallardo Gil-Fournier и A. Guerrero Righetto, abogados)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  Да отмени Решение SA.36387 (2013/C) (ex 2013/CP) на Европейската комисия от 4 юли 2016 година относно държавна помощ, предоставена от Испания на Valencia Club de Fútbol, S.A.D. (и други футболни клубове), по-специално мерки 1 и 4, които засягат Valencia CF.

                  —

                  да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага осем основания.

                  1.

                  Първото основание е изведено от явна грешка в преценката на три от четирите критерия, необходими, за да се счита дадена гаранция за държавна помощ. В тази връзка той твърди, че Комисията погрешно е приела, че Valencia FC се намирала в затруднено финансово положение, вземайки предвид откъслечна информация и без да отчита специфичния за футболните клубове търговски модел, позовавайки се на счетоводната стойност на футболистите, а не на тяхната реална стойност на пазара, и без да анализира план за жизнеспособност, основаван винаги на реалистични ангажименти. На второ място, Комисията е сгрешила като е приела, че гаранцията покрива повече от 80 % от кредита и на трето място Комисията е сгрешила при преценката на общия лихвен процент на кредита във връзка с пазарната цена.

                  2.

                  Второто основание е изтъкнато при условията на евентуалност и се основава на съществуването на явни грешки, допуснати от Комисията при прилагане на теста за съвместимост що се отнася до четири от шестте критерия, посочени в Насоките на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение и по-конкретно: възстановяване на дългосрочна жизнеспособност, избягване на ненужно нарушаване на конкуренцията с компенсации, принципът помощ, ограничена до минимум, и принципът „Един път — последен път“.

                  3.

                  Третото основание е изведено от грешката, допусната от Комисията при преценката на високата стойност на предложената компенсация; по-конкретно залога върху акциите, както и допълнителните гаранции, отпуснати от Fundación Valencia на Instituto Valenciano de Finanzas.

                  4.

                  Четвъртото основание е изведено от грешка в оценяването на главницата и на лихвите на твърдяната подлежаща на възстановяване помощ, доколкото Комисията е сгрешила като е приела, че референтните лихви са останали едни и същи през цялата продължителност на мерките, както и погрешно е преценила продължителността на същите.

                  5.

                  Петото основание е изведено от нарушението на принципа на пропорционалност, доколкото сумите, които Комисията разпорежда да се възстановят, са непропорционални на тези, които са били вече изплатени.

                  6.

                  Шестото основание е изведено от грешка в преценката на Комисията, доколкото тя не е приела, че заемодателят е бенефициер, нито е взела предвид това, че клубът има нов собственик.

                  7.

                  Седмото основание е изведено от нарушението на принципа на недопускане на дискриминация, доколкото Комисията е преценила по един и същ начин различните положения на разследваните клубове, въпреки че при тях били налице напълно различни обстоятелства.

                  8.

                  Осмото основание е изведено от нарушението на принципа на мотивиране на актовете.


title: Дело T-650/11: Определение на Общия съд от 29 януари 2013 г. — Dimension Data Belgium/Парламент

text:
               23.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 86/29

         Определение на Общия съд от 29 януари 2013 г. — Dimension Data Belgium/Парламент
   (Дело T-650/11) (1)

   2013/C 86/49
   Език на производството: френски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 73, 10.3.2012 г.


title: Дело C-234/06 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 13 септември 2007 г. — Il Ponte Finanziaria SpA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) F.M.G. Textiles Srl, преди Marine Enterprise Projects — Società Unipersonale di Alberto Fiorenzi Srl (Обжалване — Марка на Общността — Регистрация на марката BAINBRIDGE — Възражение на притежателя на по-ранни национални марки с общия елемент Bridge — Отхвърляне на възражението — Семейство от марки — Доказателство за използване — Понятие за защитни марки )

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/14

         Решение на Съда (четвърти състав) от 13 септември 2007 г. — Il Ponte Finanziaria SpA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) F.M.G. Textiles Srl, преди Marine Enterprise Projects — Società Unipersonale di Alberto Fiorenzi Srl
   (Дело C-234/06 P) (1)

   (Обжалване - Марка на Общността - Регистрация на марката BAINBRIDGE - Възражение на притежателя на по-ранни национални марки с общия елемент „Bridge“ - Отхвърляне на възражението - Семейство от марки - Доказателство за използване - Понятие за „защитни марки“)
   (2007/C 269/27)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Il Ponte Finanziaria SpA (представители: P. Roncaglia, A. Torrigiani Malaspina и M. Boletto, адвокати)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представители: O. Montalto и M. Buffolo), F.M.G. Textiles Srl, преди Marine Enterprise Projects — Società Unipersonale di Alberto Fiorenzi Srl (представител: D. Marchi, avvocato)
   Предмет
   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (четвърти състав) от 23 февруари 2006 година по дело Il Ponte Finanziaria SpA/СХВП (T-194/03), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалбата за отмяна, предявена от притежателя на словните, фигуративни и триизмерните марки „Bridge“, „Old Bridge“, „The Bridge Basket“, „THE BRIDGE“, „The Bridge“, „FOOTBRIDGE“, „The Bridge Wayfarer“ и „OVER THE BRIDGE“, за стоки, класирани в клас 18 и в клас 25 срещу Решение R 1015/2001-4 на Четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) от 17 март 2003 година, с което се отхвърля жалбата, подадена срещу решението на отдела по споровете, отхвърлящо възражението, предявено срещу заявлението за регистрация на фигуративната марка „Bainbridge“ за продукти от клас 18 и клас 25.
   Диспозитив

               1)

               Жалбата се отхвърля.

               2)

               Il Ponte Finanziaria SpA се осъжда да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 178, 29.7.2006 г.


title: Дело T-445/12: Решение на Общия съд от 26 септември 2014 г. — Koscher + Würtz/СХВП — Kirchner & Wilhelm (KW SURGICAL INSTRUMENTS) („Марка на Общността — Производство по възражение — Международна регистрация, посочваща Европейската общност — Фигуративна марка „KW SURGICAL INSTRUMENTS“ — По-ранна национална словна марка „Ka We“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Производство по обжалване — Обхват на проверката, която трябва да извърши апелативният състав — Доказване на реалното използване на по-ранната марка — Жалба, подадена пред отдела по споровете — Отказ на регистрация на заявената марка без предварително разглеждане на условието за реално използване на по-ранната марка — Грешка при прилагане на правото — Правомощие за изменение“)

text:
               10.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 395/39

      Решение на Общия съд от 26 септември 2014 г. — Koscher + Würtz/СХВП — Kirchner & Wilhelm (KW SURGICAL INSTRUMENTS)
      (Дело T-445/12) (1)

      ((„Марка на Общността - Производство по възражение - Международна регистрация, посочваща Европейската общност - Фигуративна марка „KW SURGICAL INSTRUMENTS“ - По-ранна национална словна марка „Ka We“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Производство по обжалване - Обхват на проверката, която трябва да извърши апелативният състав - Доказване на реалното използване на по-ранната марка - Жалба, подадена пред отдела по споровете - Отказ на регистрация на заявената марка без предварително разглеждане на условието за реално използване на по-ранната марка - Грешка при прилагане на правото - Правомощие за изменение“))
      (2014/C 395/47)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Koscher + Würtz GmbH (Spaichingen, Германия) (представители: P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, A. Verhauwen, J. Künzel, D. Jestaedt, M. Bergermann, J. Vogtmeier и A. Kramer, avocats)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Schifko)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Kirchner & Wilhelm GmbH + Co. (Asperg, Германия) (представител: J. Dönch, avocat)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 6 август 2012 г. (дело R 1675/2011-4) относно производство по възражение между Kirchner & Wilhelm GmbH + Co. и Koscher + Würtz GmbH.

         Диспозитив:

                  1)

                  Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 6 август 2012 г. (дело R 1675/2011-4) относно производство по възражение между Kirchner & Wilhelm GmbH + Co. и Koscher + Würtz GmbH.

                  2)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                  СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и половината от съдебните разноски, направени от Koscher + Würtz пред апелативния състав и пред Общия съд.

                  4)

                  Koscher + Würtz понася половината от направените от него съдебни разноски пред апелативния състав и пред Общия съд.

         (1)  ОВ C 379, 8.12.2012 г.


title: Дело F-40/08: Жалба, подадена на 18 март 2008 г. — Garvalhal Garcia/Съвет

text:
               19.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/33

         Жалба, подадена на 18 март 2008 г. — Garvalhal Garcia/Съвет
   (Дело F-40/08)
   (2008/C 183/65)
   Език на производството: португалски
   Страни

      Жалбоподател: Daniela Paula Garvalhal Garcia (Sines, Португалия) (представител: F. Antas da Cunha, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз
   Предмет и описание на спора
   Отмяна на решението на Съвета, с което се отказва предоставянето на надбавка за образование за дъщерята на жалбоподателя.
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени окончателното решение на Дирекция „Персонал“ на Съвета на Европейските общности от 16 ноември 2007 г. и да се постанови, че то трябва да бъде заменено от друго решение за предоставяне на надбавка за образование за дъщерята на жалбоподателя за учебната 2006/2007 година.


title: Дело C-222/08: Решение на Съда (четвърти състав) от 6 октомври 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2002/22/ЕО (Директива за универсалната услуга) — Електронни съобщения — Мрежи и услуги — Член 12 — Остойностяване на задълженията за предоставяне на универсална услуга — Социален елемент на универсалната услуга — Член 13 — Финансиране на задълженията за предоставяне на универсална услуга — Установяване на несправедливо затруднение)

text:
               4.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/2

         Решение на Съда (четвърти състав) от 6 октомври 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
   (Дело C-222/08) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2002/22/ЕО (Директива за универсалната услуга) - Електронни съобщения - Мрежи и услуги - Член 12 - Остойностяване на задълженията за предоставяне на универсална услуга - Социален елемент на универсалната услуга - Член 13 - Финансиране на задълженията за предоставяне на универсална услуга - Установяване на несправедливо затруднение)
   2010/C 328/02
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: H. van Vliet и A. Nijenhuis)

      Ответник: Кралство Белгия (представители: T. Materne и M. Jacobs, както и S. Depré, avocat)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Неправилно транспониране на член 12, параграф 1 и член 13, параграф 1 от Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга) (ОВ L 108, стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 213) и на част А от приложение IV към същата директива — Социален елемент на универсалната услуга — Определяне на предприятията — Предоставяне на особени тарифни условия — Липса на прозрачност

      Диспозитив

               1.

               Като,

                           —

                           от една страна, не е предвидило при изчисляването на нетните разходи за предоставянето на социалния елемент от универсалната услуга да се отчитат търговските предимства, включително нематериалните ползи за операторите, които осигуряват тази услуга, и

                           —

                           от друга страна, е установило общо и въз основа на изчислението на нетните разходи на доставчика на универсалната услуга, който по-рано е бил единственият доставчик на тази услуга, че всички предприятия, които вече са длъжни да предоставят посочената услуга, действително търпят несправедливо затруднение поради предоставянето ѝ, без да е извършило конкретна преценка както на нетните разходи на всеки оператор за предоставянето на универсалната услуга, така и на всички характеристики на този оператор като равнището на оборудването му и икономическото и финансовото му положение,

                     Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по член 12, параграф 1 и съответно по член 13, параграф 1 от Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга).

               2.

               Отхвърля иска в останалата му част.

               3.

               Осъжда Кралство Белгия да понесе две трети от съдебните разноски. Осъжда Европейската комисия да понесе останалата една трета.

      (1)  ОВ C 209, 15.8.2008 г.


title: Дело C-304/07: Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 2 юли 2007 г. — Directmedia Publishing GmbH/1. Albert-Ludwigs-Universität Freiburg, 2. Prof. Dr. Ulrich Knoop

text:
               8.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/21

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 2 юли 2007 г. — Directmedia Publishing GmbH/1. Albert-Ludwigs-Universität Freiburg, 2. Prof. Dr. Ulrich Knoop
   (Дело C-304/07)
   (2007/C 211/40)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Bundesgerichtshof
   Страни в главното производство

      Ищец: Directmedia Publishing GmbH

      Ответник: 1. Albert-Ludwigs-Universität Freiburg, 2. Prof. Dr. Ulrich Knoop
   Преюдициални въпроси
   Може ли дейността по пренасяне на данни от дадена защитена база данни, (по смисъла на член 7, параграф 1 от Директива 96/9/EО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 1996 г. за правна закрила на базите данни (1)) в друга база данни, да съставлява извличане на данни по смисъла на член 7, 2 параграф, буква a) от посочената директива, когато това пренасяне се извършва на основата на консултиране на базата данни при индивидуална преценка за всяка от данните, или предполага ли извличането на данни по смисъла на посочената разпоредба копиране (в материален смисъл) на съвкупността от данни?

      (1)  ОВ L 77, стp. 20.


title: Дело C-167/10: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 2 април 2010 г. — Andrea Palomba/Ministero dell’Interno

text:
               19.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/30

      Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 2 април 2010 г. — Andrea Palomba/Ministero dell’Interno
      (Дело C-167/10)
      (2010/C 161/41)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Andrea Palomba

         Ответник: Ministero dell’Interno

         Преюдициален въпрос

      Съвместимо ли е националното законодателство (въведено с Декрет Bersani, Декрет-закон № 223 от 4 юли 2006 г., преобразуван в Закон № 248 от 4 август 2006 г.) с членове 43 и 49 от Договора за ЕО, когато в националната система, която то урежда, между другото:

                  а)

                  съществува обща тенденция за защита на притежателите на концесии, предоставени към по-ранен момент въз основа на процедура, при която неправомерно са изключени част от операторите,

                  б)

                  са налице разпоредби, които на практика гарантират запазването на придобитите търговски позиции (като например забраната новите концесионери да изграждат своите пунктове на разстояние под определеното от вече съществуващите пунктове),

                  в)

                  се предвижда прекратяване на концесията, ако концесионерът пряко или косвено извършва трансгранични игрални дейности, които могат да се приравнят на дейностите, обект на концесията?


title: Дело T-670/16: Иск, предявен на/Жалба, подадена на 16 септември 2016 г. — Digital Rights Ireland/Комисия

text:
               7.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 410/26

         Иск, предявен на/Жалба, подадена на 16 септември 2016 г. — Digital Rights Ireland/Комисия
   (Дело T-670/16)
   (2016/C 410/37)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Digital Rights Ireland Ltd (Бенетсбридж, Ирландия) (представител: E. McGarr, Solicitor)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви жалбата за допустима,

               —

               да обяви, че Решение за изпълнение (ЕС) 2016/1250 на Комисията от 12 юли 2016 година съгласно Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно адекватността на защитата, осигурявана от Щита за личните данни в отношенията между ЕС и САЩ (EU-U.S. Privacy Shield) представлява явна грешка в преценката от страна на Комисията доколкото същата установява подходящо ниво на защита на личните данни в САЩ, съответстващо на 95/46/EC (1);

               —

               да обяви обжалваното решение за нищожно и да разпореди отмяната на обжалваното решение относно адекватността на Щита за личните данни в отношенията между ЕС и САЩ,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага десет основания.

               1.

               Първото основание е твърдението, че обжалваното решение не е съобразено с член 25, параграф 6 от Директива 95/46 във връзка с членове 7, 8 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

               2.

               Второто основание е твърдението, че обжалваното решение не е съобразено с член 25, параграф 6 от Директива 95/46 във връзка с членове 7, 8 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и с решението на Съда на Европейския съюз по дело C—362/14, Schrems.

               3.

               Третото основание е твърдението, че „принципът на неприкосновеност на личния живот“ и/или официалните „писмени изявления и ангажименти“ (САЩ), съдържащи се в приложения I, III—VII към обжалваното решение не представляват „международни споразумения“ по смисъла на член 25, параграф 6 от Директива 95/46.

               4.

               Четвъртото основание е твърдението, че разпоредбите на Foreign Intelligence Surveillance Act of 1978 Amendments Act of 2008 (наричан по-нататък „FISA Amendments Act of 2008“) представляват законодателство, което допуска достъп на публичните органи на общо основание до съдържанието на електронните комуникации и следователно противоречи на член 7 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

               5.

               Петото основание е твърдението, че разпоредбите на FISA Amendments Act of 2008 представляват законодателство, което допуска таен достъп на публичните органи на общо основание до съдържанието на електронните комуникации и следователно противоречи на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

               6.

               Шестото основание е твърдението, че като не е транспонирало изцяло разпоредбите на Директива 95/46 (по-специално член 28, параграф 3), обжалваното решение изглежда не гарантира надлежно, че правата на гражданина на Европейския съюз съгласно правото на Съюза са напълно защитени при предаването на техните данни на Съединените американски щати.

               7.

               Седмото основание е несъответствие на обжалваното решение с членове 7 и 8 и член 51, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

               8.

               Осмото основание е твърдението, че доколкото обжалваното решение допуска неконтролируем достъп на чуждестранни репресивни органи до електронните комуникации или, евентуално, не гарантира или не е гарантирало защита от такъв достъп, то е незаконосъобразно, тъй като нарушава правото на личен живот, на защита на данните, свободата на изразяване и свободата на събранията и сдруженията, установени от Хартата на основните права на Европейския съюз и основните принципи на правото на Съюза.

               9.

               Деветото основание е твърдението, че доколкото обжалваното решение допуска неконтролируем достъп на чуждестранни репресивни органи до електронните комуникации или, евентуално, не гарантира или не е гарантирало защита от такъв достъп и не предоставя подходящи средства за защита на гражданите на Европейския съюз, до чиито лични данни е бил допуснат достъп по този начин, то лишава тези граждани от правото на ефективни правни средства за защита и правото на добра администрация, в противоречие с Хартата на основните права на Европейския съюз и с основните принципи на правото на Съюза.

               10.

               Десетото основание е твърдението, че като не е транспонирало изцяло разпоредбите на Директива 95/46 (по-специално членове 14 и 15), обжалваното решение изглежда не гарантира надлежно, че правата на гражданина на Европейския съюз съгласно правото на Съюза са напълно защитени при предаването на техните данни на Съединените американски щати.

      (1)  Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (ОВ L 281, 1995 г., стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 10).


title: Дело T-470/15: Определение на Общия съд от 14 септември 2016 г. — Cham/Съвет

text:
               7.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 410/34

         Определение на Общия съд от 14 септември 2016 г. — Cham/Съвет
   (Дело T-470/15) (1)

   (2016/C 410/56)
   Език на производството: френски
   Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 337, 12.10.2015 г.


title: Дело C-164/10: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 2 април 2010 г. — Emanuele Ferazzoli/Ministero dell’Interno

text:
               19.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/29

      Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 2 април 2010 г. — Emanuele Ferazzoli/Ministero dell’Interno
      (Дело C-164/10)
      (2010/C 161/38)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Emanuele Ferazzoli

         Ответник: Ministero dell’Interno

         Преюдициален въпрос

      Съвместимо ли е националното законодателство (въведено с Декрет Bersani, Декрет-закон № 223 от 4 юли 2006 г., преобразуван в Закон № 248 от 4 август 2006 г.) с членове 43 и 49 от Договора за ЕО, когато в националната система, която то урежда, между другото:

                  а)

                  съществува обща тенденция за защита на притежателите на концесии, предоставени към по-ранен момент въз основа на процедура, при която неправомерно са изключени част от операторите,

                  б)

                  са налице разпоредби, които на практика гарантират запазването на придобитите търговски позиции (като например забраната новите концесионери да изграждат своите пунктове на разстояние под определеното от вече съществуващите пунктове),

                  в)

                  се предвижда прекратяване на концесията, ако концесионерът пряко или косвено извършва трансгранични игрални дейности, които могат да се приравнят на дейностите, обект на концесията?


title: Дело C-318/08: Преюдициално запитване, отправено от Giudice di Pace di Ischia (Италия) на 15 юли 2008 г. — Filomena Califano/Wind SpA

text:
               13.9.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 236/10

         Преюдициално запитване, отправено от Giudice di Pace di Ischia (Италия) на 15 юли 2008 г. — Filomena Califano/Wind SpA
   (Дело C-318/08)
   (2008/C 236/16)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Giudice di Pace di Ischia
   Страни в главното производство

      Ищец: Filomena Califano

      Ответник: Wind SpA
   Преюдициален въпрос
   Дали общностните разпоредби, съдържащи се в член 6 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, в Директива 2002/22/ЕО (1), в Директива 1999/44/ЕО (2), в Препоръка 2001/310/ЕО (3) на Комисията и в Директива 1998/257/ЕО (4), имат непосредствено обвързващо действие и следва да се тълкуват в смисъл, че споровете „в областта на електронните съобщения между крайни потребители и оператори, които произтичат от неспазване на разпоредбите относно универсалната услуга и правата на крайните потребители, установени със законови разпоредби, с решения на регулаторния орган, с договорни условия и с хартата на услугите“ (спорове, предвидени от член 2 на Решение № 173/07/CONS на гаранта) не трябва да бъдат обект на предвидения задължителен опит за помирение, без който може да се стигне до невъзможност за предявяване на иск по съдебен ред, като тези разпоредби надделяват над нормите, произтичащи от член 3, параграф 1 на посоченото по-горе решение на органа-гарант на комуникациите.

      (1)  ОВ L 108, стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 213.

      (2)  ОВ L 171, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 5, стр. 89.

      (3)  ОВ L 109, стр. 56.

      (4)  ОВ L 115, стр. 31. (Препоръка на Комисията).


title: Дело C-450/14 P: Жалба, подадена на 26 септември 2914 г. от Koinonia tis Pliroforias Anoichti stis Eidikes Anagkes — Isotis срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 16 юли 2014 г. по дело T-59/11, Isotis/Комисия

text:
               10.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 395/29

      Жалба, подадена на 26 септември 2914 г. от Koinonia tis Pliroforias Anoichti stis Eidikes Anagkes — Isotis срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 16 юли 2014 г. по дело T-59/11, Isotis/Комисия
      (Дело C-450/14 P)
      (2014/C 395/34)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Жалбоподател: Koinonia tis Pliroforias Anoichtì stis Eidikes Anagkes — Isotis (представител: S. Skliris, адвокат)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да отмени в неговата цялост Решение на Общия съд на Европейския съюз от 16 юли 2014 г. по дело T-59/11, Koinonia tis Pliroforias Anoichti stis Eidikes Anagkes — Isotis срещу Европейската комисия,

                  —

                  да уважи жалбата в нейната цялост,

                  —

                  да отхвърли насрещния иск на Комисията в неговата цялост,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски в производството по обжалване.

         Основания и основни доводи

                  1.

                  Неправилно прилагане на член 1315 от белгийския граждански кодекс, уреждащ разпределянето на тежестта на доказване

                              —

                              Отхвърлянето на жалбата не предполага само по себе си основателност на насрещния иск. В насрещния иск тежестта на доказване пада върху Комисията.

                  2.

                  Недостатъчни мотиви относно основателността на насрещния иск

                              —

                              Липса на мотиви на твърдението за основателност на насрещния иск на Комисията,

                              —

                              Противоречиви мотиви, поради това че като единствено доказателство е взет предвид само одиторският доклад, който е оспорен и който е съставлявал подлежащият на доказване факт,

                  3.

                  Правна грешка, поради това че не са приложени международните одиторски стандарти

                              —

                              Неприлагане на международните одиторски стандарти в нарушение на националната счетоводна уредба и на задължението спорните договори да се тълкуват в съответствие с общата воля на страните (член 1156 от белгийския граждански кодекс) и с принципа на добросъвестност (член 1134, трета алинея от белгийския граждански кодекс).

                  4.

                  Неправилно тълкуване на принципа на равни процесуални възможности

                              —

                              Принципът на равни процесуални възможности на страните не се припокрива с принципа на състезателност на производството.

                  5.

                  Неправилно тълкуване и прилагане на принципа на добросъвестност и нарушение на правото на защита поради езика на производството

                              —

                              Правилното тълкуване на принципа на добросъвестност изисква договорната кауза да бъде тълкувана в съответствие с Хартата на основните права на Европейския съюз и с основния принцип на правото на Съюза на зачитане на правото на защита.

                  6.

                  Неправилно тълкуване на текста на спорните договори, неправилно прилагане на гръцкото право и неотчитане на повдигнатото основание по същество

                              —

                              Съгласно член II 19.1 от договорите FP6, член II.16 от договорите e-Ten и член II 20.1 от договорите CIP проверките е следвало да се отнасят само до записването на разходите и на приходите, свързани с изпълнението на спорните проекти, а не до други документи.

                              —

                              Нарушение на изведения от съдебната практика принцип на самостоятелност на финансовите години в гръцкото счетоводно и данъчно право,

                              —

                              Неотчитане и неизлагане на съображения от Общия съд относно, повдигнатото от жалбоподателя в точки 61 — 64 от жалбата основание по същество.

                  7.

                  Неправилно тълкуване на понятията от спорните договори, неотчитане на едно от основанията по същество и изопачаване на доказателства

                              —

                              Неправилно тълкуване и прилагане на клаузата „overall statement of accounts“ в нарушение на принципа за добросъвестност и на гръцкото право, както и на клаузата „приходи“ (receipts), въпреки изричните текстове в договорите,

                              —

                              Неотчитане и неизлагане на съображения от Общия съд относно повдигнатото от жалбоподателя основание по същество във връзка със записването на авансовото плащане на проекта Access e-Gov в неговите счетоводни книги преди края на проверката на място,

                              —

                              Изопачаване на приложения A3, A6, A9, A11, A14 и A17 от жалбата.

                  8.

                  Липса на мотиви, нарушение на приложимото към спорните договори законодателство и изопачаване на документ

                              —

                              Липса на мотиви (точки 127, 129) и противоречиви мотиви (точки 128, 129),

                              —

                              Незачитане на принципа на добросъвестност, на международните принципи на проверките и на гръцкото законодателство в счетоводната област (точка 127),

                              —

                              Изопачаване на приложение B101 от страна на Комисията.

                  9.

                  Отчитане на неповдигнато основание и неотчитане на повдигнато основание

                              —

                              Отчитане на основание, което жалбоподателят не е изтъкнал (точка 165) и неизлагане на съображения от Общия съд по повдигнато от него основание в обратен смисъл (точки 88, 89, 91 от жалбата).


title: Дело C-292/15: Преюдициално запитване от Vergabekammer Südbayern (Германия), постъпило на 16 юни 2015 г. — Hörmann Reisen GmbH/Stadt Augsburg, Landkreis Augsburg

text:
               7.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 294/33

         Преюдициално запитване от Vergabekammer Südbayern (Германия), постъпило на 16 юни 2015 г. — Hörmann Reisen GmbH/Stadt Augsburg, Landkreis Augsburg
   (Дело C-292/15)
   (2015/C 294/41)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Vergabekammer Südbayern

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Hörmann Reisen GmbH

      Ответник: Stadt Augsburg, Landkreis Augsburg

      Преюдициални въпроси

               1)

               По отношение на производството за възлагане на обществени поръчки по член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 (1) във връзка с Директива 2004/18/ЕО (2), съответно Директива 2014/24/ЕС (3) по правило само разпоредбите на тези директиви ли се прилагат, така че разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1370/2007, които предвиждат нещо различно от посочените директиви, не следва да бъдат прилагани по отношение на това производство?

               2)

               В това отношение допустимостта на подизпълнението в контекста на производството за възлагане на обществени поръчки по член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 във връзка с Директива 2004/18/ЕО, съответно Директива 2014/24/ЕС, единствено в съответствие с развитите в практиката на Съда във връзка с Директива 2004/18/ЕО правила и с разпоредбата на член 63, параграф 2 от Директива 2014/24/ЕС ли се определя, или пък в отклонение от тези разпоредби в подобно производство за възлагане възлагащият орган може съгласно член 4, параграф 7 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 да изисква от оферентите самостоятелно да извършат определена в проценти част от услугите (изчислена според километрите по разписание)?

               3)

               Ако спрямо производството за възлагане на обществени поръчки по член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 във връзка с Директива 2004/18/ЕО, съответно Директива 2014/24/ЕС, се прилага член 4, параграф 7 от Регламент (ЕО) № 1370/2007, има ли възлагащият орган свобода на преценка с оглед на съображение 19 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 при определянето на частта от услугите, които оферентите трябва самостоятелно да извършат, така че изискването на възлагащия орган към оферентите за самостоятелно изпълнение на възлизаща на 70 % част от услугите, изчислена според километрите по разписание, да може да се приеме за обосновано?

      (1)  Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 1191/69 и (ЕИО) № 1107/70 на Съвета (ОВ L 315, стр. 1).

      (2)  Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116).

      (3)  Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО текст от значение за ЕИП (ОВ L 94, стр. 65).


title: Дело T-67/11: Решение на Общия съд от 16 декември 2015 г. — Martinair Holland/Комисия („Конкуренция — Картели — Европейски пазар на въздушния превоз на товари — Споразумения и съгласувани практики по няколко елемента от цените на услугите за въздушен превоз на товари (въвеждане на допълнителни такси за гориво и на допълнителни такси за безопасност, отказ да се плаща комисиона върху допълнителните такси) — Член 101 ДФЕС, член 53 от Споразумението за EИП и член 8 от Споразумението между Европейската общност и Швейцария по въпроси на въздушния транспорт — Задължение за мотивиране“)

text:
               8.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 48/41

         Решение на Общия съд от 16 декември 2015 г. — Martinair Holland/Комисия
   (Дело T-67/11) (1)

   ((„Конкуренция - Картели - Европейски пазар на въздушния превоз на товари - Споразумения и съгласувани практики по няколко елемента от цените на услугите за въздушен превоз на товари (въвеждане на допълнителни такси за гориво и на допълнителни такси за безопасност, отказ да се плаща комисиона върху допълнителните такси) - Член 101 ДФЕС, член 53 от Споразумението за EИП и член 8 от Споразумението между Европейската общност и Швейцария по въпроси на въздушния транспорт - Задължение за мотивиране“))
   (2016/C 048/45)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Martinair Holland NV (Haarlemmermeer, Нидерландия) (представител: R. Wesseling, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално S. Noë, N. von Lingen и C. Giolito, впоследствие S. Noë, C. Giolito и A. Dawes, подпомагани от B. Doherty, barrister)

      Предмет

   Искане за отмяна на решение C(2010) 7694 окончателен на Комисията от 9 ноември 2010 г. във връзка с производство по член 101 ДФЕС, член 53 от Споразумението за ЕИП и член 8 от Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария по въпроси на въздушния транспорт (преписка COMP/39258 — въздушен превоз на товари), в частта, отнасяща се до жалбоподателя, или поне отмяна на член 5, буква б) от това решение, в който на същия е наложена глоба, или намаляване на глобата

      Диспозитив

               1)

               Отменя решение C(2010) 7694 окончателен на Комисията от 9 ноември 2010 г. във връзка с производство по член 101 ДФЕС, член 53 от Споразумението за ЕИП и член 8 от Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария по въпроси на въздушния транспорт (преписка COMP/39258 — въздушен превоз на товари), в частта отнасяща се до Martinair Holland NV.

               2)

               Осъжда Европейската комисия да понесе собствените си разноски и да заплати направените от Martinair Holland разноски.

      (1)  ОВ C 95, 26.3.2011 г.


title: Дело C-246/05: Решение на Съда (трети състав) от 14 юни 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Oberster Patent- und Markensenat — Австрия) — Armin Häupl/Lidl Stiftung & Co. KG. (Право относно марките — Член 10, параграф 1 от Директива 89/104/ЕИО — Липса на използване на марка със сериозно намерение — Понятие за датата, на която производството по регистрация е приключено )

text:
               4.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/4

         Решение на Съда (трети състав) от 14 юни 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Oberster Patent- und Markensenat — Австрия) — Armin Häupl/Lidl Stiftung & Co. KG.
   (Дело C-246/05) (1)

   (Право относно марките - Член 10, параграф 1 от Директива 89/104/ЕИО - Липса на използване на марка със сериозно намерение - Понятие за „датата, на която производството по регистрация е приключено“)
   (2007/C 183/06)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Oberster Patent- und Markensenat [Висшe отделение за патенти и марки]
   Страни в главното производство

      Ищец: Armin Häupl

      Ответник: Lidl Stiftung & Co. KG.
   Предмет
   Преюдициално запитване — Oberster Patent- und Markensenat [Висшe отделение за патенти и марки] — Тълкуването на член 10, параграф 1 и на член 12, параграф 1 от Първата директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките (ОВ 1989, L 40, стp. 1; Специално издание на български език 2007 г., Глава 17, том 1, стр. 92) — Липса на използване на марка със сериозно намерение — Външни на предприятието причини, възпрепятстващи го да открие супермаркети на територията на държава-членка, при положение че обичайната му стратегия се състои в предлагане на продуктите с тази марка за продажба само в собствените супермаркети — Понятие за „датата, на която производството по регистрация е приключено“
   Диспозитив

               1.

               „Датата, на която производството по регистрация е приключено“ по смисъла на член 10, параграф 1 от Първата директива 89/l04/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките, трябва да бъде определена във всяка държава-членка в зависимост от действащите в съответната държава процедурни правила в областта на регистрацията на марки.

               2.

               Член 12, параграф 1 от Директива 89/104 трябва да бъде тълкуван в смисъл, че съставляват „основателни причини за неизползване“ на дадена марка пречките, които имат пряка връзка с тази марка, като правят използването й невъможно или неразумно и които не зависят от волята на притежателя на посочената марка. Препращащата юрисдикция е компетентна да прецени фактическите обстоятелства по главното производство.

      (1)  ОВ C 193, 6.8.2006 г.


title: Дело T-91/05: Определение на Първоинстанционния съд от 5 февруари 2007 г. — Sinara Handel/Съвет и Комисия (Искания в хода на производството — Възражение за недопустимост — Иск за обезщетение — Пропуснати ползи — Искане за възстановяване на антидъмпингови мита — Липса на компетентност)

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/41

         Определение на Първоинстанционния съд от 5 февруари 2007 г. — Sinara Handel/Съвет и Комисия
   (Дело T-91/05) (1)

   (Искания в хода на производството - Възражение за недопустимост - Иск за обезщетение - Пропуснати ползи - Искане за възстановяване на антидъмпингови мита - Липса на компетентност)
   (2007/C 95/83)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Sinara Handel GmbH (Cologne, Германия) (представители: K. Adamantopoulos и E. Petritsi, адвокати)

      Ответници: Съвет на Европейския съюз (представител: J.-P. Hix, подпомаган от G. Berrisch, адвокат); и Комисия на Европейските общности (представители: N. Khan и T. Scharf)
   Предмет
   Иск за обезщетение на основание член 288 ЕО, целящ поправяне на вреди, за които се твърди, че са резултат от приемането на Регламент (ЕО) № 2320 на Съвета относно налагане на окончателни антидъмпингови мита върху вноса на някои безшевни тръби от желязо или от нелегирана стомана с произход от Унгария, Полша, Русия, Чешката република, Румъния и Словашката република, отменящ Регламент (ЕИО) № 1189/93 и прекратяващ процедурата по отношение на вноса от Република Хърватска (ОВ L 322, стр. 1)
   Диспозитив

               1)

               Искът се отхвърля като недопустим.

               2)

               Ответникът, Sinara Handel GmbH, се осъжда да заплати разноските.

      (1)  ОВ C 115, 14.5.2005 г.


title: Дело C-618/12: Преюдициално запитване, отправено от Cour administrative d'appel de Paris (Франция) на 10 декември 2012 г. — Société Reggiani SpA Illuminazione/Ministre de l'Économie et des Finances

text:
               6.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 101/9

         Преюдициално запитване, отправено от Cour administrative d'appel de Paris (Франция) на 10 декември 2012 г. — Société Reggiani SpA Illuminazione/Ministre de l'Économie et des Finances
   (Дело C-618/12)
   2013/C 101/19
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour administrative d'appel de Paris

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: дружество «Reggiani SpA Illuminazione»

      Ответник: Ministre de l'Économie et des Finances

      Преюдициален въпрос

   Член 2 от […] Директива [79/1072/ЕИО от 6 декември 1979 година] (1) засяга [ли] свободата на установяване като ограничава правото на възстановяване само до движимото имущество?

      (1)  Осма директива 79/1072/ЕИО на Съвета от 6 декември 1979 година за хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху търговския оборот — режим на възстановяване на данък добавена стойност на данъчно задължени лица, които не са установени на територията на страната на сделката (OB L 331, стр. 11; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 34).


title: Дело C-674/15 P: Жалба, подадена на 15 декември 2015 г. от The Tea Board срещу решението на Общия съд (осми състав), постановено на 2 октомври 2015 г. по дело T-625/13 — The Tea Board/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

text:
               21.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 106/13

         Жалба, подадена на 15 декември 2015 г. от The Tea Board срещу решението на Общия съд (осми състав), постановено на 2 октомври 2015 г. по дело T-625/13 — The Tea Board/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-674/15 P)
   (2016/C 106/16)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: The Tea Board (представители: M.C. Maier, A. Nordemann, Rechtsanwälte)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Delta Lingerie

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени обжалваното решение на Общия съд от 2 октомври 2015 г. по дело T-625/13 доколкото Общият съд отхвърля искането във връзка със следните услуги, за които се отнася заявената марка, попадащи в класове 35 и 38:

                           —

                              Бизнес консултации за създаване и експлоатация на пунктове за продажба на дребно, центрове за покупка за продажба на дребно и реклама; услуги — насърчаване на продажбите (за трети лица), реклама, управление на търговски сделки, търговска администрация, онлайн реклама чрез информационна мрежа, реклама чрез директна поща (диплянки, проспекти, безплатни вестници, мостри), абониране за вестници за сметка на трети лица; търговска информация или справки; организиране на мероприятия, изложби с търговски или рекламни цели, управление на рекламата, наем на рекламна площ, радиореклама и телевизионна реклама, рекламно спонсорство (клас 35);

                           —

                              Телекомуникации, предаване на съобщения и изображения чрез компютър, услуги за интерактивно телеразпространение, свързано с представяне на продукти, комуникация чрез компютърни терминали, предаване по световна информационна мрежа (предаване), отворена и затворена (клас 38).

               —

               ако е необходимо, да върне делото на Общия съд,

               —

               да осъди ответника да заплати направените от него съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

               1.

               Жалбата цели частична отмяна на решението на Общия съд по дело T-625/13 от 2 октомври 2015 г., доколкото Общият съд е отхвърлил жалбата във връзка с услугите, за които се отнася оспорената марка и попадащи в класове 35 и 38.

               2.

               Жалбата почива на две правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността (1) и нарушение на член 8, параграф 5 от Регламента относно марката на Общността.

               3.

               Жалбоподателят счита, че основната функция на колективната марка на Общността съгласно член 66, параграф 2 от Регламента относно марката на Общността, състояща се в указание за географския произход на стоките, за които се отнася, не е да служи като указание за търговския произход, а само да гарантира колективния произход на стоките или услугите, предлагани с тази марка, т.е. че стоките произхождат от едно и също предприятие, което се намира в географския регион, приет като колективна марка на Общността и което може да използва колективната марка на Общността.

               4.

               Следователно, според жалбоподателя трябва да се приеме, че в рамките на член 8, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността, географският произход трябва да бъде взет предвид като релевантен фактор — било при преценката на сходството на разглежданите стоки и/или услуги и/или при извършването на цялостната преценка за наличие на вероятност от объркване.

               5.

               Поради това, когато се сравняват стоки и/или услуги от по-ранна колективна марка на Общността съгласно член 66, параграф 2 от Регламента относно марката на Общността, състояща се в географско обозначение, с тези на индивидуална марка на Общността, според жалбоподателя решаващо не е дали въпросните стоки и услуги са сходни по отношение на тяхното естество, цел, крайни потребители и/или дистрибуторски канали. Трябва да се разгледа дали въпросните стоки и/или услуги могат да имат същия географски произход.

               6.

               Тълкуването на жалбоподателя на член 66, параграф 2 от Регламента относно марката на Общността произтича от:

                           1)

                           вътрешната логика на Регламент № 207/2009, в частност от факта, че:

                                       i.

                                       член 66, параграф 2 от Регламента относно марката на Общността съставлява изключение в Регламент № 207/2009, доколкото съгласно член 7, параграф 1, буква в) от Регламента относно марката на Общността марките, които се състоят изключително от знаци или обозначения могат да служат в търговията за обозначаване на географския произход на стоките или за предоставянето на услугите не следва да се регистрират;

                                       ii.

                                       съгласно член 67, параграф 2 от Регламента относно марката на Общността правилата, уреждащи колективната марка на Общността, състояща се в географско обозначение трябва да позволят на всяко лице, чиито стоки или услуги произхождат от съответния географски, да стане член на сдружението, което е притежател на марката и следователно, колективната марка на Общността, състояща се в географско обозначение никога не може да разграничи стоките на членовете на сдружението, което е притежател на марката, от тези на други предприятия.

                           2)

                           тълкуването на тази разпоредба в светлината на Регламент № 1151/2012 (2) и на Споразумението за ТРИПС, съгласно което географските указания следва да се ползват с висока степен на защита и съгласно което изображенията на стоки, които сочат или внушават, че въпросната стока произхожда от географски регион, различен от действителното място на произход, по заблуждаващ за потребителите начин относно географския произход на стоката, трябва да бъдат забранени.

               7

               Жалбоподателят счита, че качествата, установени от Общия съд във връзка с „DARJEELING“ са приложими и спрямо услугите, като бизнес консултациите и телекомуникационните услуги и могат да засилят притегателната сила на оспорената марка в това отношение. По-нататък, жалбоподателят посочва, че Общият съд не е посочил никакви убедителни основания в решението си защо качествата, свързани с марката „DARJEELING“ не биха могли да се приложат и спрямо услугите от класове 35 и 38, което само по себе си е грешка в правото.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (OB L 78, стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 година относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни (OB L 343, стр. 1).


title: Дело T-257/12: Жалба, подадена на 11 юни 2012 г. — Siegenia-Aubi и Noraa/Комисия

text:
               28.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 227/32

         Жалба, подадена на 11 юни 2012 г. — Siegenia-Aubi и Noraa/Комисия
   (Дело T-257/12)
   2012/C 227/54
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Siegenia-Aubi KG (Вилнсдорф, Германия) и Noraa GmbH (Вилнсдорф, Германия) (представители: T. Caspary и J. van Kann, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени Решение C(2012) 2069 окончателен на Европейската комисия от 28 март 2012 г. по дело COMP/39.452 — Обков за прозорци и прозоречни врати, в частта, в която се отнася до жалбоподателите,

               —

               при условията на евентуалност, на основание член 261 ДФЕС да намали съответно размера на глобата, наложена на жалбоподателите с обжалваното решение,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва осем правни основания.

               1.

               Първо, ответникът стигнал до констатациите си, като нарушил правилата за доказателствената тежест (член 2 от Регламент № 1/2003), изискванията за степента на доказване и задължението си за мотивиране. В частност ответникът не доказал в достатъчна степен, че твърденият сигнален ефект на германските цени на системите за двуосово отваряне се е проявил спрямо всички технологии и материали за обков на цялата територия на ЕИП, и следователно не е доказал всичко, което е било в негова тежест да докаже.

               2.

               Второ, ответникът неправилно приел, че твърдените споразумения са обхващали цялата територия на ЕИП, съответно не представил достатъчно доказателства за тази констатация.

               3.

               Трето, ответникът неправилно приел, че твърдяното нарушение е обхващало всички технологии и материали за обков, и не представил достатъчно доказателства за това.

               4.

               Четвърто, ответникът неправилно приел, че през 2002 г. са били постигнати споразумения за цените, и не представил достатъчно доказателства за това. В резултат били приложени неправилно и Насоките за глобите, като неоснователно било прието, че нарушението е продължило от 1999 г. до 2007 г. Освен това ответникът нарушил член 25 от Регламент № 1/2003, тъй като за събитията преди 2002 г. вече била изтекла давността.

               5.

               Пето, ответникът неправилно подвел жалбоподателите под отговорност за поведението на дружество, в което имат само миноритарно участие, и с това нарушил правилата за отговорността на дружествата майки за действията на техните дъщерни дружества, както и задължението си за мотивиране.

               6.

               Шесто, като адаптирал глобата, ответникът допуснал нарушение на принципите за равно третиране, пропорционалност и добра администрация и на задължението си за мотивиране. Освен това ответникът действал в разрез с буквата, системата и духа на Насоките за глобите.

               7.

               Седмо, при определянето на тежестта на нарушението ответникът нарушил принципите на пропорционалност и добра администрация, точки 20, 23 и 25 от Насоките за глобите, както и задължението си за мотивиране.

               8.

               Осмо, при определянето на смекчаващите обстоятелства ответникът нарушил принципа на равно третиране, точка 29 от Насоките за глобите и задължението си за мотивиране. В частност ответникът не взел предвид липсата на умисъл и активното сътрудничество на жалбоподателите.


title: Дело C-238/10: Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Люксембург) на 12 май 2010 г. — Volker Schneider/Landsbanki Luxembourg SA в ликвидация

text:
               31.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/23

         Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Люксембург) на 12 май 2010 г. — Volker Schneider/Landsbanki Luxembourg SA в ликвидация
   (Дело C-238/10)
   ()
   2010/C 209/31
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation

      Страни в главното производство

      Ищец: Volker Schneider

      Ответник: Landsbanki Luxembourg SA в ликвидация

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли членове 1, 2 и 3 от Директива 98/59/ЕО на Съвета от 20 юли 1998 година за сближаване на законодателствата на държавите членки в областта на колективните уволнения (1) да се тълкуват в смисъл, че се прилагат при прекратяване на дейността вследствие на обявяване в несъстоятелност на работодателя или постановяване на съдебно решение за прекратяване и ликвидация на работодателя — кредитно дружество, поради неплатежоспособност на основание член 61.(1), букви а) и б) от изменения Закон за финансовия сектор от 5 април 1993 г., като за тези случаи на прекратяване на дейността националният закон предвижда прекратяване с незабавно действие на трудовия договор?

               2.

               При утвърдителен отговор на този въпрос, трябва ли членове 1, 2 и 3 от Директива 98/59/ЕО да се тълкуват в смисъл, че синдикът или ликвидаторът е приравнен на работодател, който е съставил план за колективни уволнения и е в състояние да осъществи за тази цел посочените в членове 2 и 3 от директивата действия и да извърши уволненията (дело C-323/08, точки 39, 40 и 41) (2)?

      (1)  ОВ L 225, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 95.

      (2)  Решение от 10 декември 2009 г. по дело Rodríguez Mayor и др., все още непубликувано в Сборника.


title: Дело C-265/07: Решение на Съда (първи състав) от 11 септември 2008 г. (преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Roma — Италия) — Caffaro Srl/Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C (Търговски сделки — Директива 2000/35/ЕО — Борба със забавяне на плащане — Процедури за събиране на неоспорени вземания)

text:
               8.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 285/9

         Решение на Съда (първи състав) от 11 септември 2008 г. (преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Roma — Италия) — Caffaro Srl/Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C
   (Дело C-265/07) (1)

   (Търговски сделки - Директива 2000/35/ЕО - Борба със забавяне на плащане - Процедури за събиране на неоспорени вземания)
   (2008/C 285/14)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Tribunale ordinario di Roma
   Страни в главното производство

      Ищец: Caffaro Srl

      Ответник: Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C

      в присъствието на: Banca di Roma SpA
   Предмет
   Преюдициално запитване — Tribunale ordinario di Roma — Тълкуване на член 5 от Директива 2000/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 юни 2000 г. относно борбата със забавяне на плащане по търговските сделки (ОВ L 200, стр. 35, Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 226) — Процедури за събиране на неоспорени вземания — Национално законодателство, установяващо изтичането на сто и двадесетдневен срок от връчването на изпълнителното основание като предпоставка за пристъпване към събиране на вземането
   Диспозитив
   Директива 2000/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 юни 2000 г. относно борбата със забавяне на плащане по търговските сделки трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална разпоредба като член 14 от Декрет-закон № 669/1996 от 31 декември 1996 г., преобразуван в Закон след изменение със Закон № 30 от 28 февруари 1997 г., изменен с член 147 от Закон № 388 от 23 декември 2000 г., съгласно която длъжник, разполагащ с изпълнително основание за неоспорено вземане към публично учреждение по търговска сделка, не може да пристъпи към принудително изпълнение срещу това учреждение преди изтичането на сто и двадесетдневен срок от връчването на изпълнителното основание на посоченото учреждение.

      (1)  ОВ C 199, 25.8.2007 г.