title: Дело T-136/15: Жалба, подадена на 20 март 2015 г. — Evropaïki Dynamiki/Парламент

text:
               13.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 228/17

         Жалба, подадена на 20 март 2015 г. — Evropaïki Dynamiki/Парламент
   (Дело T-136/15)
   (2015/C 228/20)
   Език на производството: Английски

      Страни

      Жалбоподател: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представители: I. Ampazis и M. Sfyri, адвокати)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               да отмени решението от 13 февруари 2015 г. (302534) на заместник-председателя на Европейския парламент, с което е отхвърлено потвърдителното заявление на жалбоподателя за достъп до документите на Европейския парламент по всички покани за представяне на оферти по всички лотове на обществена поръчка № ITS08 — Външно предоставяне на ИТ услуги 2008S/149-199622 (на основание Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията) и е потвърдено решението на секретаря на Европейския парламент от 18 декември 2014 г. и

               —

               да осъди Парламента да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски, дори жалбата да бъде отхвърлена.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят изтъква две основания на жалбата си.

               1.

               Първо, жалбоподателят твърди, че в нарушение на член 4, параграф 6 от Регламент № 1049/2001 (1) Парламентът не е преценил поотделно всеки от поисканите документи и е отказал дори частичен достъп до тях.

               2.

               Второ, жалбоподателят твърди, че дадената от Парламента обосновка за опазване на обществената сигурност, личната неприкосновеност, търговските интереси на физическо или юридическо лице и процеса на вземане на решения трябва да се отхвърли като напълно несъстоятелна.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело C-435/05: Решение на Съда (четвърти състав) от 8 февруари 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Investrand BV/Staatssecretaris van Financiën (Шеста директива ДДС — Член 17, параграф 2 — Право на приспадане — Разходи за консултантски услуги, получени във връзка с арбитражна процедура относно определяне размера на вземане, което е част от имуществото на предприятие, но е възникнало преди титулярът му да подлежи на облагане с ДДС)

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/6

         Решение на Съда (четвърти състав) от 8 февруари 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Investrand BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-435/05) (1)

   (Шеста директива ДДС - Член 17, параграф 2 - Право на приспадане - Разходи за консултантски услуги, получени във връзка с арбитражна процедура относно определяне размера на вземане, което е част от имуществото на предприятие, но е възникнало преди титулярът му да подлежи на облагане с ДДС)
   (2007/C 82/10)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Hoge Raad der Nederlanden
   Страни в главното производство

      Ищец: Investrand BV

      Ответник: Staatssecretaris van Financiën
   Предмет
   Искане за преюдициално заключение — Hoge Raad der Nederlanden — Тълкуване на член 17, параграф 2 от Директива 77/388/ЕИО: Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — Обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Услуги, заплатени от данъчно задължено лице с оглед определяне размера на вземане, възникнало в негова полза преди придобиване на качеството на данъчно задължено лице — Приспадане на данъка — Необходимост или липса на такава, от пряка и непосредствена връзка между услугите и дейността му в качеството на данъчно задължено лице
   Диспозитив
   Член 17, параграф 2 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа следва да се тълкува в смисъл, че разходите за консултантски услуги, които данъчно задължено лице е получило за определяне размера на вземане, част от имуществото на неговото предприятие и свързано с извършена преди да подлежи на облагане с данък върху добавената стойност продажба на акции, нямат, при липса на доказателства, че необходимостта от въпросните услуги е породена изключително от икономическата дейност по смисъла на посочената директива, която данъчно задълженото лице извършва, пряка и непосредствена връзка с тази дейност и следователно не пораждат право на приспадане на начисления им данък върху добавената стойност.

      (1)  ОВ C 74, 25.3.2006 г.


title: Дело T-282/07: Иск, предявен на 24 юли 2007 г. — Tailor/СХВП (Gesäßtasche links)

text:
               6.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 235/15

         Иск, предявен на 24 юли 2007 г. — Tailor/СХВП (Gesäßtasche links)
   (Дело T-282/07)
   (2007/C 235/28)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Tom Tailor (Хамбург, Германия) (представители: адв. S. O. Gillert, адв. K. Vanden Bossche и адв. F. Schiwek)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   Искания на ищеца

               —

               Да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 15 май 2007 г. (преписка № R 669/2006-1),

               —

               да се осъди ответникът да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „Gesäßtasche links“ за стоки от клас 25 (заявка № 4 287 751).

      Решение на проверителя: Отхвърля заявката.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (1), тъй като заявената фигуративна марка притежава достатъчно отличителни белези.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1).


title: Дело C-503/06: Решение на Съда (шести състав) от 15 май 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 79/409/ЕИО — Опазване на дивите птици — Отклонения от системата за защита на дивите птици — Регион Лигурия)

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/8

         Решение на Съда (шести състав) от 15 май 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-503/06) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 79/409/ЕИО - Опазване на дивите птици - Отклонения от системата за защита на дивите птици - Регион Лигурия)
   (2008/C 171/13)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: D. Recchia)

      Ответник: Италианска република (представители: I. Braguglia и G. Fiengo, avvocato dello Stato)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Приемане и прилагане от регион Лигурия на законодателство, с което се разрешават отклонения от системата за защита на дивите птици, без да се спазват условията по член 9 от Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 г. относно опазването на дивите птици (ОВ L 103, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 77)
   Диспозитив

               1)

               Поради приемането и прилагането от регион Лигурия на правна уредба, разрешаваща отклонения от системата за защита на дивите птици, която не отговаря на условията по член 9 от Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 г. относно опазването на дивите птици, Република Италия не е изпълнила задълженията си по нея.

               2)

               Осъжда Република Италия да заплати съдебните разноски, включително свързаните с обезпечителното производство.

      (1)  ОВ C 82, 14.4.2007 г.


title: Дело T-335/11: Жалба, подадена на 23 юни 2011 г. — България/Комисия

text:
               12.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 331/22

         Жалба, подадена на 23 юни 2011 г. — България/Комисия
   (Дело T-335/11)
   2011/C 331/45
   Език на производството: български

      Страни

      Жалбоподател: Република България (представители: Цветко Иванов и Елина Петранова)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение за изпълнение на Комисията от 15 април 2011 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), нотифицирано под номер С(2011) 2517

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение за изпълнение на Комисията от 15 април 2011 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), нотифицирано под номер С(2011) 2517 (1), в частта от него относно Република България, или

               —

               да намали корекцията от 10 % за разходите на Схемата за единно плащане на площ в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието на 5 %, както и корекцията от 10 % в рамките на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони, Ос 2 „Подобряване на околната среда и природата“ на Програмата за развитие на селски райони на 5 %, и

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква четири правни основания.
   1.   Първо правно основание, изведено от нарушение на член 31 от Регламент (ЕО) № 1290/2005
       (2)

   На първо място Република България твърди, че Комисията не е доказала нарушение на правилата на Съюза от нейна страна. В обжалваното решение Комисията е предложила корекции от 10 % за разходите на Схемата за единно плащане на площ и за разходите по Ос 2 „Подобряване на околната среда и природата“ на Програмата за развитие на селски райони поради слабости във функционирането на СИЗП/ГИС, изразяващи се в неспособност за осъществяване на „ключов“ контрол, която показва сериозни недостатъци в системата за контрол, довели до голям риск от съществени загуби за фонда. Предложена е и корекция от 5 % за доплащанията към директните плащания на основание същите слабости във функционирането на СИЗП/ГИС. Жалбоподателят представя редица факти и данни за извършени административни кръстосани проверки и проверки на място, които според него опровергават твърденията на Комисията.
   На второ място жалбоподателят поддържа, че при оценката на сумите, изключени от финансиране, естеството и сериозността на нарушението на правилата не са преценени правилно от Комисията. В този контекст той поддържа, че „ключов“ контрол е осъществяван дори и в по-голяма пълнота и обем от изискваното от релевантното законодателство и че изводът на Комисията за липса на такъв не отразява реалното състояние на контролните системи в Република България.
   Жалбоподателят изтъква на трето място, че рискът от настъпване на щети за бюджета на Съюза не е определен правилно. Той отстоява тезата, че Комисията е допуснала грешка по отношение на финансовите последствия от нарушението на правилата на Съюза, като се позовава на Окончателния доклад на помирителния орган по Дело 10IВG/442, в който специално се отбелязва фактът, че българските власти са проверили на място постоянните пасища на 100 %.
   2.   Второ правно основание, изведено от нарушение на принципа на пропорционалност.

   Според жалбоподателя процентът на финансовата корекция трябва да бъде пропорционален на констатираните нередности и на риска за бюджета на Съюза, на основание член 31, параграф 2 от Регламент № 1290/2005 и изискването на Съда размерът на корекцията ясно да е свързан с вероятната загуба за Съюза. Наложените в конкретния случай корекции надхвърлят границите на подходящото и необходимото за постигането на целта на процедурата за клиринг, поради което те следва да бъдат намалени.
   3.   Трето правно основание, изведено от нарушение на принципа на правна сигурност.

   Жалбоподателят поддържа, че Комисията е нарушила принципа на правна сигурност поради неспазването на приетите от самата нея указания в Документ VI/5330/97 (3). Предвид факта, че българските власти да извършвали ключов контрол, Комисията е трябвало въз основа на посочения документ да определи корекции от 5 % вместо от 10 % за разходите на Схемата за единно плащане на площ и за разходите по Ос 2 „Подобряване на околната среда и природата“ на Програмата за развитие на селски райони.
   Освен това според него разпоредбите, на които се позовава Комисията, за да формулира три правила, за които твърди, че не са изпълнени от Република България, предвиждат определени задължения за държавите членки, но не в смисъла на посочените в официалното съобщение правила. Две от посочените три правила според жалбоподателя не само не са изрично предвидени в релевантните регламенти, но и няма ясни критерии за оценка на тяхното изпълнение. Що се отнася до третото правило, не са налице ясни критерии за оценка на изпълнението му. Република България поддържа, че е изпълнила изискванията на чл. 26 от Регламент № 796/2004 (4).
   4.   Четвърто правно основание, изведено от нарушение на член 296, алинея 2 от ДФЕС.

   С обжалваното решение се изключват от финансиране от страна на Европейския съюз разходи на Република България в размер на 24 543 106,87 EUR. Според жалбоподателя, с оглед на неблагоприятните последици за страната от приетото решение, Република България има значим интерес от получаването на надлежно обосновани разяснения от страна на Европейската комисия за основанията за налагане на корекциите. Той поддържа, че същата не е представила по достатъчно ясен и недвусмислен начин своите съображения за налагане на корекциите и следователно не е изпълнила задължението си за мотивиране на обжалваното решение по отношение на Република България.

      (1)  OB L 102, 16.4.2011 г., стр. 33.

      (2)  Регламент на Съвета от 21 юни 2005 година относно финансирането на Общата селскостопанска политика (ОВ L 209, 2005 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 1, стр. 193).

      (3)  Указания за изчисляване на финансовите последици при подготовка на решението за приключване на сметките на ФЕОГА, секция „Гарантиране“.

      (4)  Регламент (ЕО) № 796/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за определяне на подробни правила за прилагане на интегрираната система за администриране и контрол, кръстосано спазване и модулация, предвидени в Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители (OB L 141, 2004 г., стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 56, стр. 210).


title: Дело C-322/07 P: Жалба, подадена на 12 юли 2007 г. от Papierfabrik August Koehler AG срещу решението на Първоинстанционния съд (пети състав), постановено на 26 април 2007 г. по съединени дела T-109/02, Bolloré/Комисия, T-118/02 (Arjo Wiggins Appleton/Комисия), T-122/02 (Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld/Комисия), T-125/02 (Papierfabrik August Koehler/Комисия), T-126/02 (M-real Zanders/Комисия), T-128/02 (Papeteries Mougeot/Комисия), T-129/02 (Torraspapel/Комисия), T-132/02 (Distribuidora Vizcaína de Papeles/Комисия) и T-136/02 (Papelera Guipuzcoana de Zicuñaga/Комисия)

text:
               22.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/5

         Жалба, подадена на 12 юли 2007 г. от Papierfabrik August Koehler AG срещу решението на Първоинстанционния съд (пети състав), постановено на 26 април 2007 г. по съединени дела T-109/02, Bolloré/Комисия, T-118/02 (Arjo Wiggins Appleton/Комисия), T-122/02 (Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld/Комисия), T-125/02 (Papierfabrik August Koehler/Комисия), T-126/02 (M-real Zanders/Комисия), T-128/02 (Papeteries Mougeot/Комисия), T-129/02 (Torraspapel/Комисия), T-132/02 (Distribuidora Vizcaína de Papeles/Комисия) и T-136/02 (Papelera Guipuzcoana de Zicuñaga/Комисия)
   (Дело C-322/07 P)
   (2007/C 223/05)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Papierfabrik August Koehler AG (представители: I. Brinker, S. Hirsbrunner, Rechtsanwälte, J. Schwarze, университетски преподавател)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Първоинстанционния съд (пети състав) от 26 април 2007 година (Дело Т-125/02) доколкото засяга жалбоподателя;

               —

               да се отмени Решение 2004/337/ЕО на Комисията от 20 декември 2001 г. във връзка с производство по член 81 от Договора за ЕО и по член 53 от Споразумението за създаване на Европейско икономическо пространство (преписка СОМР/Е-1/36.212 — самокопираща хартия) (1) доколкото засяга жалбоподателя;
               при условията на евентуалност: да се намали наложената на жалбоподателя глоба в член 3 от Решението;

               —

               при условията на евентуалност спрямо второто искане да се върне делото на Първоинстанционния съд за ново разглеждане в съответствие с указанията в Решението на Съда;

               —

               във всеки случай да се осъди Комисията да понесе съдебните разноски пред Първоинстанционния съд и пред Съда;

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят изтъква следните основания: мотивите на Първоинстанционния съд във връзка с определяне размера на глобата са в противоречие с принципа на равното третиране и принципа на пропорционалност. Жалбоподателят претендира нарушение на общностното материалното право. Първоинстанционният съд неправилно е приел, че не бил от значение фактът, че жалбоподателят е семейно предприятие и за разлика от другите предприятия не разполага с пряк достъп до капиталовите пазари. Вместо това Първоинстанционният съд неправилно е посочил, че предприятие не може да се позовава в своя полза на нарушение на закона, извършено в полза на други предприятия. Въпреки това жалбоподателят не се е позовавал на този довод по никакъв начин. Първоинстанционният съд не е преценил в достатъчна степен разликите в организационната структура на жалбоподателя и другите предприятия, обвинени в извършването на нарушение. По този начин Първоинстанционният съд е нарушил принципите на равно третиране и на пропорционалност.
   Първоинстанционният съд освен това неправилно е приел, че в периода преди октомври 1993 г. жалбоподателят е участвал в нарушението. Той е събрал недостатъчно доказателства, преценил ги е противоречиво и освен това ги е изопачил. Също така е нарушил презумпцията за невиновност и правото на защита на жалбоподателя. Последният претендира освен това, че е допуснато процесуално нарушение. Изводът на Първоинстанционния съд в мотивите му, че официалните заседания на асоциацията АЕМСР в периода между януари и септември 1993 г. са послужили за определяне на цени на европейския пазар, е недостатъчен и противоречив. Освен това Първоинстанционният съд е допуснал допълнителна грешка, като е приел, че жалбоподателят бил участвал в неофициални заседания, на които били обсъждани цени на национално ниво.

      (1)  ОВ 2004 L 115, стр. 1.


title: Дело C-341/12 P: Жалба, подадена на 17 юли 2012 г. от Mizuno KK срещу решението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 8 май 2012 г. по дело T-101/11 — Mizuno KK/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

text:
               22.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/25

         Жалба, подадена на 17 юли 2012 г. от Mizuno KK срещу решението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 8 май 2012 г. по дело T-101/11 — Mizuno KK/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-341/12 P)
   2012/C 287/48
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Mizuno KK (представители: T. Wessing, T. Raab и H. Lauf, Rechtsanwälte)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска:

               —

               да се отмени решението на Общия съд от 8 май 2012 г. по дело T-101/11, както и решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 15 декември 2010 г. по преписка R 0821/2010-1;

               —

               да се осъди другата страна в производството да заплати разноските по първоинстанционното производството както и по производството по обжалване.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба има за предмет Решение на Общия съд от 8 май 2012 г. по дело T-101/11, с което Общият съд отхвърля жалбата, подадена от жалбоподателя срещу Решение на първи апелативен състав на СХВП от 15 декември 2010 г. (преписка R 821/2010-1) в производството по възражение между Golfino AG и Mizuno KK.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква следните основания:

               Заключенията на Общия съд относно обхвата на защитата и отличителния характер на вече съществуваща фигуративна марка, състояща се от буквата „G“ и символа „+“, са погрешни. Общият съд е счел неправилно, че комбинацията между тези два елемента е без значение.

               Въз основа на това Общият съд е заключил погрешно, че е налице вероятност от объркване между съществуващата фигуративна марка и фигуративната марка, чиято регистрация се иска, състояща се от буквата „G“, символа „+“, както и от стрелка, доколкото при преценката на сходството между знаците той не е взел предвид общото впечатление, което двете марки оставят, а всеки от съставните им елементи поотделно.

               Така Общият съд е приел погрешно, че сходството между двете букви „G“, съдържащи се във всяка от марките, е по-голямо отколкото това между другите съставни елементи. При правилна преценка обаче Общият съд не би разглеждал буквата „G“ отделно, а би взел предвид само общото впечатление, което марката оставя.

               Доколкото обаче е факт, че двете конфликтни марки се състоят от фонемата/g/, в не по-малка степен е вярно, че съществен момент при марките е графичното им, а не фонетично представяне. В този смисъл не е налице вероятност от объркване между двете марки.


title: Дело C-226/07: Решение на Съда (трети състав) от 17 юли 2008 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — Flughafen Köln/Bonn GmbH/Hauptzollamt Köln (Директива 2003/96/ЕО — Правна рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията — Член 14, параграф 1, буква a) — Освобождаване от заплащане на данъци за енергийните продукти, използвани за производство на електроенергия — Възможност за данъчно облагане поради причини, свързани с опазването на околната среда — Пряко действие на освобождаването от заплащане на данъци)

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/15

         Решение на Съда (трети състав) от 17 юли 2008 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — Flughafen Köln/Bonn GmbH/Hauptzollamt Köln
   (Дело C-226/07) (1)

   (Директива 2003/96/ЕО - Правна рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията - Член 14, параграф 1, буква a) - Освобождаване от заплащане на данъци за енергийните продукти, използвани за производство на електроенергия - Възможност за данъчно облагане поради причини, свързани с опазването на околната среда - Пряко действие на освобождаването от заплащане на данъци)
   (2008/C 223/23)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Finanzgericht Düsseldorf
   Страни в главното производство

      Ищец: Flughafen Köln/Bonn GmbH

      Ответник: Hauptzollamt Köln
   Предмет
   Преюдициално запитване — Finanzgericht Düsseldorf — Тълкуване на член 14, параграф 1, буква a) от Директива 2003/96/EО на Съвета от 27 октомври 2003 г. относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията (ОВ L 283, стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 98) — Пряко действие — Национална правна уредба, според която използван за производство на електроенергия газьол, не се освобождава от данък върху минералните масла
   Диспозитив
   Член 14, параграф 1, буква a) от Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 г. относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията, доколкото предвижда освобождаване от предвиденото в тази директива данъчно облагане за енергийните продукти, използвани за производството на електроенергия, има пряко действие в смисъл, че частноправен субект може да се позове на него пред националните юрисдикции — що се отнася до период, през който съответната държава-членка не е транспонирала в предписания срок тази директива в своето национално право — в рамките на спор като този по главното производство, който го противопоставя на митническите органи на тази държава, за да избегне прилагането на национална правна уредба, несъвместима с тази разпоредба, и следователно — да получи възстановяване на данък, който и противоречи.

      (1)  ОВ C 155, 7.7.2007 г.


title: Дело T-231/14 P: Решение на Общия съд от 16 септември 2015 г. — EMA/Drakeford (Обжалване — Публична служба — Срочно наети служители — Договор за определен срок — Решение да не бъде подновяван — Член 8, първа алинея от УРДС — Преобразуване на договор за определен срок в договор за неопределено време — Пълен съдебен контрол)

text:
               3.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/37

         Решение на Общия съд от 16 септември 2015 г. — EMA/Drakeford
   (Дело T-231/14 P) (1)

   ((Обжалване - Публична служба - Срочно наети служители - Договор за определен срок - Решение да не бъде подновяван - Член 8, първа алинея от УРДС - Преобразуване на договор за определен срок в договор за неопределено време - Пълен съдебен контрол))
   (2015/C 363/45)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска агенция по лекарствата (EMA) (представители: T. Jabłoński и N. Rampal Olmedo, подпомагани от D. Waelbroeck и A. Duron, avocats)

      Друга страна в производството: David Drakeford (Дъблин, Ирландия) (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)

      Встъпили страни в подкрепа на жалбоподателя: Европейската комисия (представители: J. Currall и G. Gattinara); Европейската агенция по химикали (ECHA) (представители: M. Heikkilä и E. Maurage); Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите — членки на Европейския съюз (Frontex) (представители: H. Caniard и V. Peres de Almeida); Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) (представители: D. Detken, S. Gabbi и C. Pintado) и Европейския център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC) (представители: J. Mannheim и A. Daume)

      Предмет

   Жалба срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 5 февруари 2014 г., Drakeford/EMA (F-29/13, СбПС, EU:F:2014:10), с която се иска отмяната на това решение.

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 5 февруари 2014 г., Drakeford/EMA (F-29/13, EU:F:2014:10), в частта, в която Съдът на публичната служба упражнява правомощието си за пълен съдебен контрол по финансовите въпроси по отношение на периода след обявяването на това решение.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Връща делото на Съда на публичната служба.

               4)

               Не се произнася по съдебните разноски на г-н David Drakeford и на Европейската агенция по лекарствата (EMA).

               5)

               Европейската комисия, Европейската агенция по химикали (ECHA), Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите — членки на Европейския съюз (Frontex), Европейският орган за безопасност на храните (ЕОБХ) и Европейският център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC) понасят направените от тях съдебни разноски в настоящото производство.

      (1)  ОВ C 202, 30.6.2014 г.


title: Дело T-450/15: Решение на Общия съд от 27 септември 2016 г. — Satkirit Holdings/EUIPO — Advanced Mailing Solutions (luvoworld) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „luvoworld“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „luvo“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на стоките и услугите — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               7.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 410/17

         Решение на Общия съд от 27 септември 2016 г. — Satkirit Holdings/EUIPO — Advanced Mailing Solutions (luvoworld)
   (Дело T-450/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „luvoworld“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „luvo“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на стоките и услугите - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2016/C 410/22)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Satkirit Holdings Ltd (Дъглас, о. Ман) (представител: M. Vanhegan, barrister)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: E. Sliwinska и J. Crespo Carrillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Advanced Mailing Solutions Ltd (Ист Килбрайд, Обединено кралство)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 21 май 2015 г. (преписка R 1480/2014-2), постановено в производство по възражение със страни Advanced Mailing Solutions и Satkirit Holdings

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Satkirit Holdings Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 320, 28.9.2015 г.


title: Дело C-506/09 P: Жалба, подадена на 7 декември 2009 г. от Португалската република срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (седми състав) на 23 септември 2009 г. по дело T-385/05, Transnáutica — Transportes e Navegação SA/Комисия

text:
               13.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/24

         Жалба, подадена на 7 декември 2009 г. от Португалската република срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (седми състав) на 23 септември 2009 г. по дело T-385/05, Transnáutica — Transportes e Navegação SA/Комисия
   (Дело C-506/09 P)
   2010/C 63/39
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Португалска република (представители: L. Fernandes, C. Guerra Santos, J. Gomes, P. Rocha)

      Други страни в производството: Transnáutica — Transportes e Navegação, SA, Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се уважи искането на португалските власти да се спре производството по настоящата жалба до постановяването на решение от Общия съд, доколкото в молбата на третото лице за отмяна на влязло в сила решение се иска да се разгледа делото не само от правна, но и от фактическа страна;

               —

               да се отмени решението, постановено от Първоинстанционния съд на 23 септември 2009 г. по дело T-385/05, с което се отменя решението REM 05/2004 на Комисията от 6 юли 2005 г. за отказ да се възстановят и опростят някои мита на Transnáutica, и

               —

               да се осъди Transnáutica — Transportes e Navegação, SA да заплати съдебните разноски

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят твърди, че Общият съд неправилно е приел, че португалските власти са допуснали грешка при определянето и контрола на общата гаранция, използвана при разглежданите транзитни операции.
   Жалбоподателят твърди и, че не е възможно да се установи причинно-следствена връзка между грешките, за които се твърди, че са допуснати от португалските власти, и последващото отклонение от митнически надзор на стоките и поддържа, че като достига до противоположно заключение Общият съд е нарушил правото на Европейския съюз.


title: Дело C-322/14: Преюдициално запитване от Landgericht Krefeld (Германия), постъпило на 4 юли 2014 г.  — Jaouad El Majdoub/CarsOnTheWeb.Deutschland GmbH

text:
               15.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/40

         Преюдициално запитване от Landgericht Krefeld (Германия), постъпило на 4 юли 2014 г. — Jaouad El Majdoub/CarsOnTheWeb.Deutschland GmbH
   (Дело C-322/14)
   2014/C 315/65
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Krefeld

      Страни в главното производство

      Ищец: Jaouad El Majdoub

      Ответник: CarsOnTheWeb.Deutschland GmbH

      Преюдициален въпрос

   Отговаря ли т.нар. „съгласие чрез кликване“ („click-wrapping“) на изискванията при общуването по електронен път по смисъла на член 23, параграф 2 от [Регламент № 44/2001 (1)]?

      (1)  Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).


title: Дело T-667/14: Жалба, подадена на 12 септември 2014 г. — Словения/Комисия

text:
               10.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 395/58

      Жалба, подадена на 12 септември 2014 г. — Словения/Комисия
      (Дело T-667/14)
      (2014/C 395/71)
      Език на производството: словенски

         Страни

         Жалбоподател: Република Словения (представител: L. Bembič, avvocato di Stato)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Република Словения иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение за изпълнение 2014/458/ЕС на Комисията от 9 юли 2014 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (съобщено под номер C(2014) 4479) (ОВ L 205 от 12.7.2014 г., стр. 62), в частта, която се отнася до Република Словения, по-конкретно по отношение на:

                              —

                              слабости в проверката на малки парцели по отношение на спазването на определението за земеделски парцели, вследствие на които е наложена фиксирана корекция от 5 % от преките плащания, в размер на 85 780,08 EUR за финансовата 2010 г., 115 956,46 EUR за финансовата 2011 г. и 131 269,23 EUR за финансовата 2012 г.,

                              —

                              липса на екстраполация на резултати от контрола в случай на разлика под 3 %, поради която е наложена еднократна корекция на преките плащания в размер на 1 771,90 EUR за финансовата 2010 г., 6 376,67 EUR за финансовата 2011 г. и 6 506,76 EUR за финансовата 2012 г.,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си, Република Словения излага две основания.

                  1.

                  Първото основание е явна грешка в преценката, липса на достатъчна мотивация на решението и нарушение на принципа на законоустановеност по отношение на констатациите на Комисията във връзка със слабостите в проверката на малки парцели по отношение на спазването на определението за земеделски парцели.
                  Република Словения твърди, че Комисията неправилно е приела, че словенската система позволява на земеделските производители да включат в декларациите си за земеделски парцели тесни и дълги ливади, по-конкретно около обработваемите земи, като по този начин кадастралните единици на земеделските стопанства (grafične enote rabe zemljišča kmetijskega gospodarstva (GERK) стават допустими, което може да доведе до неточност при измерванията, а оттам и до одобряване на парцели, които нямат изискуемия минимален размер по смисъла на член 14, параграф 4 от Регламент № 796/2004 (1) или на член 13, параграф 9 от Регламент № 1122/2009 (2).

                  2.

                  Второто основание е изведено от липса на мотиви в решението и от нарушение на принципа на законоустановеност по отношение на констатациите на Комисията във връзка с нарушение на задължението за екстраполация
                  Според жалбоподателя Комисията неправилно е приела, че в Република Словения земеделските парцели, които се проверяват, се избирали на случаен принцип и в рамките на 50 %, че начинът на избиране на GERK не бил надежден и представителен както изисква Регламент № 1122/2009 и че било нарушено задължението за екстраполация, предвидено в съображение 44 от същия регламент.

         (1)  Регламент (ЕО) № 796/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за определяне на подробни правила за прилагане на интегрираната система за администриране и контрол, кръстосано спазване и модулация, предвидени в Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители, както и за прилагане на кръстосаното спазване, предвидено в Регламент (ЕО) № 479/2008 (ОВ L 141, 30.4.2004 г. стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 56, стр. 210).

         (2)  Регламент (ЕО) № 1122/2009 на Комисията от 30 ноември 2009 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета относно кръстосано спазване, модулация и интегрираната система за администриране и контрол по схемите за директно подпомагане на земеделски производители, предвидени за посочения регламент, както и за прилагане на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета относно кръстосано спазване по предвидената схема за подпомагане на лозаро-винарския сектор (ОВ L 316, стр. 65).


title: Дело C-11/13: Решение на Съда (трети състав) от 19 юни 2014 г. (преюдициално запитване от Bundespatentgericht — Германия) — Bayer CropScience AG/Deutsches Patent- und Markenamt (Преюдициално запитване — Патентно право — Продукти за растителна защита — Сертификат за допълнителна защита — Регламент (ЕО) № 1610/96 — Членове 1 и 3 — Понятия за „продукт“ и „активни вещества“  — Антидот)

text:
               25.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/8

         Решение на Съда (трети състав) от 19 юни 2014 г. (преюдициално запитване от Bundespatentgericht — Германия) — Bayer CropScience AG/Deutsches Patent- und Markenamt
   (Дело C-11/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Патентно право - Продукти за растителна защита - Сертификат за допълнителна защита - Регламент (ЕО) № 1610/96 - Членове 1 и 3 - Понятия за „продукт“ и „активни вещества“ - Антидот))
   2014/C 282/11
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundespatentgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Bayer CropScience AG

      Ответник: Deutsches Patent- und Markenamt

      Диспозитив

   Понятието „продукт“, съдържащо се в член 1, точка 8 и в член 3, параграф 1 от Регламент № 1610/96 на Европейския парламент и на Съвета от 23 юли 1996 година относно създаването на сертификат за допълнителна защита на продуктите за растителна защита, както и понятието „активни вещества“, съдържащо се в член 1, точка 3 от този регламент, трябва да се тълкуват в смисъл, че в обхвата им може да попадне вещество, предназначено да се използва като антидот, стига то да има токсично, фитотоксично или собствено действие на растителна защита.

      (1)  ОВ C 86, 23.3.2013г.


title: Дело T-190/13: Жалба, подадена на 2 април 2013 г. — Gemeente Leidschendam-Voorburg/Комисия

text:
               1.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/49

         Жалба, подадена на 2 април 2013 г. — Gemeente Leidschendam-Voorburg/Комисия
   (Дело T-190/13)
   2013/C 156/91
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Gemeente Leidschendam-Voorburg (Община Лейдсхендам Ворбург, Нидерландия) (представители: A. de Groot и J. J. M. Sluijs)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Обжалва се Решение C(2013) 87 на Комисията от 23 януари 2013 година относно държавна помощ SA.24123 (12/C) (ex 11/NN), приведена в действие от Нидерландия — предполагаема продажба на земя от Община Лейдсхендам Ворбург под пазарната цена.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят сочи три правни основания.

               1.

               Първо правно основание: нарушение на съществени процесуални правила и/или неизпълнение на задължението за мотивиране:

                           —

                           Първо, Комисията се забавила прекомерно дълго, преди да започне процедурата по член 108, параграф 2 ДФЕС, поради което у заинтересованите лица се породили оправдани правни очаквания, че спорните договорености не съставляват нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС.

                           —

                           Второ, Комисията преценила фактите неправилно и непълно.

                           —

                           Трето, Комисията не установила правилно фактите относно наличието на финансиране с държавни ресурси.

               2.

               Второ правно основание: неправилно прилагане на член 107, параграф 1 ДФЕС:

                           —

                           Първо, общината действала така, както би действало и всяко частно предприятие в същата ситуация.

                           —

                           Второ, на Schouten & De Jong Projectontwikkeling BV и на Bouwfonds Ontwikkeling BV не било предоставено предимство, каквото не биха получили при обичайните пазарни условия.

               3.

               Трето правно основание: неправилно прилагане на член 107, параграф 3 ДФЕС: ако все пак се приеме, че общината е отпуснала помощ, същата следвало да се разглежда като съвместима с член 107, параграф 3 ДФЕС.


title: Дело C-230/07: Иск, предявен на 8 май 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Нидерландия

text:
               7.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/16

         Иск, предявен на 8 май 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Нидерландия
   (Дело C-230/07)
   (2007/C 155/30)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: W. Wils и M. Shotter, gemachtigden)

      Ответник: Кралство Нидерландия
   Комисията моли

               —

               да се установи, че Кралство Нидерландия е нарушило задълженията си по член 26, параграф 3 от Директива 2002/22/EО (1), като не е гарантирало, че при обаждания на европейския телефонен номер за аварийни случай „112“ не се предава никаква информация, доколкото това е технически възможно,

               —

               да се осъди Кралство Нидерландия да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на директивата в националното законодателство е изтекъл на 24 юли 2003 година.

      (1)  Директива 2002/22/EО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 г. относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга) (ОВ. L 108, стр. 51).


title: Дело C-16/14: Решение на Съда (трети състав) от 23 април 2015 г. (преюдициално запитване от Hof van Beroep te Gent — Белгия) — Property Development Company NV/Belgische Staat (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Шеста директива ДДС — Член 11, A — Употреба на стоки, която се третира като възмездна доставка — Употреба на сграда за целите на освободена от ДДС дейност — Данъчна основа при такава употреба — Лихви по заемния капитал, платени при строителството на сградата)

text:
               22.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/8

         Решение на Съда (трети състав) от 23 април 2015 г. (преюдициално запитване от Hof van Beroep te Gent — Белгия) — Property Development Company NV/Belgische Staat
   (Дело C-16/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Шеста директива ДДС - Член 11, A - Употреба на стоки, която се третира като възмездна доставка - Употреба на сграда за целите на освободена от ДДС дейност - Данъчна основа при такава употреба - Лихви по заемния капитал, платени при строителството на сградата))
   (2015/C 205/10)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hof van Beroep te Gent

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Property Development Company NV

      Ответник: Belgische Staat

      Диспозитив

   Член 11, A, параграф 1, буква б) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, трябва да се тълкува в смисъл, че в случай като разглеждания в главното производство данъчната основа, върху която се изчислява данъкът върху добавената стойност за употребата по смисъла на член 5, параграф 7, буква б) от Директивата на построена за данъчнозадълженото лице сграда, е покупната цена, към момента на отделянето на сградата за тази употреба, на сгради, чието местоположение, размери и други основни характеристики са подобни на тези на разглежданата сграда. В това отношение е без значение дали част от тази покупна цена се дължи на плащането на лихви по заемния капитал.

      (1)  ОВ C 102, 7.4.2014 г.


title: Дело T-349/13: Жалба, подадена на 1 юли 2013 г. — Orange Business Belgium/Комисия

text:
               31.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/38

         Жалба, подадена на 1 юли 2013 г. — Orange Business Belgium/Комисия
   (Дело T-349/13)
   2013/C 252/64
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Orange Business Belgium SA (Брюксел, Белгия) (представител: B. Schutyser, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на генерална дирекция „Информатика“ на Европейската комисия, съобщено на жалбоподателя на 19 април 2013 г., с което се отхвърля офертата на жалбоподателя и поръчката се възлага на друг оферент,

               —

               в случай че към момента на произнасянето на Общия съд Комисията вече е подписала договора за възлагане на поръчката за трансевропейски услуги в областта на телематиката между администрациите — ново поколение („TESTA-ng“), да обяви договора за недействителен, и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски, включително разходите на жалбоподателя за адвокат.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две правни основания.

               1.

               По първото основание той твърди, че ответникът е нарушил спецификациите на поръчката, член 89, параграф 1 и член 100, параграф 1 от Финансовия регламент № 1605/2002 (1) (член 102, параграф 1 и член 113, параграф 1 от Финансовия регламент № 966/2012), и в частност принципите на прозрачност, равнопоставеност и недопускане на дискриминация, защото a) не е приложил някои от съобщените правила за оценяване; б) някои от съобщените правила за оценяване са били грешни и на тяхно място са били приложени други правила, които обаче не са били съобщени; и в) методът за техническо оценяване не е бил съобщен преди подаването на офертите.

               2.

               По второто основание той твърди, че ответникът е нарушил принципите на прозрачност и равно третиране на оферентите по член 89, параграф 1 от Финансовия регламент № 1605/2002 (член 102, параграф 1 от Финансовия регламент № 966/2012), което влече недействителност на спорното решение, тъй като с него офертата на другия оферент е приета за валидна въпреки съществените несъответствия с техническите изисквания по спецификациите на поръчката.

      (1)  Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 248, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198).


title: Дело C-447/10: Жалба, подадена на 15 септември 2010 г. от Grain Millers, Inc. срещу Решение на Общия съд (седми състав), постановено на 9 юли 2010 г. по дело T-430/08 — Grain Millers, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Grain Millers GmbH & Co. KG

text:
               6.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/18

         Жалба, подадена на 15 септември 2010 г. от Grain Millers, Inc. срещу Решение на Общия съд (седми състав), постановено на 9 юли 2010 г. по дело T-430/08 — Grain Millers, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Grain Millers GmbH & Co. KG
   (Дело C-447/10)
   ()
   2010/C 301/26
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Grain Millers, Inc. (представители: L.-E. Ström, K. Martinsson, advokater)

      Другаи страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Grain Millers GmbH & Co. KG

      Искания на жалбоподателя

               —

               Grain Millers, Inc. иска да бъде отменено изцяло Решение от 9 юли 2010 г. на Общия съд на Европейския съюз (седми състав) по дело T-430/08, което потвърждава решението на втори апелативен състав на СХВП от 23 юли 2008 г. (преписка R 478/2007-2) относно производството по възражение между Grain Millers GmbH & Co. KG и Grain Millers, Inc, СХВП да бъде осъдена да заплати разноските пред Съда на Европейския съюз и пред Общия съд, ответниците да бъдат осъдени да заплатят разноските пред апелативния състав на СХВП и пред отдела по споровете на СХВП.

      Правни основания и основни доводи

   По делото се разглежда въпроса дали Grain Millers GmbH & KG е предоставило достатъчно доказателства за използването на знака „GRAIN MILLERS“, за да изпълни условията по член 8, параграф 4 от Регламента (1), по начин, по който този знак представлява пречка пред заявката на жалбоподателя за марка на Общността № 003650256 GRAIN MILLERS.
   По-рано Общият съд, в Решение от 24 март 2009 г. по дело Alberto Jorge Moreira da Fonsecal/СХВП — General Optica, T-318/06—T-321/06, точки 33—35 се позовава на тълкуване на целта на условието за „по-голям обхват от местния“, което се съдържа в член 8, параграф 4 от Регламента, а именно на целта възможностите за конфликт да се ограничат до тези, които могат да съществуват със знаци, които действително са важни и че това трябва да се преценява не само като географско, но и като икономическо измерение на обхвата на знака, което се оценява с оглед на периода, през който този знак е осъществявал функциите си в процеса на търговия и интензивността на използването му. В обжалваното решение обаче Общият съд не е възприел подобен подход и нищо не подсказва, че Общият съд изобщо е взел предвид принципите, които следват от това дело.
   Жалбоподателят твърди, че Общият съд неправилно е постановил, че член 8, параграф 4 не изисква доказване на реалното използване на знака в подкрепа на възражението, както изисква член 43, параграф 2 от Регламента.
   Общият съд неправилно се е отклонил от предходната съдебна практика относно преценката на доказателствата и необходимото равнище на доказване.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността (ОВ L 11, стp. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело C-406/14: Преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Полша), постъпило на 27 август 2014 г. — Wrocław — Miasto na prawach powiatu/Minister Infrastruktury i Rozwoju

text:
               1.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 431/11

         Преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Полша), постъпило на 27 август 2014 г. — Wrocław — Miasto na prawach powiatu/Minister Infrastruktury i Rozwoju
   (Дело C-406/14)
   (2014/C 431/18)
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Wrocław — Miasto na prawach powiatu

      Ответник: Minister Infrastruktury i Rozwoju

      Преюдициални въпроси

               1)

               В светлината на член 25 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (1) допустимо ли е в спецификацията възлагащият орган да посочи, че изпълнителят е длъжен да извърши със собствени сили най-малко 25 % от работата по поръчката?

               2)

               При отрицателен отговор на първия въпрос: прилагането на описаното в първия въпрос изискване в процедурата по възлагане на обществена поръчка съставлява ли нарушение на разпоредбите на правото на Европейския съюз, което да обосновава извършването на финансова корекция по реда на член 98 от Регламент (EO) № 1083/2006 на Съвета от 11 юли 2006 година за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд и Кохезионния фонд и за отмяна на Регламент (EO) № 1260/1999 (2)?

      (1)  ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116 и поправка в ОВ L 182, 2008 г., стр. 282.

      (2)  ОВ L 210, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 2, стр. 64.


title: Дело C-417/12 P: Решение на Съда (първи състав) от 15 октомври 2014 г.  — Кралство Дания/Европейска комисия (Обжалване — ФЕОГА — Оставяне на земи под угар — Дистанционен контрол — Растителна покривка върху парцелите под угар — Финансови корекции)

text:
               22.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/2

         Решение на Съда (първи състав) от 15 октомври 2014 г. — Кралство Дания/Европейска комисия
   (Дело C-417/12 P) (1)

   ((Обжалване - ФЕОГА - Оставяне на земи под угар - Дистанционен контрол - Растителна покривка върху парцелите под угар - Финансови корекции))
   (2014/C 462/02)
   Език на производството: датски

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Дания (представители: V. Pasternak Jørgensen, подпомагана от J. Pinborg и P. Biering, advokaterne)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: F. Jimeno Fernández, подпомаган от T. Ryhl, advokat)

      Встъпили страни в подкрепа на жалбоподателя: Френска република (представители: D. Colas и C Candat), Кралство Нидерландия (представители: M. de Ree и M. Bulterman), Република Финландия (представител: J. Leppo), Кралство Швеция (представител: U. Persson)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Кралство Дания да заплати съдебните разноски.

               3)

               Френската република, Кралство Нидерландия, Република Финландия и Кралство Швеция понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 373, 1.12.2012 г.


title: Дело F-2/10: Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 6 октомври 2010 г. — Marcuccio/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Социално осигуряване — Здравно осигуряване — Искания за възстановяване на медицински разходи — Отсъствие на увреждащ акт — Правно явно недопустима и явно неоснователна жалба — Член 94 от Процедурния правилник)

text:
               20.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 317/48

         Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 6 октомври 2010 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело F-2/10) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Социално осигуряване - Здравно осигуряване - Искания за възстановяване на медицински разходи - Отсъствие на увреждащ акт - Правно явно недопустима и явно неоснователна жалба - Член 94 от Процедурния правилник)
   2010/C 317/86
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представители: G. Cipressa, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и C. Berardis-Kayser, подпомагани от A. Dal Ferro, адвокат)

      Предмет

   Отмяна на решението, с което се отхвърля възстановяване на 100 % от направените от жалбоподателя медицински разходи.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата на г-н Marcuccio отчасти като явно недопустима и отчасти като явно неоснователна.

               2.

               Осъжда г-н Marcuccio да заплати съдебните разноски.

               3.

               Осъжда г-н Marcuccio да заплати на Съда на публичната служба сумата от 1 500 евро.

      (1)  ОВ C 63, 13.3.2010 г., стр. 53.


title: Дело T-584/15 R: Определение на председателя на Общия съд от 7 декември 2015 г. — POA/Комисия (Обезпечително производство — Публикация на заявление за регистриране на защитено наименование за произход — „Халуми“ или „Hellim“ — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               8.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 48/51

         Определение на председателя на Общия съд от 7 декември 2015 г. — POA/Комисия
   (Дело T-584/15 R)
   ((Обезпечително производство - Публикация на заявление за регистриране на защитено наименование за произход - „Халуми“ или „Hellim“ - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност))
   (2016/C 048/58)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Pagkyprios organismos ageladotrofon Dimosia Ltd (POA) (Лация, Кипър) (представител: N. Korogiannakis, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: A. Lewis и J. Guillem Carrau)

      Предмет

   Молба за спиране на изпълнението на акта на Комисията от 28 юни 2015 г., озаглавен „Публикация на заявление съгласно член 50, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни“ (ОВ C 246, стр. 9)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2)

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-148/16: Определение на председателя на Съда от 6 декември 2016 г. (преюдициално запитване, отправено от Högsta domstolen — Швеция) — Riksåklagaren/Zenon Robert Akarsar

text:
               20.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 86/21

         Определение на председателя на Съда от 6 декември 2016 г. (преюдициално запитване, отправено от Högsta domstolen — Швеция) — Riksåklagaren/Zenon Robert Akarsar
   (Дело C-148/16) (1)

   (2017/C 086/26)
   Език на производството: шведски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 175, 17.5.2016 г.


title: Дело C-503/13: Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 19 септември 2013 г. — Boston Scientific Medizintechnik GmbH/AOK Sachsen-Anhalt

text:
               30.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/8

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 19 септември 2013 г. — Boston Scientific Medizintechnik GmbH/AOK Sachsen-Anhalt
   (Дело C-503/13)
   2013/C 352/14
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Ответник в първоинстанционното производство и жалбоподател в производството по ревизионно обжалване: Boston Scientific Medizintechnik GmbH

      Ищец в първоинстанционното производство и ответник в производството по ревизионно обжалване: AOK Sachsen-Anhalt

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли член 6, параграф 1 от Директива 85/374/ЕИО на Съвета от 25 юли 1985 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно отговорността за вреди, причинени от дефект на стока (1) да се тълкува в смисъл, че продукт, представляващ имплантиран в човешкото тяло медицински продукт (в случая: кардиостимулатор), е дефектен поради самия факт че при апаратите от същата продуктова група съществува значително по-висок риск от повреда, но в имплантирания в конкретния случай апарат не е установен дефект?

               2.

               При утвърдителен отговор на първия въпрос:
               Разходите за операции за отстраняване на апарата и за имплантиране на друг кардиостимулатор представляват ли вреда, настъпила поради причиняване на телесна повреда, по смисъла на член 1 и член 9, първа алинея, буква а) от Директива 85/374/ЕИО?

      (1)  ОВ L 210, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 183.


title: Дело T-16/08: Жалба, подадена на 11 януари 2008 г. — Perfetti Van Melle/СХВП — Cloetta Fazer (CENTER SHOCK)

text:
               8.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/59

         Жалба, подадена на 11 януари 2008 г. — Perfetti Van Melle/СХВП — Cloetta Fazer (CENTER SHOCK)
   (Дело T-16/08)
   (2008/C 64/96)
   Език на жалбата: английски
   Страни

      Жалбоподател: Perfetti Van Melle SpA (Lainate, Италия) (представители: P. Perani и P. Pozzi, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Cloetta Fazer AB (Ljungsbro, Швеция)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се измени напълно Решение R 149/2006-4 на четвърти апелативен състав на СХВП, постановено на 7 ноември 2007 г. и нотифицирано на 9 ноември 2007 г.;

               —

               да се отмени решението на отдела по заличаването на СХВП от 24 ноември 2005 г. относно искането за обявяване на недействителност № 941 C 973 065;

               —

               да се потвърди действителността на регистрацията на марката на Общността на Perfetti № 973 065 CENTER SHOCK;

               —

               да се осъди ответника да заплати съдебните разноски по настоящото производство, както и направените такива по искането за обявяване на недействителност и производството по обжалване пред СХВП.

         Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Словната марка „CENTER SHOCK“ за стоки от клас 30 — Марка на Общността № 973 065

      Притежател на марката на Общността: Жалбоподателят

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Cloetta Fazer AB

      Право върху марката на страната, която иска обявяване на недействителността: Национална словна марка „CENTER“ и „CLOETTA CENTER“ за стоки, класирани, inter alia, в клас 30

      Решение на отдела по заличаването: Обявява марката на Общността за недействителна

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 52, параграф 1, буква a) от Регламент № 40/94 на Съвета, доколкото разглежданите марки са напълно различни във фонетично и концептуално отношение, и дават различно цялостно впечатление, макар и да притежават общ елемент. Освен това, според жалбоподателят, Cloetta и Perfetti действат на различни пазари, тъй като техните стоки отговарят на различни нужди и са предназначени за различни потребители.


title: Дело C-210/13: Определение на Съда (осми състав) от 14 ноември 2013 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (Chancery Division) — Обединено кралство) — Glaxosmithkline Biologicals SA, Glaxosmithkline Biologicals, Niederlassung der Smithkline Beecham Pharma GmbH & Co. KG/Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks (Лекарствени продукти за хуманна употреба — Сертификат за допълнителна закрила — Регламент (ЕО) № 469/2009 — Понятие за активна съставка и за комбинация от активни съставки — Адювант)

text:
               7.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/10

         Определение на Съда (осми състав) от 14 ноември 2013 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (Chancery Division) — Обединено кралство) — Glaxosmithkline Biologicals SA, Glaxosmithkline Biologicals, Niederlassung der Smithkline Beecham Pharma GmbH & Co. KG/Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
   (Дело C-210/13) (1)

   ((Лекарствени продукти за хуманна употреба - Сертификат за допълнителна закрила - Регламент (ЕО) № 469/2009 - Понятие за активна съставка и за комбинация от активни съставки - Адювант))
   2014/C 102/13
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Glaxosmithkline Biologicals SA, Glaxosmithkline Biologicals, Niederlassung der Smithkline Beecham Pharma GmbH & Co. KG

      Ответник: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

      Предмет

   Преюдициално запитване — High Court of Justice (Chancery Division) — Тълкуване на член 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти (ОВ L 152, стр. 1) — Понятие за „активна съставка“ и за „комбинация от активни съставки“ — Адювант, който сам по себе си няма терапевтично действие, но подсилва терапевтичното действие в антиген

      Диспозитив

   Член 1, буква б) от Регламент (EО) № 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти трябва да се тълкува в смисъл, че както адювантът не попада в обхвата на понятието „активна съставка“ по смисъла на посочената разпоредба, така и комбинацията от две вещества, от които едното е активна съставка, притежаваща собствено терапевтично действие, а другото — адювант, позволяващ усилването на това терапевтично действие, макар сам по себе си да е лишен от собствено терапевтично действие, не попада в обхвата на понятието „комбинация от активни съставки“ по смисъла на посочената разпоредба.

      (1)  ОВ C 189, 29.6.2013 г.


title: Дело C-252/11: Определение на Съда (първи състав) от 22 октомври 2012 г. (преюдициално запитване от Krajský súd v Prešove — Словакия) — Erika Šujetová/Rapid life životná poisťovňa as (Преюдициално запитване — Липса на основание за произнасяне)

text:
               6.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 101/2

         Определение на Съда (първи състав) от 22 октомври 2012 г. (преюдициално запитване от Krajský súd v Prešove — Словакия) — Erika Šujetová/Rapid life životná poisťovňa as
   (Дело C-252/11) (1)

   (Преюдициално запитване - Липса на основание за произнасяне)
   2013/C 101/02
   Език на производството: словашки

      Запитваща юрисдикция

   Krajský súd v Prešove

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Erika Šujetová

      Ответник: Rapid life životná poisťovňa as

      Предмет

   Преюдициално запитване — Krajský súd v Prešove (Словакия) — Тълкуване на член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273) — Национална разпоредба, която възлага изключителната компетентност за разглеждане на искане за отмяна на арбитражно решение на юрисдикцията, в чийто съдебен район е проведено арбитражното производство — Национална разпоредба, по смисъла на която тази юрисдикция, след евентуалната отмяна на арбитражното решение, трябва да продължи разглеждането на делото без да разглежда отново своята териториална компетентност — Арбитражно споразумение или арбитражна клауза, които представляват неравноправна клауза

      Диспозитив

   Липсва основание за произнасяне по преюдициалното запитване, отправено от Krajský súd v Prešove (Словакия) с акт от 7 април 2011 г. по дело C-252/11.

      (1)  ОВ C 269, 10.9.2011 г.


title: Дело C-92/13: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 25 февруари 2013 г. — Gemeente ’s-Hertogenbosch/Staatssecretaris van Financiën

text:
               25.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 147/11

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 25 февруари 2013 г. — Gemeente ’s-Hertogenbosch/Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-92/13)
   2013/C 147/19
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Gemeente ’s-Hertogenbosch

      Ответник: Staatssecretaris van Financiën

      Преюдициален въпрос

   Следва ли член 5, параграф 7, буква a) от Шеста директива (1) да се тълкува в смисъл, че е налице възмездна доставка, ако дадена община пуска за първи път в употреба сграда, построена за нейна сметка върху неин собствен поземлен имот, ако общината използва 94 % от тази сграда за дейности, осъществявани в кръга на задълженията ѝ като публичноправен орган и 6 % от същата сграда за осъществяваните в качеството ѝ на данъчнозадължено лице дейности, като 1 % от сградата се използва за облагаеми доставки, за които не може да се приспада ДДС?

      (1)  Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 г. относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).


title: Дело C-394/11: Преюдициално запитване, отправено от Комисия за защита от дискриминация (България) на 25 юли 2011 година — Валери Хариев Белов/ ЧЕЗ Електро България АД, ЧЕЗ Разпределение България АД

text:
               8.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 298/14

         Преюдициално запитване, отправено от Комисия за защита от дискриминация (България) на 25 юли 2011 година — Валери Хариев Белов/„ЧЕЗ Електро България“ АД, „ЧЕЗ Разпределение България“ АД
   (Дело C-394/11)
   2011/C 298/27
   Език на производството: български

      Препращаща юрисдикция

   Комисия за защита от дискриминация

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Валери Хариев Белов

      Ответници:„ЧЕЗ Електро България“ АД, „ЧЕЗ Разпределение България“ АД Държавна комисия за енергийно и водно регулиране

      Преюдициални въпроси

               Въпрос 1: Разглежданият случай попада ли в приложното поле на Директива 2000/43 на Съвета от 29 юни 2000 година (1) относно прилагане на принципа на равно третиране на лица без разлика на расата или етническия произход (в това по чл.3, пар.1, б.„з“)?

               Въпрос 2; Какво следва да се разбира под „третирано по-малко благоприятно“ по смисъла на чл.2, пар.2, б.„а“ от Директива 2000/43 и под „биха поставили лицата от дадена раса или етнически произход в особено неблагоприятно положение“ по смисъла на чл.2, пар.2, б.„б“ от Директива 2000/43:

                           2.1.

                           дали за квалифицирането на по-малко благоприятното третиране като пряка дискриминация е непременно необходимо третирането да е по-неблагоприятно и да засяга пряко или косвено изрично установени в закон права или интереси или следва да се разбира като всяка една форма на отнасяне (отношение) в по-широк смисъл на думата, което е по-малко удобно в сравнение с отнасянето в сравнимосходна ситуация

                           2.2.

                           дали за квалифицирането на поставянето в особено неблагоприятно положение като непряка дискриминация се изисква същото да засяга пряко или косвено изрично установени в закон права или интереси или следва да се разбира в по-широк смисъл като всяка една форма на поставяне в особено неизгодно/неудобно положение ?

               Въпрос 3: В зависимост от отговора на втори въпрос, ако за квалификацията на пряката или непряката дискриминация по смисъла на чл.2, пар.2, б„а“ и „б“ от Директива 2000/43 се изисква по-малко благоприятното третиране или поставянето в особено неблагоприятно положение да засягат пряко или косвено установени в закон право или интерес, то

                           3.1.

                           разпоредбите на чл.38 от Хартата на основните права на ЕС, Директива 2006/32/ЕО (2) (съображение 29 от Преамбюла, чл.1,чл.13,пар.1), Директива 2003/54/ЕО (3) (чл. 3,пар.5) Директива 2009/72/ЕО (4) (чл.3,пар.7) установяват ли в полза на крайния потребител на електроенергия право или интерес да може редовно да проверява показанията на електромера, които да могат да се противопоставят пред националните юрисдикции в производство като главното
                           и

                           3.2.

                           тези разпоредби допускат ли национално законодателство и/или административна практика, осъществявана с одобрението на държавния енергиен регулатор, при които се предоставя свобода на разпределителното предприятие да монтира електромерите на труднодостъпни или недостъпни места, непозволяващи на потребителите лично и редовно да проверяват и проследяват показанията на електромера?

               Въпрос 4: В зависимост от отговора на втори въпрос, ако за квалификацията на пряката или непряката дискриминация не се изисква непременно пряко или косвено засягане на установени в закон право или интерес, то тогава разпоредбите чл.2, пар.2, б„а“ и „б“ от Директива 2000/43

                           —

                           допускат ли национално законодателство и съдебна практика, като тези в главното производство, според които за квалификацията като дискриминация се изисква по-неблагоприятното третиране и поставянето в по-неблагоприятно положение да засягат пряко или косвено установени в закон права или интереси

                           —

                           и ако не допускат, националната юрисдикция длъжна ли е в случая да ги остави без приложение и да приложи дефинициите, уредени в директивата?

               Въпрос 5: Как следва да се тълкува разпоредбата на чл.8, пар.1 от Директива 2000/43:

                           5.1.

                           дали тя изисква жертвата да докаже факти, от които се налага категоричен, несъмнен и сигурен извод или заключение за пряка или непряка дискриминация или е достатъчно фактите да налагат само предположение/съмнение за такава

                           5.2.

                           фактите, че:
                           а) само в двата известни като ромски квартали в града електромерите са поставени на уличните електрически стълбове на височина, недостъпна за визуален контрол над показанията им от страна на потребителите, с известни изключения вътре в някои части на тези два квартала и б) а във всички останали квартали на града електромерите са поставени на различна достъпна за визуален контрол височина (до 1,7м), най-често в имота на потребителите или на фасадата на сградата, или на оградата,
                           налагат ли преместване на доказателствената тежест върху ответната страна

                           5.3.

                           фактите, че
                           а) в двата известни като ромски квартали в града живеят не само роми, а и хора от друг етнически произход и/или б) съответно какъв е делът на хората в тези два квартала, които действително се самоопределят като роми и/или в) сочените от разпределителното предприятие за ноторно известни причини за преместване на електромерите в тези два квартала на тази височина от 7 м,
                           изключват ли преместването на доказателствената тежест върху ответната страна?

               Въпрос 6: В зависимост от отговора на въпрос 5,

                           6.1.

                           ако правилата на чл.8, пар.1 от Директива 2000/43 следва да се тълкуват като изискващи предположение/презумпция за наличие на дискриминация и ако посочените факти налагат преместване на доказателствената тежест върху ответната страна, то тогава тези факти каква форма на дискриминация презумират — пряка, непряка и/или тормоз;

                           6.2.

                           разпоредбите на Директива 2000/43 допускат ли пряката дискриминация и/или тормозът да бъдат оправдавани с преследването на законна цел посредством необходими и подходящи средства;

                           6.3.

                           в случая с оглед изтъкнатите от разпределителното дружество законни цели, които то преследва, може ли да бъде оправдана приложената в двата квартала мярка при положение, че

                                       а)

                                       мярката се прилага заради натрупани неплатени сметки в двата квартала, чести нарушения на потребителите, нарушаващи или застрашаващи сигурното, качествено, непрекъснато и безопасно функциониране на енергийните съоръжения
                                       и
                                       мярката се прилага колективно без оглед на това дали конкретният потребител плаща или не плаща сметките си за разпределение и за доставка на електрическа енергия, и без оглед на това дали е установено конкретният потребител да е извършил някакво нарушение (манипулиране показанията на електромера, неправомерно присъединяване и/или отклоняване/консумиране на електрическа енергия, без тя да се измерва и заплаща, или каквито и да са други посегателства върху мрежата, нарушаващи или застрашаващи нейното сигурно, качествено, непрекъснато и безопасно функциониране)

                                       б)

                                       за всяко едно подобно нарушение в законодателството и в общите условия на договора за разпределение са предвидени отговорности, включително гражданска, административна и наказателна

                                       в)

                                       предвидената в чл.27, ал.2 от Общите условия на договора за разпределение клауза — разпределителното предприятие да осигурява възможност за визуален контрол над показанията на електромера по изрично писмено искане на потребителя, реално не позволява потребителят лично и редовно да проверява показанията му

                                       г)

                                       наличието на възможност за монтиране на контролен електромер в дома на потребителя въз основа на изрично писмено заявление, за което потребителят трябва да плати такса

                                       д)

                                       мярката е своеобразен и видим белег за некоректност на потребителя в една или друга форма, заради твърдяния от разпределителното дружество ноторно известен характер на причините за прилагането й

                                       е)

                                       наличие на други технически начини и средства за защита от посегателства върху електромерите

                                       ж)

                                       твърдение на процесуалния представител на разпределителното дружество, че приложената подобна мярка в ромски квартали в друг град не е била в състояние реално да предотврати посегателства

                                       з)

                                       изграденият в единия от тези квартали енергиен обект — трафопост не изглежда да е подложен на подобни мерки за сигурност като електромерите?

      (1)  Директива 2000/43/ЕО на Съвета от 29 юни 2000 година относно прилагане на принципа на равно третиране на лица без разлика на расата или етническия произход (OB L 180, стр. 22; Специално българско издание, глава 20, том 1, стр. 19)

      (2)  Директива 2006/32/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2006 година относно ефективността при крайното потребление на енергия и осъществяване на енергийни услуги и за отмяна на Директива 93/76/ЕИО на Съвета (OB L 114, стр. 64; Специално българско издание, глава 12, том 2, стр. 222)

      (3)  Директива 2003/54/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и отменяща Директива 96/92/ЕО (OB L 176, стр. 37; Специално българско издание, глава 12, том 2, стр. 61)

      (4)  Директива 2009/72/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и за отмяна на Директива 2003/54/ЕО (OB L 211, стр. 55)


title: Дело T-266/14: Жалба, подадена на 28 април 2014 г.  — Argus Security Projects/Комисия

text:
               28.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 245/19

         Жалба, подадена на 28 април 2014 г. — Argus Security Projects/Комисия
   (Дело T-266/14)
   2014/C 245/26
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Argus Security Projects Ltd (Лимасол, Кипър) (представители: T. Bontinck и E. van Nuffel d’Heynsbroeck, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на EUBAM Lybie, с което не се приема подадената от дружеството Argus оферта в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка относно предоставянето на услуги по охрана в рамките на мисията на Европейския съюз за подкрепа за интегрирано управление на границите в Либия (договор EUBAM-13-020) и с което поръчката се възлага на Garda,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага три правни основания в подкрепа на своята жалба.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на член 110 от Финансовия регламент (1), на предвидените в тръжните книжа правила относно възлагането на поръчката — в частност на точка 4.1 и точка 12.1 от указанията за кандидатите, както и на принципите на равно третиране на оферентите и на недопускане на дискриминация, тъй като EUBAM не е проучила възможностите на одобрения оферент да изпълни поръчката в съответствие с отнасящите се до нея изисквания или не е упражнил правото си на преценка на техническите качества, които се предполага да има одобрената оферта, при минималната строгост, която би могла разумна да се очаква.
               Жалбоподателят твърди, че сериозните недостатъци на получателя на обществената поръчка и неговата неспособност да изпълни възложената му поръчка разкриват нереалистичността на офертата му, която не е трябвало да бъде одобрявана от възлагащия орган.

               2.

               Второто основание е изведено от същественото изменение на първоначалните условия на поръчката, което е могло да опорочи резултата от процедурата за възлагане на обществената поръчка.
               Според жалбоподателя съотношението между точките, предоставени на получилия поръчката и тези, които са предоставени на него, предвид всички критерии за оценка би било противоположно, ако одобрената оферта е била преценявана с оглед на условията, при които одобреното дружество изпълнява обществената поръчка.

               3.

               Третото основание е изведено от нарушение на задължението за мотивиране, доколкото възлагащият орган не е спазил член 113 от Финансовия регламент и член 161, параграф 2 от Делегирания регламент (2), тъй като относителните характеристики и предимства на одобрената оферта не са били съобщени в срок от петнадесет календарни дни от искането на жалбоподателя.

      (1)  Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 година относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза и за отмяна на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета (ОВ L 298, стр. 1).

      (2)  Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012 на Комисията от 29 октомври 2012 година относно правилата за прилагане на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза (ОВ L 362, стр. 1).


title: Дело C-304/08: Решение на Съда (първи състав) от 14 януари 2010 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof, Германия) — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV/Plus Warenhandelsgesellschaft mbH (Директива 2005/29/ЕО — Нелоялни търговски практики — Национална правна уредба, която предвижда принципна забрана на търговски практики, които поставят участието на потребителите в игра с награди в зависимост от придобиването на стока или получаването на услуга)

text:
               3.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/3

         Решение на Съда (първи състав) от 14 януари 2010 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof, Германия) — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV/Plus Warenhandelsgesellschaft mbH
   (Дело C-304/08) (1)

   (Директива 2005/29/ЕО - Нелоялни търговски практики - Национална правна уредба, която предвижда принципна забрана на търговски практики, които поставят участието на потребителите в игра с награди в зависимост от придобиването на стока или получаването на услуга)
   2010/C 179/03
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Ищец: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

      Ответник: Plus Warenhandelsgesellschaft mbH

      Предмет

   Преюдициално запитване — Bundesgerichtshof — Тълкуване на член 5, параграф 2 от Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260) — Търговска практика, съчетаваща продажбата на стоки с игра с награди, която позволява на клиента да участва в тегленията на националното тото, когато е събрал известен брой бонус точки, получени при покупката на стоки — Национална правна уредба, съгласно която търговска практика, при която участието на потребителите в конкурс с награди или в игра с награди зависи от придобиването на стока или ползването на услуга, е незаконосъобразна по принцип, независимо от това дали конкретната рекламна мярка засяга интересите на потребителите

      Диспозитив

   Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и за изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялните търговски практики“) трябва да се тълкува в смисъл, че тя не допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която предвижда принципна забрана, без да отчита конкретните обстоятелства на случая, на търговските практики, които поставят участието на потребителите в конкурс с награди или в игра с награди в зависимост от придобиването на стока или от получаването на услуга.

      (1)  ОВ C 247, 27.9.2008 г.


title: Дело C-213/13: Решение на Съда (втори състав) от 10 юли 2014 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Impresa Pizzarotti & C. Spa/Comune di Bari, Giunta comunale di Bari, Consiglio comunale di Bari (Преюдициално запитване — Обществени поръчки за строителство — Директива 93/37/ЕИО — Акт за „поемане на задължение за отдаване под наем“ на сгради, които все още не са построени — Национално съдебно решение, което се ползва със сила на пресъдено нещо — Обхват на принципа на сила на пресъдено нещо в хипотезата на положение, несъвместимо с правото на Съюза)

text:
               15.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/14

         Решение на Съда (втори състав) от 10 юли 2014 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Impresa Pizzarotti & C. Spa/Comune di Bari, Giunta comunale di Bari, Consiglio comunale di Bari
   (Дело C-213/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Обществени поръчки за строителство - Директива 93/37/ЕИО - Акт за „поемане на задължение за отдаване под наем“ на сгради, които все още не са построени - Национално съдебно решение, което се ползва със сила на пресъдено нещо - Обхват на принципа на сила на пресъдено нещо в хипотезата на положение, несъвместимо с правото на Съюза))
   2014/C 315/20
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Impresa Pizzarotti & C. Spa

      Ответници: Comune di Bari, Giunta comunale di Bari, Consiglio comunale di Bari
   в присъствието на: Complesso Residenziale Bari 2 Srl, Commissione di manutenzione della Corte d’appello di Bari, Giuseppe Albenzio, действащ в качеството на „commissario ad acta“, Ministero della Giustizia, Regione Pugliа

      Диспозитив

               1)

               Член 1, буква а) от Директива 93/37/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година за съгласуване на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство трябва да се тълкува в смисъл, че договор, който има за основен предмет изграждането на сграда, отговаряща на посочените от възлагащия орган нужди, представлява обществена поръчка за строителство и следователно не попада в изключенията, посочени в член 1, буква а), подточка iii) от Директива 92/50/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги, макар и да включва задължение за отдаване под наем на въпросната сграда.

               2)

               Доколкото правилата на вътрешното производство позволяват, национален съд като запитващата юрисдикция, който се е произнесъл като последна инстанция без предварително произнасяне на Съда на Европейския съюз по преюдициално запитване на основание член 267 ДФЕС, трябва или да допълни силата на пресъдено нещо чрез решението си, което е довело до положение, несъвместимо с правната уредба на Съюза относно обществените поръчки за строителство, или да преразгледа това решение, като вземе предвид тълкуването на тази правна уредба, възприето впоследствие от посочения Съд.

      (1)  ОВ C 207, 20.7.2013 г.


title: Дело T-225/14: Решение на Общия съд от 3 септември 2015 г. — iNET24 Holding/СХВП (IDIRECT24) (Марка на Общността — Международна регистрация, посочваща Европейската общност — Словна марка IDIRECT24 — Абсолютното основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Задължение за мотивиране — Член 75 от Регламент № 207/2009)

text:
               19.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/26

         Решение на Общия съд от 3 септември 2015 г. — iNET24 Holding/СХВП (IDIRECT24)
   (Дело T-225/14) (1)

   ((Марка на Общността - Международна регистрация, посочваща Европейската общност - Словна марка IDIRECT24 - Абсолютното основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Задължение за мотивиране - Член 75 от Регламент № 207/2009))
   (2015/C 346/30)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: iNET24 Holding AG (Feusisberg, Швейцария) (представители: S. Kirschstein-Freund, B. Breitinger и V. Dalichau, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално A. Pohlmann и S. Hanne)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на СХВП от 4 февруари 2014 г. (дело R 1867/2013-5) относно международна регистрация, посочваща Европейската общност, на словната марка IDIRECT24.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда iNET24 Holding AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 184, 16.6.2014 г.


title: Дело C-314/14: Преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus (Финландия), постъпило на 1 юли 2014 г.  — Sanoma Media Finland Oy/Nelonen Media, Helsinki

text:
               1.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 292/21

         Преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus (Финландия), постъпило на 1 юли 2014 г. — Sanoma Media Finland Oy/Nelonen Media, Helsinki
   (Дело C-314/14)
   2014/C 292/25
   Език на производството: финландски

      Запитваща юрисдикция

   Korkein hallinto-oikeus

      Страни в главното производство

      Въззивник: Sanoma Media Finland Oy/Nelonen Media Helsinki

      Въззиваем: Viestintävirasto

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли при обсъжданите в главното производство обстоятелства член 19, параграф 1 от Директива 2010/13/ЕС (1) да се тълкува в смисъл, че не допуска такова тълкуване на националното законодателство, съгласно което разделянето на телевизионния екран не се разглежда като отделяне на телевизионната реклама от останалите части на аудиовизуалната програма, когато телевизионният екран е разделен на две части, като първата е предназначена за заключителните надписи и края на съответното предаване, а втората — за меню, представящо следващи предавания от програмата на телевизионния канал на даден телевизионен оператор, като нито в разделения телевизионен екран, нито след края на предаването се излъчва звуков или визуален сигнал, който да показва изрично началото на прекъсването на програмата за излъчване на реклама?

               2)

               Като се вземе предвид, че уредбата в Директива 2010/13 има характер на минимални изисквания в съответната област, следва ли при обстоятелствата, като разглежданите в главното производство, член 23 параграф 2 от тази директива да се тълкува в смисъл, че е несъвместимо с посочената директива, ако отличителните означения на спонсора, излъчвани във връзка с програми, различни от спонсорираните, да се квалифицират като „рекламни спотове“ по смисъла на член 23, параграф 1 от Директивата и да се отчитат при определянето на максимално допустимото време за реклама?

               3)

               Като се вземе предвид, че уредбата в Директива 2010/13 има характер на минимални изисквания в съответната област, следва ли при обстоятелства, като разглежданите в главното производство, член 23 параграф 1 от тази директива във връзка с използвания в нея израз, описващ максимално допустимото време за реклама, а именно „делът […] в даден едночасов период не [може да] надхвърля 20 %“, да се тълкува в смисъл, че е несъвместимо с посочената директива „черните секунди“ между отделните рекламни спотове и „черните секунди“ в края на отделянето на рекламата от останалите части на излъчваната телевизионна програма да се отчитат като време за реклама?

      (1)  Директива 2010/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2010 година за координирането на някои разпоредби, установени в закони, подзаконови и административни актове на държавите членки, отнасящи се до предоставянето на аудиовизуални медийни услуги (ОВ L 95, стр. 1).