title: Дело T-659/15: Жалба, подадена на 13 ноември 2015 г. — Hunter/Парламент

text:
               8.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 48/72

         Жалба, подадена на 13 ноември 2015 г. — Hunter/Парламент
   (Дело T-659/15)
   (2016/C 048/80)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Mark Lee Hunter (Париж, Франция) (представител: N. Pirc Musar, lawyer)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение A(2015)8684 C на Европейския парламент от 16 септември 2015 г., с което е отхвърлено потвърдителното заявление на жалбоподателя за достъп до някои документи, отнасящи се до информация за пътни разноски, дневни надбавки, надбавки за общи разходи, както и разноски за сътрудници на членове на Европейския парламент,

               —

               да разпореди Парламентът да заплати разноските на жалбоподателя съгласно членове 134 и 140 от Процедурния правилник на Общия съд, включително разноските на встъпилите страни, ако има такива страни.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               Първо основание — нарушение на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001 (1) във връзка с член 8, буква б) от Регламент № 45/2001 (2), тъй като поисканите лични данни не са защитени от законодателството на Общността.

               2.

               Второ основание — нарушение на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001 във връзка с член 8, буква б) от Регламент № 45/2001, тъй като достъпът до поисканата информация е отказан, независимо че условията за оповестяване са били изпълнени.

               3.

               Трето основание — неизпълнение на общото задължение съгласно членове 2 и 4 от Регламент № 1049/2001 във връзка с член 6, параграф 3 от Регламент № 1049/2001 да се разгледа всеки отделен документ.

               4.

               Четвърто основание — нарушение на член 4, параграф 6 от Регламент № 1049/2001, тъй като отказът да се предостави частичен достъп до поисканите документи е необоснован.

               5.

               Пето основание — неизпълнение на задължението за мотивиране, както изискват член 7, параграф 1 и член 8, параграф 1 от Регламент № 1049/2001, тъй като Парламентът не е разгледал всички доводи на жалбоподателя.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).

      (2)  Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 година относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (ОВ L 8, 2001 г, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 30, стр. 142).


title: Дело C-531/09: Иск, предявен на 18 декември 2009 г. — Европейска комисия/Португалска република

text:
               27.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/22

         Иск, предявен на 18 декември 2009 г. — Европейска комисия/Португалска република
   (Дело C-531/09)
   2010/C 51/35
   Език на производството: португалски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: N. Yerrell и M. Teles Romão)

      Ответник: Португалска република

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приела законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2006/38/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 17 май 2006 година за изменение на Директива 1999/62/ЕО относно заплащането на такси от тежкотоварни автомобили за използване на определени инфраструктури и във всеки случай като не е уведомила за това Комисията, Португалската република не е изпълнила задълженията си по тази директива;

               —

               да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за транспониране е изтекъл на 10 юни 2008 г.

      (1)  ОВ L 157, стр. 8; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 15, стр. 234.


title: Дело T-597/13: Решение на Общия съд от 23 октомври 2015 г. — Calida/СХВП — Quanzhou Green Garments (dadida) (Марка на Общността — Международна регистрация, посочваща Европейската общност — Фигуративна марка „dadida“ — По-ранна словна марка на Общността „CALIDA“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               14.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 414/25

         Решение на Общия съд от 23 октомври 2015 г. — Calida/СХВП — Quanzhou Green Garments (dadida)
   (Дело T-597/13) (1)

   ((Марка на Общността - Международна регистрация, посочваща Европейската общност - Фигуративна марка „dadida“ - По-ранна словна марка на Общността „CALIDA“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2015/C 414/32)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Calida Holding AG (Зурзе, Швейцария) (представители: R. Kaase и H. Dirksmeier, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: I. Harrington)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Quanzhou Green Garments Co. Ltd (Куанжоу, Китай)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 16 септември 2013 г. (преписка R 1190/2012-4) относно производство по обявяване на недействителност между Calida Holding AG et Quanzhou Green Garments Co. Ltd

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Calida Holding AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 24, 25.1.2014 г.


title: Дело C-167/12: Решение на Съда (голям състав) от 18 март 2014 г. (преюдициално запитване от Employment Tribunal, Newcastle upon Tyne — Обединено кралство) — C. D./S. T. (Преюдициално запитване  — Социална политика  — Директива 92/85/ЕИО  — Мерки за насърчаване на подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки  — Член 8  — Жена, ползваща се от заместващо майчинство, която има дете при условията на споразумение за заместващо майчинство  — Отказ да ѝ бъде предоставен отпуск по майчинство  — Директива 2006/54/ЕО  — Равно третиране на работници от мъжки и женски пол  — Член 14  — По-неблагоприятно тﾀетиране на жена, ползваща се от заместващо майчинство, що се отнася до предоставянето на отпуск по майчинство)

text:
               12.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/6

         Решение на Съда (голям състав) от 18 март 2014 г. (преюдициално запитване от Employment Tribunal, Newcastle upon Tyne — Обединено кралство) — C. D./S. T.
   (Дело C-167/12) (1)

   ((Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 92/85/ЕИО - Мерки за насърчаване на подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки - Член 8 - Жена, ползваща се от заместващо майчинство, която има дете при условията на споразумение за заместващо майчинство - Отказ да ѝ бъде предоставен отпуск по майчинство - Директива 2006/54/ЕО - Равно третиране на работници от мъжки и женски пол - Член 14 - По-неблагоприятно третиране на жена, ползваща се от заместващо майчинство, що се отнася до предоставянето на отпуск по майчинство))
   2014/C 142/06
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Employment Tribunal, Newcastle upon Tyne

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: C. D.

      Ответник: S. T.

      Предмет

   Преюдициално запитване — Employment Tribunal Newcastle upon tyne — Тълкуване на член 1, параграф 1, член 2, буква в), член 8, параграф 1 и член 11, параграф 2, буква б) от Директива 92/85/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки (Десета специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО) (ОВ L 348, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 3, стр. 3) — Тълкуване на член 14 и член 2, параграф 1, букви а) и б) и параграф 2, буква в) от Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (ОВ L 204, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 262) — Забрана за каквото и да било неблагоприятно третиране на жена, свързано с бременността или с отпуска по майчинство по смисъла на Директива 92/85/ЕИО — Приложно поле — Жена, която не е биологична майка и е прибягнала до заместващо майчинство — Право на отпуск по майчинство

      Диспозитив

               1)

               Директива 92/85/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки (Десета специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО) трябва да се тълкува в смисъл, че държавите членки не са длъжни да предоставят отпуск по майчинство на основание член 8 от тази директива на работничка, в качеството ѝ на жена, ползваща се от заместващо майчинство, включително когато тя може да кърми детето след раждането или когато го е кърмила.

               2)

               Член 14 от Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите, във връзка с член 2, параграф 1, букви a) и б) и параграф 2, буква в) от тази директива, трябва да се тълкува в смисъл, че отказът на работодател да предостави отпуск по майчинство на жена, ползваща се от заместващо майчинство, не съставлява дискриминация, основаваща се на пола.

      (1)  ОВ C 194, 30.6.2012 г.


title: Дело T-313/16: Определение на Общия съд от 19 януари 2017 г. — Grupo Riberebro Integral и Riberebro Integral/Комисия

text:
               13.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/43

         Определение на Общия съд от 19 януари 2017 г. — Grupo Riberebro Integral и Riberebro Integral/Комисия
   (Дело T-313/16) (1)

   (2017/C 078/61)
   Език на производството: испански
   Председателят на осми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 287, 8.8.2016 г.


title: Дело C-194/06: Решение на Съда (голям състав) от 20 май 2008 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Pays-Bas) — Staatssecretaris van Financiën/Orange European Smallcap Fund N.V. (Членове 56-58 ЕО — Свободно движение на капитали — Данъчно облагане на дивидентите — Компенсация, предоставена на предприятие за колективно инвестиране с фискален характер във връзка с удържания от друга държава при източника данък върху получените от това предприятие дивиденти — Ограничаване на тази компенсация до размера, който местен за държавата-членка по установяване на това предприятие акционер, направил инвестиция без посредничеството на подобно предприятие, би могъл да приспадне от данъка върху доходите съгласно спогодба за избягване на двойното данъчно облагане — Ограничаване на тази компенсация в зависимост от участието в капитала на посоченото предприятие на акционери, които са чуждестранни лица)

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/4

         Решение на Съда (голям състав) от 20 май 2008 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Pays-Bas) — Staatssecretaris van Financiën/Orange European Smallcap Fund N.V.
   (Дело C-194/06) (1)

   (Членове 56-58 ЕО - Свободно движение на капитали - Данъчно облагане на дивидентите - Компенсация, предоставена на предприятие за колективно инвестиране с фискален характер във връзка с удържания от друга държава при източника данък върху получените от това предприятие дивиденти - Ограничаване на тази компенсация до размера, който местен за държавата-членка по установяване на това предприятие акционер, направил инвестиция без посредничеството на подобно предприятие, би могъл да приспадне от данъка върху доходите съгласно спогодба за избягване на двойното данъчно облагане - Ограничаване на тази компенсация в зависимост от участието в капитала на посоченото предприятие на акционери, които са чуждестранни лица)
   (2008/C 171/05)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Hoge Raad der Nederlanden
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: Staatssecretaris van Financiën

      Ответник: Orange European Smallcap Fund N.V.
   Предмет
   Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden — Тълкуване на член 56 ЕО, член 57, параграф 1 ЕО и член 58, параграф 1 ЕО — Национална правна уредба, която предоставя данъчен кредит на инвестиционно предприятие поради удържане от друга държава членка на данък върху дивидентите при източника — Ограничаване при наличие на акционери, които са чуждестранни лица за Нидерландия или не се облагат с нидерландски корпоративен данък
   Диспозитив

               1)

               Членове 56 ЕО и 58 ЕО допускат законодателство на държава-членка като разглежданото в главното производство, което като предвижда за установените на територията на тази държава-членка предприятия за колективно инвестиране с фискален характер компенсация, предназначена да се вземе предвид удържаният при източника от друга държава-членка данък върху дивидентите, платени на тези предприятия, ограничава тази компенсация до размера, който физическо лице с местопребиваване на територията на първата държава-членка би могло да приспадне, на основание подобни удръжки, съгласно сключена с тази друга държава-членка спогодба за избягване на двойното данъчно облагане.

               2)

               Членове 56 ЕО и 58 ЕО не допускат законодателство на държава-членка като разглежданото в главното производство, което като предвижда за установените на територията на тази държава-членка предприятия за колективно инвестиране с фискален характер компенсация, предназначена да се вземе предвид удържаният при източника от друга държава-членка или от трета страна данък върху дивидентите, платени на тези предприятия, намалява тази компенсация, ако и доколкото техните акционери са физически или юридически лица с местопребиваване или установени в други държави-членки или в трети страни, тъй като подобно намаление поставя в по-неблагоприятно положение всички акционери на посочените предприятия, без да провежда разлика между тях.
               В това отношение е ирелевантно обстоятелството, че чуждестранните акционери на предприятие за колективно инвестиране с фискален характер са с местопребиваване или са установени в държава, с която държавата-членка по установяване на това предприятие е сключила спогодба, предвиждаща приспадане на направените данъчни удръжки при източника върху дивидентите при условията на взаимност.

               3)

               Определено ограничение се обхваща от член 57, параграф 1 ЕО като ограничение на движението на капитали, включващо преки инвестиции, доколкото то се отнася до всички видове инвестиции на физически или юридически лица, които служат за установяване или поддържане на трайни и преки връзки между лицето, което предоставя капитала, и предприятието, на което този капитал се предоставя с цел извършване на стопанска дейност.

      (1)  ОВ C 178, 29.7.2006 г.


title: Дело F-37/12: Решение на Съда на публичната служба (състав от един съдия) от 18 декември 2015 г. — De Nicola/ЕИБ (Публична служба — Персонал на ЕИБ — Психически тормоз — Процедура по разследване — Доклад на комисията по разследване — Неправилно определяне на психическия тормоз — Решение на председателя на ЕИБ да не предприема никакви действия по жалбата — Отмяна — Иск за обезщетение)

text:
               8.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 48/88

         Решение на Съда на публичната служба (състав от един съдия) от 18 декември 2015 г. — De Nicola/ЕИБ
   (Дело F-37/12) (1)

   ((Публична служба - Персонал на ЕИБ - Психически тормоз - Процедура по разследване - Доклад на комисията по разследване - Неправилно определяне на психическия тормоз - Решение на председателя на ЕИБ да не предприема никакви действия по жалбата - Отмяна - Иск за обезщетение))
   (2016/C 048/98)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Carlo De Nicola (Щрасен, Люксембург) (представител: L. Isola, avocat)

      Ответник: Европейска инвестиционна банка (представители: G. Nuvoli и T. Gilliams, A. Dal Ferro, avocat)

      Предмет

   Искане за отмяна, от една страна, на писмото на председателя на ЕИБ, с което той отхвърля, след запознаване със становището на комитета „Dignity at work“, подаденото от жалбоподателя оплакване за психически тормоз и, от друга страна, на заключенията в становището на посочения комитет, тъй като последният не установява наличие на психически тормоз.

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението от 20 декември 2011 г., с което председателят на Европейската инвестиционна банка отхвърля жалбата за психически тормоз на г-н De Nicola.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Осъжда Европейската инвестиционна банка да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати направените от г-н De Nicola съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 184, 23.6.2012 г., стр. 24.


title: Дело C-650/15 P: Жалба, подадена на 4 декември 2015 г. от Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG), SNF SAS срещу решението, постановено от Общия съд (пети разширен състав) на 25 септември 2015 г. по дело T-268/10 RENV, Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG), SNF SAS/Европейска агенция по химикалите (ECHA)

text:
               8.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 48/25

         Жалба, подадена на 4 декември 2015 г. от Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG), SNF SAS срещу решението, постановено от Общия съд (пети разширен състав) на 25 септември 2015 г. по дело T-268/10 RENV, Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG), SNF SAS/Европейска агенция по химикалите (ECHA)
   (Дело C-650/15 P)
   (2016/C 048/30)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG), SNF SAS (представители: R. Cana, avocat, D. Abrahams, barrister, E. Mullier, avocate)

      Друга страна в производството: Европейска агенция по химикалите (ECHA), Кралство Нидерландия, Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателите искат от Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд по дело T-268/10 RENV,

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд, за да постанови той решение по искането на жалбоподателите за отмяна,

               —

               да осъди ECHA да заплати съдебните разноски, включително тези пред Общия съд.

      Основания и основни доводи

   Жалбата е срещу решението на Общия съд по дело T-268/10 RENV, с което се отхвърля подадената от жалбоподателите жалба срещу решението на Европейската агенция по химикалите („ECHA“) за идентифициране на акриламида като вещество, което отговаря на критериите по член 57 от Регламент № 1907/2006 (1) относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали, в съответствие с член 59 от Регламент № 1907/2006.
   Изтъкнатите от жалбоподателите основания могат да се резюмират по следния начин:

               1.

               Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е разтълкувал погрешно Регламента REACH в тълкуването, което е дал, на определението за „междинен продукт“ в член 3, точка 15 от Регламента REACH:

                           а)

                           като е разтълкувал крайните употреби на синтезираното вещество като критерий за изключване, което противоречи на ясния текст на член 3, точка 15;

                           б)

                           като е разтълкувал определението за „междинни продукти“ по начин, който противоречи на целта на разпоредбите на Регламента REACH и

                           в)

                           като не е направил самостоятелна преценка и като се е позовал на ирелевантни точки от приложение 4 към Насоки на ECHA за междинните продукти;

               2.

               Общият съд е нарушил задълженото за мотивиране, като не е разгледал довода на жалбоподателите, че член 2, параграф 8, буква б) от Регламента REACH включва дял VII от Регламента REACH в неговата цялост;

               3.

               Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е разтълкувал погрешно Регламента REACH, доколкото е приел, че междинните продукти не са освободени от член 59 от Регламента REACH;

               4.

               Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че ECHA не е допуснала явна грешка в преценката, пропускайки да вземе предвид информацията в приложение XV към Регламента REACH;

               5.

               Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото в преценката си, че обжалваното решение е пропорционално и

               6.

               Общият съд е нарушил задължението си за мотивиране, като е пропуснал да разгледа по-малко ограничителните мерки, изтъкнати от жалбоподателите.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ L 396, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3 и поправки в ОВ L 36, 2009 г., стр. 84 и ОВ L 118, 2010 г., стр. 89).


title: Дело T-674/14: Жалба, подадена на 19 септември 2014 г.  — SEA/Комисия

text:
               3.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 388/23

         Жалба, подадена на 19 септември 2014 г. — SEA/Комисия
   (Дело T-674/14)
   2014/C 388/29
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Società per azioni esercizi aeroportuali (SEA) (Segrate, Италия) (представители: F. Gatti, J.-F. Bellis, F. Di Gianni и A. Scalini, avvocati)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение C (2014) 4537 окончателен от 9 юли 2014 г., с което Европейската комисия започва формална процедура за разследване във връзка с учредяването на Airport Handling;

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски в настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага три основания в подкрепа на своята жалба.

               1.

               С първо основание се твърди, че обжалваното решение не е мотивирано:

                           —

                           според жалбоподателя в обжалваното решение не са взети под внимание обстоятелства, които са от съществено значение за приемането на решение от страна на Комисията и за които тя е била напълно осведомена (напр. създаването на тръст за осигуряване на пълното икономическо отделяне на Airport Handling от SEA Handling, дружеството, за което се твърди, че е ползвател на помощта SA.21420).

               2.

               С второ основание се твърди, че член 107, параграф 1 ДФЕС е бил неправилно приложен вследствие на неправилната преценка на важни обстоятелства и обективни данни, с които жалбоподателят е запознал Комисията:

                           —

                           според жалбоподателя Комисията неправилно е приела в обжалваното решение, че Airport Handling може да се счита за икономически приемник на SEA Handling, а това, което жалбоподателят е предоставил в полза на Airport Handling представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС.

               3.

               С трето основание се твърди, че са нарушени основните принципи на защита на оправданите правни очаквания, на добра администрация, на пропорционалност и на недопускане на дискриминация:

                           —

                           според жалбоподателя поведението на службите на Комисията и обжалваното решение очевидно противоречат на посочените принципи на правния ред на Европейския съюз. В частност, по отношение на принципа на пропорционалност жалбоподателят твърди, че Комисията е трябвало да разсее съмненията си чрез надлежен анализ на вече предоставените ѝ на по-ранен етап на разследването данни от жалбоподателя, вместо да приема решението за започване на формална процедура за разследване, което е предмет на жалбата.


title: Дело T-388/12: Жалба, подадена на 30 август 2012 г. — Singer/СХВП — Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zártkörüen Müködö (CORDIO)

text:
               27.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 331/28

      Жалба, подадена на 30 август 2012 г. — Singer/СХВП — Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zártkörüen Müködö (CORDIO)
      (Дело T-388/12)
      (2012/C 331/54)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Daniela Singer (Obertrubach, Германия) (представител: адв. B. Korom, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zártkörüen Müködö rt (Будапеща, Унгария)

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 10 юли 2012 г. по дело R 1842/2011-2.

         Правни основания и основни доводи

         Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

         Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „CORDIO“ за услуги от клас 42 — заявка за регистрация № 9 115 262

         Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zártkörüen Müködö rt

         Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словната марка „CORDIA“ за услуги от класове 36, 37 и 42

         Решение на отдела по споровете: уважава възражението.

         Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

         Изложени правни основания: не съществува вероятност от объркване между конфликтните марки.


title: Дело T-422/11: Решение на Общия съд от 5 ноември 2014 г.  — Computer Resources International (Luxembourg)/Комисия (Обществени поръчки за услуги — Процедура за възлагане на обществени поръчки — Доставка на компютърни услуги за разработване и поддръжка на софтуер, консултации и подпомагане за различни видове компютърни приложения — Отхвърляне на офертата на оферент — Оферта с необичайно ниска стойност — Член 139, параграф 1 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2342/2002 — Задължение за мотивиране — Избор на правното основание — Злоупотреба с власт)

text:
               15.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 448/17

         Решение на Общия съд от 5 ноември 2014 г. — Computer Resources International (Luxembourg)/Комисия
   (Дело T-422/11) (1)

   ((Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Доставка на компютърни услуги за разработване и поддръжка на софтуер, консултации и подпомагане за различни видове компютърни приложения - Отхвърляне на офертата на оферент - Оферта с необичайно ниска стойност - Член 139, параграф 1 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2342/2002 - Задължение за мотивиране - Избор на правното основание - Злоупотреба с власт))
   (2014/C 448/21)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Computer Resources International (Luxembourg) SA (Домелданж, Люксембург) (представител: S. Pappas, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално S. Delaude и D. Calciu, впоследствие S. Delaude, подпомаган от E. Petritsi, avocat)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на Службата за публикации на Европейския съюз от 22 юли 2011 г. да не се приемат подадените от консорциума, образуван от жалбоподателя и друго дружество, оферти относно лотове 1 и 3 в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка AO 10340 за доставката на компютърни услуги за разработване и поддръжка на софтуер, консултации и подпомагане за различни видове компютърни приложения (OВ 2011/S 66-106099) и рамковите договори да се възложат на други оференти

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Computer Resources International (Luxembourg) SA да заплати съдебните разноски, включително и тези по обезпечителното производство.

      (1)  ОВ C 290, 1.10.2011 г.


title: Дело C-256/17: Преюдициално запитване от Rechtbank Rotterdam (Нидерландия), постъпило на 15 май 2017 г. — Sandd BV/Autoriteit Consument en Markt

text:
               7.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/7

         Преюдициално запитване от Rechtbank Rotterdam (Нидерландия), постъпило на 15 май 2017 г. — Sandd BV/Autoriteit Consument en Markt
   (Дело C-256/17)
   (2017/C 256/06)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank Rotterdam

      Страни в главното производство

      Ищец: Sandd BV

      Ответник: Autoriteit Consument en Markt

      Друга страна в производството: Koninklijke PostNL BV

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли член 14, параграф 2 от Директива 97/67/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 1997 година относно общите правила за развитието на вътрешния пазар на пощенските услуги в Общността и за подобряването на качеството на услугата, изменена с Директива 2008/6/ЕО (2) на Европейския парламент и на Съвета от 20 февруари 2008 година за изменение на Директива 97/67/ЕО с оглед пълното изграждане на вътрешния пазар на пощенски услуги в Общността (наричана по-нататък „Пощенската директива“), да се тълкува в смисъл, че националните законови, подзаконови или административни разпоредби трябва да предвиждат, че в рамките на своята система за вътрешно счетоводство доставчикът на универсална услуга е длъжен да води отделни сметки, за да може да прави ясно разграничение между отделните услуги и продукти, които са част от универсалната услуга, и тези, които не са част от нея, или от тази разпоредба следва, че между услугите и продуктите, които са част от универсалната услуга, и онези, които не са част от нея, следва да се провежда разграничение единствено за целите на счетоводството?

               2)

               Следва ли член 12, второ тире от Директива 97/67/ЕО […], изменена с Директива 2008/6/ЕО […], да се тълкува в смисъл, че всяка отделна услуга, която се включва в универсалната услуга, трябва да бъде ориентирана според разходите?

               3)

               Изключва ли правилото, установено в член 12, второ тире от Директива 97/67/ЕО […] изменена с Директива 2008/6/ЕО […] — че цените трябва да са ориентирани според разходите и да стимулират ефикасното предоставяне на универсалната услуга — възможността за неопределено време да се прилага фиксирана норма за възвръщаемост, с която разходите за универсалните пощенски услуги се увеличават с оглед на тарифния марж?

      (1)  ОВ L 15, 1998 г., стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 3, стр. 12.

      (2)  ОВ L 52, 2008 г., стр. 3.


title: Дело C-379/14: Преюдициално запитване от Gerechtshof Den Haag (Нидерландия), постъпило на 7 август 2014 г.  — TOP Logistics BV, Van Caem International BV/Bacardi & Co. Ltd, Bacardi International Ltd

text:
               3.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 388/2

         Преюдициално запитване от Gerechtshof Den Haag (Нидерландия), постъпило на 7 август 2014 г. — TOP Logistics BV, Van Caem International BV/Bacardi & Co. Ltd, Bacardi International Ltd
   (Дело C-379/14)
   2014/C 388/02
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Gerechtshof Den Haag

      Страни в главното производство

      Въззивници: TOP Logistics BV, Van Caem International BV

      Ответник: Bacardi & Co. Ltd, Bacardi International Ltd

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли да се приеме, че — ако стоки с произход извън ЕИП, които при обстоятелствата по настоящото дело, след като са били въведени на територията на ЕИП (не от притежателя на марката и без негово съгласие), са били поставени в държава членка на Европейския съюз, в режим външен транзит или в режим митническо складиране (по смисъла на Митническия кодекс на Общността, Регламент [ЕИО] № 2913/92 (1) [стар] и Регламент [ЕО] № 450/2008 (2)) и впоследствие са поставени в режим отложено плащане на акциз, — е извършен внос по смисъла на член 5, параграф 3, буква в) от Директива 89/104/ЕИО (3) (понастоящем Директива 2008/95/ЕО (4)), поради което е налице „използване (на знака) в търговската дейност“, а притежателят на марката може да го забрани съгласно член 5, параграф 1 от посочената директива?

               2)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос: в такъв случай следва ли да се приеме, че при обстоятелствата по настоящото дело самото присъствие на такива стоки (които в тази държава членка са поставени в режим отложено плащане на акциз) не накърнява или не би могло да накърни функциите на марката, поради което нейният притежател, позоваващ се на правата си върху тази национална марка в посочената държава членка, не може да се противопостави на присъствието на тези стоки?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, глава 2, том 5, стр. 58).

      (2)  Регламент (ЕО) № 450/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година за създаване на Митнически кодекс на Общността (Модернизиран митнически кодекс) (ОВ L 145, стр. 1).

      (3)  Първа директива на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 40, стр. 1; Специално издание на български език 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92).

      (4)  Директива 2008/118/ЕО на Съвета от 16 декември 2008 година относно общия режим на облагане с акциз и за отмяна на Директива 92/12/ЕИО (ОВ L 299, стр. 25).


title: Дело T-594/13: Жалба, подадена на 14 ноември 2013 г. — Sanctuary Brands/СХВП — Richter International ( „TAILORBYRD“ )

text:
               25.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/29

         Жалба, подадена на 14 ноември 2013 г. — Sanctuary Brands/СХВП — Richter International („TAILORBYRD“)
   (Дело T-594/13)
   2014/C 24/53
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Sanctuary Brands LLC (New Canaan, САЩ) (представител: B. Brandreth, Barrister)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Richter International Ltd (Scarborough, Канада)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 7 август 2013 г., постановено по преписка R 1625/2012-1;

               —

               да осъди ответника да заплати разноските в производството.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав.

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „TAILORBYRD“ за стоки от клас 25 — заявление за регистрация на марка на Общността № 9 325 507.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: нерегистрирана фигуративна марка, съдържаща словния елемент „TAILORBYRD“, нерегистрираната словна марка и търговското наименование „TAILORBYRD“ и търговската фирма „Tailorbyrd, LLC“, използвани в търговската дейност в Обединеното кралство за „дрехи, ризи“.

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 4 от Регламента относно марката на Общността.


title: Дело C-468/06: Искане за даване на преюдициално заключение, представено от Trimeles Efeteion Athinon (Гърция) на 21 ноември 2006 г. — Sot Lelos kai Sia e.a./GlaxoSmithKline AEVE Farmakeftikon Proïonton

text:
               27.1.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 20/2

         Искане за даване на преюдициално заключение, представено от Trimeles Efeteion Athinon (Гърция) на 21 ноември 2006 г. — Sot Lelos kai Sia e.a./GlaxoSmithKline AEVE Farmakeftikon Proïonton
   (Дело C-468/06)
   (2007/C 20/02)
   Език на производството: гръцки
   Препращаща юрисдикция
   Trimeles Efeteion Athinon (Гърция).
   Страни в главното производство

      Ищец: Sot Lelos kai Sia e.a.

      Ответник: GlaxoSmithKline AEVE Farmakeftikon Proïonton.
   Преюдициални въпроси

               1)

               Когато отказът на предприятие с господстващо положение да изпълни изцяло заявките на търговци на фармацевтични продукти на едро, е продиктуван от намерението на последното да ограничи износната им дейност и по такъв начин да намали вредите, нанесени от паралелната търговия, представлява ли отказът per se злоупотреба по смисъла на член 82 ЕО? Свързан ли е отговорът на този въпрос с факта, че паралелната търговия носи големи печалби за търговците на едро поради ценовите разлики, произтичащи от намесата на държавата, в държавите-членки на Европейския съюз, тоест от факта, че на фармацевтичния пазар не са налице условия на истинска конкуренция, а има силна държавна намеса? На последно място, уместно ли е националният съдия да прилага по един и същи начин общностните конкурентноправни норми както към конкурентно функциониращи пазари, така и към тези, при които конкуренцията е нарушена поради намеса от страна на държавата?

               2)

               Ако Съдът счита, че поради посочените по-горе причини ограничаването на паралелната търговия не съставлява практика на злоупотреба във всеки случай, в който то е наложено от предприятие с господстващо положение, как може да се прецени дали е налице злоупотреба? По-специално:

               2.1)

               Уместно ли е да се използват за критерии процентното надвишаване на обичайното вътрешно потребление и/или загубите, понесени от предприятие с господстващо положение спрямо общия му оборот и общата му печалба? При положителен отговор на този въпрос, по какъв начин трябва да се определят процентният размер на надвишение и този на загубите (последният — определен като процент от оборота и общите печалби), над които въпросното поведение би могло да се квалифицира като злоупотреба?

               2.2)

               Подходящо ли е да се използва подход, основан на преценка на интересите и ако това е така, кои са интересите, които подлежат на такава преценка? По-конкретно:

                           а)

                           свързан ли е отговорът на въпроса с факта, че крайният пациент-потребител получава ограничени финансови ползи от паралелната търговия?

                           б)

                           трябва ли да се отчита, и до каква степен, интереса на социалноосигурителните органи от по-евтини лекарствени продукти?

               2.3)

               Какви други критерии и подходи е уместно да се прилагат в настоящия случай?


title: Дело C-195/13: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия) на 15 април 2013 г. — Confederazione generale dell’industria italiana (Confindustria) и др./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/9

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия) на 15 април 2013 г. — Confederazione generale dell’industria italiana (Confindustria) и др./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico
   (Дело C-195/13)
   2013/C 207/15
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Confederazione generale dell’industria italiana (Confindustria) и др.

      Ответници: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

      Преюдициални въпроси

               1.

               Защитата на свободата на конкуренцията, свободното движение на предприятията, свободата на установяване и на предоставяне на услуги (съгласно член 4, параграф 3 ДЕС, член 101 ДФЕС, членове 49, 56 и 96 ДФЕС) съвместима ли е и в каква степен с националните разпоредби на държавите членки на Съюза, предвиждащи минимални експлоатационни разходи в сектора на автомобилния транспорт, които предполагат наложено отвън определяне на съставен елемент от възнаграждението на услугата и следователно на договорната цена?

               2.

               Основателни ли са и при какви условия ограниченията на посочените принципи от съображения за гарантиране на обществения интерес за безопасност на движението по пътищата и и тази цел може ли да обоснове определянето на минимални експлоатационни разходи съгласно предвиденото в уредбата, съдържаща се в член 83а от Законодателен декрет № 112/2008, изменен и допълнен?

               3.

               В този контекст определянето на минимални експлоатационни разходи може ли да бъде предоставено на доброволното договаряне между съответните категории оператори и, евентуално, на органи, чийто състав се характеризира със засилено присъствие на представители на частните икономически оператори от сектора при липсата на предварително определени критерии на законодателно равнище?


title: Дело C-324/08: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 16 юли 2008 г. — 1. Makro Zelfbedieningsgroothandel CV, 2. Metro Cash & Carry BV и 3. Remo Zaandam BV/Diesel SpA

text:
               25.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/8

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 16 юли 2008 г. — 1. Makro Zelfbedieningsgroothandel CV, 2. Metro Cash & Carry BV и 3. Remo Zaandam BV/Diesel SpA
   (Дело C-324/08)
   (2008/C 272/10)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Hoge Raad der Nederlanden
   Страни в главното производство

      Ищец: 1. Makro Zelfbedieningsgroothandel CV, 2. Metro Cash & Carry BV и 3. Remo Zaandam BV

      Ответник: Diesel SpA
   Преюдициални въпроси

               1)

               Когато продуктите, носещи дадена марка, са пуснати на пазара в ЕИП първо от лице, различно от притежателя на марката и без неговото изрично съгласие, трябва ли с цел да се прецени дали е налице (мълчаливо) съгласие на притежателя на марката по смисъла на член 7, параграф 1 от Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките (89/104/EИО) (1) да се приложат същите критерии като тези, които се прилагат в случай, в който тези продукти са пуснати на пазара извън ЕИП първо от притежателя на марката или с негово съгласие?

               2)

               При отрицателен отговор на първия въпрос: кои критерии — евентуално изведени (по-конкретно) от Решение от 22 юни 1994 г. по дело IHT Internationale Heiztechnik и Uwe Danzinger (C-9/93, Recueil, стp. I-2789) — трябва да се приложат в първия случай по предходния въпрос, за да може да се прецени дали е налице (мълчаливо) съгласие на притежателя на марката по смисъла на горепосочената директива?

      (1)  ОВ 1989 г. L 40, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92.


title: Дело T-60/09: Решение на Общия съд от 7 юли 2010 г. — Herhof/СХВП — Stabilator ( „stabilator“ ) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „stabilator“ — По-ранна словна марка на Общността „STABILAT“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Липса на сходство на стоките и услугите — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               14.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/42

         Решение на Общия съд от 7 юли 2010 г. — Herhof/СХВП — Stabilator („stabilator“)
   (Дело T-60/09) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „stabilator“ - По-ранна словна марка на Общността „STABILAT“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Липса на сходство на стоките и услугите - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2010/C 221/69
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Herhof-Verwaltungsgesellschaft mbH (Solms, Германия) (представители: A. Zinnecker и T. Bösling, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: G. Schneider)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Stabilator sp. z o.o. (Gdynia, Полша) (представител: M. Kacprzak, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 16 декември 2008 г. (преписки № R 483/2008-4 и № R 705/2008-4) относно процедура по възражение между Herhof-Verwaltungsgesellschaft mbH и Stabilator sp. z o.o.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Herhof-Verwaltungsgesellschaft mbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 102, 1.5.2009 г.


title: Дело C-606/10: Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Франция) на 22 декември 2010 г. — Association nationale d'assistance aux frontières pour les étrangers (Anafé)/Ministre de l'intérieur, de l'outre-mer, des collectivités territoriales et de l'immigration

text:
               5.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/12

         Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Франция) на 22 декември 2010 г. — Association nationale d'assistance aux frontières pour les étrangers (Anafé)/Ministre de l'intérieur, de l'outre-mer, des collectivités territoriales et de l'immigration
   (Дело C-606/10)
   2011/C 72/20
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Association nationale d'assistance aux frontières pour les étrangers (Anafé)

      Ответник: Ministre de l'intérieur, de l'outre-mer, des collectivités territoriales et de l'immigration

      Преюдициални въпроси

               1.

               Член 13 от Регламент (ЕО) № 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за създаване на Кодекс на Общността за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници) (1) прилага ли се по отношение на повторното влизане на територията на държавата членка, издала временното разрешение за пребиваване, когато за повторното влизане на територията ѝ не се налага нито влизане, нито транзитно преминаване, нито пребиваване на територията на другите държави членки?

               2.

               При какви условия държава членка може да издава на граждани на трети страни „виза за повторно влизане“ по смисъла на член 5, параграф 4, буква a) от същия регламент? В частност в такава виза може ли да се предвиди ограничение влизането да е само през входните пунктове на територията на страната?

               3.

               Доколкото регламентът от 15 март 2006 г. изключва всяка възможност за влизане на територията на държавите членки по отношение на гражданите на трети страни, притежаващи само временно разрешение за пребиваване, издадено с цел разглеждането на първа молба за разрешение за пребиваване или молба за убежище, в противоречие с позволеното в клаузите на Конвенцията за прилагане на споразумението от Шенген от 19 юни 1990 г., в редакцията след изменението ѝ с този регламент, принципите на правната сигурност и на оправданите правни очаквания не налагат ли да бъдат предвидени преходни разпоредби за гражданите на трети страни, напуснали територията на държавите членки, когато са притежавали само временни разрешения за пребиваване, издадени с цел разглеждането на първа молба за разрешение за пребиваване или молба за убежище, и които искат да се завърнат на нея след влизането в сила на регламента от 15 март 2006 г.?

      (1)  ОВ L 105, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 8, стр. 5 и — поправка — ОВ L 275, 2010 г., стр. 11.


title: Дело C-568/15: Преюдициално запитване от Landgericht Stuttgart (Германия), постъпило на 5 ноемри 2015 г. — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main e.V./comtech GmbH

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/25

         Преюдициално запитване от Landgericht Stuttgart (Германия), постъпило на 5 ноемри 2015 г. — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main e.V./comtech GmbH
   (Дело C-568/15)
   (2016/C 038/36)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Stuttgart

      Страни в главното производство

      Ищец: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main e.V.

      Ответник: comtech GmbH

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 21, първа алинея от Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 година относно правата на потребителите (1), да се тълкува в смисъл, че когато търговец използва телефонна линия, за да може потребителят да се свърже с него по телефона във връзка със сключен договор, такъв потребител не следва да понася разходи, по-високи от тези, които би понесъл за повикване на стандартен (т.нар. в Германия „географски“) стационарен или мобилен телефонен номер при осъществяване на връзката по този начин?

               2)

               Противоречи ли на член 21, първа алинея от Директива 2011/83/ЕС национална разпоредба, съгласно която в случаите, когато търговецът използва за контакт по телефона във връзка със сключен договор телефонен номер за обслужване на клиенти, започващ с „0180“, потребителят трябва да понесе разходите, които доставчикът на телекомуникационни услуги му начислява за използването на тази телекомуникационна услуга, по-специално когато тези разходи надвишават разходите, които потребителят би понесъл за свързване по телефона със стандартен (географски) стационарен или мобилен телефонен номер?
               Допуска ли член 21, първа алинея от Директивата такава национална разпоредба тогава, когато доставчикът на телекомуникационни услуги не плаща на търговеца никаква част от таксата, която събира от потребителя за свързване с номер, започващ с „0180“?

      (1)  Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 година относно правата на потребителите, за изменение на Директива 93/13/ЕИО на Съвета и Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 85/577/ЕИО на Съвета и Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 304, стр. 64).


title: Дело T-62/13: Решение на Общия съд от 11 юни 2014 г.  — Golam/СХВП — Glaxo Group (METABIOMAX) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „METABIOMAX“  — По-ранна словна марка на Общността „BIOMAX“  — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               28.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 245/13

         Решение на Общия съд от 11 юни 2014 г. — Golam/СХВП — Glaxo Group (METABIOMAX)
   (Дело T-62/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „METABIOMAX“ - По-ранна словна марка на Общността „BIOMAX“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   2014/C 245/17
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Sofia Golam (Атина, Гърция) (представител: N. Trovas, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Geroulakos)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Glaxo Group Ltd (Greenford, Обединено кралство) (представители: G. Ballas и N. Prentoulis, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решение на втори апелативен състав на СХВП от 30 октомври 2012 г. (преписка R 2089/2011-2), постановено в производство по възражение със страни Glaxo Group Ltd и г-жа Sofia Golam.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-жа Sofia Golam да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 86, 23.3.2013 г.


title: Дело C-525/15: Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Álava (Испания), постъпило на 5 октомври 2015 г. — Laboral Kutxa/Esmeralda Martínez Quesada

text:
               14.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 414/22

         Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Álava (Испания), постъпило на 5 октомври 2015 г. — Laboral Kutxa/Esmeralda Martínez Quesada
   (Дело C-525/15)
   (2015/C 414/28)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Audiencia Provincial de Álava

      Страни в главното производство

      Въззивник: Laboral Kutxa
   Въззиваем: Esmeralda Martínez Quesada

      Преюдициален въпрос

   Съвместимо ли е с принципа, че неравноправните клаузи не са обвързващи, закрепен в член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО (1) на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори, да се ограничи действието на обявяването на клауза за недействителна като неравноправна чрез ограничаване на реституционните последици по отношение на недължимо платените в резултат на нейното прилагане суми, като се приеме, че тези последици настъпват не от момента, в който неравноправната недействителна клауза е започнала да се прилага, а от друг момент?

      (1)  ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273 и поправка в ОВ L 293, 2014 г., стр. 59.


title: Дело C-110/13: Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhof (Германия) на 7 март 2013 г. — HaTeFo GmbH/Finanzamt Haldensleben

text:
               25.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 147/12

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhof (Германия) на 7 март 2013 г. — HaTeFo GmbH/Finanzamt Haldensleben
   (Дело C-110/13)
   2013/C 147/21
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesfinanzhof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: HaTeFo GmbH

      Ответник: Finanzamt Haldensleben

      Преюдициални въпроси

               1.

                           а)

                           Какви са изискванията, за да се допусне, че е налице съвместна дейност по смисъла на член 3, параграф 3, четвърта алинея от приложението към Препоръка 2003/361/ЕО на Комисията от 6 май 2003 година относно дефинирането на големите, малките и средните предприятия (1) („МСП-Препоръката“): Достатъчно ли е към момента само наличието на търговско сътрудничество между участващите в двете предприятия физически лица, което протича без спорове и без настъпили до момента противоречия относно интереси, или в много по-голяма степен е необходимо признаване на съгласувано поведение на тези лица?

                           б)

                           В случай че е необходимо съгласувано поведение: следва ли то в резултат на чисто фактическо сътрудничество?

               2.

               Когато не е налице хипотеза на задължение за изготвяне на консолидиран годишен счетоводен отчет, следва ли за целите на отговора на въпроса дали дадено предприятие е свързано с друго предприятие чрез лице или действаща съвместно група от физически лица, съдържащото се в член 3, параграф 3, първа алинея от приложението към МСП-Препоръката понятие „връзки“ да се разбира в смисъл, че става въпрос за глобална икономическа преценка, в който случай следва да се разгледат определени аспекти относно съответните предприятия, каквито са отношенията на собственост — в конкретния случай по-специално принадлежността на притежателите на дялове към едно семейство, структурата на участие и степента на участие в икономическата дейност — и също по-конкретно самоличността на самите управители?

               3.

               В случай че и по силата на Препоръката е възможно извършването на глобална икономическа преценка, която надхвърля формалната проверка: Нужно ли е да бъде налице умисъл или най-малкото риск от заобикаляне на съдържащата се в Препоръката дефиниция?

      (1)  ОВ L 124, стр. 36.


title: Дело C-42/11: Преюдициално запитване, отправено от Cour d'appel d'Amiens (Франция) на 31 януари 2011 г. — Наказателно производство срещу Joao Pedro Lopes Da Silva Jorge

text:
               2.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/16

         Преюдициално запитване, отправено от Cour d'appel d'Amiens (Франция) на 31 януари 2011 г. — Наказателно производство срещу Joao Pedro Lopes Da Silva Jorge
   (Дело C-42/11)
   2011/C 103/28
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour d'appel d'Amiens

      Страна в главното производство

   Joao Pedro Lopes Da Silva Jorge

      Преюдициални въпроси

               1.

               Допуска ли прогласеният в член 12 ЕО [понастоящем член 18 ДФЕС] принцип на недопускане на дискриминация национална правна уредба като член 695-24 от Наказателно-процесуалния кодекс, която предвижда възможност да се откаже изпълнението на европейска заповед за арест, издадена за целите на изпълнението на наказание лишаване от свобода, само в случай, че издирваното лице е френски гражданин и компетентните френски органи поемат това изпълнение?

               2.

               Дали […] прилагането в националното право на предвиденото в член 4, точка 6 от Рамковото решение (1) основание за отказ за изпълнение е оставено на преценката на държавите членки или има задължителен характер и по-специално може ли държава членка да приеме мярка, която допуска дискриминация, основана на националност?

      (1)  Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (ОВ L 190, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3).


title: Дело C-64/13 P: Жалба, подадена на 7 февруари 2013 г. от H-Holding AG срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 27 ноември 2012 г. по дело T-672/11, H-Holding AG/Европейски парламент

text:
               16.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 336/5

         Жалба, подадена на 7 февруари 2013 г. от H-Holding AG срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 27 ноември 2012 г. по дело T-672/11, H-Holding AG/Европейски парламент
   (Дело C-64/13 P)
   2013/C 336/12
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: H-Holding AG (представител:: R. Závodný, advokát)

      Друга страна в производството: Европейски парламент
   С определение от 5 септември 2013 г. Съдът на Европейския съюз (седми състав) отхвърля подадената жалба и постановява, че жалбоподателят следва да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-300/08 P: Определение на Съда (пети състав) от 11 юни 2009 г. — Leche Celta, SL/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Celia SA (Обжалване — Марка на Общността — Регламент (ЕО) № 40/94 — Член 8, параграф 1, буква б) — Словна и фигуративна смесена марка Celia — Относителни основания за отказ на регистрация — Прилика на марката, чиято регистрация се иска, с по-ранна марка — Марка, отнасяща се до идентични стоки — Вероятност от объркване — Явно недопустима жалба)

text:
               12.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/16

         Определение на Съда (пети състав) от 11 юни 2009 г. — Leche Celta, SL/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Celia SA
   (Дело C-300/08 P) (1)

   (Обжалване - Марка на Общността - Регламент (ЕО) № 40/94 - Член 8, параграф 1, буква б) - Словна и фигуративна смесена марка „Celia“ - Относителни основания за отказ на регистрация - Прилика на марката, чиято регистрация се иска, с по-ранна марка - Марка, отнасяща се до идентични стоки - Вероятност от объркване - Явно недопустима жалба)
   2009/C 220/28
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Leche Celta, SL (представител: J. Calderón Chavero, abogado)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral), Celia SA (представители: D. Masson и F. de Castelnau, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (трети състав) от 23 април 2008 г. по дело Leche Celta/СХВП (T-35/07), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалбата на жалбоподателя срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 5 декември 2006 г. относно процедура по възражение между Leche Celta SL и Celia SA — Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146) — Относителни основания за отказ на регистрация на марка — Вероятност от объркване, свързана със заявка за регистрация на марка, която е подобна на по-ранна марка за идентични стоки — Сравнение между знаци във визуално, фонетично и концептуално отношение

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Leche Celta SL да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 223, 30.8.2008г.


title: Дело C-222/08: Иск, предявен на 21 май 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/24

         Иск, предявен на 21 май 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия
   (Дело C-222/08)
   (2008/C 209/35)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: H. van Vliet и A. Nijenhuis)

      Ответник: Кралство Белгия
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че при транспониране на разпоредбите относно изчисляване на себестойността на универсалната услуга и финансирането на задължението за предоставянето й Кралство Белгия не е изпълнило задължението си по член 12, параграф 1, член 13, параграф 1 и приложение IV, част A към Директива 2002/22/EО,

               —

               да се осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Директива 2002/22 относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга) урежда между другото хипотези, в които потребностите на крайните потребители не могат в достатъчна степен да се задоволят на пазара и съдържа разпоредби относно предоставянето на разположение на универсалната услуга. Член 12, параграф 1 от директивата определя, че когато националните регулаторни органи считат, че предоставянето на универсална услуга, както е определено в членове 3-10, може да представлява несправедливо затруднение за предприятията, определени да предоставят универсална услуга, нетната себестойност за предоставянето на универсална услуга се изчислява по писания в член 12 начин. В приложение IV, част A се съдържат разпоредби относно изчисляването на нетната себестойност. Член 13, параграф 1 определя, че когато на базата на изчисленията на нетната себестойност, посочена в член 12, националните регулаторни органи установят, че дадено предприятие е предмет на несправедливо затруднение, държавите-членки, по молба на определеното предприятие, могат да вземат решение да въведат механизъм за компенсации на изчислената нетна себестойност за предприятието.
   Според становището на Комисията Белгия не е транспонирала надлежно разпоредбите на член 12, параграф 1, член 13, параграф 1 и на приложение IV, част A към директивата. Белгийското правителство не намира нищо нередно в правната уредба, според която предлагането на социални тарифи в областта на предоставянето на универсална услуга представлява несправедливо затруднение съответните предприятия. Освен това, белгийската правна уредба не отговаряла на изискванията относно изчисляването на нетната себестойност, както между другото тя е установена в последната част от приложение IV, част A към директивата.


title: Дело T-186/14: Решение на Общия съд от 7 октомври 2015 г. — Atlantic Multipower Germany/СХВП — Nutrichem Diät + Pharma (NOxtreme) (Марка на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Общността „NOxtreme“ — По-ранна фигуративна марка на Общността и по-ранна национална фигуративна марка „X-TREME“ — Относителни основания за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Реално използване на по-ранната марка — Член 43, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009 — Член 15, параграф 2 от Регламент № 207/2009)

text:
               30.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 398/45

         Решение на Общия съд от 7 октомври 2015 г. — Atlantic Multipower Germany/СХВП — Nutrichem Diät + Pharma (NOxtreme)
   (Дело T-186/14) (1)

   ((Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Общността „NOxtreme“ - По-ранна фигуративна марка на Общността и по-ранна национална фигуративна марка „X-TREME“ - Относителни основания за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Реално използване на по-ранната марка - Член 43, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009 - Член 15, параграф 2 от Регламент № 207/2009))
   (2015/C 398/57)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Atlantic Multipower Germany GmbH & Co. OHG (Хамбург, Германия) (представител: W. Berlit, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Schifko)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Nutrichem Diät + Pharma GmbH (Рот, Германия) (представители: D. Jochim и R. Egerer, адвокати)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 29 януари 2014 г. (преписка R 764/2013-4), постановено в производство по обявяване на недействителност със страни Atlantic Multipower Germany GmbH & Co. OHG и Nutrichem Diät + Pharma GmbH.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Atlantic Multipower Germany GmbH & Co. OHG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 142, 12.5.2014 г.


title: Дело C-163/15: Решение на Съда (седми състав) от 4 февруари 2016 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Düsseldorf — Германия) — Youssef Hassan/Breiding Vertriebsgesellschaft mbH (Преюдициално запитване — Марка на Общността — Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 23 — Лицензия — Регистър на марките на Общността — Право на лицензополучателя да предяви иск за нарушение на права върху марка, въпреки че лицензията не е вписана в регистъра)

text:
               21.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 106/9

         Решение на Съда (седми състав) от 4 февруари 2016 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Düsseldorf — Германия) — Youssef Hassan/Breiding Vertriebsgesellschaft mbH
   (Дело C-163/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Марка на Общността - Регламент (ЕО) № 207/2009 - Член 23 - Лицензия - Регистър на марките на Общността - Право на лицензополучателя да предяви иск за нарушение на права върху марка, въпреки че лицензията не е вписана в регистъра))
   (2016/C 106/12)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Youssef Hassan

      Ответник: Breiding Vertriebsgesellschaft mbH

      Диспозитив

   Член 23, параграф 1, първо изречение от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността трябва да се тълкува в смисъл, че лицензополучателят може да предяви иск за нарушение на права върху марката на Общността, обект на лицензията, въпреки че тази лицензия не е вписана в регистъра на марките на Общността.

      (1)  ОВ C 254, 3.8.2015 г.


title: Дело C-263/10: Преюдициално запитване, отправено от Tribunalul Gorj (România) на 27 май 2010 г. — Iulian Andrei Nisipeanu/Direcția Generală a Finanțelor Publice Gorj, Administrația Finanțelor Publice Târgu-Cărbunești, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               28.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 234/22

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunalul Gorj (România) на 27 май 2010 г. — Iulian Andrei Nisipeanu/Direcția Generală a Finanțelor Publice Gorj, Administrația Finanțelor Publice Târgu-Cărbunești, Administrația Fondului pentru Mediu
   (Дело C-263/10)
   ()
   2010/C 234/35
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunalul Gorj

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Iulian Andrei Nisipeanu

      Ответник: Direcția Generală a Finanțelor Publice Gorj, Administrația Finanțelor Publice Târgu-Cărbunești, Administrația Fondului pentru Mediu

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 110 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че забранените от него дискриминационни вътрешни данъци включват и таксата, уредена в законодателството на Румъния с Ordonanța de Urgență (Извънредно постановление) на правителството № 50 от 25 април 2008 г. за въвеждане на такса замърсяване за моторните превозни средства, с последващите му изменения с Ordonanța de Urgență № 208 от 8 декември 2008 г., с Ordonanța de Urgență № 218 от 11 декември 2008 г., с Ordonanța de Urgență № 7 от 19 февруари 2009 г. и с Ordonanța de Urgență № 117 от 30 декември 2009 г.?

               2.

               Позволява ли на Румъния член 110 от Договора за функционирането на Европейския съюз с националното си законодателство, действащо при приемането на Ordonanța de Urgență № 50/2008 на правителството, считано от 1 юли 2008 г., да въведе критерия „първа регистрация в Румъния“, както е предвидено в член 4, буква а) от постановлението, като обективно изискване, съответстващо на разпоредбите на Договора?

               3.

               Позволява ли на Румъния член 110 от Договора за функционирането на Европейския съюз като държава членка на Европейския съюз да прилага [считано от] 1 юли 2008 г. такса замърсяване по отношение на внесените от Общността или закупени в рамките на Общността моторни превозни средства втора употреба и регистрирани за първи път в Румъния, докато за закупените в Румъния моторни превозни средства втора употреба не се събира такса за замърсяване?

               4.

               Позволява ли член 110 от Договора за функционирането на Европейския съюз Румъния да предоставя по силата на посоченото по-горе законодателство освобождаване от такса за замърсяване единствено за леките коли, които са „моторните превозни средства M1 с норма на замърсяване Euro 4, с обем на двигателя до 2 000 куб.см, всички моторни превозни средства N1 с норма на замърсяване Euro 4, чиято първа регистрация е в Румъния или в други държави членки на Европейския съюз през периода 15 декември 2008 г.—31 декември 2009 г.“, докато за новите леки коли с характеристики, различни от изложените по-горе, не се предоставя освобождаване?

               5.

               Следва ли член 110 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че позволява на Румъния да дава закрила на националното автомобилостроене, доколкото такса замърсяване се заплаща само за леките коли втора употреба, внесени и регистрирани от Съюза или закупени в рамките на Съюза, докато такава такса не се събира за вече регистрираните в Румъния леки коли втора употреба и които са предмет на препродажба на нейната територия?

               6.

               Представляват ли изложените положения дискриминационна такса, забранена от разпоредбите на член 110 от Договора за функционирането на Европейския съюз, при условие, че критерият „първа регистрация в Румъния“, предвиден в член 4, буква а) от Ordonanța de Urgență № 50/2008 на правителството, не е обективен от гледна точка на целта, обявена при въвеждането на таксата замърсяване чрез прилагането на принципа „замърсителят плаща“, докато всъщност таксата, свързана с този критерий, дава закрила на националното производство на нови леки коли, както и на вътрешния пазар на леки коли втора употреба?


title: Дело T-63/10: Жалба, подадена на 10 февруари 2010 г. — Jurašinović/Съвет

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/50

         Жалба, подадена на 10 февруари 2010 г. — Jurašinović/Съвет
   (Дело T-63/10)
   2010/C 113/81
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Ivan Jurašinović (Анже, Франция) (представител: N. Amara-Lebret, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението от 7 декември 2009 г., с което на жалбоподателя е отказан достъп до следните документи:

                           —

                           решенията на Съвета за изпращане на Международния наказателен съд за бивша Югославия на документите, които този съд е поискал да му бъдат предоставени в рамките на процеса срещу Готовина,

                           —

                           съществуващата във връзка с този процес кореспонденция между институциите на ЕС и Международния наказателния съд за бивша Югославия (заедно с приложенията, ако има такива), и по-конкретно първоначалните искания, направени както от Международния наказателния съд за бивша Югославия, така и от адвокатите на г-н Готовина,

               —

               да се осъди Съветът на ЕС — Генерален секретариат, да разреши електронния достъп до всички искани документи,

               —

               да се осъди Съветът на ЕС да заплати на жалбоподателя сума в размер на 2 000 EUR без ДДС или 2 392 EUR с ДДС като разноски по производството, заедно с лихви съгласно лихвения процент на ЕЦБ към датата на подаване на жалбата.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна на решението на Съвета от 7 декември 2009 г., с което му се отказва достъп до решенията на Съвета за изпращане на Международния наказателен съд за бивша Югославия (МНСЮ) на документите, които този съд е поискал да му бъдат предоставени в рамките на процеса срещу Готовина, и до съществуващата във връзка с този процес кореспонденция между институциите на Европейския съюз и Международния наказателния съд за бивша Югославия (заедно с приложенията, ако има такива), и по-конкретно първоначалните искания, направени както от Международния наказателния съд за бивша Югославия, така и от адвокатите на г-н Готовина.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква четири правни основания, изведени от:

               —

               грешка при прилагане на правото, доколкото Съветът отказал достъп до документите на основание член 70B от Правилника за производството и доказването на МНСЮ, въпреки че тази разпоредба не била приложима,

               —

               липса на засягане на защитата на съдебните процедури и правните становища в съответствие с член 4, параграф 2, трето тире от Регламент № 1049/2001 (1), доколкото това изключение се отнасяло до защитата на съдебните процедури на Европейския съюз и на държавите членки, а не на съдебна процедура пред Международния наказателен съд за бивша Югославия, която процедура е извън юрисдикцията на ЕС,

               —

               липса на засягане на защитата на обществения интерес по отношение на международните отношения съгласно член 4, параграф 1, буква a), трето тире от същия регламент,

               —

               съществуването на по-висш обществен интерес съгласно член 4, параграф 2, трето тире от посочения Регламент 1049/2001, тъй като жалбоподателят искал да му бъдат предоставени въпросните документи, за да упражни правата си по дело T-465/09. Това искане било в съответствие с правото на достъп до правосъдие и правото на справедлив съдебен процес пред европейската юрисдикция. Освен това конфликтът, до който се отнасяли тези документи, приключил през 1995 г.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело T-93/12: Жалба, подадена на 23 февруари 2012 г. — Gas/СХВП — Grotto (BLUE JEANS GAS)

text:
               28.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 126/21

         Жалба, подадена на 23 февруари 2012 г. — Gas/СХВП — Grotto (BLUE JEANS GAS)
   (Дело T-93/12)
   2012/C 126/42
   Език на жалбата: френски

      Страни

      Жалбоподател: André Pierre Gas (Марсилия, Франция) (представител: адв. L. Levy)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Grotto SpA (Chiuppano, Италия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени изцяло решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 7 декември 2011 г. по преписка R 620/2009-1 и да върне делото на СХВП, за да се произнесе отново в светлината на предстоящото решение,

               —

               да осъди притежателя на спорната марка на Общността да заплати всички бъдещи съдебни разноски по настоящото производство и да възстанови на жалбоподателя разноските по обжалването, направените от него към днешна дата.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: фигуративна марка със словни елементи „BLUE JEANS GAS“ за стоки от класове 3, 9, 14 и 25 — Регистрирана марка на Общността № 305050

      Притежател на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: жалбоподателят

      Основание на искането за обявяване на недействителност: искането за обявяване на недействителност се основава, от една страна, на прилагането на член 53, параграф 1, букви а) и в), на член 8, параграф 1, буква б), на член 53, параграф 2 и на член 8, параграф 1 от Регламент № 207/2009, и от друга страна, на френските регистрации № 1594704 и № 1627459 на фигуративни марки „GAS- BIJOUX“ и „BIJOUX -GAS-“ за стоки от класове 14 и 25.

      Решение на отдела по отмяна: отменя частично марката на Общността.

      Решение на апелативния състав: отменя частично решението на отдела по отмяна, отменя частично марката на Общността и отхвърля искането за обявяване на недействителност.

      Изложени правни основания:

               Нарушение на член 56, параграф 3 от Регламент № 40/94 (член 57, параграф 3 от новия регламент) и на правило 22, параграфи 3 и 4 от Регламент № 2868/95; нарушение на член 15, параграфи 1 и 2 от Регламент № 40/94 и на член L714, параграф 5, буква б) от френски Кодекс на интелектуалната собственост; нарушение на член 73 от Регламент № 40/94 (член 75 от новия регламент), тъй като апелативният състав е допуснал редица грешки при прилагане на правото и грешки в преценката по отношение на доказването на сериозното използване на по-ранната марка за стоки от клас 25.

               Неправилно прилагане на член 52, параграф 1, буква а) и на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 и нарушение на член 53 от Регламент № 40/94, както и на разпоредбите на френското право — член 2262 от Гражданския кодекс и член L714, параграф 3 от Кодекс на интелектуалната собственост, тъй като апелативният състав е преценил неправилно опасността от объркване.

               Нарушение на член 74 от Регламент № 40/94, тъй като апелативният състав се произнася ultra petita по съпоставянето на стоки от клас 14, което не е било предмет на жалбата, с която е сезиран.

               Нарушение на член 62, параграф 1 от Регламент № 40/94, тъй като апелативният състав не е имал право да ограничава анализа си единствено до по-ранното право, произтичащо от марка № 1594704, след като е решил да упражни правомощията на отдела по отмяна, нито е имал право да върне делото на отдела по отмяна, за да се произнесе по останалите изтъкнати права, които вече са били предмет на разглеждане.


title: Дело F-17/12: Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 11 март 2013 г. — Marcuccio/Комисия (Публична служба — Член 34, параграфи 1 и 6 от Процедурния правилник — Жалба, подадена по факс в срока за обжалване — Саморъчен подпис на адвоката, който се различава от подписа, положен върху оригинала на изпратената с писмо жалба — Просрочване на жалбата — Явна недопустимост)

text:
               25.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 147/34

         Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 11 март 2013 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело F-17/12) (1)

   (Публична служба - Член 34, параграфи 1 и 6 от Процедурния правилник - Жалба, подадена по факс в срока за обжалване - Саморъчен подпис на адвоката, който се различава от подписа, положен върху оригинала на изпратената с писмо жалба - Просрочване на жалбата - Явна недопустимост)
   2013/C 147/64
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: адв. G. Cipressa, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: г-жа C. Berardis-Kayser и г-н M. J. Baquero Cruz, подпомагани от адв. A. Dal Ferro, avocat)

      Предмет

   Искане Комисията да бъде осъдена да заплати парична сума като обезщетение за вреди, които жалбоподателят твърди, че е претърпял поради прекомерната продължителност на производството за признаване на сериозността на заболяването, от което е засегнат.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като явно недопустима.

               2.

               Г-н Marcuccio понася направените от него съдебни разноски, както и разноските, направени от Европейската комисия

      (1)  ОВ C 138, 12.05.2012 г., стр. 33.


title: Дело T-302/16: Решение на Общия съд от 15 юни 2017 г. — Bay/Парламент (Институционално право — Решение на председателя на Европейския парламент., с което на член на Европейския парламент е наложена санкцията лишаване от право на надбавка за дневни разходи — Член 166 от Правилника за дейността на Европейския парламент — Право на достъп до преписката — Фактическа грешка)

text:
               31.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 249/27

         Решение на Общия съд от 15 юни 2017 г. — Bay/Парламент
   (Дело T-302/16) (1)

   ((Институционално право - Решение на председателя на Европейския парламент., с което на член на Европейския парламент е наложена санкцията лишаване от право на надбавка за дневни разходи - Член 166 от Правилника за дейността на Европейския парламент - Право на достъп до преписката - Фактическа грешка))
   (2017/C 249/40)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Nicolas Bay (Ла Сел-Сен-Клу, Франция) (представител: A. Cuignache, avocat)

      Ответник: Европейски парламент (представители: . Görlitz, S. Alonso de León и S. Seyr)

      Предмет

   Жалба на основание член 263 ДФЕС, с която се иска отмяна на решенето на председателя на Европейския парламент от 9 март 2016 г. и на решението на бюрото на Парламента от 11 април 2016 г., с което на жалбоподателя е наложена санкцията лишаване от право на надбавка за дневни разходи за срок от пет дни

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Nicolas Bay да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 279, 1.8.2016 г.


title: Дело F-63/11: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 13 юни 2012 г. — Macchia/Комисия (Публична служба — Срочно наети служители — Непродължаване на срочен договор — Право на преценка на администрацията — Задължение за полагане на грижа — Член 8 от Условията за работа на другите служители на Съюза — Член 4 от Решение на Генералния директор на OLAF от 30 юни 2005 година относно новата политика във връзка с назначаването и заетостта на срочно наетите служители на OLAF — Максимална продължителност на договорите със срочно наети служители)

text:
               28.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 227/36

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 13 юни 2012 г. — Macchia/Комисия
   (Дело F-63/11) (1)

   (Публична служба - Срочно наети служители - Непродължаване на срочен договор - Право на преценка на администрацията - Задължение за полагане на грижа - Член 8 от Условията за работа на другите служители на Съюза - Член 4 от Решение на Генералния директор на OLAF от 30 юни 2005 година относно новата политика във връзка с назначаването и заетостта на срочно наетите служители на OLAF - Максимална продължителност на договорите със срочно наети служители)
   2012/C 227/60
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Macchia (Woluwé-Saint-Lambert, Белгия) (представители: адв. S. Rogrigues, адв. A. Blot и адв. C. Bernard-Glanz)

      Ответник: Европейска комисия (представители: г-н J. Currall и г-н D. Martin)

      Предмет

   Искане за отмяна на мълчаливото решение да не бъде продължен договорът за срочно нает служител на жалбоподателя.

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на изпълняващия длъжността генерален директор, на Европейската служба за борба с измамите (OLAF), от 12 август 2010 г., с което е отхвърлено искането за продължаване на договора за срочно нает служител на г-н Macchia.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата част.

      (1)  ОВ C 226, 30.07.11 г., стр.32.


title: Дело C-565/07 Р: Жалба, подадена на 31 декември 2007 г. от AMS Advanced Medical Services GmbH срещу Решението на Първоинстанционния съд (пети състав) постановено на 18 октомври 2007 г. по дело AMS Advanced Medical Services GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (ОХВП), T-425/03

text:
               8.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/23

         Жалба, подадена на 31 декември 2007 г. от AMS Advanced Medical Services GmbH срещу Решението на Първоинстанционния съд (пети състав) постановено на 18 октомври 2007 г. по дело AMS Advanced Medical Services GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (ОХВП), T-425/03
   (Дело C-565/07 Р)
   (2008/C 64/34)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: AMS Advanced Medical Services GmbH (представител: S. Schäffler, Rechtsanwältin)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), American Medical Systems, Inc.
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Първоинстанционния съд от 18 октомври 2007 г.,

               —

               да се осъди ответникът, ответник и по жалбата да заплати съдебните разноски, както за първата инстанция, така и за производството по обжалването.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбата се основава на нарушение на общностното право от Първоинстанционния съд. Първоинстанционният съд не уважил направеното от жалбоподателя едва пред апелативния състав искане противната страна да докаже използването на неговата марка. По този начин Първоинстанционният съд не признал принципа на функционален континюитет между отделите в Службата за хармонизация във вътрешния пазар и нарушил член 43, параграфи 2 и 3, както и член 74 от Регламент № 40/94.
   Според принципа на функционален континюитет между отделите на СХВП именно апелативният състав е трябвало да обоснове решението си на всички направени от жалбоподателя искания, както пред отдела по споровете, така и в хода на производството пред апелативния състав.


title: Дело T-207/04: Определение на Първоинстанционния съд от 11 септември 2008 г. — Италия/Комисия

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/60

         Определение на Първоинстанционния съд от 11 септември 2008 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-207/04) (1)

   (2008/C 301/100)

      Език на производството: италиански

   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 201, 7.8.2004 г.


title: Дело C-5/12: Решение на Съда (четвърти състав) от 19 септември 2013 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social n °1 de Lleida — Испания) — Betriu Montull, Marc/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) (Социална политика — Директива 92/85/ЕИО — Защита на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки и кърмачки — Член 8 — Отпуск за бременност и раждане — Директива 76/207/ЕﾘО — Равно третиране на работниците от мъжки и от женски пол — Член 2, параграфи 1 и 3 — Право на отпуск на заетите по трудово правоотношение майки след раждането — Възможност за ползване от заетата по трудово правоотношение майка или от заетия по трудово правоотношение баща — Майка, която не работи по трудово правоотношение и не се осигурява към публична схема за социално осигуряване — Изключване на правото на отпуск за заетия по трудово правоотношение баща — Биологични бащи и осиновители — Принцип на равно третиране)

text:
               23.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 344/19

         Решение на Съда (четвърти състав) от 19 септември 2013 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social no 1 de Lleida — Испания) — Betriu Montull, Marc/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)
   (Дело C-5/12) (1)

   (Социална политика - Директива 92/85/ЕИО - Защита на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки и кърмачки - Член 8 - Отпуск за бременност и раждане - Директива 76/207/ЕИО - Равно третиране на работниците от мъжки и от женски пол - Член 2, параграфи 1 и 3 - Право на отпуск на заетите по трудово правоотношение майки след раждането - Възможност за ползване от заетата по трудово правоотношение майка или от заетия по трудово правоотношение баща - Майка, която не работи по трудово правоотношение и не се осигурява към публична схема за социално осигуряване - Изключване на правото на отпуск за заетия по трудово правоотношение баща - Биологични бащи и осиновители - Принцип на равно третиране)
   2013/C 344/31
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de lo Social no 1 de Lleida

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Betriu Montull, Marc

      Ответник: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Juzgado de lo Social de Lleida — Тълкуване на Директива 76/207/ЕИО на Съвета от 9 февруари 1976 година относно прилагането на принципа на равното третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до заетост, професионалната квалификация и развитие, и на условията на труд (ОВ L 39, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 164) и на Директива 96/34/ЕО на Съвета от 3 юни 1996 година относно рамковото споразумение за родителския отпуск, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП) (ОВ L 145, стр. 4; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 3, стр. 160) — Национално законодателство, което предвижда право на отпуск за кърмене в полза на майката шест седмици след раждането — Право на отпуск на заетия по трудово правоотношение баща — Условия — Национално законодателство, което предвижда право за заетия по трудово правоотношение осиновител, но не и за заетия по трудово правоотношение биологичен баща да прекъсне изпълнението на трудовия договор със запазване на длъжността и с право на обезщетение от социалното осигуряване — Нарушение на принципа на равно третиране.

      Диспозитив

   Директива 92/85/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки (Десета специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО) и Директива 76/207/ЕИО на Съвета от 9 февруари 1976 година относно прилагането на принципа на равното третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до заетост, професионалната квалификация и развитие, и на условията на труд трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална мярка като разглежданата в главното производство, съгласно която работещият по трудово правоотношение баща може със съгласието на майката, ако тя също работи по трудово правоотношение, да ползва отпуск по майчинство в периода след шестте седмици задължителен отпуск на майката след раждането, освен в случаите, когато е налице опасност за нейното здраве, докато, ако майката не работи по трудово правоотношение и не се осигурява по някоя от публичните схеми за социално осигуряване, работещият по трудово правоотношение баща не може да ползва такъв отпуск.

      (1)  ОВ C 98, 31.3.2012 г.