title: Дело T-113/05: Решение на Първоинстанционния съд от 13 декември 2007 г. — Angelidis/Парламент (Публична служба — Длъжностни лица — Заемане на длъжност стeпен A2 — Отхвърляне на кандидатура — Нарушаване на съществени изисквания за форма — Жалба за отмяна — Иск за обезщетение)

text:
               26.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/42

         Решение на Първоинстанционния съд от 13 декември 2007 г. — Angelidis/Парламент
   (Дело T-113/05) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Заемане на длъжност стeпен A2 - Отхвърляне на кандидатура - Нарушаване на съществени изисквания за форма - Жалба за отмяна - Иск за обезщетение)
   (2008/C 22/77)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Angel Angelidis (Luxembourg, Luxembourg) (представител: É. Boigelot, avocat)

      Ответник: Европейски парламент (представител: A. Bencomo Weber, J. F. de Wachter и A. Lukošiūtė)
   Предмет
   От една страна, искане за отмяна на решението на Европейския парламент за отхвърляне на кандидатурата на жалбоподателя за длъжността директор на Дирекция „Бюджетни въпроси“ на Генерална дирекция „Вътрешни политики“ на Парламента и за назначаване на друг кандидат на посочената длъжност и от друга страна, искане за обезщетение за компенсиране на вредите, за които се твърди, че са претърпени от жалбоподателя поради отхвърлянето на неговата кандидатура.
   Диспозитив

               1)

               Отменя решението на Бюрото на Европейския парламент от 25 февруари 2004 г., за назначаване на г-н. Alfredo De Feo на длъжност директор на дирекция „Бюджетни въпроси“ на Генералната дирекция „Вътрешни политики“ на Европейския парламент.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата част.

               3)

               Осъжда Парламента да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 115, 14.5.2005 г.


title: Дело T-18/07 R: Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 21 май 2007 г. — Kronberger/Парламент ( Обезпечително производство — Акт за избирането на членове на Европейския парламент — Молба за постановяване на временни мерки — Недопустимост )

text:
               7.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/24

         Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 21 май 2007 г. — Kronberger/Парламент
   (Дело T-18/07 R)
   („Обезпечително производство - Акт за избирането на членове на Европейския парламент - Молба за постановяване на временни мерки - Недопустимост“)
   (2007/C 155/48)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Hans Kronberger (Виена, Австрия) (представител: W. Weh, avocat)

      Ответник: Европейски парламент (представители: H. Krück, N. Lorenz и M. Windisch)
   Предмет
   Молба за постановяване на временни мерки, с които, от една страна, временно да се обяви за недействителен мандатът в Европейския парламент на лицето, което го упражнява понастоящем и, от друга, временно да се възложи същия мандат на ищеца.
   Диспозитив

               1)

               Молбата за допускане на обезпечение се отхвърля.

               2)

               Първоинстанционният съд не се произнася по разноските.


title: Съединени дела T-268/08 и T-281/08: Решение на Общия съд от 28 февруари 2012 г. — Land Burgenland и Австрия/Европейска комисия (Държавни помощи — Държавна помощ, предоставена от австрийските власти в полза на групата Grazer Wechselseitige (GRAWE) във връзка с приватизацията на Bank Burgenland — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда нейното възстановяване — Критерий за частния инвеститор в условията на пазарна икономика — Прилагане в случаите, когато държавата действа като продавач — Определяне на пазарната цена)

text:
               14.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 109/9

         Решение на Общия съд от 28 февруари 2012 г. — Land Burgenland и Австрия/Европейска комисия
   (Съединени дела T-268/08 и T-281/08) (1)

   (Държавни помощи - Държавна помощ, предоставена от австрийските власти в полза на групата Grazer Wechselseitige (GRAWE) във връзка с приватизацията на Bank Burgenland - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда нейното възстановяване - Критерий за частния инвеститор в условията на пазарна икономика - Прилагане в случаите, когато държавата действа като продавач - Определяне на пазарната цена)
   2012/C 109/19
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Land Burgenland (Австрия) (представители: U. Soltész и C. Herbst, avocats) (дело T-268/08) и Република Австрия (представители: G. Hesse, C. Pesendorfer, E. Riedl, M. Fruhmann и J. Bauer) (дело T-281/08)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално V. Kreuschitz, N. Khan и K. Gross, впоследствие Kreuschitz, N. Khan и T. Maxian Rusche)

      Предмет

   Жалба за отмяна на Решение 2008/719/ЕО на Комисията от 30 април 2008 година относно държавна помощ C 56/06 (ex NN 77/06), която Австрия е привела в действие за приватизацията на Bank Burgenland (ОВ L 239, стр. 32).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбите.

               2.

               Осъжда Република Австрия и Land Burgenland да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 247, 27.9.2008 г.


title: Дело C-18/12: Преюдициално запитване, отправено от Nejvyšší správní soud (Чешка република) на 16 януари 2012 г. — Město Vamberk/Finanční ředitelství v Hradci Králové

text:
               31.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/12

         Преюдициално запитване, отправено от Nejvyšší správní soud (Чешка република) на 16 януари 2012 г. — Město Vamberk/Finanční ředitelství v Hradci Králové
   (Дело C-18/12)
   2012/C 98/19
   Език на производството: чешки

      Запитваща юрисдикция

   Nejvyšší správní soud

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Město Žamberk

      Ответник: Finanční ředitelství v Hradci Králové

      Преюдициални въпроси

               1.

               Могат ли неорганизирани, нередовни и развлекателни спортни дейности, които могат да се осъществяват по този начин в открит плувен комплекс (например плуване и игри с топка за отдих и развлечение и др.), да се считат за спорт или физическо възпитание по смисъла на член 132, параграф 1, буква м) от Директива 2006/112 от 28 ноември 2006 г. относно общата система на данъка върху добавената стойност? (1)

               2.

               При утвърдителен отговор на първия въпрос, може ли възмездната доставка, изразяваща се в осигуряване на достъп до такъв открит спортен плувен комплекс, който предлага на посетителите си посочената по-горе възможност да упражняват спортни дейности, дори и успоредно с други видове дейности за развлечение и отдих, да се разглежда като услуга, тясно свързана със спорта или физическото възпитание, предоставяна на лица, участващи в спортни дейности или физическо възпитание, по смисъла на тази разпоредба от Директива 2006/112/ЕС, и следователно като освободена от данък върху добавената стойност доставка, при положение че доставчикът е нестопанска организация и са спазени другите предвидени в директивата условия?

      (1)  ОВ L 347, стр. 1.


title: Дело T-493/10: Решение на Общия съд от 6 септември 2013 г. — Persia International Bank/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Иран за предотвратяване на ядреното разпространение — Замразяване на средства — Задължение за мотивиране — Право на защита — Право на ефективна съдебна защита — Грешка в преценката)

text:
               19.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 304/10

         Решение на Общия съд от 6 септември 2013 г. — Persia International Bank/Съвет
   (Дело T-493/10) (1)

   (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран за предотвратяване на ядреното разпространение - Замразяване на средства - Задължение за мотивиране - Право на защита - Право на ефективна съдебна защита - Грешка в преценката)
   2013/C 304/19
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Persia International Bank plc (Лондон, Обединено кралство) (представители: първоначално S. Gadhia, S. Ashley, solicitors, D. Anderson, QC, и R. Blakeley, barrister, впоследствие S. Ashley, S. Jeffrey, A. Irvine, solicitors, D. Wyatt, QC, и R. Blakeley)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и A. Vitro)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: S. Boelaert и M. Konstantinidis)

      Предмет

   От една страна, искане за отмяна на Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 195, стр. 39; поправка ОВ L 197, 2010 г., стр. 19), на Регламент за изпълнение (ЕС) № 668/2010 на Съвета от 26 юли 2010 година за прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 423/2007 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 195, стр. 25), на Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 година за изменение на Решение 2010/413 (ОВ L 281, стр. 81), на Регламент (ЕС) № 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) № 423/2007 (ОВ L 281, стр. 1), на Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413 (ОВ L 319, стр. 71), на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент № 961/2010 (ОВ L 319, стр. 11) и на Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент № 961/2010 (ОВ L 88, стр. 1), доколкото тези актове се отнасят до жалбоподателя, и от друга страна, искане да се обяви неприложимостта на член 7, параграф 2, буква г) от Регламент (ЕО) № 423/2007 на Съвета от 19 април 2007 година относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 103, стр. 1), на член 16, параграф 2, буква а) от Регламент № 961/2010 и на член 23, параграф 2 от Регламент № 267/2012 по отношение на жалбоподателя

      Диспозитив

               1.

               Отменя, доколкото се отнасят до Persia International Bank plc:

                           —

                           таблица Б, точка 4 от приложение II към Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС,

                           —

                           таблица Б, точка 2 от приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) № 668/2010 на Съвета от 26 юли 2010 година за прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 423/2007 относно ограничителни мерки срещу Иран,

                           —

                           дял I, таблица Б, точка 4 от приложението към Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 година за изменение на Решение 2010/413,

                           —

                           таблица Б, точка 4 от приложение VIII към Регламент (ЕС) № 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент № 423/2007,

                           —

                           Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413,

                           —

                           Регламент за изпълнение (ЕС) № 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент № 961/2010,

                           —

                           дял I, таблица Б, точка 4 от приложение IX към Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент № 961/2010.

               2.

               Запазва действието на Решение 2010/413, изменено с Решение 2010/644 и с Решение 2011/783, по отношение на Persia International Bank до момента, в който отмяната на Регламент № 267/2012 породи действие.

               3.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               4.

               Съветът на Европейския съюз понася, освен направените от него съдебни разноски, и тези на Persia International Bank.

               5.

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 328, 4.12.2010 г.


title: Дело C-334/08: Решение на Съда (втори състав) от 8 юли 2010 г. — Европейска комисия/Италианска република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Собствени ресурси на Съюза — Отказ да се предоставят на разположение на Съюза собствени ресурси, съответстващи на определени незаконосъобразни митнически разрешения — Непреодолима сила — Измамливи действия на митническите органи — Отговорност на държавите членки — Редовност на записването на установените вземания по отделната сметка)

text:
               28.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 234/5

         Решение на Съда (втори състав) от 8 юли 2010 г. — Европейска комисия/Италианска република
   (Дело C-334/08) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Собствени ресурси на Съюза - Отказ да се предоставят на разположение на Съюза собствени ресурси, съответстващи на определени незаконосъобразни митнически разрешения - Непреодолима сила - Измамливи действия на митническите органи - Отговорност на държавите членки - Редовност на записването на установените вземания по отделната сметка)
   2010/C 234/07
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: A. Aresu и A. Caeiros)

      Ответник: Италианска република (представители: I. Bruni; G. Albenzio, avvocato dello Stato)

      Страна, встъпила в производството в подкрепа на ответника: Федерална република Германия (представители: M. Lumma и B. Klein)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 10 ЕО, на член 8 от Решение 2000/597/ЕО, Евратом на Съвета от 29 септември 2000 година относно системата на собствените ресурси на Европейските общности (ОВ L 253, стp. 42, Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 2, стр. 206) и на членове 2, 6, 10, 11 и 17 от Регламент № 1150/2000 (ЕО, Евратом) на Съвета от 22 май 2000 година за прилагане на Решение 94/728/ЕО, Евратом относно системата за собствени ресурси на Общностите (ОВ L 130, стp. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 2, стр. 184) — Отказ да се предоставят на разположение на Общностите собствени ресурси, които са свързани с неправомерно издадени митнически разрешения

      Диспозитив

               1.

               Като отказва да предостави на разположение на Комисията на Европейските общности собствените ресурси, съответстващи на митническото задължение, възникнало вследствие на незаконосъобразността на разрешенията за откриване и управление на митнически складове тип С в Таранто и на последващите разрешения за обработка под митнически контрол и активно усъвършенстване, издадени след 27 февруари 1997 г. от Direzione compartimentale delle dogane per le Regioni Puglia e Basilicata със седалище в Бари и отменени на 4 декември 2002 г., Италианската република не изпълнява задълженията си по член 8 от Решение 2000/597/ЕО, Евратом на Съвета от 29 септември 2000 година относно системата на собствените ресурси на Европейските общности и по членове 2, 6, 10, 11 и 17 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1150/2000 на Съвета от 22 май 2000 година за прилагане на Решение 94/728/ЕО, Евратом относно системата за собствени ресурси на Общностите.

               2.

               Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.

               3.

               Федерална република Германия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 223, 30.8.2008 г.


title: Дело C-19/13: Решение на Съда (пети състав) от 11 септември 2014 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Ministero dell'Interno/Fastweb SpA (Преюдициално запитване — Обществени поръчки — Директива 89/665/ЕИО — Член 2г, параграф 4 — Тълкуване и валидност — Производства по обжалване при възлагане на обществени поръчки — Недействителност на договора — Изключване)

text:
               17.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 409/6

         Решение на Съда (пети състав) от 11 септември 2014 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Ministero dell'Interno/Fastweb SpA
   (Дело C-19/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Обществени поръчки - Директива 89/665/ЕИО - Член 2г, параграф 4 - Тълкуване и валидност - Производства по обжалване при възлагане на обществени поръчки - Недействителност на договора - Изключване))
   2014/C 409/08
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ministero dell'Interno

      Ответник: Fastweb SpA

      в присъствието на: Telecom Italia SpA

      Диспозитив

               1)

               Член 2г, параграф 4 от Директива 89/665/ЕИО на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство, изменена с Директива 2007/66/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2007 година, трябва да се тълкува в смисъл, че когато обществена поръчка е възложена без предварително публикуване на обявление за обществена поръчка в Официален вестник на Европейския съюз, при положение че това не е допустимо съгласно Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги, тази разпоредба изключва възможността договорът за поръчка да бъде обявен за недействителен, ако са изпълнени предвидените в разпоредбата условия, като това следва да се провери от запитващата юрисдикция.

               2)

               При разглеждането на втория въпрос не са установени никакви обстоятелства, които могат да засегнат валидността на член 2г, параграф 4 от Директива 89/665, изменена с Директива 2007/66.

      (1)  ОВ C 86, 23.3.2013 г.


title: Дело T-543/08: Решение на Общия съд от 11 юли 2014 г.  — RWE и RWE Dea/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на парафинови восъци — Пазар на суров парафин — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО — Определяне на цените и разпределяне на пазарите — Отговорност на дружество майка за нарушенията на правилата за конкуренция, извършени от негово дъщерно дружество и от съвместно предприятие, в което има дялово участие — Решаващо влияние, упражнявано от дружество майка — Презумпция в случай на притежаване на 100 % от капитала — Правоприемство — Пропорционалност — Равно третиране — Насоки относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г. — Пълен съдебен контрол)

text:
               1.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 292/25

         Решение на Общия съд от 11 юли 2014 г. — RWE и RWE Dea/Комисия
   (Дело T-543/08) (1)

   ((Конкуренция - Картели - Пазар на парафинови восъци - Пазар на суров парафин - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Определяне на цените и разпределяне на пазарите - Отговорност на дружество майка за нарушенията на правилата за конкуренция, извършени от негово дъщерно дружество и от съвместно предприятие, в което има дялово участие - Решаващо влияние, упражнявано от дружество майка - Презумпция в случай на притежаване на 100 % от капитала - Правоприемство - Пропорционалност - Равно третиране - Насоки относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г. - Пълен съдебен контрол))
   2014/C 292/30
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: RWE AG (Есен, Германия) и RWE Dea AG (Хамбург, Германия) (представители: C. Stadler, M. Röhrig и S. Budde, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: A. Antoniadis и R. Sauer)

      Предмет

   Като главно искане, отмяна на членове 1 и 2 от Решение C (2008) 5476 окончателен на Комисията от 1 октомври 2008 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/39.181 — Восъци за свещи) в частта, която се отнася до жалбоподателите, както и — при условията на евентуалност — искане за намаляване на размера на наложената на жалбоподателите глоба.

      Диспозитив

               1)

               Отменя член 1 от Решение C (2008) 5476 окончателен на Комисията от 1 октомври 2008 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/39.181 — Восъци за свещи) в частта, в която Европейската комисия установява, че RWE AG и RWE Dea AG са участвали в извършването на нарушението след 2 януари 2002 г.

               2)

               Размерът на наложената на RWE и на RWE Dea глоба се определя на 3 5 8 88  562 евро.

               3)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               4)

               Комисията понася една пета от направените от нея съдебни разноски и една пета от съдебните разноски на RWE и RWE Dea. RWE и RWE Dea понасят четири пети от направените от тях съдебни разноски и четири пети от съдебните разноски на Комисията.

      (1)  ОВ C 55, 7.3.2009 г.


title: Дело C-95/16: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 17 февруари 2016 г. — Angelika Eckert/Société Air France SA

text:
               27.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 232/2

         Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 17 февруари 2016 г. — Angelika Eckert/Société Air France SA
   (Дело C-95/16)
   (2016/C 232/02)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Ищец: Angelika Eckert

      Ответник: Société Air France SA
   С определение на Съда от 19 април 2016 г. делото е заличено от регистъра на Съда.


title: Дело T-323/14: Решение на Общия съд от 17 септември 2015 г. — Bankia/СХВП — Banco ActivoBank (Portugal) („Bankia“) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „Bankia“ — По-ранна национална словна марка „BANKY“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               3.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/38

         Решение на Общия съд от 17 септември 2015 г. — Bankia/СХВП — Banco ActivoBank (Portugal) („Bankia“)
   (Дело T-323/14) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „Bankia“ - По-ранна национална словна марка „BANKY“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2015/C 363/46)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Bankia, SA (Валенсия, Испания) (представител: F. De Barba, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Banco ActivoBank (Portugal), SA (Лисабон, Португалия)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 14 февруари 2014 г. (съединени преписки R 649/2013-2 и R 744/2013-2) относно производство по възражение между Banco ActivoBank (Portugal), SA и Bankia, SA

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 14 февруари 2014 г. (съединени преписки R 649/2013-2 и R 744/2013-2), доколкото с него се уважава жалбата на Banco ActivoBank (Portugal), SA, относно „услуги в сферата на недвижимите имоти“, посочени в заявката за марка на Общността и попадащи в клас 36.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Осъжда Bankia, SA и СХВП да понесат направените от тях разноски.

      (1)  ОВ C 261, 11.8.2014 г.


title: Дело C-421/14: Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia n ° 2 de Santander (Испания), постъпило на 10 септември 2014 г.  — Banco Primus S.A./Jesús Gutiérrez García

text:
               24.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 421/19

         Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia no 2 de Santander (Испания), постъпило на 10 септември 2014 г. — Banco Primus S.A./Jesús Gutiérrez García
   (Дело C-421/14)
   2014/C 421/28
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de Primera Instancia no 2 de Santander

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Banco Primus S.A.

      Ответник: Jesús Gutiérrez García

      Преюдициални въпроси

      Първи въпрос:

               1)

               Трябва ли преходна разпоредба 2 от Закон 1/2013 да се тълкува в смисъл, че не препятства защитата на потребителя?

               2)

               В съответствие с Директива 93/13/ЕИО (1) на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори и по-специално член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от нея с оглед гарантиране на защитата на потребителите и получателите съгласно принципите за равностойност и ефективност, потребителят има ли право да се позовава на наличието на неравноправни клаузи след изтичане на предвидения в национална разпоредба срок, за да реализира това право, така че националната юрисдикция да е длъжна да се произнесе по посочените клаузи?

               3)

               В съответствие с Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори и по-специално член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от нея с оглед гарантиране на защитата на потребителите и получателите съгласно принципите за равностойност и ефективност, националната юрисдикция длъжна ли е да разгледа служебно наличието на неравноправна клауза с произтичащите от това последици, дори когато в предходно решение се е произнесла в обратен смисъл или е отказала да се произнесе по този въпрос с окончателно решение в съответствие с националната процесуалноправна норма?

      Втори въпрос:

               4)

               По какви критерии съотношението цена/качество може да окаже въздействие върху контрола за неравноправност на несъществените условия на договора? При разглеждането на посочения косвен контрол върху споменатите елементи релевантно ли е отчитането на правните ограничения върху цените, наложени от националните разпоредби? Възможно ли е принципно валидно сключени сделки да се окажат недействителни, като се вземе предвид, че цената на сделката се оказва много висока спрямо обичайната пазарна цена?

      Трети въпрос:

               5)

               За целите на член 4 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори възможно ли е да се вземат предвид обстоятелства, настъпили след сключването на договора, ако това произтича от анализа на националната норма?

      Четвърти въпрос:

               6)

               Трябва ли член 693.2 от LEC, изменен със Закон 1/2013, да се тълкува в смисъл, че не препятства защитата на интересите на потребителя?

               7)

               В съответствие с Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори, и по-специално член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 с оглед гарантиране на защитата на потребителите и получателите съгласно принципите за равностойност и ефективност, когато националната юрисдикция установи наличието на неравноправна клауза относно предсрочната изискуемост, трябва ли да я приеме за несъществуваща с произтичащите от това последици, включително когато продавачът или доставчикът е спазил минималния срок, предвиден в националната разпоредба?

      (1)  ОВ L 95, стр. 29


title: Дело T-21/17: Жалба, подадена на 13 януари 2017 г. — RL//Съд на Европейския съюз

text:
               27.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/14

         Жалба, подадена на 13 януари 2017 г. — RL//Съд на Европейския съюз
   (Дело T-21/17)
   (2017/C 095/23)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: RL (представители: C. Bernard-Glanz и A. Tymen, avocats)

      Ответник: Съд на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да обяви настоящата жалба за допустима;

               —

               Да отмени, прието от Секретаря на Съда на 11 май 2016 г. решение, съобщено на жалбоподателя с писмо от 20 май 2016 г., да не повиши жалбоподателя в степен AD10, считано от 1 юли 2015 г., и при необходимост да отмени решението, прието от комитета за разглеждане на жалбите, подадени по административен ред, с което се отхвърля жалбата, подадена по административен ред от жалбоподателя на 22 юли 2016 г.;

               —

               Да осъди ответника да плати обезщетение на жалбоподателя за претърпените имуществени вреди;

               —

               Да осъди ответника да заплати изцяло съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първото основание, изведено от нарушение на член 45 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз и на вътрешната система за повишения, прилагана в Съда на Европейския съюз.

               2.

               Второто основание, изведено от нарушение на принципите на равнопоставеност и единство на европейската публична служба.


title: Дело C-537/12: Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n °1 de Catarroja (Испания) на 26 ноември 2012 г. — Banco Popular Español S.A./Maria Teodolinda Rivas Quichimbo y Wilmar Edgar Cun Pérez

text:
               9.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/11

         Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 1 de Catarroja (Испания) на 26 ноември 2012 г. — Banco Popular Español S.A./Maria Teodolinda Rivas Quichimbo y Wilmar Edgar Cun Pérez
   (Дело C-537/12)
   2013/C 38/14
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 1 de Catarroja

      Страни в главното производство

      Ищец: Banco Popular Español S.A.

      Ответник: Maria Teodolinda Rivas Quichimbo y Wilmar Edgar Cun Pérez

      Преюдициални въпроси

   От Съда е поискано да се произнесе:

               1.

               Дали Директива 93/13[/ЕИО] (1) трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която не позволява на съдебен орган, разглеждащ производство за изпълнение върху ипотекирани вещи като уреденото в членове 681 — 695 от Гражданскопроцесуален закон 1/2000 на Испания, да разглежда било служебно, било по искане на една от страните, неравноправния характер на клауза в договор, сключен между продавач или доставчик и потребител, независимо дали последният е направил възражение или не

               2.

               Независимо от това дали отговорът на тези въпроси ще бъде положителен или отрицателен, [е поискано от] Съда на ЕС да се произнесе дали Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която не позволява на съдебен орган, разглеждащ производство за изпълнение върху ипотекирани вещи като уреденото в членове 681 — 695 от Гражданскопроцесуален закон 1/2000 на Испания, да спре посоченото производство в случай, че по-късно бъде образувано установително производство, което има за предмет да се установи неравноправният характер на клауза в договор, сключен между продавач или доставчик и потребител, като посоченият договор е бил използван за започване на посоченото изпълнително производство.

      (1)  На Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори
   ОВ L 95, стр. 29


title: Дело T-390/15: Решение на Общия съд от 13 септември 2016 г. — Perfetti Van Melle Benelux/EUIPO — PepsiCo (3D) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „3D“ — По-ранни словна и фигуративни марки на Европейския съюз „3D’S“ и „3D’s“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               24.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 392/37

         Решение на Общия съд от 13 септември 2016 г. — Perfetti Van Melle Benelux/EUIPO — PepsiCo (3D)
   (Дело T-390/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „3D“ - По-ранни словна и фигуративни марки на Европейския съюз „3D’S“ и „3D’s“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2016/C 392/47)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Perfetti Van Melle Benelux BV (Бреда, Нидерландия) (представител: P. Testa, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Ivanauskas и A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: PepsiCo, Inc. (Ню Йорк, Съединени американски щати) (представители: V. von Bomhard и J. Fuhrmann, адвокати)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 8 май 2015 г. (преписка R 465/2014-5), постановено в производство по възражение между PepsiCo и Perfetti Van Melle Benelux

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Perfetti Van Melle Benelux BV да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 311, 21.9.2015 г.


title: Дело C-424/13: Решение на Съда (пети състав) от 23 април 2015 г. (преюдициално запитване от Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Германия) — Zuchtvieh-Export GmbH/Stadt Kempten (Преюдициално запитване — Селско стопанство — Регламент (ЕО) № 1/2005 — Закрила на животните по време на транспортиране — Пътуване с дълга продължителност от държава членка към трета държава — Член 14, параграф 1 — Проверка, свързана с дневника за пътуване, която трябва да бъде извършена от компетентния орган по мястото на заминаването преди началото на пътувания с дълга продължителност — Приложимост на тази разпоредба по отношение на частта от пътуването, която се извършва извън територията на Европейския съюз — Приложимост към тази част от пътуването на установените с посочения регламент стандарти)

text:
               22.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/5

         Решение на Съда (пети състав) от 23 април 2015 г. (преюдициално запитване от Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Германия) — Zuchtvieh-Export GmbH/Stadt Kempten
   (Дело C-424/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Селско стопанство - Регламент (ЕО) № 1/2005 - Закрила на животните по време на транспортиране - Пътуване с дълга продължителност от държава членка към трета държава - Член 14, параграф 1 - Проверка, свързана с дневника за пътуване, която трябва да бъде извършена от компетентния орган по мястото на заминаването преди началото на пътувания с дълга продължителност - Приложимост на тази разпоредба по отношение на частта от пътуването, която се извършва извън територията на Европейския съюз - Приложимост към тази част от пътуването на установените с посочения регламент стандарти))
   (2015/C 205/06)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Zuchtvieh-Export GmbH

      Ответник: Stadt Kempten

      в присъствието на: Landesanwaltschaft Bayern

      Диспозитив

   Член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1/2005 на Съвета от 22 декември 2004 година относно защитата на животните по време на транспортиране и свързаните с това операции и за изменение на директиви 64/432/ЕИО и 93/119/ЕО и Регламент (ЕО) № 1255/97 следва да бъде тълкуван в смисъл, че за да може компетентният орган по мястото на заминаване да разреши транспортиране на разглежданите животни, което включва тяхното пътуване с дълга продължителност, започващо на територията на Европейския съюз и продължаващо извън нея, организаторът на пътуването трябва да представи дневник за пътуването, който с оглед на предвидените мерки за посоченото пътуване е реалистичен и позволява да се допусне, че разпоредбите на този регламент ще бъдат спазени, включително по отношение на частта от посоченото пътуване, която ще се извърши на територията на трети държави, като в случай че това не е така, посоченият орган има право да изиска тези мерки да бъдат изменени така, че да бъде гарантирано спазването на посочените разпоредби по време на цялото пътуване.

      (1)  ОВ C 336, 16.11.2013 г.


title: Дело T-527/12: Иск, предявен на 6 декември 2012 г. — DeMaCo Holland/Комисия

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/68

         Иск, предявен на 6 декември 2012 г. — DeMaCo Holland/Комисия
   (Дело T-527/12)
   2013/C 26/133
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Ищец: DeMaCo Holland BV (Лангедейк, Нидерландия) (представители: L. Linders и S. Bishop)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на ищеца

   Ищецът моли Общия съд:

               —

               да обяви иска за допустим и основателен, и

               —

               съответно да осъди Евратом незабавно да преустанови всяко използване на плановете, правата върху които принадлежат на ищеца, и освен това да осъди Евратом да заплати на ищеца обезщетение в размер евентуално на 100 000 EUR за непозволено увреждане,

               —

               да осъди Евратом да заплати съдебните разноски по това производство.

      Правни основания и основни доводи

   Ищецът иска Европейската общност за атомна енергия, представлявана от Комисията, да бъде осъдена да му заплати обезщетение за непозволено увреждане, тъй като Европейската общност за атомна енергия е използвала технически чертежи, собственост на ищеца, и ги е предоставила за ползване на Европейското съвместно предприятие за ITER и развитие на термоядрената енергия („Термоядрен синтез за енергия“) във връзка с процедура за възлагане на обществена поръчка.
   Ищецът твърди, че ответникът е използвал неправомерно техническите му чертежи.
   Ответникът използвал без разрешение от ищеца техническите чертежи, при изготвянето на които последният не е действал в изпълнение на някакъв договор с ответника. Наред с това ответникът улеснил ползването на техническите чертежи от трети лица, а именно от предприятието „Термоядрен синтез за енергия“.
   Умишленото неправомерно използване на техническите чертежи на ищеца от ответника съставлявало непозволено увреждане на авторските права на ищеца.
   Всъщност ответникът неправомерно черпел икономическа полза от финансовите и интелектуалните постижения на ищеца, което било в разрез с почтената търговска практика и лоялната конкуренция.
   Настъпилите вреди се състояли в пропуснати ползи, а именно нереализирана от ищеца печалба от възлагането на поръчката от предприятието „Термоядрен синтез за енергия“, което станало възможно поради действията на ответника, и неполучено възнаграждение за неправомерно използваните права на интелектуална собственост на ищеца.


title: Дела T-489/09, T-490/09 и T-56/10: Решение на Общия съд от 9 декември 2014 г.  — Leali и Acciaierie e Ferriere Leali Luigi/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на арматурна стомана на пръти или на кангали — Решение, констатиращо нарушение на член 65 ВС, на основание Регламент (ЕО) № 1/2003 след изтичане на срока на Договора за ЕОВС — Фиксиране на цените и сроковете за плащане — Ограничаване или контрол върху производството или продажбите — Съществено процесуално нарушение — Правно основание — Превишаване на власт и злоупотреба с процесуални права — Глоби — Продължителност на нарушението — Пропорционалност — Погасителна давност — Жалба за отмяна — Изменително решение — Недопустимост)

text:
               2.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 34/21

         Решение на Общия съд от 9 декември 2014 г. — Leali и Acciaierie e Ferriere Leali Luigi/Комисия
   (Дела T-489/09, T-490/09 и T-56/10) (1)

   ((Конкуренция - Картели - Пазар на арматурна стомана на пръти или на кангали - Решение, констатиращо нарушение на член 65 ВС, на основание Регламент (ЕО) № 1/2003 след изтичане на срока на Договора за ЕОВС - Фиксиране на цените и сроковете за плащане - Ограничаване или контрол върху производството или продажбите - Съществено процесуално нарушение - Правно основание - Превишаване на власт и злоупотреба с процесуални права - Глоби - Продължителност на нарушението - Пропорционалност - Погасителна давност - Жалба за отмяна - Изменително решение - Недопустимост))
   (2015/C 034/22)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподатели: Leali SpA (Одоло, Италия) (дела T-489/09 и T-56/10) и Acciaierie e Ferriere Leali Luigi SpA (Бреша, Италия) (дела T-490/09 и T-56/10) (представител: G. Bellotti, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: по дела T-489/09 и T-490/09, първоначално R. Sauer и V. Di Bucci, впоследствие R. Sauer и B. Gencarelli, и накрая R. Sauer и R. Striani, и по дело T-56/10, първоначално R. Sauer и B. Gencarelli, впоследствие R. Sauer и R. Striani, подпомагани от M. Moretto, avocat)

      Предмет

   По дела T-489/09 и T-490/09, искания за отмяна на Решение C (2009) 7492 окончателен на Комисията от 30 септември 2009 година относно производство по член 65 ВС (дело COMP/37.956 — Арматурна стомана, повторно приемане), и, при условията на евентуалност, искания за намаляване на размера на глобата, наложена на жалбоподателите; по дело T-56/10 — искане за отмяна на Решение C (2009) 9912 окончателен на Комисията от 8 декември 2009 г. за изменение на Решение C (2009) 7492 окончателен

      Диспозитив

               1)

               Съединява дела T-489/09, T-490/09 и T-56/10 за целите на настоящото съдебно решение.

               2)

               Отхвърля жалбите.

               3)

               По дело T-489/09 осъжда Leali SpA да заплати съдебните разноски.

               4)

               По дело T-490/09 осъжда Acciaierie e Ferriere Leali Luigi SpA да заплати съдебните разноски.

               5)

               По дело T-56/10 осъжда Leali и Acciaierie e Ferriere Leali Luigi да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 37, 13.2.2010 г.


title: Дело C-161/12: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Италия) на 2 април 2012 г. — Anna Muzzio/A.S.L. Pavia и др.

text:
               2.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 157/5

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Италия) на 2 април 2012 г. — Anna Muzzio/A.S.L. Pavia и др.
   (Дело C-161/12)
   2012/C 157/09
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Anna Muzzio

      Ответник: A.S.L. Pavia и др.

      Преюдициални въпроси

   Принципите на свобода на установяване, недопускане на дискриминация и защита на конкуренцията, посочени в член 49 и сл. ДФЕС, допускат ли национална правна уредба, която не разрешава на фармацевт, който е правоспособен и вписан в съответното професионално сдружение, но не притежава включен в органичния план търговски обект, да разпространява на дребно в парафармацията, на която е собственик, също и лекарствените продукти, отпускани по лекарско предписание с т.нар. „бяла рецепта“, т.е. които не са за сметка на Националната служба по здравеопазване, а са изцяло за сметка на гражданина, и която установява в този сектор забрана за продажбата на определени категории лекарствени продукти и ограничение на броя на търговските обекти, които могат да бъдат установени на националната територия?


title: Съединени дела C-33/12 и C-38/12: Определение на председателя на Съда от 6 ноември 2012 г. (преюдициални запитвания, отправени от Fővárosi Törvényszék, Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Bíróság — (Унгария) — Körös-vidéki Környezetvédelmi és Vízügyi Igazgatóság (C-33/12), Felső-Tisza-vidéki Környezetvédelmi és Vízügyi Igazgatóság (C-38/12)/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

text:
               9.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/17

         Определение на председателя на Съда от 6 ноември 2012 г. (преюдициални запитвания, отправени от Fővárosi Törvényszék, Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Bíróság — (Унгария) — Körös-vidéki Környezetvédelmi és Vízügyi Igazgatóság (C-33/12), Felső-Tisza-vidéki Környezetvédelmi és Vízügyi Igazgatóság (C-38/12)/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
   (Съединени дела C-33/12 и C-38/12) (1)

   2013/C 38/26
   Език на производството: унгарски
   Председателят на Съда разпореди делата да бъдат заличени от регистъра.

      (1)  ОВ C 126, 28.4.2012 г.


title: Дело C-51/15: Решение на Съда (трети състав) от 21 декември 2016 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Celle – Германия) — Remondis GmbH & Co. KG Region Nord/Region Hannover (Преюдициално запитване — Член 4, параграф 2 ДЕС — Зачитане на националната идентичност на държавите членки, присъща на техните основни политически и конституционни структури, включително по отношение на местното и регионалното самоуправление — Вътрешна организация на държавите членки — Местни и регионални власти — Правен инструмент, с който се създава ново публичноправно образувание и се урежда прехвърляне на правомощия и отговорности за изпълнението на задачи от обществен интерес — Обществени поръчки — Директива 2004/18/ЕО — Член 1, параграф 2, буква a) — Понятие „обществена поръчка“)

text:
               20.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 53/5

         Решение на Съда (трети състав) от 21 декември 2016 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Celle – Германия) — Remondis GmbH & Co. KG Region Nord/Region Hannover
   (Дело C-51/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 4, параграф 2 ДЕС - Зачитане на националната идентичност на държавите членки, присъща на техните основни политически и конституционни структури, включително по отношение на местното и регионалното самоуправление - Вътрешна организация на държавите членки - Местни и регионални власти - Правен инструмент, с който се създава ново публичноправно образувание и се урежда прехвърляне на правомощия и отговорности за изпълнението на задачи от обществен интерес - Обществени поръчки - Директива 2004/18/ЕО - Член 1, параграф 2, буква a) - Понятие „обществена поръчка“))
   (2017/C 053/06)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht Celle

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Remondis GmbH & Co. KG Region Nord

      Ответник: Region Hannover

      в присъствието на: Zweckverband Abfallwirtschaft Region Hannover

      Диспозитив

   Член 1, параграф 2, буква a) от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги трябва да се тълкува в смисъл, че споразумение между два регионални и местни органа като разглежданото в главното производство, въз основа на което приемат акт за учредяване на общинско обединение, публичноправно юридическо лице, и прехвърлят на това ново публично образувание някои правомощия, с които са разполагали дотогава и които вече са възложени на това общинско обединение, не представлява обществена поръчка.
   При все това подобно прехвърляне на правомощия за изпълнение на обществени задачи е налице само ако се отнася едновременно до отговорностите, свързани с прехвърлената компетентност, и до правомощията, които са следствие от нея, така че новият компетентен публичен орган да разполага с автономност при вземане на решения и финансова самостоятелност, което запитващата юрисдикция трябва да провери.

      (1)  ОВ C 155, 11.5.2015 г.


title: Дело C-167/12: Преюдициално запитване, отправено от Employment Tribunal Newcastle upon Tyne (Обединено кралство) на 3 април 2012 г. — C.D./S.T.

text:
               30.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 194/9

         Преюдициално запитване, отправено от Employment Tribunal Newcastle upon Tyne (Обединено кралство) на 3 април 2012 г. — C.D./S.T.
   (Дело C-167/12)
   2012/C 194/15
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Employment Tribunal Newcastle upon Tyne

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: C.D.

      Ответник: S.T.

      Преюдициални въпроси

   По всеки от следните въпроси:

               а)

               Изразът „жена, която има дете при условията на споразумение за заместващо майчинство“, би се отнасял до обстоятелства, при които жената, която желае да има дете при условията на заместващо майчинство, е работничка или служителка и самата тя в нито един момент не е била бременна, нито е родила въпросното дете.

               б)

               Изразът „заместваща майка“ би се отнасял до обстоятелства, при които жена е била бременна и е родила от името на жената, която желае да има дете при условията на заместващо майчинство.

                           1.

                           Предоставят ли член 1, параграф 1 и/или член 2, буква в) и/или член 8, параграф 1 и/или член 11, параграф 2, буква б) от Директива 92/85/ЕИО (1) право на ползване на отпуск по майчинство на жена, която има дете при условията на споразумение за заместващо майчинство?

                           2.

                           Предоставя ли Директива 92/85/ЕИО право на ползване на отпуск по майчинство на жена, която има дете при условията на споразумение за заместващо майчинство, в случаите когато тя:

                                       а)

                                       може да кърми след раждането и/или

                                       б)

                                       е кърмила след раждането?

                           3.

                           Представлява ли нарушение на член 14 във връзка с член 2, параграф 1, буква a) и/или буква б) и/или член 2, параграф 2, буква в) от Директива 2006/54/ЕО (2) отказът на работодател да предостави отпуск по майчинство на жена, която има дете при условията на споразумение за заместващо майчинство?

                           4.

                           Поради приравняването на работничката или служителката на заместващата майка на детето може ли да представлява нарушение на член 14, във връзка с член 2, параграф 1, буква a) и/или буква б) и/или член 2, параграф 2, буква в) от Директива 2006/54/ЕО отказът да се предостави отпуск по майчинство на жена, която има дете при условията на споразумение за заместващо майчинство?

                           5.

                           Поради приравняването на жената, която желае да има дете при условията на заместващо майчинство, на заместващата майка на детето, може ли да представлява нарушение на член 14, във връзка с член 2, параграф 1, буква a) и/или буква б) и/или член 2, параграф 2, буква в) от Директива 2006/54/ЕО по-неблагоприятното третиране на жената, която има дете при условията на споразумение за заместващо майчинство?

                           6.

                           При утвърдителен отговор на четвъртия въпрос, достатъчен ли е статусът на жена, като такава, която желае да има дете при условията на заместващо майчинство, за да има тя право на отпуск по майчинство въз основа на приравняването ѝ на заместващата майка на детето?

                           7.

                           При утвърдителен отговор на първия, втория, третия и четвъртия въпрос:

                                       7.1

                                       Доколкото е относима към случая, има ли Директива 92/85/ЕИО непосредствено действие; и

                                       7.2

                                       Доколкото е относима към случая, има ли Директива 2006/54/ЕО непосредствено действие?

      (1)  Директива 92/85/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки (Десета специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО) (ОВ L 348, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 3, стр. 3).

      (2)  Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (преработена) (ОВ L 204, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 262).


title: Дело T-501/08: Решение на Общия съд от 23 септември 2011 г. — NEC Display Solutions Europe/СХВП — C More Entertainment (see more) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността see more — По-ранни национални словни марки CMORE — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               29.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/14

         Решение на Общия съд от 23 септември 2011 г. — NEC Display Solutions Europe/СХВП — C More Entertainment (see more)
   (Дело T-501/08) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „see more“ - По-ранни национални словни марки „CMORE“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2011/C 319/26
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: NEC Display Solutions Europe GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: P. Munzinger, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: W. Verburg)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: C More Entertainment AB (Стокхолм, Швеция) (представител: R. Almaraz Palmero, avocat)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 28 август 2008 г. по преписка R 1388/2007-4, относно производство по възражение между C More Entertainment AB и NEC Display Solutions Europe GmbH.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда NEC Display Solutions Europe GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 19, 24.1.2009 г.


title: Дело T-291/10: Определение на Общия съд от 8 април 2011 г. — Martin/Комисия (Достъп до документите — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Мълчалив отказ на достъп — Изрично решение, прието след подаването на жалбата — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               18.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/15

         Определение на Общия съд от 8 април 2011 г. — Martin/Комисия
   (Дело T-291/10) (1)

   (Достъп до документите - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Мълчалив отказ на достъп - Изрично решение, прието след подаването на жалбата - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   2011/C 179/27
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Anne Martin (Брюксел, Белгия) (представител: U. O’Dwyer, solicitor)

      Ответник: Европейска комисия (представители: P. Costa de Oliveira и C. ten Dam)

      Встъпила страна в подкрепа на исканията на жалбоподателя: Кралство Дания (представител: S. Juul Jørgensen)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решението на Комисията от 20 април 2010 г., съдържащо мълчалив отказ за предоставяне на жалбоподателя на достъп до документите, посочени в преписката относно държавна помощ № 654/2008, нотифицирана от Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия на 19 декември 2008 г., в полза на Short Brothers plc.

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящата жалба.

               2.

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на г-жа Anne Martin.

               3.

               Кралство Дания понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 234, 28.8.2010 г.


title: Дело T-95/09: Жалба, подадена на 26 февруари 2009 г. — United Phosphorus/Комисия

text:
               1.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/32

         Жалба, подадена на 26 февруари 2009 г. — United Phosphorus/Комисия
   (Дело T-95/09)
   2009/C 102/48
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: United Phosphorus (Warringthon, Обединено кралство) (представители: C. Mereu и K. Van Maldegem, lawyers)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви жалбата за недопустима

               —

               да се отмени спорното решение

               —

               да се осъди Комисия да заплати съдебните разноски.

               —

               да се приемат други или допълнителни мерки, каквито се счетат за необходими.

      Правни основания и основни доводи

   С жалбата си на основание член 230 ЕО жалбоподателят иска да се отмени Решение 2008/902/ЕО на Комисията от 7 ноември 2008 година относно невключването на напропамид в приложение I към Директива 91/414/ЕИО на Съвета и отнемането на разрешенията за продукти за растителна защита, съдържащи това вещество (нотифицирано под номер С(2008) 6281). (1). Оспорваните мерки ще влязат в сила на 7 май 2009 г.
   Жалбоподателят изтъква три правни основания в подкрепа на исканията си:
   Първо, жалбоподателят твърди, че спорното решение съдържа явни грешки в оценката. По мнението на жалбоподателя не са достатъчно обосновани съдържащите се в спорното решение изводи и, че в нарушение на член 5 от Директива 91/414 (2) и на член 11, параграф 2 от Регламент 1490/2002 (3). Комисията не е взела предвид всички налични научни доказателства.
   Второ, жалбоподателят твърди, че Комисията е нарушила основни процедурни изисквания т.е. член 11 от Регламент №1490/2002, тъй като с конфликтното си и противоречиво поведение е лишила жалбоподателя от правото да оттегли заявлението за допускане на вещество в замяна на удължен период за поетапно приключване в зависимост от повторното подаване на досието. Освен това жалбоподателят твърди, че Комисията не е приела спорното решение в съответните процедурни срокове и поради което е нарушила член 11, параграф 4 от Регламент № 1490/2002.
   Трето, жалбоподателят твърди, че Комисията е нарушила основни принципи на общностното право като принципа на защита на оправданите правни очаквания, принципа да бъде изслушан и правото на жалбоподателя на защита, както и принципа на пропорционалност, уреден в член 5 ЕО, като по мнението на жалбоподателя, Комисията е можела да удължи съответните срокове, за да даде на ЕОБХ повече време да прегледа представената от жалбоподателя информация и данни. По-нататък той твърди, че Комисията не е посочила в достатъчна степен причините, за да обоснове своето несъгласие с оценката на докладващата държава-членка и на ЕОБХ, поради което не е изпълнила задълженията си по член 235 ЕО.

      (1)  ОВ L 326, 2008 г., стр. 35

      (2)  Директива 91/414/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (ОВ L 230, 1991 г., стр. 1; Специално издание на български език 2007 г., глава 3, том 10, стр. 30)

      (3)  Регламент (ЕО) №1490/2002 на Комисията от 14 август 2002 година за определяне на допълнителни подробни правила за изпълнение на третия етап на работната програма, посочена в член 8, параграф 2 от Директива 91/414/ЕИО на Съвета и за изменение на Регламент (ЕО) №451/2000 (ОВ L 224, 2002 г., стр. 23; Специално издание на български език 2007 г., глава 3, том 45, стр. 32)


title: Решение на Съда от 19 април 2016 година по дело E-14/15 — Holship Norge AS/Norsk Transportarbeiderforbund (Членове 31, 53 и 54 от Споразумението за ЕИП — законодателство в областта на конкуренцията — колективни трудови договори — колективни действия — право на установяване)

text:
               2.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 33/7

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 19 април 2016 година
   по дело E-14/15
   Holship Norge AS/Norsk Transportarbeiderforbund
   (Членове 31, 53 и 54 от Споразумението за ЕИП — законодателство в областта на конкуренцията — колективни трудови договори — колективни действия — право на установяване)
   (2017/C 33/06)
   По дело E-14/15, Holship Norge AS/Norsk Transportarbeiderforbund – МОЛБА до Съда по член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд, отправена от Върховния съд на Норвегия (Norges Høyesterett), относно тълкуване на Споразумението за ЕИП, и по-специално членове 31, 53 и 54, Съдът в състав: Carl Baudenbacher, председател и съдия-докладчик, Per Christiansen и Páll Hreinsson, съдии, постанови на 19 април 2016 г. решение със следния диспозитив:

               1.

               Изключението от правилата на конкуренцията в Споразумението за ЕИП, което се прилага за колективните трудови договори, не обхваща оценката на разглежданото правило за приоритет на наемане на работа или използването на бойкот срещу ползвател на пристанище с цел да се постигне приемането на колективен трудов договор, когато това приемане предполага, че ползвателят на пристанището трябва да отдава предпочитание на закупуването на услуги по товарене и разтоварване от отделно дружество като разглежданата административна служба, вместо да използва собствените си работници за тази цел.

               2.

               Членове 53 и 54 от Споразумението за ЕИП може да се прилагат самостоятелно или съвместно спрямо система като разглежданата.

               3.

               В случай, че пристанище като разглежданото не бъде счетено за съществена част от територията на ЕИП, идентичните или съответстващите системи на дадена административна служба, които може да съществуват в други пристанища, трябва да бъдат взети предвид с цел определяне на това дали се упражнява господстващо положение върху територията, обхваната от Споразумението за ЕИП, или върху съществена част от нея.

               4.

               Бойкот като разглеждания, целящ постигане на приемане на колективен трудов договор, в който се предвижда клауза за приоритет, е от естество да възпре и дори да предотврати установяването на дружества от други държави на ЕИП и по този начин представлява ограничение на правото на установяване по смисъла на член 31 от Споразумението за ЕИП.

               5.

               Не е от значение за оценката на това дали съществува ограничение, ако нуждите на дружеството от услуги по товарене и разтоварване се окажат много ограничени и/или спорадични.

               6.

               В ситуация като разглежданата в главното производство не е от значение за оценката дали ограничението е законосъобразно или не, че дружеството, спрямо което е наложен бойкот, прилага по отношение на собствените си работници на пристанище друг колективен трудов договор.


title: Дело C-94/17: Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 23 февруари 2017 г. — Rafael Ramón Escobedo Cortés/Banco de Sabadell S.A.

text:
               15.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/19

         Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 23 февруари 2017 г. — Rafael Ramón Escobedo Cortés/Banco de Sabadell S.A.
   (Дело C-94/17)
   (2017/C 151/25)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Supremo

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Rafael Ramón Escobedo Cortés

      Ответник: Banco de Sabadell S.A.

      Преюдициални въпроси

               1)

               Допускат ли член 3 от Директива 93/13/ЕИО (1) във връзка с точка 1, буква д) от приложението към нея и член 4, параграф 1 от същата директива национална съдебна практика, съгласно която клаузата от договор за заем, установяваща лихва за забава, чийто размер надвишава с повече от 2 % определената в договора годишна възнаградителна лихва, води до налагане на потребителя на неоснователно висока неустойка при забавено изпълнение на задължението му за плащане и поради това е неравноправна клауза?

               2)

               Допускат ли член 3 от Директива 93/13 във връзка с точка 1, буква д) от приложението към нея и член 4 параграф 1, член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от същата директива национална съдебна практика, съгласно която при преценката на неравноправния характер на включена в договор за заем клауза, установяваща размера на лихвите за забава, обект на проверката за неравноправния характер трябва да бъде допълнителната тежест, до която тези лихви водят спрямо възнаградителната лихва, тъй като тази тежест представлява „неоснователно висока неустойка, която се изисква от потребителя при неизпълнение на задълженията му“, и обявяването на неравноправния характер трябва да води до пълно премахване на тази допълнителна тежест, така че до връщането на заема да продължава да се начислява само възнаградителната лихва?

               3)

               При отрицателен отговор на втория въпрос, следва ли обявяването за недействителна поради нейната неравноправност на клауза, установяваща размера на лихвите за забава, да поражда други последици, които да са съвместими с Директива 93/13, като например пълно премахване на начисляването на лихви, както възнаградителни, така и мораторни, при неизпълнение на задължението на заемополучателя за плащане на вноските по заема в предвидените срокове, или начисляване на законната лихва?

      (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273 и поправка в ОВ L 293, 2014 г., стр. 59).


title: Дело T-29/17: Жалба, подадена на 17 януари 2017 г. — RQ/Комисия

text:
               27.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/15

         Жалба, подадена на 17 януари 2017 г. — RQ/Комисия
   (Дело T-29/17)
   (2017/C 095/24)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: RQ (представител: É. Boigelot, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви жалбата му за допустима и основателна,

               —

               вследствие на това да отмени решението на Европейската комисия от 2 март 2016 г., C(2016)1449 окончателен относно искане за снемане на имунитет, нотифицирано на 11 март 2016 г. и с което жалбоподателят се е запознал на 14 март 2016 г. при завръщането си от командировка,

               —

               доколкото е необходимо, да отмени решението от 5 октомври 2016 г., с референтен номер Ares(2016)5814495 — 7.10.2016, нотифицирано на 7 октомври 2016 г., с което ОН отхвърля жалбата по административен ред, подадена от жалбоподателя на 10 юни 2016 г. под № R/317/16,

               —

               да осъди ответника при всички случаи да заплати пълния размер на съдебните разноски в съответствие с член 134, параграф 1 и с член 135 от Процедурния правилник на Общия съд.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушението на Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз (наричан по-нататък „Правилника“) и по-конкретно на член 23 от него, както и на член 17 от Протокол № 7 относно привилегиите и имунитетите на Европейския съюз, и от нарушението на принципа, задължаващ администрацията да приема решения само въз основа на законово допустими основания, тоест такива, които са релевантни и неопорочени от явни грешки в преценката.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушението на Правилника, по-конкретно на член 24 от него, и от нарушението на задължението за полагане на грижа.

               3.

               Третото основание е изведено от нарушението на задължението за мотивиране, по-конкретно на член 41, параграф 2, трето тире от Хартата на основните права на Европейския съюз, на член 296 от Договора за функционирането на Европейския съюз, на член 25 от Правилника и на целите на държавата.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от нарушението на оправданите правни очаквания и от явната грешка в преценката.

               5.

               Петото основание е изведено от нарушението на нормалното упражняване на правото на защита, по-специално на правото на изслушване, на задължението за безпристрастност и на презумпцията за невиновност и от непредприемането на целесъобразни действия, по-конкретно за спазване на разумния срок.


title: Дело C-26/17 P: Жалба, подадена на 19 януари 2017 г. от Birkenstock Sales GmbH срещу решението на Общия съд (пети състав), постановено на 9 ноември 2016 г. по дело T–579/14 — Birkenstock Sales GmbH/EUIPO

text:
               15.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/14

         Жалба, подадена на 19 януари 2017 г. от Birkenstock Sales GmbH срещу решението на Общия съд (пети състав), постановено на 9 ноември 2016 г. по дело T–579/14 — Birkenstock Sales GmbH/EUIPO
   (Дело C-26/17 P)
   (2017/C 151/20)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Birkenstock Sales GmbH (представители: C. Menebröcker, Rechtsanwalt и V. Töbelmann, Rechtsanwältin)

      Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да бъде отменено решението на Общия съд от 9 ноември 2016 г. (дело T-579/14), доколкото с него е отхвърлена жалбата на жалбоподателя;

               —

               да бъдат уважени направените в първоинстанционното производство пред Общия съд на Европейския съюз искания за стоките, по отношение на които жалбата на жалбоподателя е била отхвърлена;

               —

               да бъде осъдена EUIPO да заплати съдебните разноски, направени в производството пред Съда и пред Общия съд, както и разноските, направени в производството пред апелативния състав.

      Основания и основни доводи

               1.

               Жалбоподателят иска да бъде отменено решението на Общия съд от 9 ноември 2016 г. по дело T-579/14 относно марката IR № 1132742, доколкото с него е отхвърлена жалбата на жалбоподателя, както и да бъдат уважени направените в първоинстанционното производство пред Общия съд искания по отношение на стоките, за които жалбата на жалбоподателя е била отхвърлена.

               2.

               На първо място жалбоподателят изтъква, че е допуснато нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Съюза (наричан по-нататък „Регламент № 207/2009“) (1), доколкото Общият съд приложил неправилно принципите относно триизмерните марки към марката IR, предмет на настоящото производство. По-нататък жалбоподателят изтъква, че при преценката на марката IR от гледната точка на принципите относно триизмерните марки Общият съд не представил определение за „правилата и обичайната практика в сектора“, що се отнася до стоките в конкретния случай, и накрая — че този съд приложил по-строги от предвидените в член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 критерии при преценката на общото впечатление от марката.

               3.

               Освен това жалбоподателят твърди, че първоинстанционното съдебно решение е противоречиво, доколкото в него се посочва, че отличителната способност на даден знак трябва да се установи въз основа на него самия, но същевременно Общият съд взема предвид при преценката въпроси относно употребата на този знак, а по отношение на въпроса дали даден знак може да бъде използван едновременно като двуизмерен и триизмерен, Общият съд препраща към по-рано постановено от него съдебно решение.

               4.

               По-нататък жалбоподателят се позовава на изопачаване на фактите, тъй като в съдебното решение се посочва, че EUIPO няма задължение да докаже направения извод — че марката IR не се отличава съществено от обичайната практика в сектора, тъй като апелативният състав основал становището си на факти, които можели да бъдат узнати от всеки, защото произтичали от общия практически опит при разпространението на разглежданите стоки на пазара.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Европейския съюз (ОВ L 78, стр. 1).


title: Дело T-465/13: Жалба, подадена на 30 август 2013 г. — Comunidad Autónoma de Cataluña и CTTI/Комисия

text:
               19.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 304/26

         Жалба, подадена на 30 август 2013 г. — Comunidad Autónoma de Cataluña и CTTI/Комисия
   (Дело T-465/13)
   2013/C 304/45
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Comunidad Autónoma de Cataluña (Каталуня, Испания) и Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació de la Generalitat de Catalunya (Каталуня, Испания) (представители: J. Buendía Sierra, N. Ruiz García, M. Muñoz de Juan и M. Reverter Baquer, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да допусне и разгледа изложените в настоящата жалба основания за отмяна;

               —

               да отмени обжалваното решение, и по-специално член 1 от него, в частта, в която се установява наличието на несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ;

               —

               като последица от това да отмени разпорежданията за възстановяване по членове 3 и 4 от решението;

               —

               да осъди Комисията за заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Обжалваното в рамките на настоящото производство решение е същото като по дело Comunidad Autónoma del País Vasco и Itelazpi/Комисия.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат изтъкнатите вече по посоченото дело основания.


title: Дело T-415/09: Жалба, подадена на 14 октомври 2009 г. — New Yorker SHK Jeans/СХВП — Vallis K — Vallis A (FISHBONE)

text:
               5.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/32

         Жалба, подадена на 14 октомври 2009 г. — New Yorker SHK Jeans/СХВП — Vallis K — Vallis A (FISHBONE)
   (Дело T-415/09)
   2009/C 297/49
   Език, на който е подадена жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: New Yorker SHK Jeans GmbH (Braunschweig, Германия) (представители: A. Gaul, T. Golda, S. Kirschstein-Freund и V. Spitz lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Vallis K — Vallis A & Co. OE (Атина, Гърция)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се измени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 30 юли 2009 г. по преписка R 1051/2008-1 и да се постанови, че жалбата е основателна и да се отхвърли възражението за стоки в клас 25;

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 30 юли 2009 г. по преписка R 1051/2001-1 в частта, с която се отхвърля жалбата и да се потвърди отхвърлянето на заявката за стоки в клас 25;

               —

               да се осъди ответника да заплати направените съдебни разноски, включително и тези, направени от жалбоподателя пред апелативния състав.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „FISHBONE“ за стоки в класове 18 и 25

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Регистрацията на гръцката марка „FISHBONE BEACHWEAR“ за стоки в клас 25; по-ранен знак „Fishbone“ (словен и фигуративен), използван в търговията в Гърция за „облекло, обувки и шапки“

      Решение на отдела по споровете: Уважава възражението

      Решение на апелативния състав: Уважава частично жалбата и отхвърля жалбата в останалата ѝ част

      Изложени правни основания: Нарушение на член 43, параграф 2 и на член 74, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета (понастоящем член 42, параграф 2 и на член 76, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета), както и на правило 22, параграф 2 от Регламент № 2868/95 (1) на Комисията, тъй като апелативният състав неправилно е приел, че има право да вземе предвид каталозите, представени на 15 януари 2007 г.; нарушение на член 73 от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета (понастоящем член 75 от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета), тъй като апелативният състав не е посочил причините, поради които е взел предвид каталозите, представени на 15 януари 2007 г.; нарушение на член 43, параграфи 2 и 5, както и на член 15, параграф 1 и параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 42, параграфи 2 и 5, член 15, параграф 1, първа и втора алинея, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета), тъй като апелативният състав неправилно е приел, че е доказано реалното използване на марката, срещу която е подадено възражението; нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета), тъй като апелативният състав неправилно е приел, че е налице вероятност от объркване между разглежданите марки.

      (1)  Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) №40/94 на Съвета относно марката на Общността (ОВ L 303, 1995 г., стр. 1; Специално издание на български език 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189).


title: Дело C-412/04: Решение на Съда (втори състав) от 21 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Обществени поръчки за строителство, доставки и услуги — Директиви 92/50/ЕИО, 93/36/ЕИО, 93/37/ЕИО и 93/38/ЕИО — Прозрачност — Равно третиране — Обществени поръчки, изключени от приложното поле на тези директиви поради стойността им)

text:
               12.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 92/2

         Решение на Съда (втори състав) от 21 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-412/04) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Обществени поръчки за строителство, доставки и услуги - Директиви 92/50/ЕИО, 93/36/ЕИО, 93/37/ЕИО и 93/38/ЕИО - Прозрачност - Равно третиране - Обществени поръчки, изключени от приложното поле на тези директиви поради стойността им)
   (2008/C 92/02)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: X. Lewis, K. Wiedner и G. Bambara, avocat)

      Ответник: Италианска република (представители: I. Braguglia и M. Fiorilli)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Френска република (представител: G. de Bergues), Кралство Нидерландия (представители: H. G. Sevenster и M. de Grave), Република Финландия (представител: A. Guimaraes-Purokoski)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на Директива 93/36/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за доставки (OВ L 199, стр. 1), Директива 93/37/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство (OВ L 199, стр. 54), Директива 93/38/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки във водния, енергийния, транспортния сектор и сектора на далекосъобщенията (OВ L 199, стр. 84) и Директива 92/50/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги (OВ L 209, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 50) — Нарушение на членове 43 и 49 ЕО — Нарушение на принципите на прозрачност и равно третиране
   Диспозитив

               1)

               Като е приела:

                           —

                           член 2, параграф 1 от Закон № 109, рамков закон за общественото строителство (legge quadro in materia di lavori pubblici) от 11 февруари 1994 г., изменен със Закон № 166 от 1 август 2002 г., Италианската република не е изпълнила задълженията, които произтичат за нея по силата на Директива 92/50/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги, Директива 93/36/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за доставки и Директива 93/37/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, изменена с Директива 97/52/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 1997 г.;

                           —

                           член 2, параграф 5 от посочения закон, с измененията, Италианската република не е изпълнила задълженията, които произтичат за нея по силата на Директива 93/37, с измененията, и

                           —

                           член 27, параграф 2 и член 28, параграф 4 от същия закон, с измененията, Италианската република не е изпълнила задълженията, които произтичат за нея по силата на Директива 92/50 и Директива 93/38/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки във водния, енергийния, транспортния сектор и сектора на далекосъобщенията.

               2)

               Отхвърля иска в останалата му част.

               3)

               Комисията на Европейските общности и Италианската република понасят направените от тях съдебни разноски.

               4)

               Френската република, Кралство Нидерландия и Република Финландия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 300, 4.12.2004 г.


title: Поправка на известието в Официален вестник по дело T-232/16 P (ОВ C 63, 27.2.2017 г.)

text:
               19.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/47

         Поправка на известието в Официален вестник по дело T-232/16 P
   (
         Официален вестник на Европейския съюз C 63, 27 февруари 2017 г.
      )
   (2017/C 195/62)
   Известието по дело T-232/16 P Комисия/Frieberger и Vallin следва да се чете по следния начин:

      Решение на Общия съд от 19 януари 2017 г. — Комисия/Frieberger и Vallin
      (Дело T-232/16 P) (1)

      ((Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Пенсии - Изменение на Правилника - Увеличаване на възрастта за пенсиониране - Решение, с което се отказва преоценка на бонификацията към пенсионните права - Принцип ne ultra petita - Грешка при прилагане на правото - Задължение за мотивиране))
      (2017/C 063/39)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: G. Berscheid и G. Gattinara)

         Друга страна в производството: Jürgen Frieberger (Woluwe-Saint-Lambert, Белгия), Benjamin Vallin (Saint-Gilles, Белгия) (представители: J.-N. Louis и N. de Montigny, avocats)

         Предмет

      Жалба за отмяна на Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 2 март 2016 г., Frieberger и Vallin/Комисия (F-3/15, EU:F:2016:26)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 2 март 2016 г., Frieberger и Vallin/Комисия (F-3/15).

                  2)

                  Отхвърля жалбата, подадена от Jürgen Frieberger и от Benjamin Vallin пред Съда на публичната служба по дело F-3/15.

                  3)

                  Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски в настоящото производство по обжалване.

                  4)

                  Осъжда г-н Frieberger и г-н Vallin да понесат съдебните разноски, направени в производството пред Съда на публичната служба, включително тези на Европейската комисия.

                  5)

                  Европейският парламент и Съветът на Европейския съюз понасят направените от тях съдебни разноски, както в производството пред Съда на публичната служба, така и в настоящото производство.

      (1)  ОВ C 243, 4.7.2016 г.


title: Дело F-83/15: Жалба, подадена на 28 май 2015 г. — ZZ/Европейска агенция за ГНСС

text:
               24.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/60

         Жалба, подадена на 28 май 2015 г. — ZZ/Европейска агенция за ГНСС
   (Дело F-83/15)
   (2015/C 279/76)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: T. Bontinck и A. Guillerme, avocats)

      Ответник: Европейска агенция за ГНСС

      Предмет и описание на спора

   Отмяна на атестационния доклад, изготвен за срока за изпитване на жалбоподателя, и на последвалото решение на изпълнителния директор на ответника да го уволни в края на посочения срок

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени атестационният доклад, изготвен за срока за изпитване на жалбоподателя, и следователно

               —

               да се отмени решението от 15 октомври 2014 г. за уволнение на жалбоподателя в края на срока за изпитване, потвърдено с решението от 30 октомври 2014 г.,

               —

               да се осъди Европейската агенция за ГНСС да заплати съдебните разноски.


title: Дело F-68/07: Иск, предявен на 6 юли 2007 г. — Gering/Европол

text:
               20.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/42

         Иск, предявен на 6 юли 2007 г. — Gering/Европол
   (Дело F-68/07)
   (2007/C 247/69)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Ищец: Radolf Gering (Хага, Нидерландия) [представител: P. de Casparis, avocat]

      Ответник: Office européen de police (Европол)
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решение, постановено по жалба от 5 април 2007 г., изпратена на 10 април 2007 г. и ако е необходимо, да се отмени също така договорът от 24 април 2007 г., доколкото се отнася до класирането;

               —

               да се осъди Европол:

                           —

                           по главния иск: да преведе на ищеца от 1 август 2003 г. заплата, съответстваща на степен 4.2 или, ако Съдът прецени за необходимо, заплата, съответстваща на степен 4.1;

                           —

                           при условията на евентуалност, да се преведе на ищеца от 1 август 2004 г. заплата, съответстваща на степен 4.6, от 1 август 2005 г. — заплата, съответстваща на степен 4.8, и от 1 август 2007 г. — заплата, съответстваща на степен 4.9;

               —

               да се осъди Европол да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът оспорва решение на Европол от 5 април 2007 г. и допълнителното споразумение от 24 април 2007 г. към договора му за назначаване, доколкото въпросните актове са определили класирането му във втора стъпка на степен 4, считано от 1 декември 2004 г., а не от 1 август 2003 г. — датата на назначаването му.
   Ищецът изтъква, че Европол трябва да зачита принципа на равно възнаграждение и класиране на членовете на неговия персонал. Всъщност според Европол решението за класиране на ищеца в по-висока длъжност от 1 декември 2004 г., а не от 1 август 2003 г., се обосновава с това, че едва от въпросната дата ищецът започнал да изпълнява професионална дейност с аналогичен обхват на тази на началник отдел с присъдена степен 4 и съдържаща аналогична отговорност. Ищецът оспорва тази теза и поддържа, че Европол не е обяснил по какво задачите и отговорностите, които е упражнявал в периода от 1 август 2003 г. до 1 декември 2004 г., се различават от тези на другите началници отдели. Освен това Европол не е доказал фактите и обстоятелствата, които показват, че професионалната дейност на ищеца е била по-малко интензивна и/или е съдържала по-малко отговорности от тези на другите началници отдели.


20150731031616772015/C 270/152162015CJC27020150817BG01BGINFO_JUDICIAL20150512131422Дело C-216/15: Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 12 май 2015 г. — Betriebsrat der Ruhrlandklinik gGmbH/Ruhrlandklinik gGmbH
 ---documentbreak--- C2702015BG1320120150512BG0015132142Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 12 май 2015 г. — Betriebsrat der Ruhrlandklinik gGmbH/Ruhrlandklinik gGmbH
   (Дело C-216/15)2015/C 270/15Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Bundesarbeitsgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Betriebsrat der Ruhrlandklinik gGmbH

      Ответник: Ruhrlandklinik gGmbH

      Преюдициални въпроси

   Прилага ли се член 1, параграфи 1 и 2 от Директива 2008/104/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно работа чрез агенции за временна заетост (
         1
      ) към случай, в който членовете на дадено сдружение се предоставят на разположение на друго предприятие, където те да упражняват трудова дейност при съобразяване на специализираните и организационни насоки на последното, при положение че, от една страна, при присъединяването си към сдружението тези негови членове са поели задължението да предоставят изцяло работната си сила в полза на трети лица, за което получават месечно възнаграждение от сдружението, изчислявано в съответствие с обичайните за съответната дейност критерии, а от друга страна, в замяна на услугите по предоставяне на тези лица на разположение на посоченото предприятие сдружението получава от него възстановяване на разходите за персонала за неговите членове, плюс добавка във фиксиран размер за направените административни разходи?
   (
         1
      )	ОВ L 327, стр. 9.


20150731049616802015/C 270/232862015CJC27020150817BG01BGINFO_JUDICIAL20150612181921Дело C-286/15: Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Латвия), постъпило на 12 юни 2015 г. — SIA „Latvijas propāna gāze“/Valsts ieņēmumu dienests
 ---documentbreak--- C2702015BG1810120150612BG0023181192Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Латвия), постъпило на 12 юни 2015 г. — SIA „Latvijas propāna gāze“/Valsts ieņēmumu dienests
   (Дело C-286/15)2015/C 270/23Език на производството: латвийски
      Запитваща юрисдикция

   Augstākā tiesa

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: SIA „Latvijas propāna gāze“

      Ответник: Valsts ieņēmumu dienests

      Преюдициални въпроси

            1)

            Следва ли общи правила за тълкуване 2, буква б) и 3, буква б), съдържащи се в Регламент (ЕО) № 1031/2008 (
                  1
               ) на Комисията от 19 септември 2008 година за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 и в Регламент (ЕО) № 948/2009 (
                  2
               ) на Комисията от 30 септември 2009 година за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87, да се тълкуват в смисъл, че ако основният характер на стоката (втечнен нефтен газ) се определя от всички компоненти на газовата смес в тяхната съвкупност и никой от тези компоненти не може да бъде самостоятелно посочен като фактор, който да придава основния характер на този газ, трябва да се приеме, че факторът, който придава основният характер на стоката по смисъла на общо правило за тълкуване 3, буква б), е тази субстанция, която е с най-високо процентно съдържание в сместа?

            2)

            Следва ли от разпоредбата на член 218, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕО) № 2454/93 (
                  3
               ) на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността, че деклараторът на стоката (втечнен нефтен газ) е длъжен да посочва с точност процентното количество на преобладаващите в сместа субстанции?

            3)

            Ако деклараторът на стоката не е посочил с точност процентното количество на преобладаващите в сместа субстанции, следва ли газ, чието съдържание е 0,32 % — общо метан, етан и етилен, 58,32 % — общо пропан и пропилен, и не повече от 39,99 % — общо бутан и бутилен, да бъде класиран в позиция 2711 19 00 от Комбинираната номенклатура на Европейския съюз, както е направил деклараторът на стоката в разглеждания случай, или в позиция 2711 12 97, приложена от Valsts ieņēmumu dienests?

      (
         1
      )	Регламент (ЕО) № 1031/2008 на Комисията от 19 септември 2008 година за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 291, стр. 1).
   (
         2
      )	Регламент (ЕО) № 948/2009 на Комисията от 30 септември 2009 година за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 287, стр. 1).
   (
         3
      )	ОВ L 253, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3.


title: Дело C-298/09: Определение на Съда (шести състав) от 16 юни 2010 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Bíróság Gazdasági Kollégiuma, Република Унгария) — RANI Slovakia s.r.o./Hankook Tire Magyarország Kft (Член 104, параграф 3, алинея 1 от Процедурния правилник — Присъединяване към Европейския съюз — Свободно предоставяне на услуги — Директива 96/71/ЕО — Командироване на работници в рамките на предоставянето на услуги — Предприятие за временна работа — Изискване за седалище на територията на държавата членка, в която се предоставят услугите)

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/14

      Определение на Съда (шести състав) от 16 юни 2010 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Bíróság Gazdasági Kollégiuma, Република Унгария) — RANI Slovakia s.r.o./Hankook Tire Magyarország Kft
      (Дело C-298/09) (1)

      (Член 104, параграф 3, алинея 1 от Процедурния правилник - Присъединяване към Европейския съюз - Свободно предоставяне на услуги - Директива 96/71/ЕО - Командироване на работници в рамките на предоставянето на услуги - Предприятие за временна работа - Изискване за седалище на територията на държавата членка, в която се предоставят услугите)
      (2010/C 288/22)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Fővárosi Bíróság Gazdasági Kollégiuma

         Страни в главното производство

         Ищец: RANI Slovakia s.r.o.

         Ответник: Hankook Tire Magyarország Kft

         Предмет

      Преюдициално запитване — Fővárosi Bíróság — Тълкуване на член 3, буква в) ЕО, членове 49, 52 и 54 ЕО, както и на Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги (ОВ L 18, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 4, стр. 29) — Национална правна уредба, ограничаваща упражняването на дейността на предприятие за временна работа единствено до дружествата със седалище на националната територия

         Диспозитив

                  1.

                  Членове 49 ЕО—54 ЕО не могат да бъдат тълкувани в смисъл, че правна уредба на държава членка относно упражняването на дейността на предприятие за временна работа, действаща към датата на присъединяването на тази държава към Европейския съюз, продължава да бъде валидна докато Съветът на Европейския съюз не приеме програма или директиви за прилагането на тези разпоредби с оглед определяне на условията за либерализирането на разглеждания тип услуги.

                  2.

                  Нито съображение 19 от Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги, нито член 1, параграф 4 от нея могат да бъдат тълкувани в смисъл, че държава членка би могла да запази упражняването на дейността на предприятие за временна работа единствено за дружествата със седалище на националната територия или що се отнася до разрешението за извършване на въпросната дейност да предостави на същите по-благоприятно третиране от това на предприятията, установени в друга държава членка.

                  3.

                  Членове 49 ЕО—54 ЕО трябва да бъдат тълкувани в смисъл, че не допускат правна уредба на държава членка, като разглежданата в главното производство, която запазва упражняването на дейността на предприятие за временна работа за предприятията със седалище на националната територия.

         (1)  ОВ C 267, 7.11.2009 г.