title: Дело C-571/16: Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Варна (България) на 14 ноември 2016 година — Николай Кантарев/Българска народна банка

text:
               6.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/9

         Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Варна (България) на 14 ноември 2016 година — Николай Кантарев/Българска народна банка
   (Дело C-571/16)
   (2017/C 038/12)
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Административен съд — Варна

      Страни в главното производство

      Ищец: Николай Кантарев

      Ответник: Българска народна банка

      Преюдициални въпроси

               1)

               Разпоредбата на чл.4, пар.3 от Договора за ЕС и принципите на равностойност и ефективност, трябва ли да се тълкуват в смисъл, че при липсата на национална уредба, допускат компетентността на съда и реда за разглеждане на исковете за вреди от нарушения на правото на ЕС да се определят според публичния орган, който е извършил нарушението и според характера на действието/бездействието, с което е осъществено нарушението, при положение, че прилагането на тези критерии има за последица разглеждане на исковете от различни съдилища — общи и административни, по различен процесуален ред — ГПК и АПК, изискващ внасяне на различни държавни такси — пропорционални и прости, и доказване на различни предпоставки, вкл. наличието на виновно поведение?

               2)

               Разпоредбата на чл.4, пар.3 от Договора за ЕС и изискванията, поставени от Съда по делото Frankovich, следва ли да се тълкуват в смисъл, че не допускат исковете за вреди от нарушения на правото на ЕС да се разглеждат по ред, като този по чл.45 и чл.49 от ЗЗД, който изисква внасяне на пропорционална държавна такса и доказване на виновно поведение, както и по ред, като този по чл.1 от ЗОДОВ, който макар да предвижда носенето на обективна отговорност и съдържа специални правила, улесняващи достъпа до съд, се прилага само за вреди от отменени незаконосъобразни актове и незаконосъобразни фактически действия/бездействия на администрацията, и не обхваща хипотези на нарушения на правото на ЕС, извършени от други държавни органи, с правни действия/бездействия, които не са отменени по съответния ред?

               3)

               Разпоредбите на чл.1, пар.3, буква i) и чл.10, пар.1 от Директива 94/19/ЕО (1) трябва ли да се тълкуват в смисъл, че допускат законодателен подход, като този, възприет в чл.36, ал.3 от ЗКИ и чл.23, ал.5 от ЗГВБ, според който, „изискването съответната кредитна институция да изглежда неспособна за момента по причини, които са пряко свързани с нейното финансово състояние, да изплати депозити и че не съществува близка перспектива тя да бъде в състояние да го направи“, е равнозначно на установяване на неплатежоспособност на институцията и отнемане на нейния лиценз, както и схемата за гарантиране на депозитите да се задейства от момента на отнемане на лиценза за извършване на банкова дейност?

               4)

               Разпоредбата на чл.1, пар.3 от Директива 94/19/ЕО трябва ли да се тълкува в смисъл, че за да се дефинира един депозит като „неналичен“, следва да бъде установен като такъв с изричен акт на „съответните компетентни органи“, след извършване на оценката по буква i) от същата разпоредба, или допуска поради празнота в националното законодателство, преценката и волята на „съответния компетентен орган“ да се извлича по тълкувателен път от други негови актове — например в случая от Решение № 73/20.06.2014г. на УС на БНБ, с което „КТБ“ АД е поставена под специален надзор, или да се презумира от обстоятелства, като тези в главното производство?

               5)

               При обстоятелства, като тези в главното производство — когато с Решение № 73/20.06.2014г. на УС на БНБ са преустановени всички плащания и операции, вложителите са били лишени от възможността да подават заявки за плащане и не са имали достъп до депозитите си за периода 20.06.2014г. до 06.11.2014г. — следва ли да се приеме, че всички гарантирани безсрочни депозити (за които не се изисква предизвестие за разпореждане и се плащат незабавно при поискване) са станали неналични по смисъла на чл.1 пар.3, буква i) от Директива 94/19/ЕО, или условието „да не е платен дължим и платим депозит“, изисква задължително вложителите да са предявили до кредитната институция искане (заявка, покана) за плащане, което да не е изпълнено?

               6)

               Разпоредбите на чл.1, пар.3, буква i), чл.10, пар.1 от Директива 94/19/ЕО и съображение (8) от Директива 2009/14/ЕО (2), трябва ли да се тълкуват в смисъл, че свободата на преценка на „съответните компетентни органи“ при извършване на оценката по чл.1, пар.3, буква i) във всички случаи е ограничена от срока по изр.2 на буква i), или допускат за целите на специалния надзор, като този по чл.115 от ЗКИ, депозитите да останат неналични за срок по-дълъг от посочения в Директивата?

               7)

               Разпоредбите на чл.1, пар.3, буква i) и чл.10, пар.1 от Директива 94/19/ЕО имат ли директен ефект и предоставят ли на вложителите в банка, включена в схема за гарантиране на депозитите, в допълнение към правото им да бъдат компенсирани от тази схема до размера по чл.7, пар.1 от Директива 94/19/ЕО, и правото да ангажират отговорността на Държавата за нарушение на правото на ЕС като предявят срещу органа, длъжен да установи неналичността на депозитите, иск за вреди от забавено плащане на гарантирания размер на депозитите, когато решението по чл.1, пар.3, буква i) е взето след установения в Директивата 5-дневен срок и забавата се дължи на действието на оздравителна мярка, целяща да предпази банката от неплатежоспособност, наложена от същия този орган или при обстоятелства, като тези в главното производство, допускат национално правило, като това по чл.79, ал.8 от ЗКИ, според което БНБ, нейните органи и оправомощените от тях лица, носят отговорност за вреди, причинени от надзорните й функции, само ако са причинени умишлено?

               8)

               Дали и при какви условия нарушението на правото на Съюза, изразяващо се в невземане на решение от „съответния компетентен орган“ по чл.1, пар.3, буква i) от Директива 94/19/ЕО, съставлява „достатъчно съществено“ нарушение, което може да ангажира отговорността на държава членка за вреди чрез иск срещу надзорния орган, и дали в тази връзка са от значение обстоятелствата: а) че във ФГВЛ е нямало достатъчно средства за покриване на всички гарантирани депозити; б) че през периода, през който плащанията са останали спрени, кредитната институция е била поставена под специален надзор, целящ да я предпази от неплатежоспособност; в) че депозитът на ищеца е изплатен след като БНБ е констатирала, че оздравителните мерки са неуспешни; в) че депозитът на ищеца е изплатен ведно с дохода от лихви, начислени включително за периода 20.06.2014г. — 06.11.2014г.?

      (1)  Директива 94/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 1994 година относно схемите за гарантиране на депозити

      OB L 135, стр. 5; Специално българско издание: глава 6, том 2, стр. 163

      (2)  Директива 2009/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2009 година за изменение на Директива 94/19/ЕО относно схемите за гарантиране на депозити по отношение на гарантирания размер и срока за изплащане (Текст от значение за ЕИП)

      OB L 68, стр. 3


title: Дело C-177/08: Определение на председателя на Съда от 4 август 2008 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Khoshnaw Abdullah/Bundesrepublik Deutschland

text:
               6.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/22

         Определение на председателя на Съда от 4 август 2008 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Khoshnaw Abdullah/Bundesrepublik Deutschland
   (Дело C-177/08) (1)

   (2008/C 313/39)

      Език на производството: немски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 197, 2.8.2008 г.


title: Дело T-421/09: Решение на Общия съд от 20 септември 2012 г. — DEI/Комисия (Конкуренция — Злоупотреба с господстващо положение — Гръцки пазари за доставка на лигнитни въглища и на електроенергия на едро — Решение за определяне на специални мерки за коригиране на антиконкурентните последици от нарушение на член 86, параграф 1 ЕО, във връзка с член 82 ЕО, установено с предходно решение — Член 86, параграф 3 ЕО — Отмяна на предходното решение)

text:
               10.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 343/13

         Решение на Общия съд от 20 септември 2012 г. — DEI/Комисия
   (Дело T-421/09) (1)

   (Конкуренция - Злоупотреба с господстващо положение - Гръцки пазари за доставка на лигнитни въглища и на електроенергия на едро - Решение за определяне на специални мерки за коригиране на антиконкурентните последици от нарушение на член 86, параграф 1 ЕО, във връзка с член 82 ЕО, установено с предходно решение - Член 86, параграф 3 ЕО - Отмяна на предходното решение)
   2012/C 343/19
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Атина, Гърция) (представител: P. Anestis, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: T. Christoforou и A. Antoniadis, подпомагани от A. Oikonomou, avocat)

      Страна, встъпила в подкрепа на жалбоподателя: Република Гърция (представители: P. Mylonopoulos и K. Boskovits, подпомагани от M. Marinos, avocat)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение на Комисията C(2009) 6244 окончателен от 4 август 2009 г. за определяне на специални мерки за коригиране на антиконкурентните последици от нарушението, установено с решение на Комисията от 5 март 2008 г. относно предоставянето или запазването в сила от страна на Република Гърция на права в полза на DEI за добив на лигнитни въглища.

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение на Комисията C(2009) 6244 окончателен от 4 август 2009 г. за определяне на специални мерки за коригиране на антиконкурентните последици от нарушението, установено с решение на Комисията от 5 март 2008 г. относно предоставянето или запазването в сила от страна на Република Гърция на права в полза на DEI за добив на лигнитни въглища.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да понесе освен направените от нея съдебните разноски и съдебните разноски, направени от DEI.

               3.

               Република Гърция понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 11, 16.1.2010 г.


title: Дело C-430/17: Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 17 юли 2017 г. — Walbusch Walter Busch GmbH & Co. KG/Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV

text:
               16.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/9

         Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 17 юли 2017 г. — Walbusch Walter Busch GmbH & Co. KG/Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV
   (Дело C-430/17)
   (2017/C 347/09)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Walbusch Walter Busch GmbH & Co. KG

      Ответник: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV

      Преюдициални въпроси

               1)

               При прилагането на член 8, параграф 4 от Директива 2011/83/ЕС (1) от какво зависи дали съответното средство за комуникация от разстояние (в случая — рекламен проспект с талон за поръчка по пощата) предоставя ограничено пространство или време за представяне на информацията:

                           a)

                           от това дали (абстрактно) поради естеството си средството за комуникация от разстояние предоставя ограничено пространство или време за представяне на информацията;
                           или

                           б)

                           от това дали (конкретно) поради избраното от търговеца оформление съответното средство предлага ограничено пространство или време за представяне на информацията?

               2)

               Когато е налице ограничена възможност за представяне на информацията по смисъла на член 8, параграф 4 от Директива 2011/83/ЕС, съвместимо ли е с член 8, параграф 4 и член 6, параграф 1, буква з) от Директивата информацията за правото на отказ да се сведе до информацията за наличието на право на отказ?

               3)

               Въвеждат ли член 8, параграф 4 и член 6, параграф 1, буква з) от Директива 2011/83/ЕС императивно изискване винаги преди сключването на договор от разстояние, дори при ограничена възможност за представяне на информация, към средството за комуникация от разстояние да се прилага стандартният формуляр за отказ, предвиден в част Б от приложение I към Директивата?

      (1)  Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 година относно правата на потребителите, за изменение на Директива 93/13/ЕИО на Съвета и Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 85/577/ЕИО на Съвета и Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 304, 2011 г., стр. 64).


title: Дело C-502/16 P: Жалба, подадена на 22 септември 2017 г. от Monster Energy Company срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 14 юли 2016 г. по дело T-567/15, Monster Energy/EUIPO — MAD CATZ INTERACTIVE (ИЗОБРАЖЕНИЕ НА ЧЕРЕН КВАДРАТ С ЧЕТИРИ БЕЛИ ЛИНИИ)

text:
               10.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/14

         Жалба, подадена на 22 септември 2017 г. от Monster Energy Company срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 14 юли 2016 г. по дело T-567/15, Monster Energy/EUIPO — MAD CATZ INTERACTIVE (ИЗОБРАЖЕНИЕ НА ЧЕРЕН КВАДРАТ С ЧЕТИРИ БЕЛИ ЛИНИИ)
   (Дело C-502/16 P)
   (2017/C 112/21)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Monster Energy Company (представител: P. Brownlow, Solicitor)

      Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
   С определение от 16 февруари 2017 г. Съдът (девети състав) обяви жалбата за недопустима.


title: Дело C-396/17: Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Австрия), постъпило на 3 юли 2017 г. — Martin Leitner/Landespolizeidirektion Tirol

text:
               16.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/6

         Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Австрия), постъпило на 3 юли 2017 г. — Martin Leitner/Landespolizeidirektion Tirol
   (Дело C-396/17)
   (2017/C 347/06)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesverwaltungsgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Martin Leitner

      Ответник: Landespolizeidirektion Tirol

      Преюдициални въпроси

               1.1.

               Трябва ли правото на Съюза, и по-специално членове 1, 2 и 6 от Директива 2000/78/ЕО (1) във връзка с член 21 от Хартата на основните права, да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която с цел да премахне дискриминация на държавни служители, които вече са на служба, предвижда режим на прекласиране, при който въз основа на „референтна за прекласирането сума на заплатата“ — която, макар и изчислена като парична сума, все пак отговаря на определен конкретно отреден ранг — се преминава от класирането по досегашната двугодишна система към нова (сама по себе си затворена и недискриминационна за новопостъпили служители) двугодишна система и по този начин по отношение на държавни служители, които вече са на служба, не намалява дискриминацията, основана на възраст?

               1.2.

               Трябва ли правото на Съюза, и по-специално член 17 от Директива 2000/78/ЕО и член 47 от Хартата на основните права да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която възпрепятства възможността държавни служители, които вече са на служба, в съответствие с тълкуването на членове 9 и 16 от Директива 2000/78, направено от Съда на Европейския съюз в решение от 11 ноември 2014 г., Schmitzer, C-530/13, EU:C:2014:2359, да поискат правното им положение във връзка със заплащането да бъде определено предвид член 2 от Директива 2000/78 към датата преди прекласирането по новата система за определяне на възнагражденията, като обявява съответните правни основания за неприложими с обратно действие, считано от датата на влизане в сила на закона в първоначалната му редакция, и по-специално, като изключва зачитането на предходни периоди на заетост, приключени преди навършване на 18-годишна възраст?

               1.3.

               При утвърдителен отговор на въпрос 1.2:
               Изисква ли изведеното в решение от 22 ноември 2005 г., Mangold, C-144/04, EU:C:2005:709 и в други решения предимство на правото на Съюза отменените с обратно действие разпоредби да продължат да се прилагат за държавни служители, които са на служба към датата преди прекласирането, така че тези държавни служители могат да бъдат класирани по недискриминационен начин с обратно действие по старата система и така да преминат по недискриминационен начин в новата система за определяне на възнагражденията?

               1.4.

               Трябва ли правото на Съюза, и по-специално членове 1, 2 и 6 от Директива 2000/78/ЕО във връзка с членове 21 и 47 от Хартата на основните права да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която премахва само декларативно съществуваща дискриминация, основана на възраст (с оглед на зачитането на предходни периоди на заетост, приключени преди навършване на 18-годишна възраст), като определя, че периодите, приключили реално при условия на дискриминация вече не следва, с обратно действие, да се разглеждат като дискриминационни, въпреки че дискриминацията на практика продължава да съществува без промяна?

      (1)  Директива 2000/78/ЕО от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ. L 303, стр. 16, Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7).


title: Дело C-568/10: Определение на председателя на Съда от 22 ноември 2011 г. — Европейска комисия/Република Австрия

text:
               18.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 49/22

         Определение на председателя на Съда от 22 ноември 2011 г. — Европейска комисия/Република Австрия
   (Дело C-568/10) (1)

   2012/C 49/38
   Език на производството: немски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 55, 19.2.2011 г.


title: Дело T-144/12: Решение на Общия съд от 9 април 2014 г.  — Comsa/СХВП — COMSA (COMSA) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „COMSA“  — По-ранно наименование на дружество „Comsa, SA“  — Относително основание за отказ — Липса на използване в процеса на търговия на знак с по-голям обхват от местния — Сходство на услугите — Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               10.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 175/36

         Решение на Общия съд от 9 април 2014 г. — Comsa/СХВП — COMSA (COMSA)
   (Дело T-144/12) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „COMSA“ - По-ранно наименование на дружество „Comsa, SA“ - Относително основание за отказ - Липса на използване в процеса на търговия на знак с по-голям обхват от местния - Сходство на услугите - Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   2014/C 175/47
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Comsa, SA (Барселона, Испания) (представители: първоначално M. Aznar Alonso, впоследствие A. Gómez López)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Constructora de obras municipales, SA (COMSA) (Мадрид, Испания)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 10 януари 2012 г. (съединени преписки R 518/2011-2 и R 795/2011-2) относно производство по възражение между Comsa, SA и Constructora de obras municipales, SA (COMSA).

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 10 януари 2012 г. (съединени преписки R 518/2011-2 и R 795/2011-2) относно производство по възражение между Comsa, SA и Constructora de obras municipales, SA (COMSA), в частта му, с която се отменя решението на отдела по споровете за услугите от клас 42 и се разрешава регистрацията на заявената марка за същите тези услуги.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Comsa понася направените от него съдебни разноски, както и три четвърти от съдебните разноски на СХВП. Последната понася една четвърт от направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 194, 30.6.2012 г.


title: Дело F-32/16: Жалба, подадена на 23 юни 2016 г. — ZZ/ECDC

text:
               16.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 296/47

         Жалба, подадена на 23 юни 2016 г. — ZZ/ECDC
   (Дело F-32/16)
   (2016/C 296/60)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: V. Kolias, lawyer)

      Ответник: Европейски център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC)

      Предмет на производството

   Отмяна на решението от 21 септември 2015 година, приключващо доклада за оценка на жалбоподателя за отчетния период 2011 г.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на апелативния оценяващ от 21 септември 2015 г., приключващ доклада за оценка на жалбоподателя за отчетния период 2011 г., и доколкото е необходимо да се отмени и решението на органа, оправомощен да сключва договори за наемане на работа от 20 април 2016 г. , с което се отхвърля жалбата на жалбоподателя от 20 декември 2015 г.;

               —

               да се осъди ECDC да заплати направените от него и от жалбоподателя разноски в настоящото производство.


title: Дело C-186/07: Определение на Съда (осми състав) от 16 април 2008 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Canarias — Испания) — Club Náutico de Gran Canaria/Comunidad Autónoma de Canarias (Преюдициално запитване — Шеста директива ДДС — Случаи на освобождаване — Предоставяне на услуги, свързани с практикуването на спорт или с физическото възпитание — Приложение към Канарските острови — Чисто вътрешно положение — Връщане за ново разглеждане — Явна недопустимост на преюдициалното запитване)

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/16

         Определение на Съда (осми състав) от 16 април 2008 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Canarias — Испания) — Club Náutico de Gran Canaria/Comunidad Autónoma de Canarias
   (Дело C-186/07) (1)

   (Преюдициално запитване - Шеста директива ДДС - Случаи на освобождаване - Предоставяне на услуги, свързани с практикуването на спорт или с физическото възпитание - Приложение към Канарските острови - Чисто вътрешно положение - Връщане за ново разглеждане - Явна недопустимост на преюдициалното запитване)
   (2008/C 209/21)
   Език на производството: испански
   Препращаща юрисдикция
   Tribunal Superior de Justicia de Canarias
   Страни в главното производство

      Ищец: Club Náutico de Gran Canaria

      Ответник: Comunidad Autónoma de Canarias
   Предмет
   Преюдициално запитване — Tribunal Superior de Justicia de Canarias — Тълкуване на Решение на Съда по дело С-124/96, с което е установена несъвместимостта с член 13, част А, параграф 1, буква м) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година за хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) на национално законодателство, предвиждащо ограничения към освобождаването от ДДС на предоставянето на някои услуги, тясно свързани с практикуването на спорт или с физическото възпитание — Приложение към Канарските острови
   Диспозитив
   Отправеното от Tribunal Superior de Justicia de Canarias с акт от 26 ноември 2006 г. преюдициално запитване е недопустимо.

      (1)  ОВ C 129, 9.6.2007 г.


title: Дело C-630/13 P: Решение на Съда (голям състав) от 21 април 2015 г. — Issam Anbouba/Съвет на Европейския съюз (Обжалване — Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, взети срещу Сирийската арабска република — Мерки, насочени срещу лица и образувания, които се ползват от режима — Доказване на основателността на включването в списъците — Съвкупност от улики)

text:
               22.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/6

         Решение на Съда (голям състав) от 21 април 2015 г. — Issam Anbouba/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-630/13 P) (1)

   ((Обжалване - Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, взети срещу Сирийската арабска република - Мерки, насочени срещу лица и образувания, които се ползват от режима - Доказване на основателността на включването в списъците - Съвкупност от улики))
   (2015/C 205/08)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Issam Anbouba (представители: M.-A. Bastin, J.-M. Salva и S. Orlandi, адвокати)

      Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: A. Vitro, R. Liudvinaviciute и M.-M. Joséphidès)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: S. Pardo Quintillán и F. Castillo de la Torre)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Issam Anbouba да понесе, освен направените от него съдебни разноски, и тези на Съвета на Европейския съюз.

               3)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 45, 15.2.2014 г.


title: Дело C-527/15: Преюдициално запитване от Rechtbank Midden-Nederland (Нидерландия), постъпило на 5 октомври 2015 г. — Stichting Brein/Jack Frederik Wullems, осъществяващ дейност под името „Filmspeler“

text:
               25.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/6

         Преюдициално запитване от Rechtbank Midden-Nederland (Нидерландия), постъпило на 5 октомври 2015 г. — Stichting Brein/Jack Frederik Wullems, осъществяващ дейност под името „Filmspeler“
   (Дело C-527/15)
   (2016/C 027/08)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rehtbank Midden-Nederland

      Страни в главното производство

      Ищец: Stichting Brein

      Ответник: Jack Frederik Wullems, осъществяващ дейност под името „Filmspeler“

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 3, параграф 1 от Директивата за авторското право (1) да се тълкува в смисъл, че е налице „публично разгласяване“ по смисъла на тази разпоредба, когато дадено лице продава продукт (медиен плейър), на който е инсталирало добавки, съдържащи хипервръзки към уебсайтове, които пряко предоставят на разположение закриляни с авторско право произведения като филми, сериали и предавания на живо без съгласието на притежателите на правата?

               2)

               От значение ли е за този въпрос:

                           —

                           дали до този момент закриляните с авторско право произведения изобщо не са били публикувани в интернет със съгласието на притежателите на правата или са били публикувани така само въз основа на абонамент?

                           —

                           дали добавките, съдържащи хипервръзки към уебсайтове, които пряко предоставят на разположение закриляни с авторско право произведения без съгласието на притежателите на правата, са свободно достъпни и освен това могат да бъдат инсталирани на медийния плейър от самите потребители?

                           —

                           дали уебсайтовете — а заедно с тях и закриляните с авторско право произведения, предоставяни на разположение без съгласието на притежателите на правата — са публично достъпни и без медийния плейър?

               3)

               Трябва ли член 5 от Директивата за авторското право […] да се тълкува в смисъл, че не е налице „законно използване“ по смисъла на параграф 1, буква б) от тази разпоредба, когато крайният потребител изготвя временно копие на закриляно с авторско право произведение при стрийминг от уебсайт на трето лице, на който това закриляно с авторско право произведение се предлага без съгласието на притежателя или притежателите на правата?

               4)

               При отрицателен отговор на първия въпрос, изготвянето от крайния потребител на временно копие на закриляно с авторско право произведение при стрийминг от уебсайт на трето лице, на който това закриляно с авторско право произведение се предлага без съгласието на притежателя или притежателите на правата, отговаря ли в този случай на критериите на „тристепенната проверка“ по член 5, параграф 5 от Директивата за авторското право (Директива 2001/29/ЕО)?

      (1)  Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (OB L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230).


title: Дело T-378/06: Иск, предявен на 14 декември 2006 г. — IMI и други/Комисия

text:
               27.1.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 20/29

         Иск, предявен на 14 декември 2006 г. — IMI и други/Комисия
   (Дело T-378/06)
   (2007/C 20/45)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищци: IMI plc (Birmingham, Обединеното кралство), Yorkshire Fittings Limited (Leeds, Обединеното кралство), VSH Italia Srl (Bregnano, Италия), Aquatis France SAS (La Chapelle St. Mesmin, Франция), and Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co. KG (Ravensburg, Германия) [представители: M. Struys и D. Arts, адвокати]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищците

               —

               Да се отменят членове 2 б)1 и 2 б)2 на Решение на Комисията от 20 септември 2006 година, изменено с решение на Комисията от 29 септември 2006 година относно производство съгласно член 81 от Договора ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (Дело COMP/F-1/38.121 — Съединители — C(2006) 4180 окончателен);

               —

               или да се намали размера на санкцията, наложена на ищците и

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Ищците искат частична отмяна на Решение на Комисията C(2006) 4180 окончателен от 20 септември 2006 година по Дело COMP/F-1/38.121 — Съединители, с което Комисията е установила, че ищците заедно с други предприятия, са нарушили член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за европейското икономическо пространство чрез определяне на цени, чрез споразумения по ценови листи, по намаления и отстъпки, по изпълнителни механизми за намаление на цените, чрез разпределяне на националните пазари, чрез разпределяне на клиенти и обмяна на друга търговска информация.
   В подкрепа на така предявения иск ищците изтъкват, че Комисията е нарушила принципите на пропорционалност и на забрана за дискриминация, тъй като наложената със спорното решение на ищците санкция е прекомерна, предвид големината на предприятията на ищците и обхвата на съответния пазар, в сравнение с подхода на Комисията, възприет в предходните ѝ решения. Включвайки продажбите на пресовъчни съединители в обхвата на съответния пазар с оглед оценка на тежестта на нарушението, Комисията е допуснала явна грешка при оценката.
   По-нататък ищците изтъкват, че Комисията е допуснала явна грешка при оценката, възприемайки че ищците не са доказали връзката между Обединеното кралство и Паневропейски споразумения. По отношение на това Комисията не е изложила адекватни мотиви. Освен това, Комисията е нарушила принципа за равно третиране, чрез отказа си да намали наложените на ищците глоби на основание тяхното сътрудничество, извън рамките на Известието за сътрудничество, за доказване на връзка между Обединеното кралство и Паневропейския картел, докато на същото основание е намалила санкцията, наложена на предприятието FRA.BO, разкрило продължаване на нарушение след проверка.
   Освен това ищците поддържат, че Комисията е нарушила член 253 ЕО, тъй като оспорваното решение не съдържа никакви мотиви за налагането спрямо ищците Aquatis France and Simplex Amaturen + Fittings на заплащане на допълнителната сума от 2.04 милиона еуро.
   Най-накрая ищците твърдят, че налагайки отделна санкция на Aquatis France and Simplex Amaturen + Fittings, в допълнение на санкцията, вече наложена на всеки от техните праводатели и настоящи дъщерни дружества, Комисията е нарушила принципа „non bis in idem“, съгласно който никой не може да бъде санкциониран два пъти за едно и също нарушение.


title: Дело T-590/15: Жалба, подадена на 12 октомври 2015 г г. — Onix Asigurări/EIOPA

text:
               14.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 414/34

         Жалба, подадена на 12 октомври 2015 г г. — Onix Asigurări/EIOPA
   (Дело T-590/15)
   (2015/C 414/45)
   Език на производството: румънски

      Страни

      Жалбоподател: Onix Asigurări SA (Букурещ, Румъния) (представител: M. Vladu, avocat)

      Ответник: Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно
   осигуряване (EIOPA)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да установи, че ответникът не предприел мерки за вземане на решение вследствие на неправилното прилагане от Istituto per la Vigilanza sulle Assicurazioni на разпоредбите на член 40, параграф 6) от Директива 92/49/ЕИО на Съвета;

               —

               при условията на евентуалност да отмени решение на отделението по жалбите BOA 2015 001 от 3 август 2015 г. и решение на председателя на EIOPA-14-267 от 6 юни 2014 г., потвърдено със становище EIOPA-14-653 от 24 ноември 2014 г.;

               —

               да установи отговорността на ответника за вредата, причинена на жалбоподателя от невземането на решение съгласно точка 1, съответно чрез вземане на решенията съгласно точка 2.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на член 17 от Регламент (ЕС) № 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета

                           —

                           Не съществува законно прието решение от ответника във връзка с основателността и целесъобразността на започването на разследване;

                           —

                           Решението на председателя на EIOPA-14-267 от 6 юни 2014 г. е прието без да са били изпълнени условията, предвидени в член 39, параграфи 1, 2 и 3 от регламента;

                           —

                           Мотивите за решението на председателя на EIOPA-14-267 от 6 юни 2014 г. нямат връзка с аспектите, свързани с целесъобразността на започването на разследване, тъй като всъщност те представляват съображения относно процесуалните способи, с които разполага жалбоподателят срещу решението на италианския национален орган.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушението на съществено процесуално правило във връзка с решението на отделението по жалбите BOA 2015 001 от 3 август 2015 г. и с решението на председателя EIOPA-14-267 от 6 юни 2014 г.

                           —

                           Решението на отделението по жалбите е взето без да се разгледа законосъобразността и основателността на решението на председателя EIOPA-14-267 от 6 юни 2014 г.; отделението по жалбите е произнесло решение без да разгледа цялостно предмета на отнесените за решаване пред него въпроси;

                           —

                           Решение на председателя EIOPA-14-267 от 6 юни 2014 г. е прието без да са изпълнени условията, предвидени в член 39, параграфи 1, 2 и 3 от регламента и не е мотивирано дори и по отношение на съществените аспекти, представени за разглеждане.

               3.

               Третото основание, изведено от съществуването на имуществена вреда и на засягане на репутацията, причинени пряко и виновно на жалбоподателя (спадане на оборота, на печалбата, негативно отражение върху репутацията) от ответника чрез неприемането от последния на решение, съответно от приемането на горепосочените невалидни решения.


title: Дело T-375/08 P: Определение на Първоинстанционния съд от 9 септември 2009 г. — Nijs/Сметна палата (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Решение на Сметната палата да поднови мандата на своя генерален секретар — Решение жалбоподателят да не бъде повишен в рамките на процедурата за повишаване за 2004 г. — Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна)

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/65

         Определение на Първоинстанционния съд от 9 септември 2009 г. — Nijs/Сметна палата
   (Дело T-375/08 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Решение на Сметната палата да поднови мандата на своя генерален секретар - Решение жалбоподателят да не бъде повишен в рамките на процедурата за повишаване за 2004 г. - Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна)
   2009/C 267/117
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Bart Nijs (Bereldange, Люксембург) (представители: F. Rollinger и A. Hertzog, avocats)

      Ответник: Сметна палата на Европейските общности (представители: T. Kennedy, J.-M. Stenier и G. Corstens)

      Предмет

   Жалба срещу Определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 26 юни 2008 г. по дело Nijs/Сметна палата (F-108/07, все още непубликувано в Сборника), целяща отмяната на това определение.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Г-н Bart Nijs понася направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Сметната палата на Европейските общности в рамките на настоящото производство.

      (1)  ОВ C 301, 22.11.2008 г.


title: Дело F-55/14: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 25 юни 2015 г. — EE/Комисия (Публична служба — Срочно нает служител — Неподновяване на договор за определен срок за неопределено време — Искане за отмяна — Процедура по подновяване — Член 41, параграф 2, буква a) от Хартата на основните права на Европейския съюз — Право на изслушване — Незачитане — Искане за обезщетение — Неимуществени вреди)

text:
               3.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 254/24

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 25 юни 2015 г. — EE/Комисия
   (Дело F-55/14) (1)

   ((Публична служба - Срочно нает служител - Неподновяване на договор за определен срок за неопределено време - Искане за отмяна - Процедура по подновяване - Член 41, параграф 2, буква a) от Хартата на основните права на Европейския съюз - Право на изслушване - Незачитане - Искане за обезщетение - Неимуществени вреди))
   (2015/C 254/26)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: EE (представители: L. Levi и A. Tymen, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и T. S. Bohr)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението за неподновяване на договора на жалбоподателя, който е трябвало да бъде за неопределен срок.

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на Европейската комисия за неподновяване на договора на ЕЕ като договорно нает служител, съобщено устно на 14 октомври 2013 г., потвърдено писмено на 31 октомври 2013 г. и мотивирано писмено на 13 декември 2013 г.

               2)

               Осъжда Европейската комисия да заплати на EE сумата 10  000 EUR.

               3)

               Осъжда Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски и тези на EE.

      (1)  ОВ C 421, 24.11.2014 г.


title: Дело T-93/08: Жалба, подадена на 22 февруари 2008 г. — Република Кипър/Комисия

text:
               7.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/29

         Жалба, подадена на 22 февруари 2008 г. — Република Кипър/Комисия
   (Дело T-93/08)
   (2008/C 142/52)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Жалбоподател: Република Кипър (представител: P. Kliridis)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени изцяло обявлението за обществена поръчка EuropeAid/125671/C/SER/CY със заглавие „Technical Assistance οn Crop Husbandry and Irrigation“, публикувано само на английски език на интернет страницата http://ec.europa.eu/europaid/tender/data/ на 14 декември 2007 г. или около тази дата, или да се отменят членове 5 и 28.2 от него;

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят твърди, че разглежданото обявление за обществена поръчка е незаконосъобразно на следните основания:

               —

               на първо място за това, че Комисията е публикувала обявлението, като е допуснала злоупотреба с власт и/или нарушение на неговото правно основание, по-конкретно на Регламент (ЕО) № 389/2006 на Съвета от 27 февруари 2006 г. за създаване на инструмент за финансова подкрепа с цел насърчаване на икономическото развитие на общността на кипърските турци и за изменение на Регламент (ЕО) № 2667/2000 на Съвета относно Европейската агенция за възстановяване (1);

               —

               на второ място за това, че съответното обявление противоречи и/или не е в съответствие с член 229 ЕО, изменен с член 19 от Акта относно условията за присъединяване на Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия (2) (наричан по-нататък „Акта за присъединяване от 2003 г.“), както и с Протокол № 10 за Кипър към Акта за присъединяване от 2003 г. (3);

               —

               на трето място за това, че е в противоречие и/или не е в съответствие както със задълженията, произтичащи от императивните норми на международното право, така и с Резолюции 541 (1983) и 550 (1984) на Съвета за сигурност на Организацията на Обединените нации;

               —

               на четвърто място за това, че противоречи и/или не е в съответствие с принципа за лоялно сътрудничество между институциите на Европейския съюз и държавите-членки, прогласен в член 10 ЕО и

               —

               на пето място за това, че не е публикувано в Официален вестник.

      (1)  ОВ L 65, стр. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 45, стр. 147.

      (2)  ОВ L 236, стр. 33.

      (3)  ОВ L 236, стр. 955.


title: Дело T-574/12: Жалба, подадена на 18 декември 2012 г. — PAN Europe и Stichting Natuur en Milieu/Комисия

text:
               23.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/22

         Жалба, подадена на 18 декември 2012 г. — PAN Europe и Stichting Natuur en Milieu/Комисия
   (Дело T-574/12)
   2013/C 55/40
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподатели: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Брюксел, Белгия) и Stichting Natuur en Milieu (Утрехт, Нидерландия) (представител: F. Martens, Rechtsanwältin)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени решението на ответника от 16 октомври 2012 г., с което се обявяват за допустими, но неоснователни исканията на жалбоподателите за преразглеждане на Регламент (ЕО) № 149/2008 на Комисията от 29 януари 2008 година за изменение на Регламент (ЕО) № 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета чрез въвеждане на приложения II, III и IV, определящи максимално допустимите граници на остатъчни вещества за продукти, обхванати от приложение I към него (ОВ L 58, стр. 1),

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Като правно основание за отмяна на решението жалбоподателите твърдят нарушение на членове 11, 168, 169 и 191 ДФЕС, на членове 7, 35 и 38 от Хартата на основните права на Европейския съюз, на член 1, член 14, параграф 2 и членове 22, 23, 24 и 25 от Регламент (ЕО) № 396/2005 (1), на членове 5 и 7 от Регламент (ЕО) № 178/2002 (2) и на членове 4 и 10 от Директива 91/414/ЕИО (3).

               —

               Жалбоподателите поддържат, че максимално допустимите граници на остатъчни вещества не са определени на най-ниското възможно равнище, съвместимо с добрите земеделски практики.

               —

               Те твърдят, че документацията не е била подробно анализирана. Всъщност членове 22—25 от Регламент № 396/2005 изобщо не предвиждали процедура за изчерпателна оценка на цялостната документация при първото определяне на временни максимално допустими граници на остатъчни вещества.

               —

               Поради това според жалбоподателите не е била взета предвид кумулативната експозиция на потребителите.

               —

               Освен това те твърдят, че голяма част от временните максимално допустими граници на остатъчни вещества превишават здравните стандарти.

      (1)  Регламент на Европейския парламент и на Съвета от 23 февруари 2005 година относно максимално допустимите граници на остатъчни вещества от пестициди във и върху храни или фуражи от растителен или животински произход и за изменение на Директива 91/414/ЕИО на Съвета (ОВ L 70, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 63, стр. 55).

      (2)  Регламент на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 година за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (ОВ L 31, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 8, стр. 68).

      (3)  Директива на Съвета от 15 юли 1991 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (ОВ L 230, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 10, стр. 30).


title: Дело C-500/13: Преюдициално запитване, отправено от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша) на 16 септември 2013 г. — Gmina Międzyzdroje/Minister Finansów

text:
               14.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 367/23

         Преюдициално запитване, отправено от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша) на 16 септември 2013 г. — Gmina Międzyzdroje/Minister Finansów
   (Дело C-500/13)
   2013/C 367/39
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Gmina Międzyzdroje

      Ответник: Minister Finansów

      Преюдициален въпрос

   С оглед на членове 167, 187 и 189 от Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност и принципа на неутралитет, допустими ли са разпоредби на националното законодателство като член 91, параграфи 7 и 7a от Ustawa o podatku od towarów i usług (Закона за данъка върху стоките и услугите) от 11 март 2004 г. (Dz. U. 2011, № 177, позиция 1054, с последващи изменения), в резултат на които при промяна на предназначението на дълготраен актив, първоначално използван за извършване на сделки, които не дават право на приспадане на данъчен кредит, а впоследствие — за извършване на сделки, предоставящи това право, не може да се направи еднократна корекция, а тя следва да се извърши в рамките на 5 последователни години, а в случая на недвижими имоти — в рамките на 10 години, считано от годината, в която дълготрайните активи са предоставени за ползване?

      (1)  ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело T-789/16: Жалба, подадена на 8 ноември 2016 г. — InvoiceAuction B2B/EUIPO (INVOICE AUCTION)

text:
               16.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 14/50

         Жалба, подадена на 8 ноември 2016 г. — InvoiceAuction B2B/EUIPO (INVOICE AUCTION)
   (Дело T-789/16)
   (2017/C 014/60)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: InvoiceAuction B2B GmbH (Франкфурт на Майн, Германия) (представител: C. Jonas, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „INVOICE AUCTION“ — заявка за регистрация № 13 821 095

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 3 август 2016 г. по преписка R 2201/2015-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-471/11: Решение на Съда (шести състав) от 6 септември 2012 г. (преюдициално запитване от Augstākās tiesas Senāts — Латвия) — Cido Grupa SIA/Valsts ieņēmumu dienests (Присъединяване на нови държави членки — Преходни мерки — Селскостопански продукти — Захар — Регламент (ЕО) № 60/2004 — Ставка и облагаема основа на таксата върху излишъка от запаси)

text:
               27.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 331/11

      Решение на Съда (шести състав) от 6 септември 2012 г. (преюдициално запитване от Augstākās tiesas Senāts — Латвия) — Cido Grupa SIA/Valsts ieņēmumu dienests
      (Дело C-471/11) (1)

      (Присъединяване на нови държави членки - Преходни мерки - Селскостопански продукти - Захар - Регламент (ЕО) № 60/2004 - Ставка и облагаема основа на таксата върху излишъка от запаси)
      (2012/C 331/16)
      Език на производството: латвийски

         Запитваща юрисдикция

      Augstākās tiesas Senāts

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Cido Grupa SIA

         Ответник: Valsts ieņēmumu dienests

         Предмет

      Преюдициално запитване — Augstākās tiesas Senāts — Тълкуване на член 4, точка 1 и член 6, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 60/2004 на Комисията от 14 януари 2004 година за определяне на преходни мерки в сектора на захарта във връзка с присъединяването на Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия (ОВ L 9, стр. 8; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 52, стр. 202) — Изчисляване на таксата върху притежавания от стопанските субекти излишък от запаси от захар — Понятията „въпросното количество“ и „съответният продукт“ по отношение на захарния сироп

         Диспозитив

      Член 6, параграф 3, трета алинея от Регламент (ЕО) № 60/2004 на Комисията от 14 януари 2004 година за определяне на преходни мерки в сектора на захарта във връзка с присъединяването на Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия, изменен с Регламент (ЕО) № 1667/2005 на Комисията от 13 октомври 2005 г., трябва да се тълкува в смисъл, че таксата върху излишък от запаси от захарен сироп (код по КН 2106 90 59) се определя въз основа на количеството бяла захар (код по КН 1701 99 10), което действително се съдържа в този продукт, и ставката на таксата е тази на вносната такса за бялата захар, увеличена с 1,21 EUR/100 kg.

         (1)  ОВ C 331, 12.11.2011 г.


title: Дело C-131/12: Решение на Съда (голям състав) от 13 май 2014 г. (преюдициално запитване от Audiencia Nacional — Испания) — Google Spain SL, Google Inc./Agencia de Protección de Datos (AEPD), Mario Costeja González (Лични данни — Защита на физическите лица при обработването на тези лични данни — Директива 95/46/ЕО — Членове 2, 4, 12 и 14 — Материално и териториално приложно поле — Търсачки в интернет — Обработване на данни, съдържащи се на уебсайтове — Търсене, индексиране и съхраняване на тези данни — Отговорност на лицето, което управлява интернет търсачката — Установяване на територията на държава членка — Обхват на задълженията на лицето, което управлява интернет търсачката и на правата на засегнатото лице — Хартата на основните права на Европейския съюз — Членове 7 и 8)

text:
               7.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 212/4

         Решение на Съда (голям състав) от 13 май 2014 г. (преюдициално запитване от Audiencia Nacional — Испания) — Google Spain SL, Google Inc./Agencia de Protección de Datos (AEPD), Mario Costeja González
   (Дело C-131/12) (1)

   ((Лични данни - Защита на физическите лица при обработването на тези лични данни - Директива 95/46/ЕО - Членове 2, 4, 12 и 14 - Материално и териториално приложно поле - Търсачки в интернет - Обработване на данни, съдържащи се на уебсайтове - Търсене, индексиране и съхраняване на тези данни - Отговорност на лицето, което управлява интернет търсачката - Установяване на територията на държава членка - Обхват на задълженията на лицето, което управлява интернет търсачката и на правата на засегнатото лице - Хартата на основните права на Европейския съюз - Членове 7 и 8))
   2014/C 212/04
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Audiencia Nacional

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Google Spain SL, Google Inc.

      Ответници: Agencia de Protección de Datos (AEPD), Mario Costeja González

      Предмет

   Преюдициално запитване — Audiencia Nacional (Испания) — Тълкуване на член 2, букви б) и г), член 4, параграф 1, букви а) и в), член 12, буква б) и член 14, буква а) от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (ОВ L 281, стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 10) и на член 8 от Хартата на основните права на Европейския съюз (ОВ C 303, 14.12.2007 г., стр. 1) — Понятие за установен на територията на държава членка обект — Релевантни критерии — Понятие за „оборудване, намиращо се на територията на дадената държава членка“ — Временно съхраняване на индексираната от търсачките информация — Права на заличаване и блокиране на данни

      Диспозитив

               1)

               Член 2, букви б) и г) от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни трябва да се тълкува в смисъл, че от една страна, дейността на интернет търсачка, изразяваща се в намиране на публикувана или въведена в интернет от трети лица информация, автоматичното ѝ индексиране, временно съхраняване и накрая, предоставянето ѝ на разположение на потребителите на интернет в определен ред на предпочитание, трябва да се квалифицира като „обработване на лични данни“ по смисъла на посочения член 2, буква б), когато тази информация съдържа лични данни, и от друга страна, лицето, което управлява интернет търсачката, трябва да се счита за „администратор“ по смисъла на същия член 2, буква г).

               2)

               Член 4, параграф 1, буква а) от Директива 95/46 трябва да се тълкува в смисъл, че обработване на лични данни се извършва в контекста на дейностите на установен на територията на държава членка обект на администратора по смисъла на посочената разпоредба, когато лицето, което управлява интернет търсачка, създава в държава членка клон или дъщерно дружество, чието предназначение е да осигури рекламирането и продажбата на рекламните пространства, предлагани от търсачката, и чиято дейност е насочена към жителите на тази държава членка.

               3)

               Член 12, буква б) и член 14, първа алинея, буква a) от Директива 95/46 трябва да се тълкуват в смисъл, че за да зачита правата, предвидени в тези разпоредби и доколкото действително са изпълнени предвидените в тях условия, лицето, което управлява интернет търсачка, е длъжно да заличи от списъка на резултатите, който се показва след търсене въз основа на име на лице, връзки към уебстраници, които са публикувани от трети лица и съдържат информация относно последното, също и в хипотезата, в която това име или тази информация не са заличени предварително или едновременно от тези уебстраници, при това дори когато евентуално самото им публикуване на посочените страници е законосъобразно.

               4)

               Член 12, буква б) и член 14, първа алинея, буква а) от Директива 95/46 трябва да се тълкуват в смисъл, че при преценката на условията за прилагане на тези разпоредби следва по-специално да се провери дали съответното лице има право въпросната информация, отнасяща се до него, да не се свързва повече с името му към настоящия момент посредством списък на резултатите, който се показва след търсене въз основа на неговото име, без обаче констатацията за наличие на такова право да предполага, че включването на въпросната информация в този списък причинява вреда на лицето. Тъй като с оглед на основните си права по членове 7 и 8 от Хартата съответното лице може да поиска въпросната информация да не се предоставя повече на разположение на широката общественост посредством включването ѝ в подобен списък на резултатите, тези права имат по принцип предимство не само пред икономическия интерес на лицето, което управлява интернет търсачката, но и пред интереса на тази общественост да има достъп до посочената информация при търсене, отнасящо се до името на въпросното лице. Такъв не би бил случаят обаче, ако по конкретни причини, като ролята на посоченото лице в обществения живот, е видно, че вмешателството в неговите основни права е обосновано поради приоритетния интерес на посочената общественост да има вследствие на това включване достъп до въпросната информация.

      (1)  ОВ C 165, 9.6.2012 г.


title: Дело T-4/07: Иск, предявен на 5 януари 2007 г. — Sanofi-Aventis с/у СХВП — AstraZeneca (EXANTIN)

text:
               24.2.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 42/44

         Иск, предявен на 5 януари 2007 г. — Sanofi-Aventis с/у СХВП — AstraZeneca (EXANTIN)
   (Дело T-4/07)
   (2007/C 42/77)
   Език, на който е изготвен искът: английски
   Страни

      Ищец: Sanofi-Aventis SA (Paris, France) [представители: R. Gilbey, адвокат]

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: AstraZeneca AB (Södertälje, Швеция)
   Искания на ищеца

               —

               Да се отмени решението на първи апелативен състав от 10 октомври 2006 г., дело R 1302/2005-1 и да се потвърди твърдението на жалбоподателя, че съществува вероятност за объркване между конфликтните марки;

               —

               да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар да заплати съдебните разноски на ищеца по настоящото производство.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: AstraZeneca AB

      Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „EXANTIN“ за стоки по клас 5 — заявление № 2 694 115

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Ищецът

      Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Международните и национални словни марки „ELOXATIN“ и „ELOXATINE“ за стоки по клас 5

      Решение на отдела по споровете: Отхвърляне на възражението

      Решение на апелативния състав: Отхвърляне на жалбата

      Приведени правни основания: Апелативният състав не е идентифицирал цялата съответна група потребители и е установил погрешно степента на известност на марката от страна на различните части на идентифицираната от него съответна група потребители.
   Освен това, апелативният състав не е приложил подходящия критерий за сравнение на стоките и не е сравнил знаците по глобален начин. Вследствие на това, той е приел погрешно, че не съществува вероятност за объркване.


title: Дело C-377/11: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Испания) на 18 юли 2011 г. — International Bingo Technology, S.A./Tribunal Económico Regional de Cataluña (TEARC)

text:
               1.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 290/2

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Испания) на 18 юли 2011 г. — International Bingo Technology, S.A./Tribunal Económico Regional de Cataluña (TEARC)
   (Дело C-377/11)
   2011/C 290/03
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: International Bingo Technology, S.A.

      Ответник: Tribunal Económico Regional de Cataluña (TEARC)

      Преюдициални въпроси

               1.

               Обстоятелството, че играчите на бинго заплащат частта от цената на талоните, която съответства на печалбите, предполага ли наличието на действително потребление на стоки или услуги за целите на възникване на данъчното събитие на ДДС?

               2.

               За целите на образуването на знаменателя при изчисляване на процента на подлежащата на приспадане част член 11, част A, параграф 1, буква а) във връзка с член 17, параграф 5 и член 19, параграф 1 от Шеста директива (1) трябва ли да се тълкуват в смисъл, че налагат такава степен на хармонизиране, която не допуска в законодателството или в доктрината на различните държави членки да се приемат различни разрешения по отношение на включването в данъчната основа на ДДС на частта от цената на талоните, която е предназначена за изплащане на печалбите на играчите?

               3.

               За целите на образуване на знаменателя при изчисляване на процента на подлежащата на приспадане част член 11, част A, параграф 1, буква а) във връзка с член 17, параграф 5 и член 19, параграф 1 от Шеста директива трябва ли да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална съдебна практика, според която в случая на игра на бинго в данъчната основа на ДДС се включват сумите, заплатени от различните играчи посредством закупуване на талони, които суми съответстват на размера на печалбите?

      (1)  Директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).


title: Дело C-386/10 P: Жалба, подадена на 30 юли 2010 г. от Chalkor AE Epexergasias Metallon срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 19 май 2010 г. по дело T-21/05: Chalkor AE Epexergasias Metallon/Европейска комисия

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/21

      Жалба, подадена на 30 юли 2010 г. от Chalkor AE Epexergasias Metallon срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 19 май 2010 г. по дело T-21/05: Chalkor AE Epexergasias Metallon/Европейска комисия
      (Дело C-386/10 P)
      ()
      (2010/C 288/35)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Chalkor AE Epexergasias Metallon (представител: I. Forrester QC)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени изцяло или частично решението на Общия съд, в частта в която се отхвърля искането на Chalcor за отмяна на член 1 от решението на Комисията,

                  —

                  да отмени или съществено да намали наложената на Chalcor глоба или да вземе всички други мерки, които счита за подходящи, и

                  —

                  да присъди на Chalcor съдебните разноски, включително направените от него в производството пред Общия съд.

         Правни основания и основни доводи

      Жалбоподателят твърди, че обжалваното съдебно решение следва да бъде отменено по следните съображения:

                  а)

                  Общият съд неправилно е упражнил ограничен съдебен контрол. Той не е разгледал основния въпрос дали наложената на Chalcor глоба е подходяща, справедлива и съразмерна предвид тежестта и продължителността на неправомерното поведение;

                  б)

                  Общият съд е нарушил принципа за равно третиране. Макар правилно да е приел, че Комисията е нарушила принципа за равно третиране, като е третирала Chalcor и останалите дружества по еднакъв начин, без това да е обективно оправдано, след това Общият съд също се е отклонил от този принцип;

                  в)

                  Промяната от страна на Общия съд на наложената на Chalcor глоба е необоснована и произволна; и

                  г)

                  Обжалваното съдебно решение не съдържа съображения, които да обосновават наложената на Chalcor глоба.


title: Съединени дела C-387/15 и С-388/15: Решение на Съда (седми състав) от 21 юли 2016 г. (преюдициални запитвания от Raad van State — Белгия) — Hilde Orleans, Rudi Van Buel, Marina Apers (C-387/15) и Denis Malcorps, Myriam Rijssens, Guido Van De Walle (C-388/15)/Vlaams Gewest (Преюдициално запитване — Околна среда — Директива 92/43/ЕИО — Опазване на естествените местообитания — Специални защитени зони — Територия от Натура 2000 „Естуар на р. Шелда и р. Дурм от нидерландската граница до Гент“ — Изграждане на пристанищна зона — Оценка на въздействието на план или проект върху защитената територия — Настъпване на отрицателни въздействия — Предварително, но все още незавършило изграждане на област от еквивалентен на унищожената част вид — Завършване след оценката — Член 6, параграфи 3 и 4)

text:
               19.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 343/8

         Решение на Съда (седми състав) от 21 юли 2016 г. (преюдициални запитвания от Raad van State — Белгия) — Hilde Orleans, Rudi Van Buel, Marina Apers (C-387/15) и Denis Malcorps, Myriam Rijssens, Guido Van De Walle (C-388/15)/Vlaams Gewest
   (Съединени дела C-387/15 и С-388/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Околна среда - Директива 92/43/ЕИО - Опазване на естествените местообитания - Специални защитени зони - Територия от Натура 2000 „Естуар на р. Шелда и р. Дурм от нидерландската граница до Гент“ - Изграждане на пристанищна зона - Оценка на въздействието на план или проект върху защитената територия - Настъпване на отрицателни въздействия - Предварително, но все още незавършило изграждане на област от еквивалентен на унищожената част вид - Завършване след оценката - Член 6, параграфи 3 и 4))
   (2016/C 343/11)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Raad van State

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Hilde Orleans, Rudi Van Buel, Marina Apers (C-387/15) и Denis Malcorps, Myriam Rijssens, Guido Van De Walle (C-388/15)

      Ответник: Vlaams Gewest

      в присъствието на: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen

      Диспозитив

   Член 6, параграф 3 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна трябва да се тълкува в смисъл, че мерки — съдържащи се в планове или проекти, които не са непосредствено свързани с управлението на територия от значение за Общността или не са необходими за него, предвиждащи преди реализирането на отрицателни въздействия върху определен тип естествено местообитание в рамките на територията бъдещо обособяване на площ от същия тип, което обаче ще приключи след оценката относно значителното евентуално отрицателно въздействие върху интегритета на тази територия, не могат да се вземат предвид при тази оценка. Такива мерки биха могли евентуално да се окачествят като „компенсаторни“ по смисъла на параграф 4 от същия член, стига да са изпълнени предвидените в него условия.

      (1)  ОВ C 354, 26.10.2015 г.


title: Дело T-146/11: Жалба, подадена на 14 март 2011 г. — Yoro/Съвет

text:
               30.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 130/25

         Жалба, подадена на 14 март 2011 г. — Yoro/Съвет
   (Дело T-146/11)
   2011/C 130/50
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Claude Yoro (Абиджан, Кот д’Ивоар) (представител: G. Collard, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да установи, че Регламент (ЕC) № 25/2011 на Съвета от 14 януари 2011 година и Решение 2011/18/ОВППС на Съвета от 14 януари 2011 година, публикувани в Официалния вестник на Европейския съюз на 15 януари 2011 г., не са фактически обосновани по отношение на жалбоподателя г-н Claude YORO,

               —

               поради което

                           —

                           да отмени Регламент (ЕC) № 25/2011 на Съвета от 14 януари 2011 година и Решение 2011/18/ОВППС на Съвета от 14 януари 2011 година,

                           —

                           при условията на евентуалност, да разпореди името на г-н Claude YORO да бъде заличено от списъците, приложени към посочените регламент и решение.

      Правни основания и основни доводи

   Правните основание и основни доводи, на които се позовава жалбоподателят, по същество са идентични или сходни с изложените в рамките на дело T-137/11, Guiai Bi Poin/Съвет.


title: Дело F-119/14: Жалба, подадена на 24 октомври 2014 г.  — ZZ/Комисия

text:
               12.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/56

         Жалба, подадена на 24 октомври 2014 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-119/14)
   (2015/C 007/71)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: L. Levi и A. Blot, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на Комисията, с което се прекратява процедурата за назначаване на жалбоподателя за длъжностно лице, който е включен в списък с резерви от конкурс, след като е бил уведомен, че съответната главна дирекция е дала съгласието си за назначаването му, и след като е било прието, че няма достатъчно професионален опит

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решение от 17 декември 2013 г., с което генерална дирекция „Човешки ресурси и сигурност“ (ГД „Човешки ресурси“) към Европейската комисия, в качеството си на орган по назначаването („ОСТД“) е отказала да наеме на работа жалбоподателя като длъжностно лице към генерална дирекция „Правосъдие и вътрешни работи“ (ГД „Правосъдие“),

               —

               да се отмени решението на органа по назначаването от 14 юли 2004 г., с което се отхвърля подадената от жалбоподателя административна жалба срещу решението от 17 декември 2013 г. на органа по назначаването,

               —

               да се осъди ответникът да заплати сумата от 26  132,85 EUR, заедно с лихвите за забава, както и пенсионните вноски, считано от септември 2013 г.,

               —

               да се осъди Комисията да заплати 1 EUR, представляващо обезщетение за неимуществени вреди,

               —

               да се осъди Комисията да заплати изцяло съдебните разноски.


title: Дело T-403/06: Определение на Първоинстанционния съд от 9 април 2008 г.  — Белгия/Комисия

text:
               7.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/37

         Определение на Първоинстанционния съд от 9 април 2008 г. — Белгия/Комисия
   (Дело T-403/06) (1)

   (2008/C 142/69)

      Език на производството: френски

   Председателят на осми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 42, 24.2.2007 г.


title: Дело C-586/12 P: Жалба, подадена на 13 декември 2012 г. от Koninklijke Wegenbouw Stevin BV срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 27 септември 2012 г. по дело T-357/06, Koninklijke Wegenbouw Stevin/Комисия

text:
               9.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/6

         Жалба, подадена на 13 декември 2012 г. от Koninklijke Wegenbouw Stevin BV срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 27 септември 2012 г. по дело T-357/06, Koninklijke Wegenbouw Stevin/Комисия
   (Дело C-586/12 P)
   2013/C 71/11
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Koninklijke Wegenbouw Stevin BV (представител: E. Pijnacker Hordijk, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда,

               —

               да отмени обжалваното съдебно решение в частта му, с която Общият съд приема, че Комисията е представила достатъчно доказателства, че KWS е изпълнявало водеща роля в констатирания картел;

               —

               да отмени член 1, буква й) от оспорваното решение (1) в частта му, с която Комисията налага глоба на KWS в размер на 27,36 милиона евро;

               —

               да определи нов размер на глобата, която следва да бъде наложена на KWS  милиона евро;

               —

               да осъди Комисията да заплати определената от Съда част съдебните разноски, направени от KWS в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата жалбоподателят посочва две основания.
   Първо основание
   С първото основание жалбоподателят твърди, че Общият съд е нарушил принципа на равно третиране и основополагащите изисквания за постановяване на безпротиворечиви съдебни решения, тъй като, без да излага каквито и да са, а още по-малко убедителни, мотиви в обжалваното решение, Общият съд разглежда и взема предвид по противоречив начин едни и същи доказателства, за да обоснове изводите си срещу всеки от жалбоподателите — KWS и Shell Nederland Verkoop Maatschappij B.V. (наричано по-нататък „SNV“) (жалбата, подадена от SNV е предмет на Решение от 27 септември 2012 г. по дело T-343/06), независимо че съгласно оспорваното решение KWS и SNV изпълняват идентични роли в рамките на картелното споразумение.

               —

               Преценката на Общия съд за предполагаемата роля на подбудител или на водещ в нарушението трябва да бъде разглеждана общо за KWS и SNV: в решението си Комисията установява, че KWS и SNV заедно са били движещата сила за картела.

               —

               Общият съд подлага на неиздържана юридически и противоречива преценка доказателствената сила на редица представени от Комисията доказателства срещу KWS и SNV.

               —

               В съответствие с всичко гореизложено не може да бъде обоснован изводът, че единствено KWS е изпълнявало ръководеща роля в констатирания картел между доставчици на битум и пътностроителни предприятия.

         Второ основание
   С второто основание жалбоподателят твърди, че Общият съд е нарушил забраната за произвол, принципа на равно третиране и принципа на пропорционалност, тъй като в обжалваното решение е приел, че може да се потвърди приложеното от Комисията увеличение на размера на глобата на KWS с 50 % поради твърдяното изпълнение на ролята подбудител и ръководещ нарушението, независимо, че Общият съд констатира, че не са налице достатъчно основания да се приеме, че KWS е изпълнявало ролята на подбудител.

               —

               Тъй като не може да се обоснове изводът, че KWS може да се счита за единственото лице, изпълняващо ръководеща роля, не може да се счита за обосновано също и увеличението на глобата.

               —

               Чрез потвърждаването на извършеното от Комисията увеличение на глобата, независимо от обстоятелството, че Комисията не е представила достатъчно доказателства относно едното от двете квалифициращи обстоятелства от значение за увеличаването на глобата, Общият съд е „компенсирал“ Комисията за недобросъвестно извършената преценка в оспорваното решение.

               —

               Принципът на равно третиране и принципът на пропорционалност не допускат Общият съд да потвърди увеличението на глобата на KWS с 50 % (още повече в пълния размер на това увеличение), при положение че Общият съд е отменил изцяло това увеличение по отношение на SNV и др. в паралелното производство по обжалване по дело e T-343/06.

               —

               В съответствие с гореизложеното не може да се обоснове предприетото в тежест на KWS увеличение на размера на глобата.

      (1)  Решение C(2006) 4090 окончателен относно процедурата по член 81 [ЕО] (дело COMP/F/38.456 — Битум — Нидерландия).


title: Дело T-498/17: Жалба, подадена на 4 август 2017 г. — Álvarez de Linera Granda/Комисия и ЕСП

text:
               2.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 330/16

         Жалба, подадена на 4 август 2017 г. — Álvarez de Linera Granda/Комисия и ЕСП
   (Дело T-498/17)
   (2017/C 330/21)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Pablo Álvarez de Linera Granda (Мадрид, Испания) (представители: E. Pastor Palomar, F. Arroyo Romero и N. Subuh Falero, abogados)

      Ответници: Европейска комисия и Единен съвет за преструктуриране

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решение № SRB/EES/2017/08 на Единния съвет за преструктуриране от 7 юни 2017 г., адресирано до FROB (Фонд за организирано преструктуриране на банките), с което се одобрява план за преструктуриране на Banco Popular Español,

               —

               да отмени Решение 2017/1246 на Европейската комисия от 7 юни 2017 г. за одобряване на схемата за преструктуриране на Banco Popular Español, и

               —

               в съответствие с член 340 ДФЕС да обяви извъндоговорната отговорност на ЕСП и на Европейската комисия и да разпореди поправяне на причинената вреда на жалбоподателя.

      Основания и основни доводи

   Основанията и основните доводи са подобни на изтъкнатите по дела T-478/17, Mutualidad de la Abogacía и Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Единен съвет за преструктуриране, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno и SFL/Единен съвет за преструктуриране, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T-483/17, García Suárez и др./Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T-484/17, Fidesban и др./Единен съвет за преструктуриране и T-497/17, Sáchez del Valle и Calatrava Real State 2015/Комисия и Единен съвет за преструктуриране.
   По-специално жалбоподателят изтъква, че в конкретния случай е допусната злоупотреба с власт.


               19.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 92/36

         Дело, заведено на 21 януари 2015 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
   (Дело E-2/15)
   (2015/C 92/10)
   На 21 януари 2015 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Xavier Lewis и Janne Tysnes Kaasin в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
   Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:

               1.

               Да постанови, че като не е приела в предписания срок мерките, необходими за въвеждането като такъв в националния ѝ правен ред на акта, посочен в точка 66зд от приложение XIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Регламент за изпълнение (ЕС) № 104/2013 на Комисията от 4 февруари 2013 г. за изменение на Регламент (ЕС) № 185/2010 по отношение на проверката на пътници и лица, които не са пътници, чрез оборудване за откриване на следи от експлозиви (ETD) в комбинация с ръчни метал-детектори (HHMD), адаптиран спрямо Споразумението чрез Протокол 1 към същото, Исландия не е изпълнила задълженията си съгласно член 7 от Споразумението.

               2.

               Да нареди на Исландия да заплати съдебните разноски.

      Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:

               —

               Жалбата се отнася до неспазването от страна на Исландия в срок до 9 септември 2014 г. на мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 9 юли 2014 г., отнасящо се до невъвеждането в нейния национален правен ред на Регламент за изпълнение (ЕС) № 104/2013 на Комисията от 4 февруари 2013 г. за изменение на Регламент (ЕС) № 185/2010 по отношение на проверката на пътници и лица, които не са пътници, чрез оборудване за откриване на следи от експлозиви (ETD) в комбинация с ръчни метал-детектори (HHMD), посочен в точка 66зд от приложение ХIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство и адаптиран към Споразумението с Протокол 1 към него, както и секторните адаптации в приложение XIII (наричан по нататък „актът“).

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че като не е въвела акта като такъв в националния си правен ред в предписания срок, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 7 от Споразумението за ЕИП.


title: Дело T-38/15: Жалба, подадена на 23 януари 2015 г.  — Telecom Castilla-La Mancha/Комисия

text:
               16.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/41

         Жалба, подадена на 23 януари 2015 г. — Telecom Castilla-La Mancha/Комисия
   (Дело T-38/15)
   (2015/C 089/50)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Telecom Castilla-La Mancha, SA (Толедо, Испания) (представители: J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo, A. Balcells Cartagena и M. Bolsa Ferruz, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение и по-специално член 1, доколкото се приема, че е налице държавна помощ, несъвместима с вътрешния пазар,

               —

               като последица от отмяната му да отмени разпорежданията за възстановяване в членове 3 и 4 от решението и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Основанията и основните доводи са посочени по дело T-36/15, HISPASAT/Комисия.


title: Съединени дела T-443/08 и T-455/08: Решение на Общия съд от 24 март 2011 г. — Freistaat Sachsen и др./Комисия (Държавни помощи — Помощ за летище Лайпциг/Хале — Финансиране на инвестициите за изграждането на нова южна писта — Решение, с което помощта се обявява за съвместима с общия пазар — Жалба за отмяна — Липса на правен интерес — Недопустимост — Понятие за предприятие — Понятие за стопанска дейност — Летищна инфраструктура)

text:
               14.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/24

         Решение на Общия съд от 24 март 2011 г. — Freistaat Sachsen и др./Комисия
   (Съединени дела T-443/08 и T-455/08) (1)

   (Държавни помощи - Помощ за летище Лайпциг/Хале - Финансиране на инвестициите за изграждането на нова южна писта - Решение, с което помощта се обявява за съвместима с общия пазар - Жалба за отмяна - Липса на правен интерес - Недопустимост - Понятие за предприятие - Понятие за стопанска дейност - Летищна инфраструктура)
   2011/C 145/38
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Freistaat Sachsen (Германия) и Land Sachsen-Anhalt (Германия) (представител: U. Soltész, Германия) (Дело T-443/08); Mitteldeutsche Flughafen AG (Лайпциг, Германия) и Flughafen Leipzig-Halle GmbH (Лайпциг) (представител: M. Núñez-Müller, avocat) (Дело T-455/08)

      Ответник: Европейска комисия (представители: K. Gross, B. Martenczuk и E. Righini)

      Встъпили страни в подкрепа на жалбоподателите: Федерална република Германия (представители: M. Lumma и B. Klein); и Arbeitsgemeinschaft Deutscher Verkehrsflughäfen eV (ADV) (представител: L. Giesberts, avocat)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Решение 2008/948/ЕО на Комисията от 23 юли 2008 година относно държавна помощ, отпусната от Германия на DHL и летище Лайпциг/Хале (ОВ L 346, стр. 1)

      Диспозитив

               1.

               Съединява дела T-443/08 и T-455/08 за целите на съдебното решение.

               2.

               Отхвърля жалбата по дело T-443/08 като недопустима.

               3.

               Отменя член 1 от Решение 2008/948/ЕО на Комисията от 23 юли 2008 година относно държавната помощ, отпусната от Германия на DHL и летище Лайпциг/Хале, в частта, в която определя в размер на 350 милиона евро държавната помощ, която Федерална република Германия планира да отпусне на летище Лайпциг Хале за изграждането на нова южна писта и свързаната с нея летищна инфраструктура.

               4.

               Отхвърля жалбата по дело T-455/08 в останалата ѝ част.

               5.

               Осъжда Freistaat Sachsen и Land Sachsen-Anhalt да понесат направените от тях съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия по дело T-443/08.

               6.

               Осъжда Mitteldeutsche Flughafen AG и Flughafen Leipzig-Halle GmbH да понесат направените от тях съдебни разноски.

               7.

               Осъжда Комисията да понесе направените от нея съдебни разноски по дело T-455/08.

               8.

               Федерална република Германия и Arbeitsgemeinschaft Deutscher Verkehrsflughäfen eV (ADV) понасят направените от тях съдебни разноски по дела T-443/08 и T-455/08.

      (1)  ОВ C 237, 20.12.2008 г.


title: Дело F-148/12: Жалба, подадена на 7 декември 2012 г. — ZZ/ЕЦМНН

text:
               9.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/30

         Жалба, подадена на 7 декември 2012 г. — ZZ/ЕЦМНН
   (Дело F-148/12)
   2013/C 71/52
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: адв. D. Abreu Caldas, адв. S. Orlandi, адв. A. Coolen, адв. J.-N. Louis и адв. E. Marchal)

      Ответник: Европейски център за мониторинг на наркотиците и наркоманиите (ЕЦМНН)

      Предмет на производството

   Отмяната на решението, с което се приема атестационния доклад на жалбоподателя за периода от 1 януари до 31 декември 2011 г.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението от 9 март 2012 г., с което се приема атестационния доклад за 2012 г., обхващащ периода от 1 януари до 31 декември 2011 г.;

               —

               доколкото е необходимо, да се отмени имплицитното решение от 26 октомври 2012 г. на органа, оправомощен да сключва договори, с което се отхвърля административната жалба на жалбоподателя, целяща изменение на неговия атестационен доклад за 2012 г.;

               —

               да се осъди ЕЦМНН да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-648/13: Иск, предявен на 6 декември 2013 г. — Европейска комисия/Република Полша

text:
               15.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/25

         Иск, предявен на 6 декември 2013 г. — Европейска комисия/Република Полша
   (Дело C-648/13)
   2014/C 45/42
   Език на производството: полски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: K. Herrmann и E. Manhaeve)

      Ответник: Република Полша

      Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че поради липсата или поради непълно или неправилно транспониране на член 2, точки 19, 20, 26 и 27, на член 8, параграф 1, на член 9, параграф 2, на член 10, параграф 3 и на член 11, параграф 5, както и на приложение V (точки 1.3; 1.3.4; 1.3.5; 1.4 и 2.4.1) и на приложение VII (дял А, точки 7.2-7.10) от Директива 2000/60/ЕО на Европейския [п]арламент и на Съвета от 23 октомври 2000 година за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите (1), Република Полша не е изпълнила задълженията си съгласно посочените разпоредби и съгласно член 24 от тази директива,

               —

               да се осъди Република Полша да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

      Член 2, точки 19, 20, 26 и 27

   Комисията твърди, че Република Полша е транспонирала неправилно и непълно определенията, съдържащи се в член 2, точки 19, 20, 26 и 27 от Директива 2000/60/ЕО.

      Член 8, параграф 1

   Комисията твърди, че Република Полша не е уредила законодателно изисквания, отнасящи се до спецификациите за обектите от Натура 2000.

      Член 9, параграф 2

   Според Комисията разпоредбата на член 9, параграф 2 от Директива 2000/60/ЕО е транспонирана непълно или неправилно, доколкото в плановете за управление на речните басейни е трябвало да се включат планираните стъпки за реализиране на възвръщаемост на разходите, които да допринесат за постигане на екологичните цели на директивата.

      Член 10, параграф 3

   Комисията счита, че Република Полша не е транспонирала задължението, съдържащо се в член 10, параграф 3 от Директива 2000/60/ЕО, а транспонирането на тази разпоредба има ключово значение за постигане на целите на Директивата за водите.

      Член 11, параграф 5

   Комисията твърди, че Република Полша е транспонирала неправилно разпоредбите на член 11, параграф 5 от Директива 2000/60/ЕО, тъй като обхватът на съответните полски разпоредби е по-тесен в сравнение с директивата.

      Приложение V

   Според Комисията някои точки от приложение V не са били транспонирани в полското законодателство по задоволителен начин въпреки относително обширното транспониране на посоченото приложение. Твърдението за неправилно транспониране се отнася преди всичко за включването в плановете за управление на речния басейн на изчисленията на нивата на надеждност (точки 1.3, 1.3.4. и 2.4.1.), мониторинга на области на защита на местообитания и видове (точка 1.3.5) или изключването на хидроморфологичните елементи от класификацията на състоянието на водите (точка 1.4.2).

      Приложение VII

   Комисията твърди, че Република Полша е транспонирала неправилно точки 7.2—7.10 от дял А от посоченото приложение поради това, че разпоредбите относно националната водно-екологична програма трябва да се разграничат от плановете за управление на речния басейн по смисъла на приложение VII към Директива 2000/60/ЕО. Поради това според Комисията националните разпоредби, които полското правителство твърди, че отразяват член 11 от Директивата, не са достатъчни за транспонирането на точки 7.2—7.10 от приложение VII.

      (1)  ОВ L 327, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 6, стр. 193.


title: Дело C-158/06: Решение на Съда (първи състав) от 21 юни 2007 г. (преюдициално запитване от College van Beroep voor het bedrijfsleven — Нидерландия) — Stichting ROM-projecten/Staatssecretaris van Economische Zaken (Структурни фондове — Връщане на предоставена от Общността помощ в случай на нередност — Липса на публикуване и на съобщаване на условията за отпускане на помощта — Незнание на бенефициера — Добросъвестност — Правна сигурност — Ефективност — Член 10 ЕО)

text:
               4.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/12

         Решение на Съда (първи състав) от 21 юни 2007 г. (преюдициално запитване от College van Beroep voor het bedrijfsleven — Нидерландия) — Stichting ROM-projecten/Staatssecretaris van Economische Zaken
   (Дело C-158/06) (1)

   (Структурни фондове - Връщане на предоставена от Общността помощ в случай на нередност - Липса на публикуване и на съобщаване на условията за отпускане на помощта - Незнание на бенефициера - Добросъвестност - Правна сигурност - Ефективност - Член 10 ЕО)
   (2007/C 183/20)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Страни в главното производство

      Ищец: Stichting ROM-projecten

      Ответник: Staatssecretaris van Economische Zaken
   Предмет
   Преюдициално запитване — College van Beroep voor het bedrijfsleven — Тълкуване на член 6 от Решение C(95) 1753 на Комисията от 16 октомври 1995 г. относно отпускане на помощ от Европейски фонд за регионално развитие (ЕФРР) и от Европейски социален фонд (ЕСФ) за оперативна програма в рамките на инициативата на общността за МСП [малки и средни предприятия] в полза на зоните от Нидерландия, които отговарят на критериите по цели 1 и 2 — Безусловна и ясна разпоредба, която поражда преки правни последици и е противопоставима на крайния бенефициер — Тълкуване на член 38, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕО) № 1260/1999 на Съвета от 21 юни 1999 година относно определянето на общи разпоредби за структурните фондове (ОВ L 161, стр. 1) — Липса на връщане поради нередност по отношение на бенефициер, който не е бил информиран за решението на Комисията
   Диспозитив
   Когато условията за отпускане на финансова помощ, предоставена от Общността на държава-членка, са изложени в решението за отпускане, но не са били нито публикувани, нито съобщени от тази държава-членка на крайния бенефициер на помощта, общностното право не изключва прилагането на принципа на правната сигурност, с цел да не се допусне връщането от този бенефициер на недължимо платени суми, ако се установи, че той е бил добросъвестен. В такъв случай, с оглед на ефективното осъществяване на правото на Общността да получи обратно отпуснатата помощ, от съответната държава-членка може да се търси финансова отговорност за невъзстановените суми.

      (1)  ОВ C 60, 11.3.2006 г.


title: Дело C-333/17: Преюдициално запитване от Tribunal Judicial da Comarca de Braga (Португалия), постъпило на 1 юни 2017 г. — Caixa Económica Montepio Geral/Carlos Samuel Pimenta Marinho и др.

text:
               7.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/17

         Преюдициално запитване от Tribunal Judicial da Comarca de Braga (Португалия), постъпило на 1 юни 2017 г. — Caixa Económica Montepio Geral/Carlos Samuel Pimenta Marinho и др.
   (Дело C-333/17)
   (2017/C 256/16)
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Judicial da Comarca de Braga

      Страни в главното производство

      Взискател: Caixa Económica Montepio Geral

      Длъжници по изпълнителното производство: Carlos Samuel Pimenta Marinho, Maria de Lurdes Coelho Pimenta Marinho, Daniel Pimenta Marinho, Vera da Conceição Pimenta Marinho

      Преюдициален въпрос

   Допуска ли правото на Съюза — в частта относно признаването на гражданите на Съюза на основното право на защита на потребителя, предвидено в член 38 от [Хартата на основните права на Европейския съюз], както и на основното право на равно третиране на гражданите и предприятията, предвидено в член 21 от Хартата — национална правна уредба (член единствен от Закон-декрет № 32765 от 29 април 1943 г., която предвижда изключение от общия режим на член 1143 от Гражданския кодекс), тъй като третира по различен начин банковия сектор в сравнение с останалите граждани и предприятия, що се отнася до формата, в която трябва да бъде сключен заемът, като предвижда по-лека форма за договора за заем, сключен с банкова институция?


title: Дело C-188/08: Решение на Съда (втори състав) от 29 октомври 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 75/442/ЕИО — Отпадъци — Битови отпадъчни води, отвеждани чрез септични ями, в селските райони — Отпадъци, които не са обхванати от друго законодателство — Липса на транспониране)

text:
               19.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/7

         Решение на Съда (втори състав) от 29 октомври 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия
   (Дело C-188/08) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 75/442/ЕИО - Отпадъци - Битови отпадъчни води, отвеждани чрез септични ями, в селските райони - Отпадъци, които не са обхванати от друго законодателство - Липса на транспониране)
   2009/C 312/09
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: S. Pardo Quintillán, D. Lawunmi и M. Wilderspin)

      Ответник: Ирландия (представител: D. O'Hagan)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове. 4, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13 и 14 от Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 година относно отпадъците (ОВ L 194, стр. 39), изменена с Директива 91/156/ЕИО на Съвета от 18 март 1991 година (ОВ L 78, стр. 32) — По отношение на битовите отпадъчни води, отвеждани чрез септични ями — Отпадъци, които не са обхванати от друго законодателство

      Диспозитив

               1.

               Като не е предприела, освен в графство Cavan, необходимите законодателни, подзаконови и административни мерки за съобразяване с членове 4 и 8 от Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 година относно отпадъците (ОВ L 194, стр. 39), изменена с Директива 91/156/ЕИО на Съвета от 18 март 1991 година, по отношение на отделяните в селските райони битови отпадъчни води, отвеждани чрез септични ями и други системи за индивидуално третиране на използваните води, Ирландия не е изпълнила задълженията си по тази директива.

               2.

               Осъжда Ирландия да заплати три четвърти от съдебните разноски, направени от Комисията на Европейските общности и да понесе направените от нея съдебни разноски.

               3.

               Комисията на Европейските общности понася една четвърт от направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 197, 2.8.2008 г.