title: Дело C-89/09: Иск, предявен на 2 март 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република

text:
               16.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/23

         Иск, предявен на 2 март 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република
   (Дело C-89/09)
   2009/C 113/45
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: G. Rozet и E. Traversa)

      Ответник: Френска република

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като ограничава възможността за лицата, които не са биолози, да имат дялово участие най-много до една четвърт, и следователно като ограничава правото им на глас в Дружество с ограничена отговорност на лица, упражняващи свободна професия (Société d'Exercice Libéral à Responsabilité Limitée), стопанисващо лаборатории за медицински биологичен анализ, и като им забранява да имат участие в капитала на повече от две дружества, учредени с цел съвместното стопанисване на една или повече лаборатории за биологични анализи, Френската република не е изпълнила задълженията си по член 43 от Договора за ЕО;

               —

               да се осъди Френска република да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си Комисията изтъква две възражения, изведени от нарушение на член 43 от Договора за ЕО.
   С първото си възражение ищецът изтъква, че като при Дружествата с ограничена отговорност на лица, упражняващи свободна професия (Sociétés d'Exercice Libéral à Responsabilité Limitée), които стопанисват лаборатории за медицински биологични анализи, ограничава участието в дружествения капитал на съдружници, които не са заети професионално в тази област, най-много до 25 %, националното законодателство неоснователно ограничава гарантираната от Договора свобода на установяване. Целта за закрила на общественото здраве, която ответникът посочва, за да се обоснове, всъщност би могла да се постигне с мерки, които са по-малко ограничителни от тези в дадения случай. В това отношение Комисията посочва, че ако изглежда обосновано да се изисква биологичните медицински анализи да се извършват от компетентен персонал, преминал съответното професионално обучение, то напротив, изискването за такава квалификация, за да се притежава собствеността или правото на ползване на лаборатории за медицинска биология, изглежда несъразмерно спрямо преследваната цел.
   С второто си възражение Комисията критикува общата забрана за лица, които не са заети професионално в тази област, да имат участие в капитала на повече от две дружества, учредени с цел съвместно стопанисване на една или повече лаборатории за медицински биологични анализи. Изтъкнатата от ответника цел за запазване на правото за вземане на решения и на финансовата независимост на професионалистите от сектора, както и необходимостта от осигуряване на равномерно разпределяне на лабораториите на цялата територия на страната, не обосновавали националните ограничителни мерки.


title: Дело T-12/08 P-RENV-RX: Решение на Общия съд от 8 юли 2010 г. — М/ЕМЕА (Обжалване — Публична служба — Преразглеждане на решение на Общия съд — Дело, което е в състояние, позволяващо по него да се постанови окончателно решение)

text:
               28.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 234/31

         Решение на Общия съд от 8 юли 2010 г. — М/ЕМЕА
   (Дело T-12/08 P-RENV-RX) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Преразглеждане на решение на Общия съд - Дело, което е в състояние, позволяващо по него да се постанови окончателно решение)
   2010/C 234/53
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: M (Browbourne, Обединеното кралство) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, avocats)

      Друга страна в производството: Европейска агенция по лекарствата (ЕМА) (представители: V. Salvatore и N. Rampal Olmedo)

      Предмет

   Жалба срещу определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 19 октомври 2007 г. по дело M/EMEA (F-23/07, все още непубликувано в Сборника) с искане то да бъде отменено

      Диспозитив

               1.

               Връща делото за ново разглеждане от Съда на публичната служба на Европейския съюз, който да се произнесе по исканията за обезщетение на неимуществените вреди, които г-н М твърди, че е претърпял.

               2.

               Общият съд не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 64, 8.3.2008 г.


title: Дело T-200/17: Иск, предявен на/Жалба, подадена на 29 март 2017 г. — SB/EUIPO

text:
               6.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 178/29

         Иск, предявен на/Жалба, подадена на 29 март 2017 г. — SB/EUIPO
   (Дело T-200/17)
   (2017/C 178/42)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: SB (представител: S. Pappas, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени, от една страна, решението на изпълнителния директор на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 2 юни 2016 г., с което на жалбоподателя е отказано второ по ред подновяване на неговия договор, а от друга страна, отказа на изпълнителния директор на EUIPO от 19 декември 2016 г. да разгледа подадената от жалбоподателя на 1 септември 2016 г. жалба по административен ред;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на Правилника за длъжностните лица и на Условията за работа на другите служители на Европейския съюз вследствие на прилагането на вътрешния правилник на ответника, с който се третират еднакво длъжностните лица и другите служители, назначени на договор за неопределен срок. Освен това с провеждането на разграничение между временно наетите служители с договори за определен срок и временно наетите служители с договори за неопределен срок, ответникът нарушил Правилника за длъжностните лица, а в конкретния случай — и принципа за равно третиране.

               2.

               Второто основание е изведено от липса на мотиви или от незаконосъобразно, противоречиво и недостатъчно мотивиране.

               3.

               Третото основание е изведено от неполагане на дължимата към длъжностните лица грижа.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от допускането на дискриминация, основана на възраст вследствие на обстоятелството, че ответникът прилагал политика относно персонала, чиято цел била да се намали средната възраст на заетите лица.


title: Дело T-161/12: Жалба, подадена на 11 април 2012 г. — Free/СХВП — Conradi + Kaiser (FreeLounge)

text:
               30.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 194/22

         Жалба, подадена на 11 април 2012 г. — Free/СХВП — Conradi + Kaiser (FreeLounge)
   (Дело T-161/12)
   2012/C 194/37
   Език на жалбата: френски

      Страни

      Жалбоподател: Free (Париж, Франция) (представител: адв. Y. Coursin)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Conradi + Kaiser GmbH (Kleinmaischeid, Германия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени частично решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 25 януари 2012 г. по преписка R 437/2011-2;

               —

               да приеме, че заявката за регистрация на оспорваната марка трябва да бъде изцяло отхвърлена на основание член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009; и

               —

               да осъди другата страна в производството пред апелативния състав да заплати разноските, направени производството както пред Общия съд, така и пред СХВП.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „FreeLounge“ за стоки и услуги, класирани в класове 16, 35 и 41 — заявка за регистрация № 8442832

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: френската фигуративна марка „free LA LIBERTÉ N’A PAS DE PRIX“, регистрирана под № 99785839 за стоки и услуги, класирани в класове 9 и 38; френската словна марка „FREE“ № 1734391 за услуги, класирани в клас 38; наименование на дружество „FREE“, използвано в търговията във Франция; име на домейн „FREE.FR“, използвано в търговията

      Решение на отдела по споровете: отхвърля заявката за марка на Общността.

      Решение на апелативния състав: частично отменя оспорваното решение.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-331/14: Решение на Съда (втори състав) от 9 юли 2015 г. (преюдициално запитване от Vrhovno sodišče — Словения) — Petar Kezić s.p. Trgovina Prizma/Republika Slovenija (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност — Шеста директива 77/388/ЕИО — Член 2, точка 1 и член 4, параграф 1 — Облагаемост — Сделки с недвижими имоти — Продажба на поземлени имоти, включени в личното имущество на едноличен търговец — Данъчнозадължено лице, действащо в това си качество)

text:
               7.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 294/13

         Решение на Съда (втори състав) от 9 юли 2015 г. (преюдициално запитване от Vrhovno sodišče — Словения) — Petar Kezić s.p. Trgovina Prizma/Republika Slovenija
   (Дело C-331/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност - Шеста директива 77/388/ЕИО - Член 2, точка 1 и член 4, параграф 1 - Облагаемост - Сделки с недвижими имоти - Продажба на поземлени имоти, включени в личното имущество на едноличен търговец - Данъчнозадължено лице, действащо в това си качество))
   (2015/C 294/17)
   Език на производството: словенски

      Запитваща юрисдикция

   Vrhovno sodišče

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Petar Kezić s.p. Trgovina Prizma

      Ответник: Republika Slovenija

      Диспозитив

   Член 2, точка 1 и член 4, параграф 1 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, трябва да се тълкуват в смисъл, че в случай като този по главното производство, при който данъчнозадължено лице придобива парцели, част от които включва в личното си имущество, а други — в това на своето предприятие, и върху всички тях изгражда в качеството си на данъчнозадължено лице търговски център, който впоследствие продава, заедно с парцелите, върху които тази сграда е построена, продажбата на парцелите, които са били включени в личното имущество на това данъчнозадължено лице, трябва да се обложи с данък върху добавената стойност, щом като при тази сделка то е действало в това си качество.

      (1)  ОВ C 303, 8.9.2014 г.


title: Дело T-167/12 P: Жалба, подадена на 4 април 2012 г. срещу решението, постановено на 8 февруари 2012 г. от Съда на публичната служба по дело F-23/11, AY/Съвет

text:
               23.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 184/17

         Жалба, подадена на 4 април 2012 г. срещу решението, постановено на 8 февруари 2012 г. от Съда на публичната служба по дело F-23/11, AY/Съвет
   (Дело T-167/12 P)
   2012/C 184/31
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и A.-F. Jensen)

      Друга страна в производството: AY (Бувал, Белгия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 8 февруари 2012 г. по дело AY/Съвет (F-23/11),

               —

               да върне делото на Съда на публичната служба за ново разглеждане,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят посочва две правни основания за обжалване.

               1.

               По първото основание за обжалване той твърди грешка при прилагане на правото в съображенията на Съда на публичната служба по посоченото в първоинстанционното производство основание за отмяна, а именно нарушение на член 24а и член 45, параграф 1 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз, състоящо се в това, че при съпоставката на заслугите, и по-конкретно на професионалното усъвършенстване, Съветът не взел предвид успеха на заинтересованото лице на изпитите от обучителната програма, предвидена в рамките на процедурата по сертифициране на длъжностните лица от функционална група AST за преминаване във функционална група AD (вж. точки 23—32 от обжалваното съдебно решение). Съветът изтъква, че констатацията в точка 28 от решението, че сертифицирането на длъжностните лица от функционална група AST по дефиниция е част от професионалното усъвършенстване, е погрешна от правна страна или най-малкото неточна.

               2.

               По второто основание за обжалване Съветът твърди изопачаване на фактите и доказателствата (вж. точки 33—37 от обжалваното съдебно решение), доколкото без каквато и да било опора в материалите по делото Съдът на публичната служба приел в точка 35 от обжалваното съдебно решение, че „органът по назначаването изобщо не е взел предвид сертифицирането на длъжностните лица в рамките на съпоставката на заслугите им, преди да изготви списъка на длъжностните лица от степен AST 8, повишени в степен AST 9 в процедурата по повишаване за 2010 г.“.


title: Дело C-150/12: Преюдициално запитване, отправено от Högsta domstolen (Швеция) на 29 март 2012 г. — Eva-Marie Brännström и Rune Brännström/Ryanair Holdings plc

text:
               2.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 157/4

         Преюдициално запитване, отправено от Högsta domstolen (Швеция) на 29 март 2012 г. — Eva-Marie Brännström и Rune Brännström/Ryanair Holdings plc
   (Дело C-150/12)
   2012/C 157/06
   Език на производството: шведски

      Запитваща юрисдикция

   Högsta domstolen

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Eva-Marie Brännström и Rune Brännström

      Ответник: Ryanair Holdings plc

      Преюдициални въпроси

               1.

               Включва ли отговорността на превозвача за вреди, причинени от закъснение по член 19 от Конвенцията от Монреал, и случаите, когато пристигането на пътниците по местоназначение е забавено в резултат от непровеждането на полет? Има ли значение моментът на отмяна на полета, например след регистрация на пътниците?

               2.

               Възможно ли е технически проблем на летището, който самостоятелно или заедно с метеорологичните условия прави приземяването невъзможно, да съставлява „извънредно обстоятелство“ по член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1)? Има ли значение за преценката какво представлява това обстоятелство фактът, че превозвачът вече е бил запознат с техническия проблем?

               3.

               Ако отговорът на първия въпрос по точка 2 е положителен, какви мерки трябва да вземе превозвачът, за да избегне задължението за плащане на обезщетение по член 5, параграф 3 от Регламента?

                           —

                           Може ли и ако може, при какви условия и в какъв обхват да бъде задължен превозвачът да разполага с допълнителни ресурси, например самолети или екипажи за извършването на полет, който в противен случай би трябвало да се отмени, или за осъществяването на полет вместо друг, отменен полет?

                           —

                           Може ли превозвачът да бъде задължен да предложи на пътниците премаршрутиране по член 8, параграф 1, буква б) [от Регламента]? В такъв случай какво е задължението по отношение на превоза, например във връзка с момента на заминаване и използването на други превозвачи?

               4.

               Ако отговорът на въпроса в точка 1 е положителен, има ли някаква разлика между мерките, които превозвачът трябва да вземе, за да избегне задължението за плащане на обезщетение по член 5, параграф 3 от Регламента, и мерките, които той трябва да вземе, за да избегне отговорността за вреди по член 19 от Конвенцията от Монреал?

      (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-229/12: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия) на 14 май 2012 г. — Fastweb SpA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni и др.

text:
               21.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 217/9

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия) на 14 май 2012 г. — Fastweb SpA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni и др.
   (Дело C-229/12)
   2012/C 217/18
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Fastweb SpA

      Ответник: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni и др.

      Преюдициален въпрос

   Следва ли общностните секторни разпоредби, в случая разпоредбите на Директива 2002/20 (1), да се тълкуват в смисъл, че не допускат посочената в настоящото определение национална правна уредба, и по-конкретно Закон № 266/2005, имайки предвид по-специално начина, по който той се прилага на подзаконово равнище?

      (1)  Директива 2002/20/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за разрешение“) (ОВ L 108, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13 том 35 стр. 183).


20150731048617042015/C 270/52512013TC27020150817BG01BGINFO_JUDICIAL20150629424211Дело T-51/13: Определение на Общия съд от 29 юни 2015 г. — Evropaïki Dynamiki/ЕИБ
 ---documentbreak--- C2702015BG4210120150629BG0052421421Определение на Общия съд от 29 юни 2015 г. — Evropaïki Dynamiki/ЕИБ
   (Дело T-51/13) (
         1
      )2015/C 270/52Език на производството: гръцкиПредседателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
   (
         1
      )	ОВ C 86, 23.3.2013 г.


title: Дело C-542/14: Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Латвия), постъпило на 27 ноември 2014 г.  — SIA „VM Remonts“ (по-рано SIA „DIV un Ko“ ), SIA „Ausma grupa“ и SIA „Pārtikas kompānija“ /Konkurences padome

text:
               16.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/6

         Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Латвия), постъпило на 27 ноември 2014 г. — SIA „VM Remonts“ (по-рано SIA „DIV un Ko“), SIA „Ausma grupa“ и SIA „Pārtikas kompānija“/Konkurences padome
   (Дело C-542/14)
   (2015/C 056/08)
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākā tiesa

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: SIA „VM Remonts“ (по-рано SIA „DIV un Ko“), SIA „Ausma grupa“ и SIA „Pārtikas kompānija“

      Ответник: Konkurences padome

      Преюдициален въпрос

   Следва ли член 101, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че за да се приеме, че предприятие е участвало в ограничаващо конкуренцията споразумение трябва да се докаже, че ръководител на предприятието е извършил лично действия или че е знаел или е дал съгласието си за извършването на действия от лице, което предоставя външни спрямо предприятието услуги и същевременно действа за сметка на други участници в евентуално забранено споразумение?


title: Дело C-130/09: Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Белгия) на 6 април 2009 г. — Paul Fastrez, Henriette Fastrez/Région wallonne

text:
               4.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/19

         Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Белгия) на 6 април 2009 г. — Paul Fastrez, Henriette Fastrez/Région wallonne
   (Дело C-130/09)
   2009/C 153/37
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Paul Fastrez, Henriette Fastrez

      Ответник: Région wallonne

      Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли член 1, параграф 5 от Директива 85/337/ЕИО относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (1) да се тълкува в смисъл, че изключва от приложното си поле законодателство — като декрета на регион Валония от 17 юли 2008 година относно някои разрешителни, за които са налице императивни съображения от обществен интерес — което за предоставянето на разрешителни за градоустройствено планиране, екологични разрешителни и единни разрешителни, свързани с изброени в това законодателство действия и дейности, посочва само, че „са установени императивни съображения от обществен интерес“ и „ратифицира“ разрешителните, за които е посочено, че „са установени императивни съображения от обществен интерес“?

               2)

                           а)

                           Допускат ли членове 1, 5, 6, 7, 8 и 10а от Директива 85/337/ЕИО, изменена с Директива 97/11/ЕО на Съвета (2) и Директива 2003/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (3), правен режим, при който правото да се изпълни проект, предмет на оценка на въздействието, е предоставено със законодателен акт, неподлежащ на обжалване пред правораздавателен или друг установен със закон независим и безпристрастен орган, което да даде възможност да се обжалва по същество и от процедурна гледна точка решението за предоставяне на право да се изпълни проектът?

                           б)

                           Трябва ли член 9 от Конвенцията от Орхус за достъпа до информация, участие на обществеността в процеса на вземането на решения и достъпа до правосъдие по въпроси на околната среда, сключена на 25 юни 1998 г. и одобрена от Европейската общност с Решение 2005/370/ЕО на Съвета от 17 февруари 2005 г. (4), да се тълкува в смисъл, че задължава държавите-членки да предвидят възможността за обжалване пред правораздавателен или друг установен със закон независим и безпристрастен орган, за да може да се оспорва законността — по какъвто и да е въпрос по същество или от процедурна гледна точка, свързан както с материалноправния, така и с процесуалноправния режим по разрешаване на проектите, предмет на оценка на въздействието — на всяко решение, действие или пропуск, спрямо които се прилагат разпоредбите на член 6?

                           в)

                           От гледна точка на Конвенцията от Орхус за достъпа до информация, участието на обществеността в процеса на вземането на решения и достъпа до правосъдие по въпроси на околната среда, сключена на 25 юни 1998 г. и одобрена от Европейската общност с Решение 2005/370/ЕО на Съвета от 17 февруари 2005 г., трябва ли член 10а от Директива 85/337/ЕИО, изменена с Директива 2003/35/ЕО, да се тълкува в смисъл, че задължава държавите-членки да предвидят възможността за обжалване пред правораздавателен или друг установен със закон независим и безпристрастен орган, за да може да се оспорва законността на всяко решение, действие или пропуск по какъвто и да е въпрос по същество или от процедурна гледна точка, свързан както с материалноправния, така и с процесуалноправния режим по разрешаване на проектите, предмет на оценка на въздействието?

      (1)  Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174).

      (2)  Директива 97/11/ЕО на Съвета от 3 март 1997 година за изменение на Директива 85/337/ЕИО относно оценката на въздействието на определени публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 73, стр. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 3, стр. 254).

      (3)  Директива 2003/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 май 2003 година за осигуряване участието на обществеността при изготвянето на определени планове и програми, отнасящи се до околната среда, и за изменение по отношение на участието на обществеността и достъпа до правосъдие на Директиви 85/337/ЕИО и 96/61/ЕО на Съвета — Декларация на Комисията (ОВ L 156, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 8).

      (4)  Решение 2005/370/ЕО на Съвета от 17 февруари 2005 година за сключване от името на Европейската общност на Конвенцията за достъп до информация, участие на обществеността в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по екологични въпроси (ОВ L 124, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 201).


title: Дело F-96/14: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 5 февруари 2016 г. — Bulté и Krempa/Комисия (Публична служба — Наследници на починало длъжностно лице — Пенсии — Наследствени пенсии — Член 85 от Правилника — Възстановяване на неоснователно платени суми — Неоснователност на плащането — Явно надплащане — Липса)

text:
               21.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 106/47

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 5 февруари 2016 г. — Bulté и Krempa/Комисия
   (Дело F-96/14) (1)

   ((Публична служба - Наследници на починало длъжностно лице - Пенсии - Наследствени пенсии - Член 85 от Правилника - Възстановяване на неоснователно платени суми - Неоснователност на плащането - Явно надплащане - Липса))
   (2016/C 106/56)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Hilde Bulté и Tom Krempa (Брюксел, Белгия) (представители: J. Lombaert и A. Surny, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално J. Currall и G. Gattinara, впоследствие G. Gattinara)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на Комисията за преизчисляване със задна дата на наследствените пенсии на жалбоподателите и за удържане на надплатените суми

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на Европейската комисия от 22 ноември 2013 г., така както то следва от съобщението на служба „Управление и плащане по индивидуални права“ от същия ден, да измени със задна дата, считано от 1 август 2010 г., пенсиите, отпуснати съответно на г-жа Bulté и на г-н Krempa като наследници на починало длъжностно лице, и да им удържи надплатените суми за периода от 1 август 2010 г. до ноември 2013 г.

               2)

               Осъжда Европейската комисия да върне на г-жа Bulté и на г-н Krempa сумите, удържани от съответните им пенсии въз основа на решението, посочено в точка 1 от диспозитива.

               3)

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 7, 12.1.2015 г., стр. 49.


title: Дело T-296/15: Жалба, подадена на 5 юни 2015 г. — Industrias Químicas del Vallés/Комисия

text:
               3.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 254/19

         Жалба, подадена на 5 юни 2015 г. — Industrias Químicas del Vallés/Комисия
   (Дело T-296/15)
   (2015/C 254/22)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Industrias Químicas del Vallés, SA (Mollet del Vallès, Испания) (представители: C. Fernández Vicién, I. Moreno-Tapia Rivas и C. Vila Gisbert, abogadas)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да не прилага Регламент № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и по-специално член 24 от него, както и точка 4 от приложение II към същия,

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/408 на Комисията от 11 март 2015 година в частта му, в която веществото металаксил е включено в списъка на списъка на веществата кандидати за замяна, съдържащ се в приложението към този регламент и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага три основания.

               1.

               Първото основание е, че Регламентът за изпълнение е приет въз основа на незаконосъобразна правна уредба, тъй като Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на пазара на продукти за растителна защита, нарушава правото на Европейския съюз, защото:

                           —

                           предвижда механизъм за замяна на активни вещества въз основа на хипотетични рискове, които не са обективно обосновани, с което нарушава принципа на предпазните мерки,

                           —

                           засяга разрешени вещества и така нарушава принципа на пропорционалност, тъй като надхвърля стриктно необходимото за постигането на легитимната цел за осигуряване на високо равнище на защита,

                           —

                           насърчава замяната на вещества при предвидените в него условия и по този начин изопачава компетентността в рамките на вътрешния пазар и

                           —

                           нарушава принципа на мотивиране във връзка с критерия за „значителен процент неактивни изомери“, предвиден в точка 4 от приложение II към Регламент (ЕО) № 1107/2009.

               2.

               Второто основание е, че Регламент (ЕС) 2015/408 не зачита задължението за мотивиране, тъй като необосновано включва веществото металаксил в списъка на списъка на веществата кандидати за замяна на базата на научни и технически критерии, с което нарушава принципа на недопускане на дискриминация във връзка с веществото металаксил-M.

               3.

               Третото основание е, че Регламент (ЕС) 2015/408 нарушава принципа на пропорционалност във връзка с преследваните от Европейския съюз цели за намаляване на рисковете за здравето и околната следа.


title: Дело C-459/08: Иск, предявен на 21 октомври 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Португалия

text:
               6.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/21

         Иск, предявен на 21 октомври 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Португалия
   (Дело C-459/08)
   (2008/C 313/31)
   Език на производството: португалски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: H. Støvlbæk и M. França, agentes)

      Ответник: Република Португалия
   Искания на ищеца

               —

               Да се обяви, че като не е приела и публикувала законовите, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2005/36/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионалните квалификации, и при всяко положение, като не ги е съобщила на Комисията, Република Португалия не е изпълнила задълженията си по тази директива;

               —

               Да се осъди Република Португалия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 20 октомври 2007 г.

      (1)  ОВ L 255, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 3.


title: Дело F-41/11: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 13 юни 2012 г. — Mocová/Комисия (Публична служба — Срочно наети служители — Неподновяване на срочен договор — Право на преценка — Член 8 от Условията за работа на другите служители на Съюза — Член 4 от Решението на генералния директор на OLAF от 30 юни 2005 г. относно новата политика във връзка с назначаването и заетостта на срочно наетите служители на OLAF — Максимална продължителност на договорите със срочно наети служители)

text:
               28.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 227/36

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 13 юни 2012 г. — Mocová/Комисия
   (Дело F-41/11) (1)

   (Публична служба - Срочно наети служители - Неподновяване на срочен договор - Право на преценка - Член 8 от Условията за работа на другите служители на Съюза - Член 4 от Решението на генералния директор на OLAF от 30 юни 2005 г. относно новата политика във връзка с назначаването и заетостта на срочно наетите служители на OLAF - Максимална продължителност на договорите със срочно наети служители)
   2012/C 227/59
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Dana Mocová (Брюксел, Белгия) (представители: адв. D. Abreu Caldas, адв. S. Orlandi, адв. A. Coolen, адв. J.-N. Louis и адв. É. Marchal)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и D. Martin)

      Предмет на делото

   Искане за отмяна на решението на Генералния директор на OLAF да отхвърли искането на жалбоподателя за продължаване на договора му на срочно нает служител по смисъла на член 2, буква а) от Условията за работа на другите служители

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Всяка страна понася собствените си съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 282, 24.9.2011 г., стр. 51.


title: Дело T-266/11: Определение на Общия съд от 31 март 2014 г . — El Gazaerly/Съвет

text:
               16.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 184/38

         Определение на Общия съд от 31 март 2014 г. — El Gazaerly/Съвет
   (Дело T-266/11) (1)

   2014/C 184/61
   Език на производството: английски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 219, 23.7.2011 г.


title: Дело C-121/09: Определение на председателя на Съда от 24 ноември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република

text:
               13.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/44

         Определение на председателя на Съда от 24 ноември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-121/09) (1)

   2010/C 63/73

      Език на производството: италиански

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 141, 20.6.2009 г.


title: Дело T-399/10: Определение на Общия съд от 7 юни 2011 г. — ArcelorMittal España/Комисия

text:
               23.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 219/21

         Определение на Общия съд от 7 юни 2011 г. — ArcelorMittal España/Комисия
   (Дело T-399/10) (1)

   2011/C 219/34
   Език на производството: английски
   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 301, 6.11.2010 г.


title: Дело T-252/16: Определение на Общия съд от 7 март 2017 г. — Cleversafe/EUIPO (Beyond Scale)

text:
               8.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 144/62

         Определение на Общия съд от 7 март 2017 г. — Cleversafe/EUIPO (Beyond Scale)
   (Дело T-252/16) (1)

   (2017/C 144/94)
   Език на производството: английски
   Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 287, 8.8.2016 г.


title: Дело T-278/11: Определение на Общия съд от 13 ноември 2012 г. — ClientEarth и др./Комисия (Жалба за отмяна — Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Мълчалив отказ на достъп — Срок за обжалване — Просрочие — Явна недопустимост)

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/46

         Определение на Общия съд от 13 ноември 2012 г. — ClientEarth и др./Комисия
   (Дело T-278/11) (1)

   (Жалба за отмяна - Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Мълчалив отказ на достъп - Срок за обжалване - Просрочие - Явна недопустимост)
   2013/C 26/90
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: ClientEarth (Лондон, Обединеното кралство); Friends of the Earth Europe (Амстердам, Нидерландия); Stichting FERN (Leiden, Нидерландия); и Stichting Corporate Europe Observatory (Амстердам) (представител: P. Kirch, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: K. Herrmann и C. ten Dam)

      Предмет

   Искане за отмяна на мълчаливия отказ на Комисията — който се приема, че е налице на 22 април 2011 г. — да предостави достъп до някои документи, свързани със схемите за доброволно сертифициране, чието признаване от Комисията е поискано съгласно член 18 от Директива 2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници и за изменение и впоследствие за отмяна на директиви 2001/77/ЕО и 2003/30/ЕО (ОВ L 140, стр. 16)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като явно недопустима.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски, както и три четвърти от съдебните разноски на ClientEarth, Friends of the Earth Europe, Stichting FERN и Corporate Europe Observatory, които понасят една четвърт от направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 219, 23.7.2011 г.


               28.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 143/13

         Молба за консултативно становище на Съда на ЕАСТ, подадена от Fürstliches Landgericht, с решение на същия съд от 31 януари 2007 г. по наказателното производство срещу Sedin Poric

   (Дело E-1/07)
   (2007/C 143/08)
   С решение от 31 януари 2007 г. Fürstliches Landgericht (Княжески съд на Лихтенщайн) отправя молба до Съда на ЕАСТ, получена в канцеларията на Съда на 7 февруари 2007 г., за консултативно становище по следните въпроси във връзка с наказателното производство срещу Sedin Poric:

               1.

               Съвместима ли е с разпоредбите на Споразумението за ЕИП относно свободното предоставяне на услуги (член 36, параграф 1 от Споразумението), и по-специално с Директива 77/249/EИО на Съвета от 22 март 1977 г. относно улесняване ефективното упражняване от адвокатите на свободата на предоставяне на услуги, и по-конкретно с второто тире на член 5 от същата директива, разпоредба, като тази на член 57а от Закона за адвокатите на Лихтенщайн (Rechtsanwaltsgesetz), според която при съдебно производство, в което дадена страна се представлява от адвокат или трябва да бъде ангажирана защита, европейският юрист, предоставящ услугата, трябва да привлече местен адвокат, с когото да работи съвместно (Einvernehmensrechtsanwalt) съгласно член 49 от Закона за адвокатите на Лихтенщайн?

               2.

               В случай че Съдът на ЕАСТ отговори отрицателно на първия въпрос, може ли разпоредба на национален закон като член 57а от Закона за адвокатите на Лихтенщайн, която не транспонира адекватно в националното законодателство директива като споменатата във въпрос 1, приета в съответствие с член 7, точка б) от Споразумението за ЕИП, все пак да се прилага в държава, която е договаряща се страна по Споразумението за ЕИП?


title: Дело T-111/17: Жалба, подадена на 20 февруари 2017 г. — Computer Market/EUIPO („COMPUTER MARKET“)

text:
               3.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/30

         Жалба, подадена на 20 февруари 2017 г. — Computer Market/EUIPO („COMPUTER MARKET“)
   (Дело T-111/17)
   (2017/C 213/41)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Computer Market (София, България) (представител: Б. Димитрова, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словните елементи „COMPUTER MARKET“ — заявка за регистрация № 14 688 477

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 13 декември 2017 г. по преписка R 1778/2016-2

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 60, параграф 1 от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-55/16 P: Определение на Общия съд от 3 май 2017 г. — De Nicola/ЕИБ (Обжалване — Публична служба — Персонал на ЕИБ — Атестиране — Доклад за кариерно развитие — Оценка за 2009 г. — Грешки при прилагане на правото — Частично явно недопустима и частично явно неоснователна жалба)

text:
               10.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/26

         Определение на Общия съд от 3 май 2017 г. — De Nicola/ЕИБ
   (Дело T-55/16 P) (1)

   ((Обжалване - Публична служба - Персонал на ЕИБ - Атестиране - Доклад за кариерно развитие - Оценка за 2009 г. - Грешки при прилагане на правото - Частично явно недопустима и частично явно неоснователна жалба))
   (2017/C 221/36)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Carlo De Nicola (Щрасен, Люксембург) (представител: G. Ferabecoli, адвокат)

      Друга страна в производството: Европейска инвестиционна банка (представители: G. Nuvoli и G. Faedo, подпомагани от A. Dal Ferro, адвокат)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (постановено от състав от един съдия) от 18 декември 2015 г., De Nicola/ЕИБ (F-45/11, EU:F:2015:167), и насочена към частична отмяна на това решение

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Г-н Carlo De Nicola понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) в рамките на настоящото производство.

      (1)  ОВ C 106, 21.3.2016 г.


title: Съединени дела T-84/14 и T-97/14: Решение на Общия съд от 18 февруари 2016 г. — Harrys Pubar и Harry’s New York Bar/СХВП — Harry’s New York Bar и Harrys Pubar („HARRY’S NEW YORK BAR“) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „HARRY’S NEW YORK BAR“ — По-ранна национална фигуративна марка „PUB CASINO Harrys RESTAURANG“ — Частичен отказ на регистрация — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               29.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 111/19

         Решение на Общия съд от 18 февруари 2016 г. — Harrys Pubar и Harry’s New York Bar/СХВП — Harry’s New York Bar и Harrys Pubar („HARRY’S NEW YORK BAR“)
   (Съединени дела T-84/14 и T-97/14) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „HARRY’S NEW YORK BAR“ - По-ранна национална фигуративна марка „PUB CASINO Harrys RESTAURANG“ - Частичен отказ на регистрация - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2016/C 111/23)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Harrys Pubar AB (Гьотеборг, Швеция) (представител: L.-E. Ström, avocat) (дело T-84/14) и Harry’s New York Bar SA (Париж, Франция) (представител: S. Arnaud, avocat) (дело T-97/14)

      Ответник: Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: V. Melgar)

      Други страни в производството пред апелативния състав на СХВП: Harry’s New York Bar SA (дело T-84/14); и Harrys Pubar AB (встъпила страна пред Общия съд по дело T-97/14)

      Предмет

   Две жалби срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 14 ноември 2013 г. (съединени преписки R 1038/2012-1 и R 1045/2012-1) относно производство по възражение между Harrys Pubar AB и Harry’s New York Bar SA.

      Диспозитив

               1)

               Отменя точка 1 от диспозитива на решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 14 ноември 2013 г. (съединени преписки R 1038/2012-1 и R 1045/2012-1) относно производство по възражение между Harrys Pubar AB и Harry’s New York Bar SA, по дело T-84/14.

               2)

               Отхвърля жалбата на Harry’s New York Bar по дело T-97/14.

               3)

               Осъжда Harry’s New York Bar да поеме собствените си съдебни разноски, да плати две трети от разноските на Harrys Pubar, направени в производството пред Общия съд, както и разноските на Harrys Pubar, направени в производството пред апелативния състав на СХВП. Осъжда СХВП да поеме собствените си разноски, както и да плати една трета от разноските на Harrys Pubar в производството пред Общия съд.

      (1)  ОВ C 135, 5.5.2014 г.


title: Дело C-354/04 P: Решение на Съда (голям състав) от 27 февруари 2007 г. — Gestoras Pro Amnistia, Juan Mari Olano Olano, Julien Zelarain Errasti /Съвет на Европейските общности, Кралство Испания, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (Жалба — Европейски съюз — Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Общи позиции 2001/931/ОВППС, 2002/340 ОВППС и 2002/462/ОВППС — Мерки относно лица, групи и образувания, участващи в извършването на терористични действия — Иск за обезщетение — Компетентност на Съда)

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/4

         Решение на Съда (голям състав) от 27 февруари 2007 г. — Gestoras Pro Amnistia, Juan Mari Olano Olano, Julien Zelarain Errasti /Съвет на Европейските общности, Кралство Испания, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
   (Дело C-354/04 P) (1)

   (Жалба - Европейски съюз - Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Общи позиции 2001/931/ОВППС, 2002/340 ОВППС и 2002/462/ОВППС - Мерки относно лица, групи и образувания, участващи в извършването на терористични действия - Иск за обезщетение - Компетентност на Съда)
   (2007/C 95/05)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищци: Gestoras Pro Amnistia, Juan Mari Olano Olano, Julien Zelarain Errasti (представители: D. Rouget, адвокат)

      Други страни в производството: Съвет на Европейските общности (представители: E. Finnegan и M. Bauer, Кралство Испания, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия)
   Предмет
   Жалба, подадена срещу определение на Първоинстанционния съд (втори състав) от 7 юни 2004 г. по дело Gestoras Pro Amnistía и други/Съвет (T-333/02), с което се отхвърля предявения от ищците иск за поправяне на вредите, за които се твърди, че са им причинени от факта на включване на Gestoras Pro Amnistía в списъка, съставен в приложение на правната уредба относно борбата с тероризма.
   Диспозитив

               1)

               Жалбата се отхвърля.

               2)

               Gestoras Pro Amnistía, г-н Olano Olano и г-н Zelarain Errasti се осъждат да заплатят разноските.

               3)

               Кралство Испания понася собствените си разноски.

      (1)  ОВ C 251, 9.10.2004 г.


title: Дело C-65/15: Определение на Съда (седми състав) от седми април 2016 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Bari — Италия) — Наказателно производство срещу Vito Santoro (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Идентични преюдициални въпроси — Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС — Свобода на установяване — Свободно предоставяне на услуги — Хазартни игри — Национална правна уредба — Реорганизация на системата за концесии чрез времево изравняване на сроковете за концесиите — Нов публичен търг — Концесии със срок, по-кратък от срока на предходните концесии — Безвъзмездно отстъпване на ползването на собствени материални и нематериални активи, които представляват система на управление и събиране на залози — Ограничаване — Императивни съображения от обществен интерес — Пропорционалност)

text:
               25.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/11

         Определение на Съда (седми състав) от седми април 2016 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Bari — Италия) — Наказателно производство срещу Vito Santoro
   (Дело C-65/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Идентични преюдициални въпроси - Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС - Свобода на установяване - Свободно предоставяне на услуги - Хазартни игри - Национална правна уредба - Реорганизация на системата за концесии чрез времево изравняване на сроковете за концесиите - Нов публичен търг - Концесии със срок, по-кратък от срока на предходните концесии - Безвъзмездно отстъпване на ползването на собствени материални и нематериални активи, които представляват система на управление и събиране на залози - Ограничаване - Императивни съображения от обществен интерес - Пропорционалност))
   (2016/C 270/14)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Bari

      Страна в главното производство

   Vito Santoro

      Диспозитив

               1)

               Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС, както и принципите на равно третиране и на ефективност трябва да се тълкуват в смисъл, че те допускат национално законодателство относно хазартните игри, като разглежданото в главното производство, което предвижда организирането на нова тръжна процедура, отнасяща се до концесии със срок, по-кратък от този на предоставените по-рано концесии, поради реорганизация на системата чрез времево изравняване на сроковете на концесиите.

               2)

               Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат ограничителна национална разпоредба, като разглежданата в главното производство, която налага на концесионера задължение за безвъзмездно прехвърляне в случай на прекратяване на дейността поради изтичане на срока на концесията ползването на притежавани материални и нематериални активи, които представляват мрежа за управление и събиране на залози, при условие че това ограничение надвишава необходимото за постигането на действително преследваната с тази разпоредба цел, а това следва да се провери от запитващата юрисдикция.

      (1)  ОВ C 138, 27.4.2015 г.


title: Дело F-5/16: Жалба, подадена на 24 януари 2016 г. — ZZ/Комисия

text:
               25.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/37

         Жалба, подадена на 24 януари 2016 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-5/16)
   (2016/C 145/45)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: O. Mader, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет и описание на спора

   Отмяна на решението на Комисията да не преквалифицира договора на жалбоподателя като договор за срочно нает служител или, евентуално, поправяне на претърпяната имуществена вреда.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Комисията от 9 април 2015 г. относно преквалифицирането на договора на жалбоподателя и, евентуално, решението от 13 октомври 2015 г. (R/513/15) за отхвърляне на жалбата на жалбоподателя по административен ред,

               —

               евентуално, да се осъди Комисията да поправи вредите, претърпени от жалбоподателя вследствие на отказа по искането му за преквалифициране на договора,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-451/10 P: Жалба, подадена на 15 септември 2010 г. от Télévision française 1 SA (TF1) срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 1 юли 2010 г. по съединени дела T-568/08 и T-573/08, M6 и TF1/Комисия

text:
               4.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/15

         Жалба, подадена на 15 септември 2010 г. от Télévision française 1 SA (TF1) срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 1 юли 2010 г. по съединени дела T-568/08 и T-573/08, M6 и TF1/Комисия
   (Дело C-451/10 P)
   ()
   2010/C 328/27
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Télévision française 1 SA (TF1) (представител: J.-P. Hordies, avocat)

      Други страни в производството: Métropole télévision (M6), Canal +, Европейска комисия, Френска република, France Télévisions

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви настоящата жалба за допустима и основателна,

               —

               да се отмени решението на Общия съд на Европейския съюз, постановено на 1 юли 2010 г. по съединени дела T-568/08 и T-573/08, M6 и TF1/Комисия,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят изтъква две правни основания в подкрепа на жалбата си.
   Télévision française 1 SA (TF1) упреква Общия съд, че е отрекъл наличието, и по този начин е потвърдил становището на Комисията, на сериозни трудности за преценката на съвместимостта с общия пазар на получената от France Télévisions помощ — трудности, които е трябвало да доведат до започване на официалната процедура по разследване, предвидена в член 108, параграф 2 ДФЕС. По този начин, с първото си правно основание жалбоподателят изтъква, че е налице нарушение на правилата относно тежестта на доказване и събирането на доказателства, доколкото Общият съд поискал от жалбоподателите да представят доказателства за съществуването на сериозни съмнения относно действителното предназначение на предоставения капитал, за който е направено уведомление, без да се задоволи с доказателството, че помощите не са получили конкретно предназначение.
   С второто си правно основание жалбоподателят поддържа, че Общият съд е допуснал грешка при прилагането на член 106, параграф 2 от ДФЕС, като е приел, от една страна, че понижаването на приходите от рекламна дейност на France Télévisions, макар причинено от грешки при управлението, е можело да бъде компенсирано с държавни помощи, и от друга страна, като е уточнил, че прилагането на посочения член не е предполагало да се прецени ефективността на функционирането на обществената услуга.


title: Дело C-475/16: Преюдициално запитване от Protodikeio Rethymnis (Гърция), постъпило на 17 август 2016 г. — Наказателно производство срещу K

text:
               21.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 428/8

         Преюдициално запитване от Protodikeio Rethymnis (Гърция), постъпило на 17 август 2016 г. — Наказателно производство срещу K
   (Дело C-475/16)
   (2016/C 428/10)
   Език на производството: гръцки

      Запитваща юрисдикция

   Protodikeio Rethymnis (Monomeles Plimmeleiodikeio Rethymnis) (състав от един съдия на наказателното отделение на Първоинстанционния съд в Ретимно, Гърция)

      Страна в главното производство

   K

      Преюдициални въпроси

               1)

               Изискват ли член 19 ДЕС и членове 263, 266, както и член 267 ДФЕС и принципът на лоялно сътрудничество (член 4, параграф 3 ДЕС), на основание на които държавите членки и техните компетентни органи имат задължението да вземат всички общи или специални мерки за преустановяване нарушаването на правото на Съюза и за съобразяване с решенията на Съда на Европейския съюз, по-специално когато става въпрос за валидността на актове на органите на Съюза, имащи действие erga omnes, държавите членки съответно да отменят или да изменят законодателен акт, с който е транспонирана директива, обявена впоследствие от Съда за невалидна поради противоречие с (нарушаване на) разпоредбите на Договорите или на Хартата на основните права на Европейския съюз, с цел да се гарантира изпълнение на решението на Съда и, по този начин, да се преустанови нарушаването на Договорите или на Хартата и да се избегнат нови нарушения в бъдеще?

               2)

               С оглед на предходния въпрос, може ли член 266 ДФЕС (предишен член 233 от ДЕО) да се тълкува в смисъл, че понятието „орган, служба или агенция“ включва (в широк смисъл или по аналогия) и държавата членка, която е транспонирала в правовия си ред директива, обявена впоследствие за невалидна поради нарушаване на Договорите или на Хартата, или в такъв случай може по аналогия да се приложи член 260, параграф 1 ДФЕС?

               3)

               При утвърдителен по същество отговор на предходните въпроси, тоест когато съществува задължение за държавите членки да вземат всички общи или специални мерки за преустановяване на нарушаването на първичното право на Съюза, съответно отменяйки или изменяйки законодателния акт, с който е транспонирана директива, обявена впоследствие от Съда за невалидна поради нарушаване на Хартата или на Договорите, обхваща ли това задължение и националните юрисдикции, в смисъл, че те са длъжни да оставят без приложение законодателния акт, с който е транспонирана обявената за невалидна директива — в случая Директива 2006/24/ЕО (1), (най-малкото в частта), нарушаваща Хартата или Договорите, и съответно да не вземат под внимание доказателствата, получени въз основа на тези актове (директивата и националния законодателен акт за транспониране)?

               4)

               Попада ли в приложното поле на правото на Съюза, както изисква член 51, параграф 1 от Хартата, националната правна уредба, с която е транспонирана Директива 2006/24, обявена за невалидна от Съда с решение от 8 април 2014 г. Digital Rights Ireland Ltd (2) (C-293/12 и C-594/12, EU:C:2014:238) във връзка с нарушаване на Хартата, само поради факта, че с нея се транспонира Директива 2006/24, независимо от обстоятелството, че впоследствие Съдът е обявил тази директива за невалидна?

               5)

               Като се има пред вид, че Директива 2006/24, обявена впоследствие от Съда за невалидна, е приета с цел да се прилага на европейско равнище хармонизирана правна уредба по смисъла на член 15, параграф 1 от Директива 2002/58/ЕО за запазване на данни от страна на доставчиците на комуникационни услуги за целите на превенцията, разследването, разкриването и наказателното преследване на престъпни деяния, за да се избегнат пречките пред вътрешния пазар на електронните комуникации, вписва ли се националната правна уредба, с която се транспонира Директива 2006/24, в контекста на член 15, параграф 1 от Директива 2002/58, по начин, по който тя да попада в приложното поле на правото на Съюза, както изисква член 51, параграф 1 от Хартата?

               6)

               Като се има пред вид, че евентуалнa осъдителна присъда за гражданин на държава членка на Съюза, както по настоящото дело, неминуемо води до ограничения за упражняване на правата на свободно движение, които същият черпи от правото на Съюза, дори и по принцип тези ограничения да са оправдани, трябва ли само поради това да се приеме, че съответните наказателни производства като цяло попадат в приложното поле на правото на Съюза, както изисква член 51, параграф 1 от Хартата?
               Ако отговорът на предходните въпроси по същество e в смисъл, че съгласно член 51, параграф 1 от Хартата тя е приложима, тогава:

               7)

               Допускат ли членове 7, 8 и член 52, параграф 1 от Хартата запазените съгласно Директива 2006/24 и/или член 15, параграф 1 от Директива 2002/58 данни да бъдат достъпни за полицията и използвани от нея в хода на разследване, в бързи производства и по-специално в случаите на залавяне на мястото на извършване на престъплението, без предварително разрешение от съдебен орган [или независим административен орган], издадено в съответствие с предварително установени материални и процесуални изисквания?

               8)

               По смисъла на членове 7, 8 и член 52, параграф 1 от Хартата, в хода на полицейско разследване или на разследване от други несъдебни органи, които искат да получат достъп до данни, запазени съгласно Директива 2006/24 и/или член 15, параграф 1 от Директива 2002/58, и да ги използват, по-специално когато това разследване няма за цел предотвратяването и наказателното преследване на изрично изброени престъпни деяния, квалифицирани от националния законодател като тежки, отпада ли поради евентуалното съгласие на лицето, за което се отнасят данните, необходимостта от предварително разрешение от съд [или независим административен орган] за достъп до тези данни и за тяхното използване, предоставено в съответствие с предварително установени материални и процесуални изисквания, като се взема под внимание по-специално, че изискваните данни неминуемо съдържат и данни на трети лица (например лицето, което се обажда или което получава обаждането)?

               9)

               Допускат ли членове 7, 8 и член 52, параграф 1 от Хартата обикновеното съгласие на Прокурора за достъп в хода на наказателно разследване до данни, запазени съгласно Директива 2006/24 и/или член 15, параграф 1 от Директива 2002/58, и тяхното използване, щом като липсва предварително разрешение от съд [или независим административен орган], което да е предоставено в съответствие с предварително установени материални и процесуални изисквания, по-специално когато разследването няма за цел предотвратяването, разкриването и преследването на изрично посочени престъпления и квалифицирани като тежки от националния законодател?

               10)

               С оглед на решението на Съда от 8 април 2014 г. Digital Rights Ireland Ltd (C-293/12 и C-594/12, EU:C:2014:238, т. 60 и 61) и на израза „[тежки] престъпления“ по член 1, параграф 1 от Директива 2006/24, представлява ли този израз самостоятелно понятие на правото на Европейския съюз и, ако отговорът е утвърдителен, какво е неговото материално съдържание, въз основа на което дадено престъпление може да се счита за достатъчно тежко, за да обоснове достъпа до данни, запазени съгласно Директива 2006/24, и тяхното използване?

               11)

               С оглед на решението на Съда от 8 април 2014 г. Digital Rights Ireland Ltd (C-293/12 и C-594/12, EU:C:2014:238, т. 60 и 61) и независимо от самостоятелния характер на израза „тежки престъпления“ по член 1, параграф 1 от Директива 2006/24, съдържат ли членове 7, 8 и член 52, параграф 1 от Хартата общи критерии, въз основа на които дадено престъпление следва да се счита за достатъчно тежко, за да оправдае достъпа до данни, запазени съгласно Директива 2006/24 и/или член 15, параграф 1 от Директива 2002/58, и тяхното използване и, ако отговорът е утвърдителен, кои са тези критерии?

               12)

               При утвърдителен по същество отговор на предходния въпрос, в крайна сметка изразява ли се тази проверка за съразмерност в преценка на характеристиките на разследваното престъпление а) от страна само на Съда или б) от страна на националната юрисдикция въз основа на установените от Съда общи критерии?

               13)

               С оглед на решението на Съда от 8 април 2014 г. Digital Rights Ireland Ltd (C-293/12 и C-594/12, EU:C:2014:238, т. 58—68, както и диспозитивът), допускат ли членове 7, 8 и член 52, параграф 1 от Хартата достъп до запазените данни и тяхното използване в рамките на наказателно производство въз основа на общата уредба на запазване на данните, установена в съответствие с съгласно Директива 2006/24, и/или член 15, параграф 1 от Директива 2002/58 — уредба, която отговаря на условията, посочени в точки 60, 61, 62, 67 и 68 от това решение, но не и на условията, посочени в точки 58, 59, 63 и 64 от същото.
               [т.е. уредба на запазване на данните, която, от една страна, изисква предварително разрешение от съд в съответствие с предварително установени материални и процесуални изисквания, по-специално с цел предотвратяване, разкриване и наказателно преследване на престъпления, точно определени и изброени от националния законодател и квалифицирани от него като тежки, и която гарантира ефикасна защита на запазените данни срещу риск от злоупотреби и срещу всякакъв незаконен достъп или използване (вж. точки 60, 61, 62, 67 и 68 от решението), а от друга страна позволява запазването на данни а) без разлика за всички лица, които ползват електронни съобщителни услуги, като не се изисква за същите лица (обвиняеми или заподозрени) да е налице каквато и да е улика, сочеща дори далечна връзка между тези лица и дадено тежко престъпление преди настъпване на обстоятелството, във връзка с което се изисква информация от доставчиците на съобщителни услуги; б) без да е необходимо исканите данни да се отнасят, преди настъпване на събитието, което е предмет на разследване, за (i) конкретен период от време и/или за определена географска зона и/или за определен кръг лица, които е възможно по един или друг начин да са участвали в извършването на тежко престъпление, или (ii) за лица, запазването на чиито данни може по други съображения да допринесе за предотвратяването, разкриването или наказателното преследване на тежки престъпления, в) за период от време (в случая 12 месеца), който се определя без да се прави каквато и да било разлика между изброените в член 5 от посочената директива категории данни в зависимост от евентуалната им полза с оглед на преследваната цел или според засегнатите лица (вж. точки 58, 59, 63 и 64 от посоченото решение)]

               14)

               Ако отговорът на предходния въпрос по същество е, че достъпът до тези данни и тяхното използване не се допуска от членове 7, 8 и член 52, параграф 1 от Хартата, трябва ли националната юрисдикция да остави без приложение националния акт за транспониране на Директива 2006/24, обявена от Съда за невалидна, или акта, основаващ се на член 15, параграф 1 от Директива 2002/58, с оглед на това, че те противоречат на Хартата и следователно да не взема под внимание запазените и придобити въз основа на тях данни?

               15)

               С оглед на Директива 2006/24, по-специално на съображение 6, съгласно което „правните […] разлики между националните разпоредби относно запазването на данни с цел предотвратяване, разследване, разкриване и преследване на криминални престъпления представляват пречка за вътрешния пазар“, на заявената цел на член 1, параграф 1, която е да „хармонизира разпоредбите на държавите членки“, както и на останалите съображения, по-специално [3, 4, 5, 11 и 21], и с оглед и на решение на Съда от 10 февруари 2009 г. Ирландия/Парламент и Съвет (C-301/06, EU:C:2009:68, т. 70—72), представлява ли запазването в сила на закона, който транспонира в националния правов ред Директива 2006/24, въпреки че последната е обявена от Съда за невалидна, пречка за създаването и функционирането на вътрешния пазар, с уточнението, че все още не е влязъл в сила по-нов акт на правото на Съюза?

               16)

               По-специално, представлява ли пречка за създаването и функционирането на вътрешния пазар запазването в сила на закона, който транспонира в националния правов ред Директива 2006/24, въпреки че последната е обявена от Съда за невалидна, или на националния закон, предвиден в член 15, параграф 1 от Директива 2002/58, поради факта, че кумулативно или алтернативно:

                           a)

                           въпросната национална правна уредба установява обективни критерии и материални условия, въз основа на които компетентните национални органи могат да получат inter alia достъп до запазените данни за трафика и за местонахождението и впоследствие да ги използват с цел предотвратяване, разследване, разкриване и наказателно преследване на престъпления, но тези критерии и условия се отнасят до определен списък на престъпни деяния, съставен от националния законодател в изпълнение на неговото право на преценка и без хармонизация на равнище на Съюза;

                           б)

                           въпросната национална правна уредба за защита и сигурност на запазените данни предвижда технически изисквания и срокове, но тези срокове и изисквания не са хармонизирани на равнище на Съюза?

               17)

               При утвърдителен отговор най-малкото на един от предходните въпроси трябва ли националният законодател, в съответствие с правото на Съюза, да остави без приложение националния акт за транспониране на Директива 2006/24, обявена от Съда за невалидна, доколкото този акт противоречи на създаването и функционирането на вътрешния пазар, и следователно да не взема под внимание запазените данни, до които е било възможно да се получи достъп въз основа на Директива 2006/24 или на националното законодателство, прието в изпълнение на член 15, параграф 1 от Директива 2002/58?

      (1)  Директива 2006/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за запазване на данни, създадени или обработени, във връзка с предоставянето на обществено достъпни електронни съобщителни услуги или на обществени съобщителни мрежи и за изменение на Директива 2002/58/EО (ОВ L 105, 2006 г., стр. 54; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 53, стр. 51

      (2)  EU:C:2014:238.


title: Дело C-494/15: Решение на Съда (втори състав) от 7 юли 2016 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší soud České republiky — Чешка република) — Tommy Hilfiger Licensing LLC и др./Delta Center a.s. (Преюдициално запитване — Сближаване на законодателствата — Директива 2004/48/ЕО — Спазване на правата върху интелектуална собственост — Понятие за посредник, чиито услуги се ползват от трети страни за нарушаване на правото върху интелектуална собственост — Наемател на покрит пазар, който пренаема търговските обекти — Възможност за налагане на забрана на този наемател — Член 11)

text:
               12.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 335/26

         Решение на Съда (втори състав) от 7 юли 2016 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší soud České republiky — Чешка република) — Tommy Hilfiger Licensing LLC и др./Delta Center a.s.
   (Дело C-494/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Директива 2004/48/ЕО - Спазване на правата върху интелектуална собственост - Понятие за посредник, чиито услуги се ползват от трети страни за нарушаване на правото върху интелектуална собственост - Наемател на покрит пазар, който пренаема търговските обекти - Възможност за налагане на забрана на този наемател - Член 11))
   (2016/C 335/35)
   Език на производството: чешки

      Запитваща юрисдикция

   Nejvyšší soud České republiky

      Страни в главното производство

      Ищци: Tommy Hilfiger Licensing LLC, Urban Trends Trading BV, Rado Uhren AG, Facton kft, Lacoste SA, Burberry Limited

      Ответник: Delta Center a.s.

      Диспозитив

               1)

               Член 11, трето изречение от Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно упражняването на права върху интелектуалната собственост трябва да се тълкува в смисъл, че понятието „посредни[к], чиито услуги се ползват от трети страни за нарушаване на правото върху интелектуална собственост“ по смисъла на тази разпоредба включва наемателя на покрит пазар — хали, който пренаема различните търговски обекти, разположени в този пазар, на търговци, някои от които използват обектите си, за да продават стоки, фалшифициращи маркови изделия.

               2)

               Член 11, трето изречение от Директива 2004/48 трябва да се тълкува в смисъл, че условията, на които трябва да отговаря забраната по смисъла на тази разпоредба, наложена на посредник, който доставя услуга по отдаване под наем на търговски обекти в покрит пазар — хали, са идентични на тези относно забраните, които могат да бъдат налагани на посредниците на електронен пазар, посочени от Съда в решение от 12 юли 2011 г., L’Oréal и др. (C-324/09, EU:C:2011:474).

      (1)  ОВ C 414, 14.12.2015 г.


title: Дело T-291/04: Решение на Общия съд от 16 декември 2011 г. — Enviro Tech Europe и Enviro Tech International/Комисия (Околна среда и защита на потребителите — Класификация, опаковане и етикетиране на n-пропилбромид като опасно вещество — Директива 2004/73/ЕО — Директива 67/548/ЕИО — Регламент (ЕО) № 1272/2008 — Жалба за отмяна — Просрочена молба за допълване на исканията — Правен интерес — Липса на лично засягане — Недопустимост — Извъндоговорна отговорност — Решение на Съда относно валидността на Директива 2004/73 — Идентичност на предмет)

text:
               4.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/17

         Решение на Общия съд от 16 декември 2011 г. — Enviro Tech Europe и Enviro Tech International/Комисия
   (Дело T-291/04) (1)

   (Околна среда и защита на потребителите - Класификация, опаковане и етикетиране на n-пропилбромид като опасно вещество - Директива 2004/73/ЕО - Директива 67/548/ЕИО - Регламент (ЕО) № 1272/2008 - Жалба за отмяна - Просрочена молба за допълване на исканията - Правен интерес - Липса на лично засягане - Недопустимост - Извъндоговорна отговорност - Решение на Съда относно валидността на Директива 2004/73 - Идентичност на предмет)
   2012/C 32/30
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Enviro Tech Europe Ltd (Kingston upon Thames, Обединено кралство) и Enviro Tech International, Inc. (Melrose Park, Съединени американски щати) (представители: C. Mereu и K. Van Maldegem, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално X. Lewis, впоследствие P. Oliver и G. Wilms)

      Предмет

   От една страна, искане за отмяна на Директива 2004/73/ЕО на Комисията от 29 април 2004 година относно двадесет и девето адаптиране към техническия прогрес на Директива 67/548/ЕИО на Съвета за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно класификацията, опаковането и етикетирането на опасни вещества (ОВ L 152, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 46, стр. 3), доколкото Директива 2004/73 класифицира n-пропилбромида като вещество, което притежава някои опасни свойства, и от друга страна, искане за обезщетение.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Enviro Tech Europe Ltd и Enviro Tech International, Inc. да заплатят съдебните разноски, включително и тези по обезпечителното производство.

      (1)  ОВ C 273, 6.11.2004 г.


title: Съединени дела T-456/05 и T-457/05: Решение на Общия съд от 28 април 2010 г. — Gütermann и Zwicky/Комисия (Конкуренция — Картели — Европейски пазар на конците за промишлени нужди — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП — Глоби — Тежест на нарушението — Действително отражение върху пазара — Продължителност на нарушението — Смекчаващи обстоятелства — Сътрудничество по време на административното производство — Пропорционалност — Насоки относно метода за определяне на размера на глобите)

text:
               5.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/25

         Решение на Общия съд от 28 април 2010 г. — Gütermann и Zwicky/Комисия
   (Съединени дела T-456/05 и T-457/05) (1)

   (Конкуренция - Картели - Европейски пазар на конците за промишлени нужди - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП - Глоби - Тежест на нарушението - Действително отражение върху пазара - Продължителност на нарушението - Смекчаващи обстоятелства - Сътрудничество по време на административното производство - Пропорционалност - Насоки относно метода за определяне на размера на глобите)
   2010/C 148/44
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищци: Gütermann AG (Gutach-Breisgau, Германия) (Дело T-456/05) и Zwicky & Co. AG (Wallisellen, Швейцария) (Дело T-457/05) (представители: адв. J. Burrichter, адв. B. Kasten и адв.S. Orlikowski-Wolf, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално F. Castillo de la Torre, M. Schneider и K. Mojzesowicz, впоследствие F. Castillo de la Torre и K. Mojzesowicz)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2005) 3452 на Комисията от 14 септември 2005 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (Дело COMP/38.337 PO/Thread), изменено с Решение C(2005) 3765 на Комисията от 13 октомври 2005 година, и при условията на евентуалност искане за намаляване на глобата, наложена на жалбоподателите с посоченото решение

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбите.

               2.

               Осъжда Gütermann AG и Zwicky & Co. AG да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 60, 11.3.2006 г.


title: Дело T-143/09 P: Решение на Общия съд от 16 декември 2010 г. — Комисия/Petrilli (Обжалване — Публична служба — Договорно наети служители със спомагателни функции — Договор, сключен за определен срок — Правила относно максималната продължителност на наемане на временен персонал в службите на Комисията — Решение, съдържащо отказ за подновяване на договора)

text:
               5.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/12

         Решение на Общия съд от 16 декември 2010 г. — Комисия/Petrilli
   (Дело T-143/09 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Договорно наети служители със спомагателни функции - Договор, сключен за определен срок - Правила относно максималната продължителност на наемане на временен персонал в службите на Комисията - Решение, съдържащо отказ за подновяване на договора)
   2011/C 38/19
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: D. Martin и B. Eggers)

      Друга страна в производството: Nicole Petrilli (Woluwé-Saint-Étienne, Белгия) (представители: първоначално J.-L. Lodomez и J. Lodomez, впоследствие D. Dejehet и A. Depondt, avocats)

      Предмет

   Жалба за отмяна на Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 29 януари 2009 г. по дело Petrilli/Комисия, (F-98/07, все още непубликувано в Сборника).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски на г-жа Nicole Petrilli, направени в рамките на настоящото производство.

      (1)  ОВ C 153, 4.7.2009 г.


title: Дело T-117/13 P: Жалба, подадена на 25 февруари 2013 г. от Giorgio Lebedef срещу определението, постановено на 12 декември 2012 г. от Съда на публичната служба по дело F-109/11, Lebedef/Комисия

text:
               25.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 147/20

         Жалба, подадена на 25 февруари 2013 г. от Giorgio Lebedef срещу определението, постановено на 12 декември 2012 г. от Съда на публичната служба по дело F-109/11, Lebedef/Комисия
   (Дело T-117/13 P)
   2013/C 147/36
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Люксембург) (представител: F. Frabetti, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Определение на Съда на публичната служба от 12 декември 2012 г. по дело F-109/11, Lebedef/Комисия с предмет искане за отмяна на доклада за оценка на жалбоподателя за периода от 1 януари до 31 декември 2009 г. и по-точно на частта от доклада, изготвена от Евростат за същия период,

               —

               да уважи исканията на жалбоподателя, направени в първоинстанционното производство,

               —

               при условията на евентуалност, да върне делото на Съда на публичната служба,

               —

               да се произнесе по разноските и да осъди Комисията на Европейския съюз да ги заплати.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага шест правни основания в подкрепа на жалбата си, от които първото, второто, третото и шестото правно основание са по същество идентични или подобни на изложените по дело T-116/13 P, Lebedef/Комисия.
   Четвъртото правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото, тъй като според жалбоподателя Съдът на публичната служба е направил извод, че докладът за дейността на жалбоподателя в синдикална или професионална организация (докладът СПО) трябва да фигурира единствено като документ, приложен към доклада относно служебните задължения на жалбоподателя в Статистическата служба на Европейския съюз (Евростат) (относно точки 68—70 от обжалваното определение).
   Петото правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото, тъй като според жалбоподателя Съдът на публичната служба е установил, че жалбоподателят е искал да оспори докладите за неговата оценка преди 2009 г. и решението на Комисията да не го повиши (относно точки 74 и 75 от обжалваното определение).


title: Дело T-105/06: Решение на Първоинстанционния съд от 17 октомври 2007 г. — InterVideo/СХВП (WinDVD Creator) ( Марка на Общността — Заявка за фигуративна марка на Общността WinDVD Creator — Абсолютни основания за отказ — Член 4 и член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 40/94 )

text:
               8.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/41

         Решение на Първоинстанционния съд от 17 октомври 2007 г. — InterVideo/СХВП (WinDVD Creator)
   (Дело T-105/06) (1)

   („Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността WinDVD Creator - Абсолютни основания за отказ - Член 4 и член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 40/94“)
   (2007/C 297/83)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: InterVideo Inc. (Fremont, Калифорния, САЩ) [представител: K. Manhaeve, адвокат]

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) [представител: A. Mondéjar]
   Предмет
   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 31 януари 2006 г. (дело R 987/2005-2) относно регистрацията на фигуративния знак WinDVD Creator като марка на Общността.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда InterVideo Inc. да понесе съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 121, 20.5.2006 г.


               20.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 123/8

         Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Borgarting lagmannsrett на 27 септември 2016 г. по дело Yara International ASA срещу норвежката държава, представлявана от Министерството на финансите
   (Дело E-15/16)
   (2017/C 123/09)
   Borgarting lagmannsrett (Апелативният съд на Borgarting) отправи искане до Съда на ЕАСТ с писмо от 27 септември 2016 г., което бе получено в деловодството на Съда на 4 октомври 2016 г., за консултативно становище по дело Yara International ASA срещу норвежката държава, представлявана от Министерството на финансите по следния въпрос:
   Съвместимо ли е с членове 31 и 34 от Споразумението за ЕИП, че в националните правила за вътрешногрупови трансфери, като например правилата в норвежкия закон за данъчно облагане, съгласно които трансферът води до намаляване на облагаемите доходи на прехвърлителя и е включена в облагаемия доход на получателя, независимо дали получателят реализира печалба или загуба за данъчни цели, се посочва условието, че както прехвърлителят, така и получателят подлежат на данъчно облагане в съответната държава от ЕИП, или правилата на ЕИП трябва да се тълкуват в смисъл, че при определени условия трябва да се предостави изключение от изискването за данъчно задължение в кралството?


title: Дело T-188/07: Иск, предявен на 28 май 2007 г. — Fastweb/Комисия

text:
               21.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 170/35

         Иск, предявен на 28 май 2007 г. — Fastweb/Комисия
   (Дело T-188/07)
   (2007/C 170/68)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Fastweb SpA (представители: M. Merola, член на правната служба, T. Ubaldi, avvocato)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени Решение C (2006) 6634 окончателен на Комисията от 24 януари 2007 г. относно държавна помощ C 52/2005 (ex NN 88/2005, ex CP 101/2004) в частта, в която определя мерките, осъществени от Италия чрез субсидията за придобиване на цифрови декодери, като неправомерни и несъвместими с общия пазар държавни помощи в полза на наземни цифрови радиопредавателни станции, които предлагат услуги за платена телевизия, и в полза на кабелни оператори за платена телевизия (член 1 от решението);

               —

               да се отмени Решение C (2006) 6634 окончателен на Комисията от 24 януари 2007 г. в частта, в която задължава Италия да пристъпи към възстановяване на обявените за несъвместими помощи от бенефициерите и по-конкретно от ищеца (членове 2 и 3 от решението);

               —

               да се осъди Комисия на Европейските общности да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Оспорваното по настоящото дело решение е същото като оспорваното по дело Т-96/07 Telecom Italia Media/Комисия (1).
   В подкрепа на иска се изтъкват следните правни основания за оспорване:

               —

               нарушение на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, недостатъчна обосновка и отсъствие на предварително разследване във връзка с определянето на мерките като държавна помощ. Ищецът по-конкретно твърди, че тези мерки не представляват държавна помощ, тъй като не водят до прехвърляне на държавни средства в полза на предполагаемите бенефициери и не им предоставят селективно преимущество във вреда на техните конкуренти.

               —

               нарушение на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, противоречива и недостатъчна обосновка във връзка с индивидуализирането и съществуването на икономическа изгода в полза на предполагаемите бенефициери на помощта. Ищецът изтъква, че преценката на Комисията относно установяването на формата на помощта и следователно икономическата изгода, от която са се възползвали предполагаемите бенефициери на тази помощ, е засегната от недостатъчност и явна противоречивост на обосновката. Освен това решението е опорочено, доколкото не посочва по какъв начин субсидиите, предоставени на потребители за придобиване на декодери, са обусловили предоставянето на икономическа изгода в полза на предполагаемите бенефициери на мерките по необходим, автоматичен и сигурен начин.

               —

               недостатъчна обосновка по отношение изчисляването на помощта, подлежаща на възстановяване от бенефициерите, както и неправомерност на разпореждането за възстановяване поради нарушение на разпоредбите на Договора относно държавните помощи и на член 14 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година. Ищецът твърди, че изчисляването на изгодата, предоставена на предполагаемите бенефициери на мерките, посочени от Комисията, не се базира върху адекватна обосновка и представлява упражняване на власт, която излиза извън правомощията, предоставени на Комисията от Договора за ЕО или от процедурния регламент в областта на помощите.

               —

               неправомерност на разпореждането за възстановяване, доколкото то е изначално засегнато от пълна и обективна невъзможност за изпълнение, а също недостатъчна обосновка и нарушение на член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година, както и нарушение на принципа на пропорционалността.

      (1)  ОВ C 117, 26.5.2007 г., стр. 32.


title: Дело C-623/16 P: Жалба, подадена на 25 ноември 2016 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 15 септември 2016 г. по дело T-220/13, Scuola Elementare Maria Montessori/Комисия

text:
               6.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/17

         Жалба, подадена на 25 ноември 2016 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 15 септември 2016 г. по дело T-220/13, Scuola Elementare Maria Montessori/Комисия
   (Дело C-623/16 P)
   (2017/C 038/22)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: P. Stancanelli, D. Grespan и F. Tomat)

      Други страни в производството: Scuola Elementare Maria Montessori Srl, Италианска република

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното съдебно решение в частта, в която обявява първоинстанционната жалба за допустима съгласно член 263, четвърта алинея, последната част на изречението, ДФЕС,

               —

               да се обяви първоинстанционната жалба за недопустима съгласно член 263, четвърта алинея, втора и последна част на изречението, ДФЕС и следователно да се отхвърли изцяло,

               —

               да се осъди Scuola Elementare Montessori да заплати съдебните разноски на Комисията както в производството пред Общия съд, така и в настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   Комисията изтъква едно-единственото основание за обжалване, разделено на три части, а именно неправилното тълкуване и прилагане на член 263, четвърта алинея, последната част на изречението, ДФЕС, поради това че Общият съд е обявил жалбата на жалбоподателя в първоинстанционното производство за допустима съгласно тази разпоредба. По-специално Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е приел, че обжалваният акт е подзаконов, че засяга пряко жалбоподателя в първоинстанционното производство и че не включва мерки за изпълнение по отношение на самия жалбоподател.


title: Дело C-206/11: Преюдициално запитване, отправено от Oberster Gerichtshof (Австрия) на 2 май 2011 г. — Georg Köck/Schutzverband gegen unlauteren Wettbewerb

text:
               30.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/11

         Преюдициално запитване, отправено от Oberster Gerichtshof (Австрия) на 2 май 2011 г. — Georg Köck/Schutzverband gegen unlauteren Wettbewerb
   (Дело C-206/11)
   2011/C 226/20
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberster Gerichtshof

      Страни в главното производство

      Ищец: Georg Köck

      Ответник: Schutzverband gegen unlauteren Wettbewerb

      Преюдициални въпроси

   Член 3, параграф 1 и член 5, параграф 5 от Директива 2005/29/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) или други разпоредби от тази директива допускат ли национална правна уредба, която забранява да се обявява разпродажба без разрешението на компетентния административен орган и поради това обстоятелство обявяването на разпродажбата следва да се забрани от съответния съд, без да е задължително последният да проверява в рамките на съдебното производство дали посочената търговска практика е заблуждаваща, агресивна или е нелоялна поради други обстоятелства?

      (1)  Директива 2005/29/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“); ОВ L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260.


title: Дело T-237/11: Решение на Общия съд от 15 януари 2013 г. — Lidl Stiftung/СХВП — Lactimilk (BELLRAM) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „BELLRAM“ — По-ранни национални словна и фигуративни марки „RAM“ и „Ram“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Право на изслушване — Член 63, параграф 2, членове 75 и 76 от Регламент № 207/2009 — Срокове за производството по възражение)

text:
               23.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/10

         Решение на Общия съд от 15 януари 2013 г. — Lidl Stiftung/СХВП — Lactimilk (BELLRAM)
   (Дело T-237/11) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „BELLRAM“ - По-ранни национални словна и фигуративни марки „RAM“ и „Ram“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Право на изслушване - Член 63, параграф 2, членове 75 и 76 от Регламент № 207/2009 - Срокове за производството по възражение)
   2013/C 55/16
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Германия) (представител: T. Träger, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: K. Klüpfel и D. Walicka)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Lactimilk, SA (Мадрид, Испания) (представител: P. Casamitjana Lleonart, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 1 март 2011 г. (преписка R 1154/2009-4) относно производство по възражение между Lactimilk, SA и Lidl Stiftung & Co. KG

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Lidl Stiftung & Co. KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 204, 9.7.2011 г.