title: Дело C-243/10: Иск, предявен на 18 май 2010 г. — Европейска комисия/Италианска република

text:
               31.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/24

         Иск, предявен на 18 май 2010 г. — Европейска комисия/Италианска република
   (Дело C-243/10)
   ()
   2010/C 209/34
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: D. Grespan и B. Stromsky)

      Ответник: Италианска република

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приела в определените срокове всички необходими мерки за премахване на схемата за държавни помощи, обявена за неправомерна и за несъвместима с вътрешния пазар с Решение на Комисията от 2 юли 2008 година относно схема за държавна помощ C 1/04 (ex NN 158/03 и CP 15/2003): неправилно използване на мярка за помощ N 272/98, Регионален закон № 9 от 1998 г. (нотифицирано под номер C(2008) 2997), публикувано в ОВ L 302 от 13 ноември 2008 г., стр. 9, Италианската република не е изпълнила задълженията си по членове 2, 3 и 4 от посоченото решение и от ДФЕС;

               —

               да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

               1.

               Решение 2008/854 обявява за несъвместима схемата за помощи, произтичаща от административно решение (deliberazione) на Област Сардиния № 33/6 от 27 юли 2000 г. във връзка с член 2 от Регионален закон № 9 от 11 март 1998 г., доколкото тя разрешава предоставянето на помощи, които нямат стимулиращ ефект. Вследствие на това с него се разпорежда възстановяване на предоставените по силата на посочената схема помощи (вж.членове 2—4).

               2.

               Изобилната кореспонденция, разменена между италианските власти и Комисията след нотифицирането на Решение 2008/854, сочи, че почти две години след приемане на посоченото решение, италианските власти все още не са събрали незаконно предоставените и несъвместими помощи по силата на тази схема, нито лихвите по тях. Следователно е очевидно, че прилаганите национални процедури не са дали възможност за „незабавно и ефективно“ възстановяване; следователно Италия не е изпълнила задълженията си по членове 2 и 3 от Решение 2008/854.

               3.

               Освен това се оказва, че нито една от поисканите информации не е предоставена от италианските власти в определения в член 4, параграф 1 от Решение 2008/854 срок. Следователно се налага изводът, че Италия не се е съобразила с член 4 от решението.


title: Дело C-440/13: Решение на Съда (пети състав) от 11 декември 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Италия) — Croce Amica One Italia Srl/Azienda Regionale Emergenza Urgenza (AREU) (Преюдициално запитване — Обществени поръчки за услуги — Директива 2004/18/ЕО — Директива 89/665/ЕИО — Лично състояние на кандидата или оферента — Временно възлагане на обществената поръчка — Започнало разследване срещу законния представител на спечелилия оферент — Решение на възложителя да не възлага окончателно обществената поръчка и да прекрати процедурата за нейното възлагане — Съдебен контрол)

text:
               9.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/12

         Решение на Съда (пети състав) от 11 декември 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Италия) — Croce Amica One Italia Srl/Azienda Regionale Emergenza Urgenza (AREU)
   (Дело C-440/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Обществени поръчки за услуги - Директива 2004/18/ЕО - Директива 89/665/ЕИО - Лично състояние на кандидата или оферента - Временно възлагане на обществената поръчка - Започнало разследване срещу законния представител на спечелилия оферент - Решение на възложителя да не възлага окончателно обществената поръчка и да прекрати процедурата за нейното възлагане - Съдебен контрол))
   (2015/C 046/15)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Croce Amica One Italia Srl

      Ответник: Azienda Regionale Emergenza Urgenza (AREU)

      в присъствието на: Consorzio Lombardia Sanità

      Диспозитив

               1)

               Член 41, параграф 1, член 43 и член 45 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги трябва да се тълкуват в смисъл, че когато условията за прилагане на основанията за отстраняване, предвидени в член 45, не са изпълнени, този член не съставлява пречка за възложителя да приеме решение да се откаже от възлагането на обществената поръчка, за която е била обявена тръжна процедура, и да не възлага окончателно тази обществена поръчка на единствения останал да се състезава и обявен за временно спечелил оферент.

               2)

               Правото на Съюза в областта на обществените поръчки, и по-конкретно член 1, параграф 1, трета алинея от Директива 89/665/ЕИО на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство, изменена с Директива 2007/66/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2007 година, трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденият в тази разпоредба контрол е контрол за законосъобразност на решенията на възложителите, който има за цел да гарантира спазването на релевантните норми на правото на Съюза или на националните разпоредби за транспониране на тези норми, без този контрол да може да бъде ограничен единствено до проверката на произволния характер на решенията на възложителя. Това обаче не изключва възможността за националния законодател да възложи на компетентните национални юрисдикции правомощието да упражняват контрол за целесъобразност.

      (1)  ОВ C 344, 23.11.2013 г.


title: Дело T-153/16: Определение на Общия съд от 10 февруари 2017 г. — Acerga/Съвет (Жалба за отмяна — Рибарство — Опазване на рибните ресурси — Възможности за риболов на определени рибни запаси и групи от рибни запаси, приложими във водите на Съюза и за риболовните кораби на Съюза в някои води извън Съюза — Сдружение — Липса на лично засягане — Акт, съдържащ мерки за изпълнение — Недопустимост)

text:
               10.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/36

         Определение на Общия съд от 10 февруари 2017 г. — Acerga/Съвет
   (Дело T-153/16) (1)

   ((Жалба за отмяна - Рибарство - Опазване на рибните ресурси - Възможности за риболов на определени рибни запаси и групи от рибни запаси, приложими във водите на Съюза и за риболовните кораби на Съюза в някои води извън Съюза - Сдружение - Липса на лично засягане - Акт, съдържащ мерки за изпълнение - Недопустимост))
   (2017/C 112/50)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Asociación de armadores de cerco de Galicia (Acerga) (Сада, Испания) (представител: B. Huarte Melgar, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: A. Westerhof Löfflerová и F. Florindo Gijón)

      Предмет

   Жалба на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на Регламент (ЕС) № 2016/72 на Съвета от 22 януари 2016 година за определяне за 2016 година на възможностите за риболов на определени рибни запаси и групи от рибни запаси, приложими във водите на Съюза и за риболовните кораби на Съюза в някои води извън Съюза, и за изменение на Регламент (ЕС) 2015/104 (ОВ L 22, 2016 г., стр. 1)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Липсва основание за произнасяне по искането за встъпване на Европейската комисия.

               3)

               Осъжда Asociación de armadores de cerco de Galicia (Acerga) да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 200, 6.6.2016 г.


title: Дело C-178/14: Преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 11 април 2014 г.  — Vario Tek GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf

text:
               14.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/2

         Преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 11 април 2014 г. — Vario Tek GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf
   (Дело C-178/14)
   2014/C 223/02
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Düsseldorf

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Vario Tek GmbH

      Ответник: Hauptzollamt Düsseldorf

      Преюдициални въпроси

               1)

               Обстоятелството, че дадена видеокамера не разполага със зуум, изключва ли класирането ѝ в подпозиция 8525 80 9 от Комбинираната номенклатура, изменена с Регламент (ЕС) № 861/2010 на Комисията от 5 октомври 2010 година и с Регламент (ЕС) № 1006/2011 на Комисията от 27 септември 2011 година, и двата за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (1)?

               2)

               При отрицателен отговор на първия въпрос: дадена записваща видеокамера позволява ли единствено записването на звук и на образ, заснети от самата камера по смисъла на подпозиция 8525 80 91 от КН и тогава, когато чрез USB порт на камерата от необходимия за функционирането ѝ сменяем носител може да се копира видео- или аудиофайл на друг апарат, без този файл да може да се възпроизведе визуално или звуково единствено с камерата?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3), изменен с Регламент (ЕС) № 861/2010 на Комисията от 5 октомври 2010 година и Регламент № 1006/2011 на Комисията от 27 септември 2011 година за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87, ОВ L 284, стр. 1.


title: Дело T-482/08: Жалба, подадена на 11 ноември 2008 г.  — Atlas Transport/СХВП — Hartmann (ATLAS TRANSPORT)

text:
               7.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/38

         Жалба, подадена на 11 ноември 2008 г. — Atlas Transport/СХВП — Hartmann (ATLAS TRANSPORT)
   (Дело T-482/08)
   (2009/C 32/74)
   Език на жалбата: немски
   Страни

      Жалбоподател: Atlas Transport GmbH (Düsseldorf, Германия) (представители: U. Hildebrandt, K. Schmidt-Hern и B. Weichhaus, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Alfred Hartmann (Leer, Германия)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 9 септември 2008 г. (преписка R 1858/2007-4) и

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за отмяна: словната марка „Atlas Transport“ за транспортна дейност (Транспорт на стоки) от клас 39 (марка на Общността № 545 681)

      Притежател на марката на Общността: жалбоподателят

      Страна, която иска отмяната на марката на Общността: A. Hartmann

      Решение на отдела по заличаването: отхвърля искането

      Решение на апелативния състав: уважава искането за отмяна

      Изложени правни основания: нарушение на член 15 от Регламент (ЕО) № 40/94 (1) и на Правила 22 и 40 от Регламент (ЕО) № 2868/95 (2), тъй като е използван неправилен критерий за доказване на ползването с оглед на запазване на правата, като представените доказателства освен това са преценени погрешно; неправилно прилагане на процесуалноправните принципи, каквито са правото на изслушване на основание на член 73, изречение второ от Регламент (ЕО) № 40/94, задължението за мотивиране на основание на член 73, изречение първо от Регламент (ЕО) № 40/94, както и правомощието за преценка.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).

      (2)  Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността (ОВ L 303, 1995 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189).


title: Дело C-467/08: Решение на Съда (трети състав) от 21 октомври 2010 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Barcelona, Испания) — PADAWAN SL/Sociedad General de Autores y Editores (SGAE) (Сближаване на законодателствата — Авторско право и сродни права — Директива 2001/29/ЕО — Право на възпроизвеждане — Изключения и ограничения — Изключение за копиране за лично ползване — Понятие справедливо обезщетение — Еднакво тълкуване — Въвеждане от държавите членки — Критерии — Граници — Такса за копиране за лично ползване, прилагана за оборудването, апаратурата и носителите за цифрово възпроизвеждане)

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/5

         Решение на Съда (трети състав) от 21 октомври 2010 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Barcelona, Испания) — PADAWAN SL/Sociedad General de Autores y Editores (SGAE)
   (Дело C-467/08) (1)

   (Сближаване на законодателствата - Авторско право и сродни права - Директива 2001/29/ЕО - Право на възпроизвеждане - Изключения и ограничения - Изключение за копиране за лично ползване - Понятие „справедливо обезщетение“ - Еднакво тълкуване - Въвеждане от държавите членки - Критерии - Граници - Такса за копиране за лично ползване, прилагана за оборудването, апаратурата и носителите за цифрово възпроизвеждане)
   2010/C 346/08
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Audiencia Provincial de Barcelona

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: PADAWAN SL

      Ответник: Sociedad General de Autores y Editores (SGAE)

      В присъствието на: Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA), Asociación de Artistas Intérpretes o Ejecutantes — Sociedad de Gestión de España (AIE), Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI), Centro Español de Derechos Reprográficos (CEDRO)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Audiencia Provincial de Barcelona — Тълкуване на член 5, параграф 2, буква б) от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (ОВ L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230) — Право на възпроизвеждане — Изключения и ограничения — Справедливо обезщетение — Схема на такса за оборудване, апаратура и носители, свързани с цифрово възпроизвеждане

      Диспозитив

               1.

               Понятието „справедливо обезщетение“ по смисъла на член 5, параграф 2, буква б) от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество е самостоятелно понятие на правото на Съюза, което трябва да се тълкува еднакво във всички държави членки, предвидили изключение за копиране за лично ползване, независимо от признатата на последните възможност да определят формата и правилата за финансиране и получаване на справедливото обезщетение, както и неговия размер в границите, очертани от общностното право, и в частност от директивата.

               2.

               Член 5, параграф 2, буква б) от Директива 2001/29 трябва да се тълкува в смисъл, че „справедливият баланс“, който трябва да се постигне между засегнатите лица, предполага размерът на справедливото обезщетение задължително да се изчислява въз основа на критерия за вредите, претърпени от авторите на защитени произведения в резултат на предвиждането на изключението за копиране за лично ползване. Не е налице несъответствие с изискванията за „справедлив баланс“, когато се предвижда, че лицата, които разполагат с оборудване, апаратура и носители за цифрово възпроизвеждане и поради това de facto или de jure предоставят това оборудване на разположение на лицата, ползващи копията за лични цели, или предоставят на последните свързана с възпроизвеждане услуга, са длъжни да заплащат предвидената с оглед на справедливото обезщетение такса, доколкото те имат възможност да отразят действителната тежест на тази такса в цената за лицата, ползващи копията за лични цели.

               3.

               Член 5, параграф 2, буква б) от Директива 2001/29 трябва да се тълкува в смисъл, че е необходимо да съществува връзка между прилагането на таксата, с която се финансира справедливото обезщетение, за оборудването, апаратурата и носителите за цифрово възпроизвеждане и предполагаемото използване на последните за възпроизвеждане за лично ползване. Следователно се оказва, че прилагането без разграничение на таксата за копиране за лично ползване по-специално за оборудването, апаратурата и носителите за цифрово възпроизвеждане, които не са предоставени на разположение на лицата, ползващи копията за лични цели, и явно са предназначени за цели, различни от изготвянето на копия за лично ползване, не съответства на Директива 2001/29.

      (1)  ОВ C 19, 24.1.2009 г, стр. 12.


title: Дело T-514/09: Решение на Общия съд от 23 ноември 2011 г. — bpost/Комисия (Обществени поръчки за услуги — Процедура за възлагане на обществени поръчки в Службата за публикации — Ежедневно транспортиране и доставка на Официален вестник, книги, други периодични издания и публикации — Отхвърляне на офертата на оферент и решение за възлагане на поръчката на друг оферент — Критерии за възлагане — Задължение за мотивиране — Явна грешка в преценката — Извъндоговорна отговорност)

text:
               14.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/12

         Решение на Общия съд от 23 ноември 2011 г. — bpost/Комисия
   (Дело T-514/09) (1)

   (Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане на обществени поръчки в Службата за публикации - Ежедневно транспортиране и доставка на Официален вестник, книги, други периодични издания и публикации - Отхвърляне на офертата на оферент и решение за възлагане на поръчката на друг оферент - Критерии за възлагане - Задължение за мотивиране - Явна грешка в преценката - Извъндоговорна отговорност)
   2012/C 13/22
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: bpost NV van publiek recht, по-рано De Post NV van publiek recht (Брюксел, Белгия) (представители: R. Martens, B. Schutyser и A. Van Vaerenbergh, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: E. Manhaeve и N. Bambara, подпомагани от P. Wytinck, avocat)

      Предмет

   От една страна, искане за отмяна на решението на Службата за публикации на Европейския съюз, съобщено с писмо от 17 декември 2009 г., с което е отхвърлена офертата, представена от жалбоподателя в процедурата за представяне на оферти № 10234 „Ежедневно транспортиране и доставка на Официален вестник, книги, други периодични издания и публикации“ (ОВ 2009/S 176-253034) и за възлагане на поръчката на одобрения оферент и, от друга страна искане за обезщетение за вреди и пропуснати ползи.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда bpost NV van publiek recht да заплати съдебните разноски, включително разноските за обезпечителното производство.

      (1)  ОВ C 51, 27.2.2010 г.


title: Решение на Съда от 24 септември 2014 година по дело E-4/14 — Надзорен орган на ЕАСТ срещу Исландия (Неизпълнение на задължения от договаряща страна — Нетранспониране — Директива 2007/23/ЕО относно пускането на пазара на пиротехнически изделия)

text:
               23.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 131/7

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 24 септември 2014 година
   по дело E-4/14
   Надзорен орган на ЕАСТ срещу Исландия
   (Неизпълнение на задължения от договаряща страна — Нетранспониране — Директива 2007/23/ЕО относно пускането на пазара на пиротехнически изделия)
   (2015/C 131/07)
   По дело Е-4/14, Надзорен орган на ЕАСТ срещу Исландия — ИСК за установяване, че като не е приела в предвидения срок или не е уведомила незабавно Надзорния орган на ЕАСТ за мерките, необходими за прилагането на акта, посочен в точка 4 от глава XXIX от приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2007/23/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 май 2007 г. относно пускането на пазара на пиротехнически изделия), адаптиран към Споразумението за ЕИП посредством Протокол 1 към него, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 21 от посочения акт и по член 7 от Споразумението за ЕИП, Съдът в състав: Carl Baudenbacher, председател и съдия-докладчик, Per Christiansen и Páll Hreinsson, съдии, постанови на 24 септември 2014 г. решение със следния диспозитив:
   С настоящото Съдът:

               1.

               Постановява, че като не е приела в предвидения срок мерките, необходими за прилагането на акта, посочен в точка 4 от глава XXIX от приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2007/23/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 май 2007 г. относно пускането на пазара на пиротехнически изделия), адаптиран към Споразумението за ЕИП посредством Протокол 1 към него, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 21 от посочения акт и по член 7 от Споразумението.

               2.

               Осъжда Исландия да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-387/12: Жалба, подадена на 4 септември 2012 г. — Италия/Комисия

text:
               20.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/15

         Жалба, подадена на 4 септември 2012 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-387/12)
   2012/C 319/28
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Италианска република (представител: S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени в частта му, която е предмет на настоящата жалба, Решение за изпълнение 2012/336/ЕС на Европейската комисия от 22 юни 2012 година (нотифицирано под номер C(2012) 3838) за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР),

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Предметът на настоящата жалба се свежда до финансовите корекции с фиксирана ставка, отнасящи се до Италианската република и свързани с режима за предоставяне на помощи на производителите на домати, предназначени за преработване за 2006 г., 2007 г. и 2008 г.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят се позовава на едно-единствено правно основание, изведено от нарушение на член 7, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1258/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно финансирането на общата селскостопанска политика (ОВ L 160, стр. 103) и на член 31 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета от 21 юни 2005 година относно финансирането на общата селскостопанска политика (ОВ L 209, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 1, стр. 193).
   С това правно основание жалбоподателят оспорва прилагането на финансовите корекции, направени с обжалваното решение, в размер на 2 % от разходите, като поддържа, че тези корекции са направени независимо от доказателството, признато от Комисията, за липсата на значителна финансова вреда.
   Жалбоподателят освен това оспорва изчисляването на тези корекции, доколкото тяхното конкретно определяне е несъразмерно и явно нелогично, тъй като значително надвишават потенциалната вреда, произтичаща от действията, за които се упрекват италианските органи.


title: Дело C-258/10: Определение на Съда (шести състав) от 4 март 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunal Dâmbovița — Румъния) — Nicușor Grigore/Regia Națională a Pădurilor Romsilva — Direcția Silvică București (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник — Социална политика — Защита на безопасността и здравето на работниците — Директива 2003/88/ЕО — Организация на работното време — Понятие за работно време — Понятие за максимална продължителност на седмично работно време — Горски надзирател, по отношение на когото, по силата на индивидуалния му трудов договор и на съответния колективен трудов договор, се прилага продължителност на плаващо работно време от 8 часа дневно и 40 часа седмично — Национална правна уредба, съгласно която той носи отговорност за всички щети, настъпили в поверения му горски участък — Квалифициране — Последици от допълнителните часове за възнаграждението и финансовите обезщетения на заинтересованото лице)

text:
               25.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 186/9

         Определение на Съда (шести състав) от 4 март 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunal Dâmbovița — Румъния) — Nicușor Grigore/Regia Națională a Pădurilor Romsilva — Direcția Silvică București
   (Дело C-258/10) (1)

   (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Социална политика - Защита на безопасността и здравето на работниците - Директива 2003/88/ЕО - Организация на работното време - Понятие за работно време - Понятие за максимална продължителност на седмично работно време - Горски надзирател, по отношение на когото, по силата на индивидуалния му трудов договор и на съответния колективен трудов договор, се прилага продължителност на плаващо работно време от 8 часа дневно и 40 часа седмично - Национална правна уредба, съгласно която той носи отговорност за всички щети, настъпили в поверения му горски участък - Квалифициране - Последици от допълнителните часове за възнаграждението и финансовите обезщетения на заинтересованото лице)
   2011/C 186/15
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Dâmbovița

      Страни в главното производство

      Ищец: Nicușor Grigore

      Ответник: Regia Națională a Pădurilor Romsilva — Direcția Silvică București

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunal Dâmbovița — Тълкуване на член 22 (точка 1) и на член 6 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 299, стp. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3) — Понятие за работно време — Национална правна уредба, съгласно която горският надзирател носи отговорност за всички щети, настъпили в поверения му горски участък, въпреки договорните клаузи, съгласно които по отношение на него се прилага максимална дневна продължителност на работното време от осем часа — Понятие за максимална продължителност на седмично работно време — Реална седмична продължителност на работното време, надхвърляща законоустановената максимална седмична продължителност — Последици за възнаграждението и финансовите обезщетения на заинтересованото лице

      Диспозитив

               1.

               Член 2, точка 1 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време следва да се тълкува в смисъл, че периодът, през който горски надзирател, дневното работно време на когото, така както е предвидено в неговия трудов договор, е от осем часа, трябва да осигурява постоянното опазване на горски участък, като според случая носи дисциплинарна, имуществена, административнонаказателна или наказателна отговорност за настъпилите щети в поверения му участък, независимо от момента, в който са настъпили щетите, представлява „работно време“ по смисъла на тази разпоредба само когато характерът и обемът на задължението на горския надзирател за опазване, както и приложимият по отношение на него режим на отговорност, изискват неговото физическо присъствие на работното място и ако през посочения период от време той трябва да бъде на разположение на своя работодател. От компетентност на запитващата юрисдикция е да извърши необходимите фактически и правни проверки, по-конкретно от гледна точка на приложимото национално право, за да прецени дали такъв е случаят по разглежданото от нея дело.

               2.

               Квалифицирането на даден период като „работно време“ по смисъла на член 2, точка 1 от Директива 2003/88 не зависи от предоставянето на работно жилище в периметъра на поверения на горския надзирател участък, доколкото предоставянето на такова жилище не предполага последният принудително да присъства физически на мястото, определено от работодателя и да бъде на негово разположение на това място, за да може веднага да окаже подходящата намеса в случай на нужда. От компетентност на запитващата юрисдикция е да извърши необходимите проверки, за да прецени дали такъв е случаят по разглежданото от нея дело.

               3.

               Член 6 от Директива 2003/88 следва да се тълкува в смисъл, че не допуска по принцип положение, при което, макар трудовият договор на надзирател да предвижда максимално работно време от 8 часа дневно и максимална седмична продължителност от 40 часа, в действителност той да осигурява, по силата на законоустановените си задължения, опазване на поверения му горски участък постоянно или по начин, по който се превишава предвидената в тази разпоредба максимална седмична продължителност на работното време. От компетентност на запитващата юрисдикция е да извърши необходимите проверки, за да прецени дали такъв е случаят по разглежданото от нея дело и евентуално да провери дали предвидените в член 17, параграф 1 или в член 22, параграф 1 от Директива 2003/88 условия, свързани с възможността да се направи дерогация от посочения член 6, са спазени в делото по главното производство.

               4.

               Директива 2003/88 следва да се тълкува в смисъл, че задължението на работодателя да изплаща заплатите и доходите, които могат да се приравнят към тях в периода, през който горският надзирател е длъжен да осигурява опазването на поверения му горския участък, попада в приложното поле не на тази директива, а на относимите националноправни разпоредби.

      (1)  ОВ C 221, 14.8.2010 г.


title: Дело C-436/15: Решение на Съда (трети състав) от 15 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Литва) — Lietuvos Respublikos aplinkos ministerijos Aplinkos projektų valdymo agentūra/„Alytaus regiono atliekų tvarkymo centras“ UAB (Преюдициалнолно запитване — Защита на финансовите интереси на Европейския съюз — Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 — Член 3, параграф 1 — Финансиране от Кохезионния фонд — Проект за разработване на регионална система за управление на отпадъци — Нередности — Понятие „многогодишна програма“ — Изрично прекратяване на многогодишната програма — Давностен срок)

text:
               21.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 277/4

         Решение на Съда (трети състав) от 15 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Литва) — Lietuvos Respublikos aplinkos ministerijos Aplinkos projektų valdymo agentūra/„Alytaus regiono atliekų tvarkymo centras“ UAB
   (Дело C-436/15) (1)

   ((Преюдициалнолно запитване - Защита на финансовите интереси на Европейския съюз - Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 - Член 3, параграф 1 - Финансиране от Кохезионния фонд - Проект за разработване на регионална система за управление на отпадъци - Нередности - Понятие „многогодишна програма“ - Изрично прекратяване на многогодишната програма - Давностен срок))
   (2017/C 277/04)
   Език на производството: литовски

      Запитваща юрисдикция

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Lietuvos Respublikos aplinkos ministerijos Aplinkos projektų valdymo agentūra

      Ответници:„Alytaus regiono atliekų tvarkymo centras“ UAB

      в присъствието на: Lietuvos Respublikos finansų ministerija, „Skirnuva“ UAB, „Parama“ UAB, „Alkesta“ UAB, „Dzūkijos statyba“ UAB

      Диспозитив

               1)

               Проект като разглеждания в главното производство, който е с предмет разработване на система за управление на отпадъците в определен регион и за който е предвидено да се изпълнява няколко години и да се финансира със средства на Европейския съюз, попада в понятието „многогодишна програма“ по смисъла на член 3, параграф 1, втора алинея, второ изречение от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности.

               2)

               Член 3, параграф 1 от Регламент № 2988/95 трябва да се тълкува в смисъл, че давностният срок за преследване на нередност, извършена в рамките на „многогодишна програма“ като разглеждания в главното производство проект, започва да тече от момента, в който въпросната нередност е извършена, в съответствие с член 3, параграф 1, първа алинея от Регламент № 2988/95, като следва да се уточни, че ако става въпрос за „продължаваща или повторно извършена“ нередност, давностният срок започва да тече от датата, на която нередността е прекратена, в съответствие с член 3, параграф 1, втора алинея от Регламент № 2988/95.
               Освен това „многогодишна програма“ се счита за „изрично прекратена“ по смисъла на член 3, параграф 1, втора алинея, второ изречение от Регламент № 2988/95 от крайната дата за тази програма, която съдържащите уредбата ѝ правни норми предвиждат. В частност многогодишна програма — уредена с Регламент (ЕО) № 1164/94 на Съвета от 16 май 1994 година относно създаването на Кохезионния фонд, изменен с Регламент (ЕО) № 1264/1999 на Съвета от 21 юни 1999 г., Регламент (ЕО) № 1265/1999 на Съвета от 21 юни 1999 г. г и Акта относно условията за присъединяването към Европейския съюз на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република и промените в учредителните договори на Европейския съюз — трябва да се счита за „изрично прекратена“ по смисъла на споменатата разпоредба от датата, посочена в решението на Комисията за одобряване на този проект като крайна дата за приключване на работите и за извършване на плащанията на свързаните с тях допустими разходи, без да се засяга възможността за евентуално продължаване с ново решение на Комисията в този смисъл.

      (1)  ОВ C 337, 12.10.2015 г.


title: Дело C-301/11: Решение на Съда (седми състав) от 31 януари 2013 г. — Европейска комисия/Кралство Нидерландия (Данъчно законодателство — Прехвърляне на данъчната регистрация — Свобода на установяване — Член 49 ДФЕС — Облагане на нереализирани данъчни печалби — Незабавно заплащане на такса, събирана при износа)

text:
               23.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 86/4

         Решение на Съда (седми състав) от 31 януари 2013 г. — Европейска комисия/Кралство Нидерландия
   (Дело C-301/11) (1)

   (Данъчно законодателство - Прехвърляне на данъчната регистрация - Свобода на установяване - Член 49 ДФЕС - Облагане на нереализирани данъчни печалби - Незабавно заплащане на такса, събирана при износа)
   2013/C 86/05
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: R. Lyal и W. Roels)

      Ответник: Кралство Нидерландия (представители: C. Wissels, J. Langer и M. de Ree)

      Страни, встъпили в подкрепа на ответника: Федерална република Германия (представители: T. Henze и K. Petersen), Кралство Испания (представител: A. Rubio González), Португалска република (представител: L. Inez Fernandes)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Тълкуване на член 49 ДФЕС — Такса, събирана при износа, за предприятия, които престават да бъдат установени за данъчни цели в Нидерландия — Данъчно облагане на нереализираните от дадено предприятие данъчни печалби при промяна на седалището на предприятието, преместване на ефективния му център на управление или прехвърляне на активите му в друга държава членка

      Диспозитив

               1.

               Като е приело и е запазило в сила национална правна уредба, предвиждаща облагане на нереализираните печалби при прехвърлянето на дадено предприятие или при прехвърлянето на седалището или на мястото на стопанска дейност на дадено дружество в друга държава членка, Кралство Нидерландия не е изпълнило задълженията си по член 49 ДФЕС.

               2.

               Осъжда Кралство Нидерландия да понесе направените от него съдебни разноски.

               3.

               Осъжда Федерална република Германия, Кралство Испания и Португалската република да понесат направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 252, 27.8.2011 г.


title: Дело F-10/16: Жалба, подадена на 17 февруари 2016 г. — ZZ/Европейски омбудсман

text:
               30.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/51

         Жалба, подадена на 17 февруари 2016 г. — ZZ/Европейски омбудсман
   (Дело F-10/16)
   (2016/C 191/74)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: Vasileios A. Christianos, avocat)

      Ответник: Европейски омбудсман

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на Европейския омбудсман да не назначи жалбоподателя на поста главен секретар в кабинета на Европейския омбудсман и да осъди ответника да заплати обезщетение за имуществените и неимуществените вреди, които жалбоподателят твърди, че е претърпял.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени обжалваното решение на Европейския омбудсман от 9 ноември 2015 г., с което последният е отхвърлил неговите административноправни претенции,

               —

               да се отмени решението от 10 април 2015 г., с което е отказано събеседване с жалбоподателя, както и решението от 16 юли 2015 г. относно назначаването на B.G. на поста главен секретар в кабинета на Европейския омбудсман,

               —

               да се разпореди на Европейския омбудсман да заплати на жалбоподателя сума в размер на 112 472,64 EUR като обезщетение за претърпените от него имуществени вреди,

               —

               да се разпореди на Европейския омбудсман да заплати на жалбоподателя сума в размер на тридесет хиляди (30 000) EUR като обезщетение за претърпените от него неимуществени вреди,

               —

               да се осъди Европейският омбудсман да заплати разноските на жалбоподателя.


title: Дело C-420/17: Иск, предявен на 12 юли 2017 г. — Европейска комисия/Френска република

text:
               11.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 300/25

         Иск, предявен на 12 юли 2017 г. — Европейска комисия/Френска република
   (Дело C-420/17)
   (2017/C 300/29)
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: O. Beynet и C. Hermes)

      Ответник: Френска република

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е предприела всички необходими мерки за въвеждане на обща система за защита на градинската овесарка в департамент Ланд, Френската република не е изпълнила задълженията си по член 5 от Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 година относно опазването на дивите птици

               —

               да се осъди Френската република да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Според Комисията Франция никога не е предприемала последователни и съгласувани мерки за защита, необходими за въвеждането на система за защита на градинската овесарка, като по този начин не е изпълнила задълженията си по Директива 2009/147/ЕО (1).

      (1)  ОВ L 20, 26.1.2010 г., стр. 7.


title: Дело C-458/05: Решение на Съда (четвърти състав) от 13 септември 2007 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Mohamed Jouini, Okay Gönen, Hasan Bajric, Gerald Huber, Manfred Ortner, Sükran Karacatepe, Franz Mühlberger, Nakil Bakii, Hannes Kranzler, Jürgen Mörth, Anton Schneeberger, Dietmar Susteric, Sascha Wörnhör, Aynur Savci, Elena Peter, Egon Schmöger, Mehmet Yaman, Dejan Preradovic, Andreas Mitter, Wolfgang Sorger, Franz Schachenhofer, Herbert Weiss, Harald Kaineder, Ognen Stajkovski, Jovica Vidovic/Princess Personal Service GmbH (PPS) (Социална политика — Директива 2001/23/ЕО — Гарантиране на правата на работниците и служителите — Прехвърляне на предприятия — Понятие за прехвърляне — Предприятие за временна работа)

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/10

         Решение на Съда (четвърти състав) от 13 септември 2007 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Mohamed Jouini, Okay Gönen, Hasan Bajric, Gerald Huber, Manfred Ortner, Sükran Karacatepe, Franz Mühlberger, Nakil Bakii, Hannes Kranzler, Jürgen Mörth, Anton Schneeberger, Dietmar Susteric, Sascha Wörnhör, Aynur Savci, Elena Peter, Egon Schmöger, Mehmet Yaman, Dejan Preradovic, Andreas Mitter, Wolfgang Sorger, Franz Schachenhofer, Herbert Weiss, Harald Kaineder, Ognen Stajkovski, Jovica Vidovic/Princess Personal Service GmbH (PPS)
   (Дело C-458/05) (1)

   (Социална политика - Директива 2001/23/ЕО - Гарантиране на правата на работниците и служителите - Прехвърляне на предприятия - Понятие за прехвърляне - Предприятие за временна работа)
   (2007/C 269/20)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Oberster Gerichtshof
   Страни в главното производство

      Ищци: Mohamed Jouini, Okay Gönen, Hasan Bajric, Gerald Huber, Manfred Ortner, Sükran Karacatepe, Franz Mühlberger, Nakil Bakii, Hannes Kranzler, Jürgen Mörth, Anton Schneeberger, Dietmar Susteric, Sascha Wörnhör, Aynur Savci, Elena Peter, Egon Schmöger, Mehmet Yaman, Dejan Preradovic, Andreas Mitter, Wolfgang Sorger, Franz Schachenhofer, Herbert Weiss, Harald Kaineder, Ognen Stajkovski, Jovica Vidovic

      Ответник: Princess Personal Service GmbH (PPS)
   Предмет
   Преюдициално запитване — Oberster Gerichtshof — Тълкуване на чл. 1 от Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 г. относно сближаването на законодателствата на държавите-членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности (ОВ L 82, стр. 16) — Приложно поле — Понятие за „част от стопанска дейност“ — Прехвърляне между две предприятия за временна работа на служителка на администрацията, на директор на дъщерно дружество, на отговорник за обслужването на клиентите, на управителя, както и на една трета от временните работници заедно с клиентите, ползващи тези работници
   Диспозитив
   Член 1, параграф 1 от Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 г. относно сближаването на законодателствата на държавите-членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности трябва да се тълкува в смисъл, че същият е приложим за случаите, когато част от административния персонал и част от временните работници и служители са прехвърлени към друго предприятие за временна работа, където извършват същата дейност в услуга на идентични клиенти и — обстоятелства, които препращащата юрисдикция трябва да провери — когато засегнатите от прехвърлянето средства сами по себе си са достатъчни да позволят извършването на характеризиращите разглежданата стопанска дейност престации, без да се прибягва до други важни производствени средства, нито до други части на предприятието.

      (1)  ОВ C 178, 29.7.2006 г.


title: Дело C-82/15 P: Жалба, подадена на 20 февруари 2015 г. от PP Nature-Balance Lizenz GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 11 декември 2014 г. по дело T-189/13, PP Nature-Balance Lizenz gmbH/Европейска комисия

text:
               20.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 127/11

         Жалба, подадена на 20 февруари 2015 г. от PP Nature-Balance Lizenz GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 11 декември 2014 г. по дело T-189/13, PP Nature-Balance Lizenz gmbH/Европейска комисия
   (Дело C-82/15 P)
   (2015/C 127/18)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: PP Nature-Balance Lizenz GmbH (представител: M. Ambrosius, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени решение на Общия съд от 11 декември 2014 г. по дело T-189/13,

               —

               да отмени Решение за изпълнение С(2013)369, доколкото с него държавите членки са длъжни да променят разрешението, така че локомоторната индикация да бъде заличена,

               —

               да осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага пет основания.
   Първо основание: нарушение на член 116 от Директива 2001/83 (1) във връзка с принципа на предпазните мерки
   Общият съд се позовава на принципа на предпазните мерки, за да потвърди сериозни съмнения във връзка с оценката на ползата. Принципът на предпазните мерки се отнасял обаче до оценката на рисковете, а не до оценката на ефективността на лекарствения продукт.
   Второ основание: нарушение на член 116 от Директива 2001/83, доколкото Общият съд е приел четири опита за нови данни
   Нови данни, които могат да бъдат взети предвид в рамките на производство по член 31 от Директива 2001/83, били само такива, които са излезли след разрешението, съответно след първото му подновяване. Общият съд обаче приел, че оценката на комитета за лекарствени продукти за хуманна употреба (Committee for Medicinal Products for Human use; по-нататък „CHMP“) била независима от оценката на националните органи. В този смисъл данните били нови, когато CHMP все още не се е запознал с въпроса.
   Трето основание: нарушение на член 116 от Директива 2001/83 във връзка със съобразяването на критерия за недоказаната ефективност
   Според Общия съд наличието на опити, които не са подходящи за доказване на ефективността, само по себе си е достатъчно, за да се приеме, че няма полза от лекарствен продукт или че тя е по-малка от приетата преди това. В интерес на истината трябвало да признае, че причините, които са довели до провала на даден опит, трябвало да се вземат предвид в тази връзка.
   Четвърто основание: изопачаване на доказателствени средства
   Общият съд изопачил доказателствени средства, като приел, че няма противоречие между оценката на риска от свръхчувствителност чрез Rapporteur, Co-Rapporteur и SAG-N в производство по преразглеждане и оценката на CHMP.
   Пето основание: нарушение на член 10a и на приложение I към Директивата
   Общият съд нарушил член 10a от Директива 2001/83, както и приложение I към нея, като е приел, че тази разпоредба се прилага само в рамките на производство по издаване на ново разрешение. Нарушението на член 10a от Директива 2001/83 се състои в това, че Общият съд потвърждава обстоятелството, че CHMP се съсредоточил върху оценката само на четири опита, докато с толперизон има общо 80 опита.

      (1)  Директива 2001/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, стр. 67, Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3).


title: Дело C-554/10 P: Жалба, подадена на 26 ноември 2010 г. от Lagardère SCA срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 13 септември 2010 г. по дело T-452/04, Editions Jacob/Европейска комисия

text:
               12.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/5

         Жалба, подадена на 26 ноември 2010 г. от Lagardère SCA срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 13 септември 2010 г. по дело T-452/04, Editions Jacob/Европейска комисия
   (Дело C-554/10 P)
   2011/C 46/08
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Lagardère SCA (представители: A. Winckler, F. de Bure и J.-B. Pinçon, avocats)

      Други страни в производството: Éditions Odile Jacob SAS, Европейска комисия, Wendel Investissement SA

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Общия съд от 13 септември 2010 г. по дело T-452/04, доколкото отменя решението на Европейската комисия от 30 юли 2004 г., с което Wendel Investissement се одобрява за приобретател на прехвърлените активи в рамките на производството за контрол на концентрация № COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP,

               —

               да се отхвърли жалбата срещу това решение, подадена от Odile Jacob пред Общия съд,

               —

               да се осъди Odile Jacob да заплати всички съдебни разноски, направени във връзка с първоинстанционното производство и производството по настоящата жалба.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят представя две правни основания.
   С първото правно основание Lagardère твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е разгледал възражение за незаконосъобразност на решението за одобрение на довереника, за да обоснове отмяната му.
   С второто правно основание, което включва четири части, жалбоподателят поддържа, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че наличието на представител на довереника в управителния съвет на Editis в качеството на трето независимо лице може да обоснове отмяната на решението за одобрение. Това произтича от изопачаването на някои факти, от явната непълнота на мотивите и от няколко грешки при прилагане на правото: така Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като тълкувал неправилно понятието за независимост (първа част); Общият съд не изложил мотиви за това по какъв начин съществуващите връзки между представителя на довереника и Editis са могли да опорочат съдържанието на доклада, изпратен от довереника на Комисията (втора част); Общият съд изопачил фактите и не изложил пълни мотиви в обжалваното съдебно решение, като приел, че докладът на довереника оказал „решаващо влияние“ върху решението за одобрение (трета част) и, на последно място, Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като решил да отмени решението за одобрение, без да посочи защо то би имало различно съдържание, ако не били допуснати твърдените нарушения (четвърта част).


title: Дело T-101/13: Жалба, подадена на 14 февруари 2013 г. — Aer Lingus/Комисия

text:
               6.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 101/31

         Жалба, подадена на 14 февруари 2013 г. — Aer Lingus/Комисия
   (Дело T-101/13)
   2013/C 101/60
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Aer Lingus Ltd (Дъблин, Ирландия) (представители: D. Piccinin, Barrister и A. Burnside, Solicitor)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение на Европейската комисия от 14 ноември 2012 г., прието по клауза 1.4.9 от ангажиментите, поети от International Consolidated Airlines Group („IAG“) към Комисията като условие за одобряване от последната на придобиването от страна на IAG на British Midlands Limited („bmi“) съгласно Регламент № 139/2004 (1) на Съвета, за оценка на оферти за слотове за излитане и кацане на летище „Heathrow“, които IAG е трябвало да предостави съгласно ангажиментите, и за класиране на офертата на Virgin Atlantic Airways („Virgin“) за слотове за дестинация Лондон „Heathrow“ — Единбург пред офертата, представена от Aer Lingus Limited („Aer Lingus“) за същите слотове,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага три правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от твърдяна грешка при тълкуването от страна на Комисията. Жалбоподателят твърди, че Комисията е тълкувала погрешно критериите за оценка на офертите, установени в клауза 1.4.10(c) от ангажиментите, по отношение на плановете на авиокомпанията оферент да предостави права за въздушен трафик на трети превозвачи. Комисията тълкувала този критерий като включващ плановете на Virgin да превозва пътници по дестинацията Лондон „Heathrow“ — Единбург със собствените си свързващи полети по далечни дестинации, докато този критерий всъщност се отнасял само до осигуряване на връзка на пътниците с трети превозвачи.

               2.

               Второто правно основание е изведено от твърдението, че не е било взето надлежно предвид становището на контролиращото доверено лице (Monitoring Trustee) (2). Жалбоподателят твърди, че Комисията не е изпълнила задължението си да вземе надлежно предвид становището на контролиращото доверено лице и/или да представи подходящи обяснения за причините да не се съобрази със същото по четири въпроса:

                           —

                           Комисията не взела надлежно предвид становището на контролиращото доверено лице или на представила подходящи обяснения за причините да не се съобрази със същото по отношение на предимствата на Aer Lingus във връзка със споразуменията между авиокомпании,

                           —

                           Комисията не взела надлежно предвид становището на контролиращото доверено лице или на представила подходящи обяснения за причините да не се съобрази със същото по отношение на предимствата на Aer Lingus във връзка с оперативните разходни и анализа на чувствителността;

                           —

                           Комисията не взела надлежно предвид становището на контролиращото доверено лице или на представила подходящи обяснения за причините да не се съобрази със същото по отношение на това как следва да се анализират различните стойности едни спрямо други, за да се направи средна оценка, и

                           —

                           Комисията не поискала становището на контролиращото доверено лице във връзка със съответните предимства при предоставяне на слотовете като един пакет.

               3.

               Третото правно основание е изведено от твърдяна явна грешка в преценката. Жалбоподателят твърди, че Комисията е допуснала явна грешка в преценката като е приела, че офертата на Aer Lingus не показва конкурентоспособност, която да е поне „сходна по същество“ с тази на офертата на Virgin. Комисията допуснала грешка както в оценката на конкурентоспособността на офертите за дестинацията Лондон „Heathrow“ — Единбург, така и в оценката си за ползите от предоставянето на всички дестинации на един и същ превозвач, вместо да предоставя дестинацията Лондон „Heathrow“ — Единбург на Aer Lingus, а всички останали на Virgin.

      (1)  Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 година относно контрола върху концентрациите между предприятия (ОВ L 24, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 201).

      (2)  Лице, определено в контекста на придобиването на bmi от страна на IAG, което следи за изпълнението на ангажиментите, поети от IAG.


title: Дело C-558/15: Решение на Съда (шести състав) от 15 декември 2016 г. (преюдициално запитване от Tribunal da Relação do Porto — Португалия) — Alberto José Vieira de Azevedo и др./CED Portugal Unipessoal, Lda, Instituto de Seguros de Portugal — Fundo de Garantia Automóvel (Преюдициално запитване — Застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и контрол върху задължението за сключване на такава застраховка — Директива 2000/26/ЕО — Член 4, параграф 5 — Застрахователно предприятие — Представител за уреждане на претенции — Достатъчно представителни правомощия — Конституиране като ответник пред съдилищата)

text:
               13.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/7

         Решение на Съда (шести състав) от 15 декември 2016 г. (преюдициално запитване от Tribunal da Relação do Porto — Португалия) — Alberto José Vieira de Azevedo и др./CED Portugal Unipessoal, Lda, Instituto de Seguros de Portugal — Fundo de Garantia Automóvel
   (Дело C-558/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и контрол върху задължението за сключване на такава застраховка - Директива 2000/26/ЕО - Член 4, параграф 5 - Застрахователно предприятие - Представител за уреждане на претенции - Достатъчно представителни правомощия - Конституиране като ответник пред съдилищата))
   (2017/C 046/08)
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal da Relação do Porto

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Alberto José Vieira de Azevedo, Maria da Conceição Ferreira da Silva, Carlos Manuel Ferreira Alves, Rui Dinis Ferreira Alves, Vítor José Ferreira Alves

      Ответници: CED Portugal Unipessoal, Lda, Instituto de Seguros de Portugal — Fundo de Garantia Automóvel

      в присъствието на: Instituto de Seguros de Portugal — Fundo de Acidentes de Trabalho

      Диспозитив

   Член 4 от Директива 2000/26/EО на Европейския парламент и на Съвета от 16 май 2000 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховане на гражданската отговорност във връзка с използването на моторни превозни средства и за изменение на Директиви 73/239/ЕИО и 88/357/ЕИО на Съвета (Четвърта директива за автомобилното застраховане), изменена с Директива 2005/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 г., трябва да се тълкува в смисъл, че не налага на държавите членки задължение да предвидят възможност по силата на този член самият представител за уреждане на претенции да се конституира като ответник за сметка на застрахователното предприятие пред националната юрисдикция, сезирана с предявен от пострадало лице иск за обезщетение, попадащ в приложното поле на член 1 от Директива 2000/26, изменена с Директива 2005/14.

      (1)  ОВ C 16, 18.1.2016 г.


title: Дело C-45/11: Жалба, подадена на 2 февруари 2011 г. от Deutschen Bahn AG срещу Решение на Общия съд (осми състав) от 12 ноември 2010 г. по дело T-404/09 — Deutsche Bahn AG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар(марки, дизайни и модели) (СХВП)

text:
               30.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 130/9

         Жалба, подадена на 2 февруари 2011 г. от Deutschen Bahn AG срещу Решение на Общия съд (осми състав) от 12 ноември 2010 г. по дело T-404/09 — Deutsche Bahn AG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар(марки, дизайни и модели) (СХВП)
   (Дело C-45/11)
   2011/C 130/18
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Deutsche Bahn AG (представител: K. Schmidt-Hern, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: G. Schneider, Bevollmächtigter)

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени Решение на Общия съд на Европейския съюз от 12 ноември 2010 г. по дело T-404/09;

               —

               Да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 23 юли 2009 г. (преписка R 379/2009-1);

               —

               Да осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) да заплати съдебните разноски и в двете съдебни производства.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба се оспорва Решението на Общия съд, с което се отхвърля искането на жалбоподателя за отмяна на решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 23 юли 2009 г., с което се отхвърля неговата заявка за регистрация на фигуративна марка, съставена от хоризонтално съчетание на сив и червен цвят.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят се позовава на нарушение на член 7, параграф1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009, като изтъква четири правни основания.
   Първо, Общият съд разгледал отличителния характер на знак, различен от заявения в марката. Общият съд не разгледал знака в неговата цялост, а просто произволна комбинация от цветовете светло сиво и червено като червения цвят на светофара. В дадения случай не били взети предвид конкретните характеристики на цветовата комбинация, макар специфичното подреждане на тези цветове във въпросната марка да било част от заявената марка и да придавало специфика на знака.
   Второ, при преценката на отличителния характер Общият съд не взел предвид конкретните услуги, за които е подадена заявката за марка, и разгледал невъзможността ѝ да бъде защитавана във връзка със съвсем различни стоки. В обжалваното решение твърдението за липса на отличителен характер на марката било изведено от обстоятелството, че определени артикули или стоки обикновено са с въпросните цветове (части за двигатели на железопътни превозни средства и контролни табла на електрическо оборудване покрай железопътните линии; пътни знаци; железопътни бариери и железопътни знаци; влакове и бордюри на железопътните перони). Разглежданата заявка за марка обаче не била подадена за тези стоки. Общият съд не изложил причините, поради които една евентуална невъзможност на въпросната марка да бъде защитена по отношение на определени стоки от транспортния или железопътния сектор означава и че в дадения случай заявената марка не може да бъде защитена и по отношение на услугите.
   Трето, Общият съд основал своята преценка на отличителния характер на марката на неправилно правно основание, когато оценил отличителния характер на марките за стоки и марките за услуги по един и същ начин. Общият съд н отчел, че потребителите не възприемат непременно различни категории знаци по един и същ начин. Докато потребителят може би няма навик да съди за произхода на стоката по нейния цвят или опаковка — когато липсват графични или словни елементи, тъй като стоките и опаковките обикновено са оцветени — съвсем различно е положението при услугите. Понеже услугите по своето естество нямат цвят, когато ставало дума за тях, потребителят възприемал цветовете по съвсем различен начина от начина, по който възприемал цветовете за стоките. Следователно, когато се преценява отличителният характер на цветовете, трябва да се прави разлика между стоки и услуги.
   Четвърто, когато преценява отличителният характер на въпросната марка, Общият съд изопачил релевантните факти и не мотивирал достатъчно своето решение. Общият съд приел без никакво основание, че хоризонталите цветни ивици обикновено се използват като декоративни елементи за влаковете. По този начин той не взел предвид факта, че настоящият случай се отнася до преценка на отличителния характер на конкретна цветна марка, а не за окраската на железопътни вагони изобщо. По същия начин Общият съд не взел предвид, че заявката за разглежданата марка не е подадена за железопътни вагони, а за услуги от клас 39. Накрая, жалбоподателят излага обширно становище по въпроса, че цветните елементи в железопътния транспортен сектор не се възприемат като декоративни елементи, а като указания за произход. Той счита, че Общият съд не разгледал изтъкнатите от него доводи.


title: Дело T-194/09: Жалба, подадена на 13 май 2009 г. — Lan Airlines/СХВП — Air Nostrum (LÍNEAS AÉREAS DEL MEDITERRÁNEO LAM)

text:
               18.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 167/18

         Жалба, подадена на 13 май 2009 г. — Lan Airlines/СХВП — Air Nostrum (LÍNEAS AÉREAS DEL MEDITERRÁNEO LAM)
   (Дело T-194/09)
   2009/C 167/36
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: Lan Airlines, SA (представители: E. Armijo Chávarri и A. Castán Pérez-Gómez, abogados)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Air Nostrum, Lineas Aéreas del Mediterráneo, SA (Manises, Испания)

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се установи, че това писмено становище и приложените към него документи, са били представени, че жалбата срещу решението на апелативния състав, постановено на 19 февруари 2009 г. по преписка № R 0107/2008-4, е била внесена в предписания срок и форма и след като съответната процедура е спазена, да се отмени посоченото решение и да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo S.A.

      Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „LINEAS AEREAS DEL MEDITERRANEO LAM“ (Заявка за регистрация № 4 448 061) за услуги от клас 39.

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словната марка на Общността „LAN“ (№ 3 350 899) за услуги от класове 35, 39 и 43 и фигуративната марка на Общността, съставена от думата „LAN“, придружена от звезда (№ 3 694 957) за услугите от клас 39.

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението в неговата цялост.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Неправилно прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 относно марката на Общността (понастоящем Регламент № 207/2009).


title: Дело T-527/09: Жалба, подадена на 6 април 2010 г. — Ayadi/Комисия

text:
               5.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/31

         Жалба, подадена на 6 април 2010 г. — Ayadi/Комисия
   (Дело T-527/09)
   2010/C 148/56
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Chafiq Ayadi (представители: H. Miller, Solicitor, B. Emmerson и S. Cox, Barristers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Регламент № 954/2009 на Комисията в частта, приложима към жалбоподателя,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   По настоящото дело жалбоподателят иска частична отмяна на Регламент (ЕО) № 954/2009 на Комисията от 13 октомври 2009 година за изменение за сто и четиринадесети път на Регламент (ЕО) № 881/2002 на Съвета за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните, доколкото жалбоподателят е включен в Списъка на лица, групи и образувания, чиито средства и икономически ресурси се замразяват в съответствие с този акт.
   Жалбоподателят сочи четири правни основания в подкрепа на искането си.
   Първо, жалбоподателят твърди, че Комисията злоупотребява с правомощията си, като го включва в приложение I към Регламент № 881/2002, без внимателно и безпристрастно да разгледа всички релевантни елементи по неговия случай.
   Второ, жалбоподателят твърди, че обжалваният регламент е приет в нарушение на неговото право на ефективен съдебен контрол, тъй същият не е подкрепен с доказателства, поради което няма как Съдът дори да пристъпи към упражняване на задължението си да разгледа тези доказателства.
   Трето, жалбоподателят твърди, че обжалваният регламент е приет в нарушение на правото му на защита. Той твърди, че Комисията не представя изявление относно доказателствата, а само твърденията, съдържащи се в изявлението на Комитета по санкциите. Без доказателствата жалбоподателят няма възможност да се обърне към Комисията, посочвайки недостатъците им или свързани с тях недоразумения.
   Четвърто, той твърди, че обжалваният регламент, с който активите му се замразяват както с обратна сила, така и за неопределен срок в бъдеще, представлява необосновано ограничение на основното му право на собственост.


title: Дело T-649/16: Жалба, подадена на 12 септември 2016 г. — Bernaldo de Quirós/Комисия

text:
               31.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 402/57

         Жалба, подадена на 12 септември 2016 г. — Bernaldo de Quirós/Комисия
   (Дело T-649/16)
   (2016/C 402/67)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Belén Bernaldo de Quirós (Брюксел, Белгия) (представители: T. Bontinck и A. Guillerme, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателката иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на генералната директорка на ГД „Образование и култура“ на Европейска комисия, действаща като орган по назначаването, от 30 ноември 2015 г. за преместване на г-жа Bernaldo de Quirós от длъжността началник на отдел „Бюро по стажовете“ EAC.C.4 на длъжността съветник по модернизирането на образованието DG EAC.B,

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателката излага три основания.

               1.

               Първото основание е явна грешка в преценката и злоупотреба с власт.

                           —

                           Жалбоподателката счита, че обжалваното решение е опорочено поради явна грешка в преценката на интереса на службата и съответствието на длъжността. Изтъква, че преместването ѝ на длъжността съветник по модернизирането на образованието не е обосновано от интереса на службата, а от желанието на ръководството да я изолира професионално и да ѝ наложи предварително дисциплинарно наказание. Така решението било опорочено поради злоупотреба с власт, доколкото преместването освен това не е в интерес на службата, като се имат предвид уменията на жалбоподателката и необходимостта от заемане на свободни длъжности началник на отдели в ГД „Образование и култура“.

                           —

                           Счита също така, че при преместването ѝ не е спазен принципът на съответствие на длъжността. Всъщност по естеството, значимостта и обхвата си възложените на жалбоподателката функции надхвърлят тези на съветник от степен AD13. Нещо повече, длъжността не съответствала на реална нужда на службата, каквато се изисквала от член 2 от Решение C(2008)5029/2.

               2.

               Второто основание е нарушение на правото на изслушване и на задължението на администрацията за полагане на грижа.

                           —

                           Жалбоподателката счита, че решението за преместване не е прието при условия, гарантиращи правото ѝ на изслушване, след като не е могла надлежно да изложи мнението си по проекторешението за преместване. Към това се добавяло нарушение на задължението на администрацията за полагане на грижа, тъй като органът по назначаването изобщо не отчел интересите на жалбоподателката и не потърсил обективно равновесие между интересите на службата и тези на жалбоподателката, по-специално като я назначи на свободна длъжност началник на отдел.

               3.

               Третото основание е нарушение на решение C(2008) 5029/2 на Европейската комисия от 9 август 2008 г. относно функциите на съветник.

                           —

                           Жалбоподателката твърди нарушение на Решение C(2008) 5029/2, в консолидираната му редакция от 7 юли 2016 г., тъй като ГД „Образование и култура“ надхвърлила предоставената квота за съветници и не доказала, че длъжността съветник по модернизирането на образованието, на която била преместена жалбоподателката, е законна.


title: Дело C-187/09: Иск, предявен на 26 май 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия

text:
               18.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 167/7

         Иск, предявен на 26 май 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
   (Дело C-187/09)
   2009/C 167/13
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: O. Beynet, S. Walker)

      Ответник: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия

      Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че като не е приело законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2006/40/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 17 май 2006 година относно емисиите на климатични системи в моторни превозни средства и за изменение на Директива 70/156/ЕИО на Съвета, или във всички случаи като не е съобщило на Комисията за тях, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия не е изпълнило задълженията си по тази директива и Договора;

               —

               да се осъди Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за транспониране на Директивата е изтекъл на 4 януари 2008 г.

      (1)  ОВ L 161, стp. 12, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 16, стр.84


title: Дело C-92/10 P: Жалба, подадена на 17 февруари 2010 г. от Media-Saturn-Holding GmbH срещу Решението на Първоинстанционния съд (четвърти състав) от 15 декември 2009 г. по дело Media-Saturn-Holding GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (T-476/08)

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/27

         Жалба, подадена на 17 февруари 2010 г. от Media-Saturn-Holding GmbH срещу Решението на Първоинстанционния съд (четвърти състав) от 15 декември 2009 г. по дело Media-Saturn-Holding GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (T-476/08)
   (Дело C-92/10 P)
   2010/C 113/42
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Media-Saturn-Holding GmbH (представители: адв. C.-R. Haarmann и адв. E. Warnke, Rechtsanwälte)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени изцяло Решението на Първоинстанционния съд от 15 декември 2009 г. по дело T-476/08,

               —

               Да се отмени Решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 28 август 2008 г. (преписка № R 591/2008-4),

               —

               Да се осъди ответникът да заплати разноските, свързани с производството пред апелативния състав, Първоинстанционния съд и Съда.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е насочена срещу решението на Първоинстанционния съд, с което се отхвърля жалбата на жалбоподателя в настоящото производство за отмяна на решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизиране във вътрешния пазар от 28 август 2008 г., с което се отхвърля неговата заявка за регистриране на фигуративния знак „BEST BUY“. Жалбоподателят в настоящото производство посочва, че Първоинстанционният съд е изтълкувал неправилно и погрешно от правна страна предвидената в член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността (наричан по-нататък „РМО“) абсолютна пречка за регистриране на марки, които нямат отличителен характер. Правното основание на жалбата се състои от три части:
   На първо място Първоинстанционният съд недопустимо е извел липсващия отличителен характер от преценката на друга марка, различна от действително заявената. При проверката на отличителния характер Първоинстанционният съд се е основал на знак, който съдържа правилно изписания словен елемент „BEST BUY“ и който е предмет на друго производство пред Първоинстанционния съд. Обратно на този друг знак, въз основа на подреждането на изписаните с главна буква букви „В“, които образуват първите букви на думите „BEST“ и „BUY“, при заявената марка на жалбоподателя твърдян словен елемент „BEST BUY“ би се образувал едва след мисловна междинна стъпка. Тъй като притежаващото отличителен характер допълнение, което произтича от отличаващия се и обратен на правилата начин на изписване, може да е достатъчно за покриване на минимума отличителен характер, Първоинстанционния съд не е имал право при проверката на отличителния характер да се основе на по-ранно решение, отнасящо се до знак, при който именно тази особеност липсва.
   На второ място Първоинстанционният съд е пренебрегнал обстоятелството, че потвърждаването или отхвърлянето на отличителния характер на комбинирана марка трябва да зависи от проверката на цялостната марка. Такова цялостно разглеждане липсва в обжалваното съдебно решение. Първоинстанционният съд е проверил всеки елемент поотделно дали — самостоятелно — може да придаде на знака отличителен характер, което автоматично се отрича, когато според Първоинстанционния съд сам по себе си елементът няма отличителен характер. Не е направена проверка на цялостната марка, която не би могла да изключи, че в крайна сметка от неподлежащи на защита елементи като цяло възниква подлежаща на защита марка.
   На трето място при проверката на отличителния характер Първоинстанционният съд е приложил прекалено строг критерий. Според него достатъчно е и възприемането на марката „на първо място“ като рекламен лозунг, за да се потвърди наличието на пречка за регистрация по член 7, параграф 1 буква б) от РМО. Това обаче представлява неправилна преценка на правните принципи, предвидени в член 7, параграф 1 буква б) от РМО, които са конкретизирани от Съда. Рекламното значение на дадена словна марка обаче не изключва възможността тя да гарантира произхода на обозначените стоки или услуги по отношение на потребителите. Такава марка може да се възприема от съответните потребителски среди едновременно и като рекламен лозунг, и като указание за произхода от определено предприятие. Във връзка с това Първоинстанционният съд е трябвало най-малкото да посочи основания защо това не е така по отношение на заявената марка.


title: Дело C-362/07: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal d'instance du VII ème arrondissement de Paris (Франция) на 2 август 2007 г. — Kip Europe SA, Kip UK Ltd, Caretrex Logistiek BV, Utax GmbH/Administration des douanes — Direction générale des douanes et droits indirects

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/21

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal d'instance du VIIème arrondissement de Paris (Франция) на 2 август 2007 г. — Kip Europe SA, Kip UK Ltd, Caretrex Logistiek BV, Utax GmbH/Administration des douanes — Direction générale des douanes et droits indirects
   (Дело C-362/07)
   (2007/C 269/42)
   Език на производството: френски
   Препращаща юрисдикция
   Tribunal d'instance du VIIème arrondissement de Paris
   Страни в главното производство

      Ищец: Kip Europe SA, Kip UK Ltd, Caretrex Logistiek BV, Utax GmbH

      Ответник: Administration des douanes — Direction générale des douanes et droits indirects
   Преюдициални въпроси

               1)

               Дали копирната функция на многофункционално устройство като описаното в настоящото производство, предназначено да функционира чрез пряка връзка или в мрежа с един или повече компютри, но което може да работи самостоятелно само като фотокопир, представлява „самостоятелна функция, различна от обработката на информация“ по смисъла на забележка 5 Д от глава 84 от Комбинираната номенклатура?

               2)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос, дали наличието на тази самостоятелна функция, когато изрично е упоменато, че тя не се приема за основна характеристика на продукта, означава, че той следва да бъде изключен от класификацията в глава 84, съгласно забележка 5 Д, въпреки наличието на функции на фотокопир и на скенер, свързани с обработката на информация?

               3)

               Дали ако е налице такъв случай и когато става въпрос за уред, състоящ се от комбинацията на три различни модула (принтер, скенер и компютър), класификацията не трябва да бъде направена на основание на Общо правило 3, буква б)?

               4)

               В по-общ смисъл — дали правилното тълкуване на Хармонизираната система и на Комбинираната номенклатура трябва да води до класиране на принтери като тези, описани в производството, в позиция 8471 60 или в 9009 12 00?

               5)

               Дали Регламент (ЕО) № 400/2006 на Комисията от 8 март 2006 година (1) е недействителен, по-специално — противоречащ на Хармонизираната система, Комбинираната номенклатура и на параграф 1 и параграф 3 б) от Общите правила за тълкуване на Хармонизираната система и на Комбинираната номенклатура, поради това, че се основава на понятието „функция, която придава основна характеристика на апарата“ и чийто ефект би бил класирането на принтери като гореописаните, в позиция 9009 12 00?

      (1)  Регламент (ЕО) № 400/2006 на Комисията от 8 март 2006 година относно класирането на определени стоки в Комбинираната номенклатура (ОВ L 70, стр. 9).


title: Дело T-312/15: Решение на Общия съд от 13 май 2016 г. — Market Watch/EUIPO – Glaxo Group (MITOCHRON) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „MITOCHRON“ — По-ранна национална словна марка „MIVACRON“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               27.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 232/19

         Решение на Общия съд от 13 май 2016 г. — Market Watch/EUIPO – Glaxo Group (MITOCHRON)
   (Дело T-312/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „MITOCHRON“ - По-ранна национална словна марка „MIVACRON“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2016/C 232/25)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Market Watch Franchise & Consulting, Inc. (Фрийпорт, Бахамски острови) (представител: J. Korab, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Bonne)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Glaxo Group Ltd (Брентфорд, Обединено кралство) (представители: S. Malynicz, barrister, и A. Smith, solicitor)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 20 март 2015 т. (преписка R 507/2014-2), постановено в производство по възражение между Glaxo Group Ltd и Market Watch Franchise & Consulting, Inc.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Market Watch Franchise & Consulting, Inc. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 270, 17.8.2015 г.


title: Дело C-634/15: Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Австрия), постъпило на 30 ноември 2015 г. — Susanne Sokoll-Seebacher и Manfred Naderhirn

text:
               5.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 326/7

         Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Австрия), постъпило на 30 ноември 2015 г. — Susanne Sokoll-Seebacher и Manfred Naderhirn
   (Дело C-634/15)
   (2016/C 326/12)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landesverwaltungsgericht Oberösterreich [Административен съд на провинция Горна Австрия]

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Susanne Sokoll-Seebacher, Manfred Naderhirn

      Други страни в производството: Agnes Hemetsberger, Mag. Jungwirth и Mag. Fabian OHG и др.
   С определение от 30 юни 2016 г. Съдът (осми състав) определи:
   Решение от 13 февруари 2014, Sokoll-Seebacher (C-367/12, EU:C:2014:68) трябва да се тълкува в смисъл, че критерият за строгата граница за броя „лица, които трябва да се снабдяват и занапред“, заложен в разглежданото в главните производства национално законодателство, не трябва да се прилага за целите на проверката дали е налице нужда от откриването на нова аптека — и то общо, във всеки отделен случай, в който се извършва тази проверка.


title: Дело C-583/08 Р: Жалба, подадена на 24 декември 2008 г. от Christos Gogos срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (четвърти състав) на 15 октомври 2008 г. по дело T-66/04, Christos Gogos/Комисия на Eвропейските общности

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/39

         Жалба, подадена на 24 декември 2008 г. от Christos Gogos срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (четвърти състав) на 15 октомври 2008 г. по дело T-66/04, Christos Gogos/Комисия на Eвропейските общности
   (Дело C-583/08 Р)
   (2009/C 44/67)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Жалбоподател: Christos Gogos (представители: адв. N. Korogiannakis и адв. P. Katsimanis)

      Друга страна в производството: Комисия на Eвропейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да отмени решението на Първоинстанционния съд;

               —

               Да отмени решението за класиране на жалбоподателя в степен A7, както и решението от 24 ноември 2003 година за отхвърляне на неговата административна жалба;

               —

               Да упражни пълната си юрисдикция, за да предостави на жалбоподателя обезщетение от 538.121,79 EUR за имуществената вреда, претърпяна в резултат на неправомерното поведение на Комисията, така както е се проявява в решението, за което се твърди, че съдържа нарушения, вреда, чиито последици за целия живот на жалбоподателя са засилени от административната реформа;

               —

               Да присъди обезщетение от 50.000 EUR за закъснението, с което е постановено първоинстанционното решение;

               —

               Да осъди ответника да заплати разноските, направени от жалбоподателя, както пред Първоинстанционния съд, така и в производството по обжалване.

         Правни основания и основни доводи
   В своята жалба срещу Решение по дело T-66/04 от 15 октомври 2008 година Christos Gogos срещу Commission européenne жалбоподателят Christos Gogos изтъква на първо място два основни довода в подкрепа на своите искания за оотмяна на решението на Първоинстанционния съд:
   Първо, жалбоподателят изтъква липсващото и недостатъчно мотивиране на пет от шестте правни основания за отмяна, които той е посочил в първоинстанционното производство.
   Второ, жалбоподателят изтъква, че продължителността на производството пред Първоинстанционния съд не е обоснована от обективни причини. Освен това, той изтъква имуществената вреда и неимуществената вреда, причинени от това закъснение.


title: Дело C-433/10 P: Определение на Съда от 31 март 2011 г. — Volker Mauerhofer/Европейска комисия (Обжалване — Проект за Босна и Херцеговина с подкрепата на Съюза — Договори, сключени между Комисията и консорциум, както и договори на този консорциум с експерти — Заповед на Комисията, с която се променя договорът ѝ с посочения консорциум — Подадена от един от експертите жалба за отмяна на тази заповед — Допустимост — Иск за обезщетение — Извъндоговорна отговорност на Съюза — Причинно следствена връзка между заповедта на Комисията и вредата, която се твърди, че е претърпяна от посочения експерт)

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/11

         Определение на Съда от 31 март 2011 г. — Volker Mauerhofer/Европейска комисия
   (Дело C-433/10 P) (1)

   (Обжалване - Проект за Босна и Херцеговина с подкрепата на Съюза - Договори, сключени между Комисията и консорциум, както и договори на този консорциум с експерти - Заповед на Комисията, с която се променя договорът ѝ с посочения консорциум - Подадена от един от експертите жалба за отмяна на тази заповед - Допустимост - Иск за обезщетение - Извъндоговорна отговорност на Съюза - Причинно следствена връзка между заповедта на Комисията и вредата, която се твърди, че е претърпяна от посочения експерт)
   2011/C 252/21
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Volker Mauerhofer (представител: J. Schartmüller, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представител: S. Boelaert)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу определението на Общия съд (трети състав) от 29 юни 2010 г. по дело Mauerhofer/Комисия (T-515/08), с което Общият съд отхвърля жалба за отмяна на решението на Комисията от 9 септември 2008 г. относно намаляването на броя на платените работни дни, дадени на жалбоподателя за осъществяването на задачи по договор за изготвяне на експертиза (договор № MC/5043/025/001/2008 — „Value Chain Mapping Analysis“), сключен с ръководителя на проект, осъществен в Босна и Херцеговина в изпълнение на рамков договор „EuropeAid/123314/C/SER/multi — Партида 5 —„Изследвания, оценки и представяния в областта на търговията, предприятията и регионалната икономическа интеграция“ “ — Липса на подлежащ на обжалване акт

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-н Mauerhofer да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 301, 6.11.2010 г.


title: Дело T-262/15: Решение на Общия съд от 15 юни 2017 г. — Киселëв/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки във връзка с действия, подкопаващи или застрашаващи Украйна — Замразяване на средства — Ограничения при допускане на територията на държавите членки — Физическо лице, подкрепящо активно действия или политики, подкопаващи или застрашаващи Украйна — Задължение за мотивиране — Явна грешка в преценката — Свобода на изразяване — Пропорционалност — Право на защита)

text:
               31.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 249/23

         Решение на Общия съд от 15 юни 2017 г. — Киселëв/Съвет
   (Дело T-262/15) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки във връзка с действия, подкопаващи или застрашаващи Украйна - Замразяване на средства - Ограничения при допускане на територията на държавите членки - Физическо лице, подкрепящо активно действия или политики, подкопаващи или застрашаващи Украйна - Задължение за мотивиране - Явна грешка в преценката - Свобода на изразяване - Пропорционалност - Право на защита))
   (2017/C 249/35)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Дмитрий Константинович Киселёв (Корольов, Русия) (представители: J. Linneker, solicitor, T. Otty, barrister, и B. Kennelly, QC)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: V. Piessevaux и J.-P. Hix)

      Предмет

   Искане по член 263 ДФЕС за отмяна, първо, на Решение (ОВППС) 2015/432 на Съвета от 13 март 2015 година за изменение на Решение 2014/145/ОВППС относно ограничителни мерки във връзка с действия, подкопаващи или застрашаващи териториалната цялост, суверенитета и независимостта на Украйна (ОВ L 70, 2015 г., стр. 47), и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/427 на Съвета от 13 март 2015 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 269/2014 относно ограничителни мерки по отношение на действия, подкопаващи или застрашаващи териториалната цялост, суверенитета и независимостта на Украйна (ОВ L 70, 2015 г., стр. 1), второ, на Решение (ОВППС) 2015/1524 на Съвета от 14 септември 2015 година за изменение на Решение 2014/145/ОВППС относно ограничителни мерки във връзка с действия, подкопаващи или застрашаващи териториалната цялост, суверенитета и независимостта на Украйна (ОВ L 239, 2015 г., стр. 157), и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/1514 на Съвета от 14 септември 2015 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 269/2014 относно ограничителни мерки по отношение на действия, подкопаващи или застрашаващи териториалната цялост, суверенитета и независимостта на Украйна (ОВ L 239, 2015 г., стр. 30), трето, на Решение (ОВППС) 2016/359 на Съвета от 10 март 2016 година за изменение на Решение 2014/145/ОВППС относно ограничителни мерки във връзка с действия, подкопаващи или застрашаващи териториалната цялост, суверенитета и независимостта на Украйна (ОВ L 67, 2016 г., стр. 37), и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/353 на Съвета от 10 март 2016 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 269/2014 относно ограничителни мерки по отношение на действия, подкопаващи или застрашаващи териториалната цялост, суверенитета и независимостта на Украйна (ОВ L 67, 2016 г., стр. 1), в засягащите жалбоподателя части от тези актове

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Дмитрий Константинович Киселёв да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 294, 7.9.2015 г.


title: Дело C-541/11: Преюдициално запитване, отправено от Vrhovno Sodišče Republike Slovenije (Република Словения) на 25 октомври 2011 г. — Jožef Grilc/Slovensko zavarovalno združenje GIZ

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/31

      Преюдициално запитване, отправено от Vrhovno Sodišče Republike Slovenije (Република Словения) на 25 октомври 2011 г. — Jožef Grilc/Slovensko zavarovalno združenje GIZ
      (Дело C-541/11)
      (2012/C 25/54)
      Език на производството: словенски

         Запитваща юрисдикция

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Страни в главното производство

         Ищец: Jožef Grilc

         Ответник: Slovensko zavarovalno združenje GIZ

         Преюдициални въпроси

      Следва ли член 6, параграф 1, втора алинея от Директива 2000/26/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че органът за изплащане на обезщетения в държавата членка по пребиваване на пострадало лице има пасивна материална легитимация в съдебно производство, което това лице — претърпяло вреди от пътнотранспортно произшествие, което е настъпило в държава членка, различна от неговата държава членка по пребиваване, и е причинено в резултат на използването на превозно средство, застраховано и обичайно домуващо в държава членка — заведе с цел да получи обезщетение, при положение че в тримесечен срок от момента, в който това лице е предявило претенцията за изплащане на обезщетение до предприятието, застраховало причинилото произшествието превозно средство, или до представителя на това предприятие за уреждане на претенциите за изплащане на обезщетение, това предприятие или неговият представител не са дали мотивиран отговор на въпросната претенция?

         (1)  ОВ L 181, стр. 65; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 4, стр. 3.


title: Съединени дела T-57/04 и T-71/04: Решение на Първоинстанционния съд от 12 юни 2007 г. — Budějovický Budvar и Anheuser-Busch/СХВП (AB GENUINE Budweiser KING OF BEERS) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за фигуративна марка, включваща думите: АВ , genuine , budweiser , king of beers — По-ранна международна словна марка BUDWEISER — Регистрация на наименования за произход на основание Лисабонската спогодба — Член 8, параграф 1, буква б) и параграф 4 от Регламент (EO) № 40/94 — Уважаване и частичен отказ на възражението)

text:
               21.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 170/19

         Решение на Първоинстанционния съд от 12 юни 2007 г. — Budějovický Budvar и Anheuser-Busch/СХВП (AB GENUINE Budweiser KING OF BEERS)
   (Съединени дела T-57/04 и T-71/04) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка, включваща думите: „АВ“, „genuine“, „budweiser“, „king of beers“ - По-ранна международна словна марка BUDWEISER - Регистрация на наименования за произход на основание Лисабонската спогодба - Член 8, параграф 1, буква б) и параграф 4 от Регламент (EO) № 40/94 - Уважаване и частичен отказ на възражението)
   (2007/C 170/35)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец по дело T-57/04: Budějovický Budvar, národní podnik (České Budějovice, Чешка република) [представител: F. Fajgenbaum, avocat]

      Ищец по дело T-71/04: Anheuser-Busch, Inc. (Saint Louis, Missouri, Съединени щати) [представители: първоначално V. von Bomhard, A. Renck, A. Pohlmann, D. Ohlart и B. Goebel, впоследствие V. von Bomhard, A. Renck, D. Ohlgart и B. Goebel, avocats]

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) [представители: A. Folliard-Monguiral и I. de Medrano Caballero, agents

      Други страни в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпили в производството пред Първоинстанционния съд: Anheuser-Busch, Inc. (по дело T-57/04) и Budějovický Budvar, národní podnik (по дело T-71/04)
   Предмет
   Искане за отмяна на решение на втори апелативен състав на СХВП от 3 декември 2003 г. (преписки R 1024/2001-2 и R 1000/2001-2) относно процедура по възражение между Budějovický Budvar, národní podnik и Anheuser-Busch, Inc.
   Диспозитив

               1)

               По дело Т-57/04:

                           —

                           искът се отхвърля;

                           —

                           Budějovický Budvar, národní podnik се осъжда да понесе разноските;

               2)

               По дело Т-71/04:

                           —

                           Не се произнася по иска поради отпаднало основание;

                           —

                           Anheuser-Busch, Inc. се осъжда да понесе разноските.

      (1)  ОВ C 94, 17.4.2004 г.