title: Дело T-405/14: Иск, предявен на 31 май 2014 г.  — Яворская/Съвет и др.

text:
               11.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 261/41

         Иск, предявен на 31 май 2014 г. — Яворская/Съвет и др.
   (Дело T-405/14)
   2014/C 261/67
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Елена Яворская (Москва, Русия) (представители: D. Grisay, C. Hartman и Y. G. Georgiades, адвокати)

      Ответници: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, Европейска централна банка (ЕЦБ) и Еврогрупата, представлявана от Съвета на Европейския съюз

      Искания

   Ищцата иска от Общия съд:

               —

               да допусне за разглеждане настоящия иск за обезщетение въз основа на правилата за извъндоговорната отговорност по член 340 от Договора за функционирането на Европейския съюз,

               —

               да установи, че искът е основателен, тъй като мерките, които различните институции на Европейския съюз налагат на Република Кипър във връзка със запорирането на банковите сметки, водят до достатъчно съществено нарушение на основните принципи на правото на Европейския съюз, предоставящи права на частноправните субекти, което съставлява противоправно поведение за целите на прилагането на член 340 ДФЕС,

               —

               да установи, че с поведението си Европейският съюз е извършил достатъчно съществено нарушение, като последица от което на ищцата са причинени вреди в размер, който тя оценява на 3 2 99  855,45 EUR, но си запазва правото да го преизчисли с оглед намаляването или увеличаването му в хода на делото, в частност предвид евентуално дължимите лихви и разноски,

               —

               да осъди Европейския съюз да ѝ заплати упоменатите суми,

               —

               да осъди Европейския съюз да заплати и съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Като основание на иска си ищцата сочи извършен от Европейския съюз деликт, и по-точно нарушение на правото ѝ на собственост и принципа за недопускане на дискриминация.
   Мерките, които Европейският съюз наложил на Република Кипър, довели до блокиране на сметките на ищцата в Laiki Bank, без да ѝ бъде заплатено справедливо и предварително обезщетение.
   Така Европейският съюз извършил явно и неоправдано нарушение на правото на собственост на ищцата, а доколкото в резултат от наложените на кипърските власти европейски мерки само влоговете под 1 00  000,00 EUR в Laiki Bank били гарантирани — и на принципа за недопускане на дискриминация.


title: Дело C-322/12: Решение на Съда (десети състав) от 3 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Белгия) — État belge/GIMLE SA (Четвърта директива 78/660/ЕИО — Член 2, параграф 3 — Принцип на вярната и точна представа — Член 2, параграф 5 — Задължение за дерогиране — Член 32 — Метод на оценяване въз основа на историческите разходи — Цена на придобиване, явно по-ниска от действителната стойност)

text:
               23.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 344/34

         Решение на Съда (десети състав) от 3 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Белгия) — État belge/GIMLE SA
   (Дело C-322/12) (1)

   (Четвърта директива 78/660/ЕИО - Член 2, параграф 3 - Принцип на вярната и точна представа - Член 2, параграф 5 - Задължение за дерогиране - Член 32 - Метод на оценяване въз основа на историческите разходи - Цена на придобиване, явно по-ниска от действителната стойност)
   2013/C 344/58
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: État belge

      Ответник: GIMLE SA

      Предмет

   Преюдициално запитване — Cour de cassation (Белгия) — Тълкуване на член 2, параграфи 3, 4 и 5 от Четвърта директива 78/660/ЕИО на Съвета от 25 юли 1978 година, приета на основание член 54, параграф 3, буква ж) от Договора, относно годишните счетоводни отчети на някои видове дружества (ОВ L 222, стр. 11; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 21) — Годишни счетоводни отчети на някои видове дружества — Принцип на вярната и точна представа — Покупна цена на вещи, която не съответства на тяхната действителна стойност и дава изопачена представа за имуществото на дружеството — Задължение за отклоняване от принципа на осчетоводяване на активи по цената на придобиване и за тяхното незабавно осчетоводяване по стойността на тяхната препродажба

      Диспозитив

   Принципът на предоставяне на вярна и точна представа, предвиден в член 2, параграфи 3—5 от Четвърта директива 78/660/ЕИО на Съвета от 25 юли 1978 година, приета на основание член [44, параграф 2, буква ж) ЕО] относно годишните счетоводни отчети на някои видове дружества, не допуска отклонение от принципа на оценяване на активите въз основа на тяхната цена на придобиване или на тяхната себестойност, предвиден в член 32 от тази директива, в полза на оценяване въз основа на тяхната действителна стойност, когато цената на придобиване или себестойността на тези активи е явно по-ниска от тяхната действителна стойност.

      (1)  ОВ C 287, 22.9.2012 г.


title: Дело T-523/10: Решение на Общия съд от 27 юни 2012 г. — Interkobo/СХВП — XXXLutz Marken (my baby) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „my baby“ — По-ранни национална и международна словни марки „MYBABY“ и по-ранна национална фигуративна марка „mybaby“ — Относително основание за отказ — Непредставяне на доказателства на езика на производството по възражение — Оправдани правни очаквания — Правило 19, параграф 3, правило 20, параграф 1 и правило 98, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2868/95)

text:
               11.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/17

         Решение на Общия съд от 27 юни 2012 г. — Interkobo/СХВП — XXXLutz Marken (my baby)
   (Дело T-523/10) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „my baby“ - По-ранни национална и международна словни марки „MYBABY“ и по-ранна национална фигуративна марка „mybaby“ - Относително основание за отказ - Непредставяне на доказателства на езика на производството по възражение - Оправдани правни очаквания - Правило 19, параграф 3, правило 20, параграф 1 и правило 98, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2868/95)
   2012/C 243/33
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Interkobo sp. z o.o. (Łódź, Полша) (представители: адв. R. Skubisz и адв. K. Ziemski)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: XXXLutz Marken GmbH (Wels, Австрия) (представител: адв. H. Pannen)

      Предмет

   Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 8 септември 2010 г. (преписка № R 88/2009-4) относно производство по възражение между Interkobo sp. z o.o. и XXXLutz Marken GmbH

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Interkobo sp. z o.o. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 13, 15.1.2011 г.


title: Дело C-140/15 P: Решение на Съда (десети състав) от 21 септември 2016 г. — Европейска комисия/Кралство Испания (Обжалване — Кохезионен фонд — Намаляване на финансовата помощ — Процедура по приемане на решения от Европейската комисия — Наличие на срок — Неспазване на определения срок — Последици)

text:
               14.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 419/17

         Решение на Съда (десети състав) от 21 септември 2016 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
   (Дело C-140/15 P) (1)

   ((Обжалване - Кохезионен фонд - Намаляване на финансовата помощ - Процедура по приемане на решения от Европейската комисия - Наличие на срок - Неспазване на определения срок - Последици))
   (2016/C 419/21)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: S. Pardo Quintillán r D. Recchia)

      Друга страна в производството: Кралство Испания (представител: A. Rubio González)

      Встъпила страна в подкрепа на Кралство Испания: Кралство Нидерландия (представители: B. Koopman и M. Bulterman)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

               3)

               Кралство Нидерландия понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 155, 11.5.2015 г.


title: Дело C-267/11 P: Жалба, подадена на 30 май 2011 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 22 март 2011 г. по дело Република Латвия/Европейска комисия, T-369/07

text:
               30.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/17

         Жалба, подадена на 30 май 2011 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 22 март 2011 г. по дело Република Латвия/Европейска комисия, T-369/07
   (Дело C-267/11 P)
   2011/C 226/32
   Език на производството: латвийски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: E. White и I. Rubene)

      Други страни в производството: Република Латвия, Република Литва, Словашка република, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението предмет на настоящата жалба,

               —

               да се осъди Република Латвия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Единственото правно основание, посочено в жалбата, е неспазването на срока от три месеца, определен в член 9, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО (1).
   Комисията смята, че в анализа си Общият съд е обединил първото и второто изречение от член 9, параграф 3, в резултат на което тълкуването му не съответства на установените в този параграф цели.
   Това тълкуване на член 9, параграф 3 от Директивата противоречи на тълкуването, възприето от самия Общ съд по друго дело, в което той правилно приема, че член 9, параграф 3, второ изречение съставлява отделно правно основание.
   В тълкуването си на член 9, параграф 3 от Директивата Комисията се основава на буквалния текст на разпоредбата, който освен това напълно съответства на целта на посочената разпоредба. Така, ако Комисията отхвърли националния план за разпределение на квоти, за който е уведомила държавата членка, последната ще трябва да измени плана, като държи сметка за формулираните от Комисията цели, без да може да го изпълни, докато Комисията не е приела измененията. Не е установен срок за решението за приемане на Комисията.
   Комисията отбелязва, че спорното решение се отнася до измененията в националния план за разпределение, а не до самия национален план за разпределение, за който е направено уведомяване.
   Тъй като Общият съд не е приел, че член 9, параграф 3, второ изречение от Директивата установява отделно производство, той е длъжен да приеме, че спрямо измененията, за които е направено уведомяване, подобно на уведомяването за нов национален пран за разпределение на квоти трябва да се приложи неправилно срокът от три месеца.

      (1)  ОВ L 275, стр. 32; Специално издание на български език, глава 15, том 10, стр. 78.


title: Дело C-87/15 P: Жалба, подадена на 20 февруари 2015 г. от Alfa Acciai SpA срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 9 декември 2014 г. по дело T-85/10, Alfa Acciai/Комисия

text:
               4.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 146/21

         Жалба, подадена на 20 февруари 2015 г. от Alfa Acciai SpA срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 9 декември 2014 г. по дело T-85/10, Alfa Acciai/Комисия
   (Дело C-87/15 P)
   (2015/C 146/29)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Alfa Acciai SpA (представители: D.M. Fosselard, avocat, D. Slater, Solicitor, A. Duron, avocate)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               да отмени обжалваното съдебно решение на Общия съд по изложените съображения,

               —

               и като постанови окончателно решение съгласно член 61 от Статута на Съда, да отмени решението на Комисията в частта му относно жалбоподателя,

               —

               при условията на евентуалност, в случай че Съдът намери, че няма основание за отмяна на решението в неговата цялост, да намали наложената на жалбоподателя глоба по изложените по-долу причини,

               —

               при условията на евентуалност спрямо предходното, ако Съдът не постанови окончателно решение по делото, да не се произнася по съдебните разноски и да върне делото за ново разглеждане от Общия съд в съответствие с решението на Съда,

               —

               на последно място, съгласно член 69 от Процедурния правилник, да осъди Комисията да заплати съдебните разноски както пред Общия съд, така и пред Съда.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага следните основания:
   С първото основание жалбоподателят поддържа, че Общият съд е извършил нарушение на член 10 от Регламент № 773/2004 (1). По-специално, Общият съд е приел в рамките на първоинстанционното производство, че Комисията е имала право да приеме повторно спорното решение (наричано по-нататък „Решението“), без да е необходимо да изпрати предварително ново изложение на възраженията.
   С второто основание жалбоподателят поддържа, че Общият съд е извършил нарушение на член 14 от Регламент № 773/2004. Нарушението се изразява в това, че Общият съд е приел, че Комисията е имала право да приеме повторно Решението въз основа на разпоредбите на Регламент № 1/2003 (2), без да даде възможност на представителите на държавите членки да изслушат пряко предприятията.
   С третото основание жалбоподателят поддържа, че Общият съд е нарушил принципа на колегиалност. Общият съд е приел, че Комисията е имала право да приеме Решението в процедура, съобразно която колегиумът не е приел пълния текст на Решението в един-единствен момент, а по-скоро две части на Решението на две отделни дати, въз основа на разбирането, че тези две части биха могли заедно да съставляват пълния текст на Решението.
   С четвъртото основание жалбоподателят твърди нарушение на член 47 от Хартата на основните права, тълкуван в светлината на член 6 от Европейската конвенция за защита на правата на човека. То се изразява в нарушение от страна на Общия съд на правото на жалбоподателя делото му да бъде разгледано в разумен срок. По-специално, изтекли са приблизително три години между приключването на писмената фаза на производството и решението на Общия съд за откриване на устната фаза на производството. Такова забавяне е в нарушение на предвиденото в член 47 от Хартата право на ефективни правни средства на защита и на изслушване в съдебното заседание в разумен срок. Нарушението на член 47 в конкретния случай изглежда особено тежко поради факта, че жалбоподателят е трябвало да чака повече от 14 години съдебен орган (Общият съд) да реши делото по същество, тъй като първоначалното решение на Комисията е било отменено по процесуални съображения след производство, продължило около 7 години.
   С петото основание жалбоподателят твърди нарушение на член 65 от Договора за ЕОВС. Жалбоподателят по-специално счита, че Общият съд не е отчел специфичния контекст на Договора за ЕОВС и задълженията за оповестяване и за недопускане на дискриминация, наложени на предприятията в контекста на този договор, като по този начин е приложил неправилно практиката на Съда, отнасяща се до понятието за картел. Жалбоподателят поддържа, че повтарящото се във времето публикуване на ценоразписи, които не са били съобразени с предложената в контекста на картела цена, е довело до прекратяването на картела, който според Общия съд е имал за цел определянето на минимални цени. Общият съд обаче е счел, че е било необходимо последващо публично разграничаване.
   С шестото основание жалбоподателят поддържа, че Общият съд е нарушил член 47 от Хартата на основните права, тълкуван в светлината на член 6 от Конвенцията за защита на правата на човека, като е приел, че продължителността на административното производство (тоест пред Европейската комисия) не е била прекомерна по смисъла на горепосочените разпоредби. В настоящия случай административното производство е продължило като цяло близо 54 месеца, включително първоначалното производство и последвалото производство за повторно приемане. Освен това изглежда прекомерен периодът от над две години, които са били необходими на Комисията, за да приеме повторно Решението. Мотивите на Общия съд за обосноваване на продължителността на производството за повторно приемане изглеждат недостатъчни и нелогични, освен че представляват явно нарушение на предходната практика на Общия съд.
   Със седмото основание жалбоподателят твърди нарушение на член 23 от Регламент № 1/2003 и на принципа на равно третиране. По-специално, в конкретния случай Комисията е разделила предприятията в групи, за да определи основната санкция, която да се приложи към всяко предприятие, опитвайки, както се твърди в Решението, да поддържа пропорционално съотношение между средния пазарен дял на всяка група и основния размер на глобата, наложена на отделните предприятия от всяка група. Общият съд, макар впоследствие да признава, че Комисията е подценила средния пазарен дял на една от тези групи, в резултат на което не се е запазило съотношението на пропорционалност, което Комисията е възнамерявала да поддържа, не е счел за необходимо да се възобнови това съотношение.

      (1)  Регламент (ЕО) № 773/2004 на Комисията от 7 април 2004 година относно водените от Комисията производства съгласно членове 81 и 82 от Договора за ЕО (ОВ L 123, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 242).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


title: Дело T-132/15: Решение на Общия съд от 14 март 2017 г. — IR/EUIPO — Pirelli Tyre (popchrono) (Марка на Европейския съюз — Производство по отмяна — Словна марка на Европейския съюз „popchrono“ — Липса на реално използване на марката — Член 51, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               8.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 144/34

         Решение на Общия съд от 14 март 2017 г. — IR/EUIPO — Pirelli Tyre (popchrono)
   (Дело T-132/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по отмяна - Словна марка на Европейския съюз „popchrono“ - Липса на реално използване на марката - Член 51, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 144/45)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: IR (представител: C. de Marguerye, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: първоначално S. Palmero Cabezas, впоследствие D. Gája)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Pirelli Tyre SpA (Милано, Италия) (представители: T. Malte Müller и F. Togo, адвокати)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 13 февруари 2015 г. (преписка R 217/2014-5), постановено в производство по отмяна със страни Pirelli Tyre и г-н IR

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н IR да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 311, 21.9.2015 г.


title: Дело T-207/96: Определение на Общия съд от 17 май 2011 г. — Van Rossum/Съвет и Комисия

text:
               9.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 204/29

         Определение на Общия съд от 17 май 2011 г. — Van Rossum/Съвет и Комисия
   (Дело T-207/96) (1)

   2011/C 204/52
   Език на производството: нидерландски
   Председателят на осми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 74, 8.3.1997 г.


title: Дело T-695/16 P: Жалба, подадена на 29 септември 2016 г. от Европейска комисия срещу решението, постановено на 20 юли 2016 г. от Съда на публичната служба по дело F-104/15, U (*)/Комисия

text:
                  28.11.2016

                  BG

                  Официален вестник на Европейския съюз

                  C 441/28

         Жалба, подадена на 29 септември 2016 г. от Европейска комисия срещу решението, постановено на 20 юли 2016 г. от Съда на публичната служба по дело F-104/15,  U (*1)/Комисия
         (Дело T-695/16 P)
         (2016/C 441/33)
         Език на производството: френски

            Страни

            Жалбоподател: Европейска комисия (представители: A.-C. Simon, F. Simonetti и G. Gattinara)

            Други страни в производството: U (*1) и Европейски парламент

            Искания на жалбоподателя

         Жалбоподателят иска от Общия съд:

                     —

                     да отмени решението на Съда на публичната служба от 20 юли 2016 г., постановено по дело F-104/15,  U (*1)/Комисия;

                     —

                     що се отнася до производството пред първата инстанция, доколкото Общият съд счете, че състоянието на делото позволява да се постанови окончателно решение, да отхвърли жалбата като неоснователна и да осъди жалбоподателя в производството пред първата инстанция да заплати съдебните разноски;

                     —

                     що се отнася до производството по обжалване, да постанови всяка страна да понесе собствените си съдебни разноски за това производство.

            Основания и основни доводи

         Жалбоподателят излага три основания в подкрепа на жалбата си.

                     1.

                     Първото основание, изведено от грешка в правото, от нарушение на задължението за мотивиране, както и от нарушение на забраната за произнасяне ultra petita, що се отнася до точки 53—56, 60, 75—78, от обжалваното съдебно решение.

                     2.

                     Второто основание, изведено от множество грешки в правото при тълкуването на член 20 от приложение VIII към Правилника на длъжностните лица, що се отнася до точки 31, 57—60, 61—65, първо изречение, от обжалваното съдебно решение.

                     3.

                     Третото основание, изведено от множество грешки в правото и от нарушение на задължението за мотивиране, що се отнася до точки 65, 67—79 от обжалваното съдебно решение.

            (*1)  Информацията е заличена в съответствие с правната рамка относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни.


title: Дело C-507/04: Решение на Съда (четвърти състав) от 12 юли 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия ( Неизпълнение на задължения от държава-членка — Опазване на дивите птици — Директива 79/409/ЕИО — Мерки за транспониране )

text:
               8.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/2

         Решение на Съда (четвърти състав) от 12 юли 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия
   (Дело C-507/04) (1)

   („Неизпълнение на задължения от държава-членка - Опазване на дивите птици - Директива 79/409/ЕИО - Мерки за транспониране“)
   (2007/C 211/03)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. van Beek, B. Schima и M. Lang, agents)

      Ответник: Република Австрия (представител: H. Dossi, agent)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Непълно и неточно транспониране на Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 г. относно опазването на дивите птици (ОВ L 103, стр. 1)
   Диспозитив

               1)

               Като не е транспонирала точно

                           —

                           член 1, параграфи 1 и 2 от Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 г. относно опазването на дивите птици в Бургенланд, Каринтия, Долна Австрия, Горна Австрия и Щирия,

                           —

                           член 5 от Директива 79/409 в Бургенланд, Каринтия, Долна Австрия, Горна Австрия и Щирия,

                           —

                           член 6, параграф 1 от Директива 79/409 в Горна Австрия,

                           —

                           член 7, параграф 1 от Директива 79/409 в Каринтия, Долна Австрия и Горна Австрия,

                           —

                           член 7, параграф 4 от Директива 79/409 в следните провинции и по отношение на следните видове:

                                       —

                                       в Каринтия — по отношение на глухара, тетрева, лиската, горския бекас, гривяка и гугутката,

                                       —

                                       в Долна Австрия — по отношение на гривяка, глухара, тетрева и горския бекас,

                                       —

                                       в Горна Австрия — по отношение на глухара, тетрева и горския бекас,

                                       —

                                       в провинция Залцбург — по отношение на глухара, тетрева и горския бекас,

                                       —

                                       в Щирия — по отношение на глухара, тетрева и горския бекас,

                                       —

                                       в Тирол — по отношение на глухара и тетрева,

                                       —

                                       във Форарлберг — по отношение на тетрева, и

                                       —

                                       в провинция Виена — по отношение на горския бекас;

                           —

                           член 8 от Директива 79/409 в Долна Австрия,

                           —

                           член 9, параграфи 1 и 2 от Директива 79/409 в Бургенланд, Долна Австрия, по отношение на член 20, параграф 4 от закона на Долна Австрия за защита на природата (Niederösterreichisches Naturschutzgesetz), Горна Австрия, провинция Залцбург, Тирол и Щирия,

                           —

                           член 11 от Директива 79/409 в Долна Австрия,

                     Република Австрия не е изпълнила задълженията, които произтичат за нея от членове 10 ЕО и 249 ЕО и член 18 от Директива 79/409.

               2)

               В останалата част искът се отхвърля.

               3)

               Република Австрия се осъжда да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 45, 19.2.2005 г.


title: Дело C-124/09: Преюдициално запитване, отправено от Raad van State (Нидерландия) на 3 април 2009 г. — Smit Reizen BV/Minister van Verkeer en Waterstaat

text:
               6.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/11

         Преюдициално запитване, отправено от Raad van State (Нидерландия) на 3 април 2009 г. — Smit Reizen BV/Minister van Verkeer en Waterstaat
   (Дело C-124/09)
   2009/C 129/18
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Raad van State

      Страни в главното производство

      Ищец: Smit Reizen BV

      Ответник: Minister van Verkeer en Waterstaat

      Преюдициални въпроси

               1)

               Как трябва да се тълкува понятието „експлоатационен център“, употребено в точка 21 от решението на Съда от 18 януари 2001 г. по дело Skills Motor Coaches Ltd, C-297/99 (1), в контекста на член 1, т. 5) от Регламент (ЕИО) № 3820/85 (2) на Съвета от 20 декември 1985 година относно хармонизирането на някои разпоредби от социалното законодателство, свързани с автомобилния транспорт и на член 15 от Регламент (ЕИО) № 3821/85 (3) на Съвета от 20 декември 1985 година относно контролните уреди за регистриране на данните за движението при автомобилен транспорт?

               2)

               При преценката на въпроса дали става въпрос за почивка по смисъла на член 1, т. 5) от Регламент (ЕИО) № 3820/85 на Съвета от 20 декември 1985 година относно хармонизирането на някои разпоредби от социалното законодателство, свързани с автомобилния транспорт, от значение ли е дали водачът сам достига до мястото на приемане на оборудвано с контролен уред превозно средство или е закаран до там от някого друг?

      (1)  Recueil, стр. I-573.

      (2)  ОВ L 370, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 45.

      (3)  ОВ L 370, стр. 8; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 1, стр. 234.


title: Дело C-480/14: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 29 октомври 2014 г.  — Società Sogno di Tolosa Limited и др./Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli di Stato

text:
               12.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/17

         Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 29 октомври 2014 г. — Società Sogno di Tolosa Limited и др./Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli di Stato
   (Дело C-480/14)
   (2015/C 007/23)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Società Sogno di Tolosa Limited, Ds di Dimarco Enzo & C. Sas, Centro Servizi di Barillà Marco, Assok di Rambaldi Stefano e Casbarra Luca Snc, Dg Comunicazioni di Di Giorno Giancarlo, Tamara Maraboli, Andrea Cappiello, Depa di Delberba C. Sas, Luca Campioni, Danio Milazzo, Andrea Menna, Emilio Schiavone, Sandro Casalboni, Lorena Bertora, Andromeda di Novellis Alessandro e Stellini Roberto Snc

      Ответници: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli di Stato

      Други страни в производството: Carmelo Sisino и др.

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли член 49 и сл. и член 56 и сл. от ДФЕС, и принципите, установени от Съда на Европейския съюз в Решение от 16.2.2012 г. [по съединени дела C-72/10 и C-77/10], да се тълкуват в смисъл, че не допускат да бъдат предоставяни с обявяването на публичен търг концесии за срок, по-кратък от срока на тези, които са предоставени по-рано, като се има пред вид, че посоченият публичен търг е обявен с цел поправяне на последиците от незаконосъобразното изключване на определен брой оператори от участие в търговете?

               2)

               Следва ли член 49 и сл. и член 56 и сл. от ДФЕС и принципите, установени от Съда на Европейския съюз в същото решение от 16.2.2012 г. [по съединени дела C-72/10 и C-77/10] да се тълкуват в смисъл, че не допускат възможността изискването за реорганизация на системата чрез времево изравняване на сроковете на концесиите да бъде прието за достатъчна обосновка за по-краткия срок на концесиите, които са предмет на обявената тръжна процедура, в сравнение със срока на предоставените по-рано концесии?


title: Дело C-335/16: Решение на Съда (шести състав) от 30 март 2017 г. (преюдициално запитване от Općinski sud u Velikoj Gorici — Хърватия) — VG Čistoća d.o.o./Đuro Vladika, Ljubica Vladika (Преюдициално запитване — Околна среда — Отпадъци — Директива 2008/98/ЕО — Възстановяване на разходи за управление на отпадъци — Принцип „замърсителят плаща“ — Понятие „притежатели на отпадъци“ — Искана цена за управление на отпадъци — Специална такса, предназначена за финансиране на капиталови инвестиции)

text:
               22.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/5

         Решение на Съда (шести състав) от 30 март 2017 г. (преюдициално запитване от Općinski sud u Velikoj Gorici — Хърватия) — VG Čistoća d.o.o./Đuro Vladika, Ljubica Vladika
   (Дело C-335/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Околна среда - Отпадъци - Директива 2008/98/ЕО - Възстановяване на разходи за управление на отпадъци - Принцип „замърсителят плаща“ - Понятие „притежатели на отпадъци“ - Искана цена за управление на отпадъци - Специална такса, предназначена за финансиране на капиталови инвестиции))
   (2017/C 161/06)
   Език на производството: хърватски

      Запитваща юрисдикция

   Općinski sud u Velikoj Gorici

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: VG Čistoća d.o.o.

      Ответник: Đuro Vladika, Ljubica Vladika

      Диспозитив

   Член 14 и член 15, параграф 1 от Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно отпадъците и за отмяна на определени директиви трябва да се тълкуват в смисъл, че при действащото право на Съюза тези разпоредби допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство, в която с оглед на финансирането на услуга по управление и обезвреждане на битови отпадъци се предвижда заплащане на цена, изчислена въз основа на предполагаемия натрупан обем на отпадъците от ползвателите на услугата, а не въз основа на действително генерираното и оставено за събиране от тях количество на отпадъците, и заплащане от ползвателите в качеството им на притежатели на отпадъците на допълнителна такса, предназначена за финансиране на необходими капиталови инвестиции за третирането на отпадъците, включително рециклирането им. Запитващата юрисдикция същевременно трябва да провери въз основа на изложените пред нея фактически и правни обстоятелства дали това не води до начисляване на някои „притежатели“ на явно несъразмерни разходи спрямо обема или естеството на отпадъците, които те могат да генерират. За тази цел националната юрисдикция по-специално може да вземе предвид критерии, свързани с вида на заеманите от ползвателите недвижими имоти, площта и предназначението на тези имоти, възможността на „притежателите“ да генерират отпадъци, обема на предоставените на ползвателите контейнери и честотата на събиране, доколкото тези показатели могат да се отразят пряко на размера на разходите за управление на отпадъците.

      (1)  ОВ C 296, 16.8.2016 г.


title: Дело T-519/10: Жалба, подадена на 8 ноември 2010 г. — Seikoh Giken/СХВП — Seiko (SG SEIKOH GIKEN)

text:
               15.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/32

         Жалба, подадена на 8 ноември 2010 г. — Seikoh Giken/СХВП — Seiko (SG SEIKOH GIKEN)
   (Дело T-519/10)
   ()
   2011/C 13/61
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Kabushiki Kaisha Seikoh Giken (Мацудо, Япония) (представители: G. Marín Raigal, P. López Ronda и G. Macias Bonilla, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Seiko Kabushiki Kaisha (Чуоку, Япония)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 12 август 2010 г. по преписка R 1553/2009-1,

               —

               изцяло да се отхвърли възражението срещу регистрацията на заявената марка за стоките от клас 25,

               —

               ответникът да бъде задължен да регистрира заявената марка,

               —

               ответникът да бъде осъден да заплати съдебните разноски по настоящото производство, и

               —

               другата страна в производството пред апелативния състав да бъде осъдена да заплати съдебните разноски по настоящото производство, ако встъпи по делото.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка „SG SEIKOH GIKEN“ за стоки от класове 3, 7 и 9 — заявка за марка на Общността № 908 461

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словната марка на Общността „SEIKO“, регистрирана с № 2 390 953 за стоки и услуги от класове 1—42

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: жалбоподателят поддържа, че с обжалваното решение първи апелативен състав е допуснал нарушение на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета, наричан по-нататък „Регламентът за марката на Общността“, като е тълкувал и приложил неправилно член 8, параграф 1, буква б) от Регламента за марката на Общността и приложимата съдебна практика.


title: Дело C-489/13: Преюдициално запитване, отправено от Hof van Beroep te Antwerpen (Белгия) на 10 септември 2013 г. — Ronny Verest, Gaby Gerards/Belgischer Staat

text:
               30.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/7

         Преюдициално запитване, отправено от Hof van Beroep te Antwerpen (Белгия) на 10 септември 2013 г. — Ronny Verest, Gaby Gerards/Belgischer Staat
   (Дело C-489/13)
   2013/C 352/12
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hof van beroep te Antwerpen (Белгия)

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Ronny Verest, Gaby Gerards

      Ответник: Belgischer Staat

      Преюдициален въпрос

   Член 56 от Договора за ЕО допуска ли данъчното облагане в една държава членка на недвижими имоти, които се намират в друга държава членка и не са отдадени под наем, на основа, различна от местния кадастрален доход от тях, по-специално когато е известно, че местният кадастрален доход се определя по подобен начин както белгийския кадастрален доход от недвижими имоти в Белгия?


title: Дело T-175/10: Определение на Общия съд от 21 март 2011 г. — Milux/СХВП (FERTILITYINVIVO) (Марка на Общността — Представляване на жалбоподателя от адвокат, който не е трето лице — Недопустимост)

text:
               14.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/28

         Определение на Общия съд от 21 март 2011 г. — Milux/СХВП (FERTILITYINVIVO)
   (Дело T-175/10) (1)

   (Марка на Общността - Представляване на жалбоподателя от адвокат, който не е трето лице - Недопустимост)
   2011/C 145/47
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Milux Holding SA (Люксембург, Люксембург) (представител: J. Bojs, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Geroulakos)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 2 февруари 2010 г. (преписка R 1116/2009-4) относно заявката за регистрация на словния знак „FERTILITYINVIVO“ като марка на Общността

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2.

               Осъжда Milux Holding SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 161, 19.6.2010 г.


title: Дело T-472/08: Жалба, подадена на 22 октомври 2008 г.  — Companhia Muller de Bebidas/СХВП — Missiato Industria e Comercio (61 A NOSSA ALEGRIA)

text:
               10.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/38

         Жалба, подадена на 22 октомври 2008 г. — Companhia Muller de Bebidas/СХВП — Missiato Industria e Comercio (61 A NOSSA ALEGRIA)
   (Дело T-472/08)
   (2009/C 6/75)
   Език на жалбата: английски
   Страни

      Жалбоподател: Companhia Muller de Bebidas (Pirassununga, Бразилия) (представители G. Da Cunha Ferreira и I. Bairrão, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Missiato Industria e Comercio Lda (Santa Rita do Passa Quatro, Бразилия)
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 4 юли 2008 г. по преписка R 1687/2007-1, доколкото с него се потвърждава решението, разрешаващо регистрацията на марката на Общността, която е предмет на спора;

               —

               да се обяви за нищожна регистрацията на марката на Общността, която е предмет на спора, за всички защитени стоки, тъй като съществува вероятност от объркване с марките, на които е направено позоваване в подкрепа на възражението;

               —

               да се осъдят ответникът и другата страна в производството пред апелативния състав да заплатят съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав.

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „61 A NOSSA ALEGRIA“ за стоки от клас 33.

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративна марка „CACHAÇA 51“, регистрирана в Португалия под № 273 105 за стоки от клас 33; фигуративна марка„CACHAÇA 51“, регистрирана в Португалия под № 331 952 за стоки от клас 33; фигуративна марка„CACHAÇA 51“, регистрирана в Бенелюкс под № 576 901 за стоки от класове 32 и 33; фигуративна марка „CACHAÇA 51“, регистрирана в Дания под № VR 1998 03649 за стоки от клас 33; поредица фигуративни марки „CACHAÇA 51“, регистрирана в Обединеното кралство под № 2 248 316 за стоки от клас 33; фигуративна марка „CACHAÇA 51“, регистрирана в Испания под № 2 354 943 за стоки от клас 33; фигуративна марка „CACHAÇA 51“, регистрирана в Германия под № 30 071 545; фигуративна марка „CACHAÇA 51“, регистрирана в Австрия под № 161 564 за стоки от клас 33; известна португалска фигуративна марка „CACHAÇA 51“ за стоки от клас 33; известна португалска словна марка „CACHAÇA 51“ за стоки от клас 33.

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението изцяло.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета, доколкото апелативният състав е допуснал грешка, като е приел, че не е имало вероятност от объркване между конфликтните марки; нарушение на член 52, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета, доколкото апелативният състав е допуснал грешка, като е приел, че представените от жалбоподателя доказателства не са били достатъчни, за да се установи известността на по-ранната марка в Португалия или най-малкото повишеният и отличителен характер в нейната цялост.


title: Дело F-126/12: Определение на Съда на публичната служба от 9 април 2013 г. — De Brito Sequeira Carvalho/Комисия

text:
               15.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/41

         Определение на Съда на публичната служба от 9 април 2013 г. — De Brito Sequeira Carvalho/Комисия
   (Дело F-126/12) (1)

   2013/C 171/86
   Език на производството: френски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ) ОВ C 71, 9.3.2013 г., стр. 29.


title: Дело T-136/14: Решение на Общия съд от 30 септември 2015 г. — Tilda Riceland Private/СХВП — Siam Grains (BASmALI) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на общността „BASmALI“ — По-ранна нерегистрирана марка или по-ранен знак „BASMATI“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               23.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 389/43

         Решение на Общия съд от 30 септември 2015 г. — Tilda Riceland Private/СХВП — Siam Grains (BASmALI)
   (Дело T-136/14) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на общността „BASmALI“ - По-ранна нерегистрирана марка или по-ранен знак „BASMATI“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2015/C 389/46)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Tilda Riceland Private Ltd (Гургаон, Индия) (представители: S. Malynicz, barrister, N. Urwin и D. Sills, solicitors)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: P. Geroulakos и P. Bullock)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Siam Grains Co. Ltd (Банкок, Тайланд)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 18 декември 2013 г. (преписка R 1086/2012 4) относно производство по възражение между Tilda Riceland Private Ltd и Siam Grains Co. Ltd.

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 18 декември 2013 г. (преписка R 1086/2012-4).

               2)

               СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и тези, направени от Tilda Riceland Private Ltd.

      (1)  ОВ C 135, 5.5.2014 г.


title: Дело C-159/13 P: Жалба, подадена на 28 март 2013 г. от Fercal — Consultadoria e Serviços, L. da срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 24 януари 2013 г. по дело T-474/09, Fercal/СХВП — Jacson of Scandinavia (Jackson Shoes)

text:
               15.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/18

         Жалба, подадена на 28 март 2013 г. от Fercal — Consultadoria e Serviços, L.da срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 24 януари 2013 г. по дело T-474/09, Fercal/СХВП — Jacson of Scandinavia (Jackson Shoes)
   (Дело C-159/13 P)
   2013/C 171/36
   Език на производството: португалски

      Страни

      Жалбоподател: Consultadoria e Serviços, L.da (представител: A.J. Rodrigues, abogado)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Искания на жалбоподателя

               —

               при спазване на приложимите разпоредби от общностното право да се отмени решението на Общия съд (пети състав), постановено на 24 януари 2013 г. и съобщено на 25 януари 2013 г. по дело T-474/09, след което да се отмени и решението на втори апелативен състав на СЛУЖБАТА ЗА ХАРМОНИЗАЦИЯ ВЪВ ВЪТРЕШНИЯ ПАЗАР (МАРКИ, ДИЗАЙНИ И МОДЕЛИ) (наричана по-нататък „СХВП“) от 18 август 2009 г., преписка R 1253/2008-2, постановено в производство за обявяване на недействителност № 2004 C (заявка за регистрация на марка на Общността № 1.077.858, JACKSON SHOES) и съобщено на жалбоподателя на 30 септември 2009 г.,

               —

               да се запазят по този начин валидността и действието на марката на жалбоподателя,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Макар да е вярно, че съществуват графични и фонетични прилики между имената JACKSON и JACSON, при сравняването на конфликтните знаци те трябва да се разглеждат в тяхната цялост: JACKSON SHOES/JACSON OF SCANDINAVIA AB.
   От член 4, параграф 1, буква б) от Директива 89/104/ЕИО (1) на Съвета от 21 декември 1988 г. следва, че възприемането на марките от средния потребител е определящо за общата преценка на вероятността от объркване.
   При общата преценка на конфликтните знаци средният потребител лесно ще си даде сметка, че е изправен пред различни по вид отличителни знаци: марка и търговско наименование — в случая поради включването на инициалите „AB“, което позволява да се изключи всякаква вероятност средният потребител да бъде объркан от марката „JACKSON SHOES“.
   Според жалбоподателя посоченият аспект е от значение, тъй като член 4, параграф 1, буква б) от Директива 89/104/ЕИО предвижда, че възприемането на марките от средния потребител е определящо за общата преценка на вероятността от объркване.
   Става въпрос за знаци с ясно определени и твърде различни функции: марката е знак, използван за отличаване на стоките или услугите на едно предприятие от тези на други предприятия (член 4, in fine от Регламента относно марката на Общността), докато търговското наименование служи за индивидуализиране на предприятие и отличаването му от останалите предприятия.
   От друга страна, използването на сходни имена — които са обичайни за много страни — не води до вероятност от объркване, когато те са съчетани с други елементи, така че да не се обърква средният потребител, нито в крайна сметка да се създава нелоялна конкуренция, като се предизвика объркване между стоките на жалбоподателя и тези на ответника.
   Не може да се признае (въз основа на просто търговско наименование от Швеция) право на изключително използване (и то във всички държави — членки на Европейския съюз) на име, което е обичайно за хиляди хора и за други предприятия в много от останалите страни от Европейския съюз.
   Не може също така да се признае на ответника право да забрани на жалбоподателя да регистрира марката „JACKSON SHOES“ за клас 25, тъй като на практика за този клас вече са регистрирани други марки на Общността със същото наименование.
   Освен това, ответникът признава, едновременното съществуване на пазара на различни описани от жалбоподателя свързани марки, във връзка с които ответникът никога не е водил съдебни спорове и за нито една от които не е твърдял, че би могла да причини объркване у средния потребител, нито че е в какъвто и да е конфликт с останалите.
   Лицето, приело за отличителен знак елемент със слабо отличителен характер, който освен това фигурира в много други отличителни знаци на трети лица, не може да забрани същият (или сходен) знак да се използва отново в комбинация с други елементи.
   Няма никаква пречка за едновременното съществуване на отличителни знаци със сходни обичайни имена — което освен това на практика вече е факт — стига, разгледани в тяхната цялост, те да могат да се различават един от друг.
   Противно на твърдяното от ответника, жалбоподателят е представил множество доказателства за присъствие и търговска дейност не само на цялата територия на Общността, но и в страни от Северна Америка и Северна Африка, макар и не като ответника чрез каталог, който е само на майчин език — и следователно териториално ограничен — а чрез многоезична практика с представяния на най-важните световни панаири на обувката.
   Марката на Общността „JACKSON SHOES“ не може да бъде объркана с търговското наименование „JACSON OF SCANDINAVIA AB“, тъй като двете съществуват едновременно от доста време и нито една от страните не твърди, че от това са настъпили вреди, нито е поставяла по съдебен ред въпроса за конкуренцията между стоките, и освен това при възприемането на конфликтните знаци потребителят лесно схваща, че става въпрос за марка и за търговско наименование, тоест безспорно — за различни по вид отличителни знаци.
   Освен това, както Общият съд приема в решението и както страните признават, когато средният потребител бъде изправен пред посочената марка на Общността и посоченото търговско наименование, не е възможно объркване между двата знака, като трябва да се добави, че „[…] при преценката на сходството между марките трябва да се има предвид създаваното от тях общо впечатление (вж. Решение на Общия съд от 12 ноември 2009 г. по дело Spa Monopole/СХВП — De Francesco Import (SpagO), T-438/07, все още непубликувано в Сборника, точка 23 и цитираната съдебна практика“.
   От друга страна, е безспорно и е от голямо значение за правилното разрешаване на спора обстоятелството, че другата страна в производството, СХВП, е разрешила регистрацията на различни марки, съдържащи думата „JAKSON“, за обозначаване на обувки, и това не може да не бъде изцяло пренебрегнато при произнасянето по заявка за регистрация на нова марка на Общността със същото (общоприето) име „JAKSON“.
   Като не е взела предвид посоченото обстоятелство, СХВП е действала при условията на дискреция и е нарушила принципа на равенство.
   С обжалваното решение се нарушава предвиденото в член 8, параграф 4 и член 53, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (2) на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността.

      (1)  Първа директива на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 40, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92).

      (2)  ОВ L 78, стр. 1.


title: Дело C-1/07: Решение на Съда (трети състав) от 20 ноември 2008 г. (преюдициално запитване от Landgericht Siegen — Германия) — Наказателно производство/Frank Weber (Директива 91/439/ЕИО — Взаимно признаване на свидетелствата за управление на моторни превозни средства — Временно отнемане на свидетелството за управление на моторни превозни средства — Отнемане на разрешението за управление на моторни превозни средства — Валидност на второ свидетелство за управление на моторни превозни средства, получено в друга държава-членка в срока на действие на временното отнемане)

text:
               10.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/2

         Решение на Съда (трети състав) от 20 ноември 2008 г. (преюдициално запитване от Landgericht Siegen — Германия) — Наказателно производство/Frank Weber
   (Дело C-1/07) (1)

   (Директива 91/439/ЕИО - Взаимно признаване на свидетелствата за управление на моторни превозни средства - Временно отнемане на свидетелството за управление на моторни превозни средства - Отнемане на разрешението за управление на моторни превозни средства - Валидност на второ свидетелство за управление на моторни превозни средства, получено в друга държава-членка в срока на действие на временното отнемане)
   (2009/C 6/03)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Landgericht Siegen
   Страна в наказателното производство по главното производство
   Frank Weber
   Предмет
   Преюдициално запитване — Landgericht Siegen — Тълкуване на член 8, параграфи 2 и 4 от Директива 91/439/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 година относно свидетелствата за управление на моторни превозни средства (ОВ L 237, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 2, стр. 62) — Непризнаване от държава-членка по пребиваването на нейна територия на свидетелство за управление на моторни превозни средства, получено в друга държава-членка по време на забрана за управление преди административното отнемане на правото на управление от държавата-членка по пребиваване
   Диспозитив
   Член 1, параграф 2 и член 8, параграфи 2 и 4 от Директива 91/439/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 година относно свидетелствата за управление на моторни превозни средства, изменена с Регламент (ЕО) № 1882/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 29 септември 2003 година, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат държава-членка да откаже да признае на територията си правото на управление на моторни превозни средства, произтичащо от свидетелство за управление, издадено в друга държава-членка на лице, спрямо което на територията на първата държава-членка е наложена мярка за отнемане на разрешението за управление, дори ако отнемането е било постановено след издаване на посоченото свидетелство за управление, при положение че последното е било получено в срока на действие на мярка за временно отнемане на свидетелството за управление, издадено в първата държава-членка, и че както мярката за временно отнемане, така и посочената мярка за отнемане са обосновани от съображения, които са били налице към датата на издаване на второто свидетелство за управление.

      (1)  ОВ C 42, 24.02. 2007 г.


title: Дело T-41/17: Жалба, подадена на 24 януари 2017 г. — Lotte/EUIPO — Nestlé Schöller (Изображение на коала)

text:
               27.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/16

         Жалба, подадена на 24 януари 2017 г. — Lotte/EUIPO — Nestlé Schöller (Изображение на коала)
   (Дело T-41/17)
   (2017/C 095/25)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Lotte Co. Ltd (Токио, Япония) (представител: M. Knitter, Rechtsanwältin)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Nestlé Schöller GmbH & Co. KG (Нюрнберг, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз (Изображение на коала) — заявка за регистрация № 6 158 463

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 28 октомври 2016 г. по преписка R 250/2016-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да отхвърли възражението в неговата цялост,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009/Регламент № 2868/95,

               —

               нарушение на правило 22, параграф 3 от Регламент № 2868/95,

               —

               нарушение на член 15, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-503/08: Иск, предявен на 20 ноември 2008 г.  — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания

text:
               10.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/17

         Иск, предявен на 20 ноември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-503/08)
   (2009/C 6/29)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: P. Dejmek и E. Adsera Ribera)

      Ответник: Кралство Испания
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приело законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2005/56/EО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 година относно презграничните сливания на дружества с ограничена отговорност, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по силата на член 19 от посочената директива.

               —

               да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът, определен за транспониране на Директива 2005/56/ЕО във вътрешното право, е изтекъл на 15 декември 2007 г.

      (1)  ОВ L 310, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 107.


title: Дело T-825/14: Жалба, подадена на 18 декември 2014 г.  — IREPA/Комисия и Сметна палата

text:
               23.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/45

         Жалба, подадена на 18 декември 2014 г. — IREPA/Комисия и Сметна палата
   (Дело T-825/14)
   (2015/C 065/62)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Istituto di ricerche economiche per la pesca e l’acquacoltura — IREPA Onlus (Salerno, Италия) (представител: F. Tedeschini, avvocato)

      Ответници: Европейска комисия и Сметна палата на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени дебитно известие № 3241411395 от 30 септември 2014 г. на Европейската комисия, с което от IREPA е поискано да заплати сумата 4 58  347,35 EUR по банковата сметка на Европейската комисия до 7 ноември 2014 г.;

               —

               Да отмени записка на Европейската комисия № Ares (2013) 2644562 от 12 юни 2013 г., както и приложения доклад на Европейската сметна палата от 27 февруари 2013 г. относно писмо за предварително уведомяване, предшестващо разпореждане за събиране във връзка с италианската програма за събиране на данни за 2010 г.;

               —

               Да отмени записка на Европейската комисия № Ares (2014) от 6 август 2014 г. относно второ писмо за предварително уведомяване, предшестващо разпореждане за събиране във връзка с италианската програма за събиране на данни за 2010 г.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е насочена срещу възраженията на Комисията, включително на базата на изводите на Сметната палата относно допустимостта на направените от жалбоподателя разходи за персонал и външна помощ във връзка с Националната програма за събиране на данни за риболова (година 2010), от които следва искането за връщане както на общностната, така и на националната квота.
   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага две правни основания.

               1.

               Първото правно основание, свързано с възражението относно „Разходи за персонал“ е изведено от нарушение и неправилно прилагане на приложение 1 от Регламент (ЕО) № 1078/08 на Комисията от 3 ноември 2008 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 861/2006 на Съвета във връзка с разходите, направени от държавите членки за събиране и управление на основни данни за рибарството, и на член 16 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки; както и от нарушение и неправилно прилагане на принципа на оправдани правни очаквания.

                           —

                           В това отношение се посочва, че искането за връщане на сумите, свързани с „Staff Costs“, е незаконосъобразно, тъй като общата и абстрактна правна уредба, съдържаща се в приложение 1 от Регламент (ЕО) № 1078/08, трябва да се тълкува в съответствие с конкретните условия за изпълнение на Националната програма.

                           —

                           Посочва се също така, че в рамките на бюджет 2009 Европейската комисия е одобрила конкретните условия на Националната програма, като по този начин е създала оправдано правно очакване относно тяхната законосъобразност и за 2010 г.

                           —

                           Неправомерно било и възражението относно непровеждането на процедури за възлагане на обществена поръчка за събиране на данни чрез въпросници, тъй като член 16, буква д) от Директива 2004/18/ЕО изключва услугите по „трудови договори“ от прилагането на разпоредбите за възлагане на обществени поръчки.

               2.

               Второто правно основание относно „разходите за външна помощ“ е изведено от нарушение и неправилно прилагане на Регламент (ЕО) № 1078/2008, на член 16 от Директива 2004/18/ЕО и на член 14 от Регламент (ЕО) № 199/2008 на Съвета от 25 февруари 2008 година за установяване на общностна рамка за събиране, управление и използване на данни в сектор Рибарство и за подкрепа на научните консултации във връзка с Общата политика в областта на рибарството; както и от нарушение и неправилно прилагане на принципа на оправданите правни очаквания.

                           —

                           В това отношение се посочва, че оплакването във връзка с непровеждането на процедура за подбор с оглед възлагане на задача на дружеството Studio Nouvelle S.r.l. е в нарушение на член 16, буква е) от Директива 2004/18/ЕО, съгласно който въпросните услуги са изключени от прилагането на уредбата за възлагане на обществени поръчки. При всички положения IREPA е провела състезателна процедура, като е поканила петима оператори при зачитане на принципите на обществените поръчки.

                           —

                           Посочва се също, че твърдението за липса на данни във връзка с извършените проверки за услугата, предоставена от Studio Nouvelle S.r.l., е незаконосъобразно поради нарушение на член 14 от Регламент (ЕО) № 199/2008, който не определя конкретни начини за контрол, които обаче са посочени в одобрения от Европейската комисия Национален план, като по този начин Комисията е създала оправдано правно очакване относно законосъобразността на проверките.

                           —

                           Според жалбоподателя спорното включване на искането за възстановяване на разходи, които държавата още не е направила действително, е незаконосъобразно, тъй като осчетоводените суми са разпределени на Националната програма 2009/2010 в съответствие с разпоредбите на членове 7, 10 и 11 от Регламент (ЕО) № 1078/2008 и самата Комисия е одобрила този вид осчетоводяване във връзка с документацията по програмата за 2008 г, като е създала и в този случай оправдано правно очакване относно плащането.


title: Дело T-501/04: Решение на Първоинстанционния съд от 15 февруари 2007 г. — Bodegas Franco-Españolas/СХВП — Companhia Geral da Agricultura das Vinhas do Alto Douro (ROYAL) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността ROYAL — По-ранна словна марка на Общността ROYAL FEITORIA — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94)

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/35

         Решение на Първоинстанционния съд от 15 февруари 2007 г. — Bodegas Franco-Españolas/СХВП — Companhia Geral da Agricultura das Vinhas do Alto Douro (ROYAL)
   (Дело T-501/04) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността ROYAL - По-ранна словна марка на Общността ROYAL FEITORIA - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94)
   (2007/C 82/78)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Bodegas Franco-Españolas, SA (Logroño, Испания) (представител: E. López Camba, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: J. García Murillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Companhia Geral da Agricultura das Vinhas do Alto Douro, SA (Real Companhia Velha) (Vila Nova de Gaia, Португалия) (представител: D. Martins Pereira, адвокат)
   Предмет
   Иск срещу решение на първи апелативен състав на СХВП от 25 октомври 2004 г. (Дело R 513/2002-1) относно производство по възражение между Companhia Geral da Agricultura das Vinhas do Alto Douro, SA (Real Companhia Velha) и Bodegas Franco-Españolas, SA
   Диспозитив

               1)

               Решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) от 25 октомври 2004 г. (Дело R 513/2002-1) се отменя.

               2)

               СХВП се осъжда да заплати разноските.

      (1)  ОВ C 45, 19.2.2005 г.


title: Дело C-270/15 P: Решение на Съда (шести състав) от 30 юни 2016 г. — Кралство Белгия/Европейска комисия (Обжалване — Помощи, отпуснати от белгийските власти за финансиране на тестовете за диагностика на трансмисивни спонгиформни енцефалопатии по говедата — Селективно предимство — Решение, с което помощите се обявяват за частично несъвместими с вътрешния пазар)

text:
               12.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 335/22

         Решение на Съда (шести състав) от 30 юни 2016 г. — Кралство Белгия/Европейска комисия
   (Дело C-270/15 P) (1)

   ((Обжалване - Помощи, отпуснати от белгийските власти за финансиране на тестовете за диагностика на трансмисивни спонгиформни енцефалопатии по говедата - Селективно предимство - Решение, с което помощите се обявяват за частично несъвместими с вътрешния пазар))
   (2016/C 335/29)
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Белгия (представители: C. Pochet и J.-C. Halleux, подпомагани от L. Van den Hende, advocaat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: S. Noë и H. van Vliet)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Кралство Белгия да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 254, 3.8.2015 г.


title: Дело C-133/08: Решение на Съда (голям състав) от 6 октомври 2009 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Intercontainer Interfrigo SC (ICF)/Balkenende Oosthuizen BV, MIC Operations BV (Римска конвенция за приложимото право към договорните задължения — Приложимо право при липса на избор — Договор за чартиране — Критерии за привързване — Обособяване)

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/9

         Решение на Съда (голям състав) от 6 октомври 2009 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Intercontainer Interfrigo SC (ICF)/Balkenende Oosthuizen BV, MIC Operations BV
   (Дело C-133/08) (1)

   (Римска конвенция за приложимото право към договорните задължения - Приложимо право при липса на избор - Договор за чартиране - Критерии за привързване - Обособяване)
   2009/C 282/15
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Intercontainer Interfrigo SC (ICF)

      Ответник: Balkenende Oosthuizen BV, MIC Operations BV

      Предмет

   Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Тълкуване на чл. 4 от Конвенцията за приложимото право към договорните задължения, открита за подписване в Рим на 19 юни 1980 година — Понятие за договор за превоз на стоки — Елементи — Чартиране при превоз — Приложимо право при липса на избор — Критерии за привързване

      Диспозитив

               1.

               Член 4, параграф 4, последно изречение от Конвенцията за приложимото право към договорните задължения, открита за подписване в Рим на 19 юни 1980 година трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденият в посочения член 4, параграф 4, второ изречение критерий за привързване се прилага към договор за чартиране, различен от договора за еднократен превоз, само когато основният предмет на договора не е просто предоставянето на разположение на превозно средство, а е самият превоз на товари.

               2.

               Член 4, параграф 1, второ изречение от Конвенцията трябва да се тълкува в смисъл, че част от договора може да се урежда от право, различно от прилаганото по отношение на останалата част от договора единствено когато нейният предмет се явява самостоятелен.
               Когато прилаганият към договор за чартиране критерий за привързване е предвиденият в член 4, параграф 4 от Конвенцията, този критерий трябва да се прилага към целия договор, освен ако частта от договора, свързана с превоза се явява самостоятелна спрямо останалата част от договора.

               3.

               Член 4, параграф 5 от същата конвенция трябва да се тълкува в смисъл, че когато от всички обстоятелства е видно ясно, че договорът е в по-тясна връзка с друга държава, различна от тази, която е определена въз основа на един от критериите, предвидени в посочения член 4, параграфи 2—4, съдът следва да не взема предвид тези критерии, а да приложи правото на държавата, с която посоченият договор е в най-тясна връзка.

      (1)  ОВ C 158, 21.06.2008 г.


title: Дело T-347/16: Определение на Общия съд от 21 юни 2017 г. — Inox Mare/Комисия (Жалба за отмяна — Митнически съюз — Решение на Комисията, с което се констатира, че възстановяването на вносните мита не е оправдано в конкретен случай — Жалба на друг оператор — Липса на пряко засягане — Недопустимост)

text:
               14.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/22

         Определение на Общия съд от 21 юни 2017 г. — Inox Mare/Комисия
   (Дело T-347/16) (1)

   ((Жалба за отмяна - Митнически съюз - Решение на Комисията, с което се констатира, че възстановяването на вносните мита не е оправдано в конкретен случай - Жалба на друг оператор - Липса на пряко засягане - Недопустимост))
   (2017/C 269/31)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Inox Mare Srl (Римини, Италия) (представител: R. Holzeisen, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: A. Caeiros, J. Baquero Cruz и D. Nardi)

      Предмет

   Жалба, основана на член 263 ДФЕС и целяща отмяната на Решение C(2015) 9672 окончателен на Комисията от 6 януари 2016 година, констатиращо, че възстановяването на вносните мита не е оправдано в конкретен случай (REM 02/14)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Inox Mare Srl понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 296, 16.8.2016 г.


title: Дело T-246/99: Решение на Първоинстанционния съд от 20 юни 2007 г. — Tirrenia di Navigazione и др./Комисия (Държавни помощи — Морски транспорт — Решение за започване на процедурата, предвидена в чрен 88, параграф 2 ЕО — Нови помощи — Съществуващи помощи)

text:
               4.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/31

         Решение на Първоинстанционния съд от 20 юни 2007 г. — Tirrenia di Navigazione и др./Комисия
   (Дело T-246/99) (1)

   (Държавни помощи - Морски транспорт - Решение за започване на процедурата, предвидена в чрен 88, параграф 2 ЕО - Нови помощи - Съществуващи помощи)
   (2007/C 183/60)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищци: Tirrenia di Navigazione SpA, преди: Tirrenia di Navigazione SpA и Adriatica di Navigazione SpA (Неапол, Италия); Caremar SpA (Неапол); Toremar SpA (Livourne, Италия); Siremar SpA (Палермо, Италия); и Saremar SpA (Cagliari, Италия) (представители: първоначално A. Tizzano и G. Roberti, после G. Roberti, A. Franchi и G. Bellitti, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: D. Triantafyllou, V. Di Bucci и E. De Persio)

      Страни, встъпили в подкрепа на ответника: Navigazione Libera del Golfo SpA (Неапол) (представители: S. Ravenna и A. Abate, avocats); Aliscafi Società Navigazione Alta Velocità SpA (Aliscafi SNAV) (Messine, Италия) (представители: B. Castaldo и C. Forte, avocats); Traghetti Pozzuoli Srl (Неапол); Alilauro SpA (Неапол); и Linee Lauro Srl (Pozzuoli, Италия) (представител: E. Amato, avocat)
   Предмет
   Искане за отмяна на Решение на Комисията от 6 август 1999 г. за започване на процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 ЕО относно предоставената от Италианската република държавна помощ на Gruppo Tirrenia di Navigazione (ОВ C 306, 1999 г., стр. 2).
   Диспозитив

               1)

               Искът се отхвърля.

               2)

               Ищците се осъждат да заплатят, освен собствените си разноски, и разноските на Комисията и на встъпилите страни Navigazione Libera del Golfo SpA, Linee Lauro Srl, Traghetti Pozzuoli Srl и Alilauro SpA.

               3)

               Встъпилата страна Aliscafi Società Navigazione Alta Velocità (Aliscafi SNAV) SpA понася собствените си разноски.

      (1)  ОВ C 20, 22.1.2000 г.


title: Дело F-16/12: Жалба, подадена на 10 февруари 2012 г. — ZZ/Комисия

text:
               12.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/33

         Жалба, подадена на 10 февруари 2012 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-16/12)
   2012/C 138/76
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: P. Nelissen Grade и G. Leblanc, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението, с което едностранно се променя местоработата на жалбоподателя

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на органа по назначаването от 1 февруари 2012 г., с което жалбоподателят е назначен в отдел D 5 вместо в отдел A 4,

               —

               Комисията да бъде осъдена да заплати на жалбоподателя обезщетение за неимуществени вреди в размер на 3 000 EUR,

               —

               Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-404/05: Решение на Първоинстанционния съд от 19 ноември 2008 г.  — Гърция/Комисия (Кохезионен фонд — Международно летище на Атина — Намаляване на финансовата помощ — Принцип на пропорционалност)

text:
               10.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/21

         Решение на Първоинстанционния съд от 19 ноември 2008 г. — Гърция/Комисия
   (Дело T-404/05) (1)

   (Кохезионен фонд - Международно летище на Атина - Намаляване на финансовата помощ - Принцип на пропорционалност)
   (2009/C 6/42)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Жалбоподател: Република Гърция (представител: M. Tassopoulou, подпомаган от N. Korogiannakis и N. Keramidas, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: D. Triantafyllou и A. Weimar)
   Предмет
   Искане за отмяна на Решение C (2005) 3243 — окончателен на Комисията от 1 септември 2005 година за намаляване на помощта, отпусната по линия на Кохезионния фонд за проект № 95/09/65/040 (ново международно летище на Атина в Spata) с Решение C (96) 1356 — окончателен на Комисията от 24 май 1996 година.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 22, 28.1.2008 г.


title: Дело T-16/07: Иск, предявен на 17 януари 2007 г. — Torres/СХВП — Sociedad Cooperativa del Campo San Ginés (TORRE DE BENITEZ)

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/38

         Иск, предявен на 17 януари 2007 г. — Torres/СХВП — Sociedad Cooperativa del Campo San Ginés (TORRE DE BENITEZ)
   (Дело T-16/07)
   (2007/C 82/86)
   Език, на който е изготвен искът: испански
   Страни

      Ищец: Miguel Torres, S.A. (Барселона, Испания) (представители: г-да E. Armijo Chávarri, M. Baz de Ceferino и A. Pérez-Gomez, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Другa страна в производството пред апелативния състав: Sociedad Cooperativa del Campo San Ginés
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата от 6 ноември 2006 г., произнесено по дело № R0036/2006-2, и да се осъди изрично Службата да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Sociedad Cooperativa del Campo San Ginés

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „TORRE DE BENITEZ“ за стоки от клас 33 (заявка № 2.438.018)

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Ищецът

      Марка или знак, на който е направено позоваване: Национални и международни словни марки „Torres“ за стоки от клас 33; многобройни други марки на Общността, международни и национални марки.

      Решение на отдела по споровете: Отхвърля възражението

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Приведени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (1), тъй като съществува вероятност от объркване между конфликтните марки.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1).


title: Дело C-249/16: Решение на Съда (трети състав) от 15 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Saale Kareda/Stefan Benkö (Преюдициално запитване — Съдебна компетентност по граждански и търговски дела — Регламент (ЕС) № 1215/2012 — Член 7, точка 1 — Понятия за „дела, свързани с договор“ и „договор за предоставяне на услуги“ — Регресен иск между солидарни длъжници по договор за кредит — Определяне на мястото на изпълнение на договора за кредит)

text:
               21.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 277/16

         Решение на Съда (трети състав) от 15 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Saale Kareda/Stefan Benkö
   (Дело C-249/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Съдебна компетентност по граждански и търговски дела - Регламент (ЕС) № 1215/2012 - Член 7, точка 1 - Понятия за „дела, свързани с договор“ и „договор за предоставяне на услуги“ - Регресен иск между солидарни длъжници по договор за кредит - Определяне на мястото на изпълнение на договора за кредит))
   (2017/C 277/21)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberster Gerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Saale Kareda

      Ответник: Stefan Benkö

      Диспозитив

               1)

               Член 7, точка 1 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че регресен иск между солидарни длъжници по договор за кредит попада в обхвата на „делата, свързани с договор“ съгласно тази разпоредба.

               2)

               Член 7, точка 1, буква б), второ тире от Регламент № 1215/2012 трябва да се тълкува в смисъл, че договор за кредит като разглеждания в главното производство, сключен между кредитна институция и двама солидарни длъжници, следва да бъде квалифициран като „договор за предоставяне на услуги“ съгласно тази разпоредба.

               3)

               Член 7, точка 1, буква б), второ тире от Регламент № 1215/2012 трябва да се тълкува в смисъл, че когато кредитна институция отпуска кредит на двама солидарни длъжници, „мястото в държава членка, където съгласно договора услугите са били предоставени или е трябвало да бъдат предоставени“ по смисъла на тази разпоредба, освен ако не е договорено друго, е седалището на тази институция, включително и с оглед на определянето на териториалната компетентност на съда, който следва да разгледа регресния иск между тези съдлъжници.

      (1)  ОВ C 305, 22.8.2016 г.


title: Дело T-104/06: Определение на Първоинстанционния съд от 12 януари 2007 г. , SPM/Комисия ( Обща организация на пазарите — Банани — Режим на внос на банани с произход в страните от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн на територията на Европейския съюз — Регламент (ЕО) № 219/2006 — Иск за отмяна — Процесуална легитимация — Недопустимост )

text:
               10.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/29

         Определение на Първоинстанционния съд от 12 януари 2007 г., SPM/Комисия
   (Дело T-104/06) (1)

   („Обща организация на пазарите - Банани - Режим на внос на банани с произход в страните от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн на територията на Европейския съюз - Регламент (ЕО) № 219/2006 - Иск за отмяна - Процесуална легитимация - Недопустимост“)
   (2007/C 56/57)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Société des plantations de Mbanga SA (Douala, Камерун) (представлявано от: B. Doré, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представлявана от: F. Clotuche-Duvieusart и L.Visaggio, представители)
   Предмет
   Искане за отмяна на Регламент (ЕО) № 219/2006 на Комисията от 8 февруари 2006 година за разкриване и управление на тарифна квота за внос на банани, попадащи под код по КН 0803 00 19 с произход страните от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн за периода от 1 март до 31 декември 2006 г. (ОВ L 38, стр. 22).
   Диспозитив

               1)

               Искът се отхвърля като недопустим.

               2)

               Société des plantations de Mbanga SA (SPM) поема своите и направените от Комисията съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 131, 3.6.2006 г.


title: Дело C-304/16: Преюдициално запитване от High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Обединено кралство), постъпило на 30 май 2016 г. — American Express Co./The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

text:
               25.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/33

         Преюдициално запитване от High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Обединено кралство), постъпило на 30 май 2016 г. — American Express Co./The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury
   (Дело C-304/16)
   (2016/C 270/37)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: American Express Co.

      Ответник: The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury, Diners Club International Limited, MasterCard Europe S.A.

      Преюдициални въпроси

               1)

               Прилага ли се изискването по член 1, параграф 5 и член 2, точка 18 от Регламент (ЕС) 2015/751 (1) („РОТ“) тристранна платежна картова схема, издаваща платежни инструменти, свързани с карти, с партньор в рамките на сътрудничество на различни марки или чрез посредник, да се приравнява на четиристранна платежна картова схема само доколкото партньорът в рамките на сътрудничество на различни марки или посредникът действа в качеството на „издател“ по смисъла на член 2, параграф 2 и съображение 29 от РОТ (по-точно когато този партньор или посредник е в договорно правоотношение с платеца, по силата на което той се договаря да му предостави платежен инструмент за иницииране и обработка на платежните операции на платеца, свързани с карти

               2)

               Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен, невалидни ли са член 1, параграф 5 и член 2, точка 18 от РОТ, доколкото предвиждат, че такива договорености се считат за четиристранни платежни картови схеми, поради:

                           a)

                           липса на мотиви в съответствие с член 296 ДФЕС,

                           б)

                           явна грешка в преценката, и/или

                           в)

                           нарушение на принципа на пропорционалност?

      (1)  Регламент (ЕС) 2015/751 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2015 година относно обменните такси за платежни операции, свързани с карти (ОВ L 123, стр. 1)


title: Дело C-369/12: Преюдициално запитване, отправено от Curtea de Apel Brașov (Румъния) на 2 август 2012 г. — Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central, представител на жалбоподатлите Chițea Constantin и други/Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Brașov

text:
               10.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 343/5

         Преюдициално запитване, отправено от Curtea de Apel Brașov (Румъния) на 2 август 2012 г. — Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central, представител на жалбоподатлите Chițea Constantin и други/Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Brașov
   (Дело C-369/12)
   2012/C 343/04
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Brașov

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central, представител на жалбоподателите Chițea Constantin и други

      Ответници: Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române, Inspectoratul de Poliție al Județului Brașov

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли разпоредбите на член 51, първа алинея, второ изречение, във връзка с член 20 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че служителите, които получават възнаграждения от публични средства, имат еднакви права със служителите на търговските дружества, които са с държавен капитал или са субсидирани от държавния бюджет?

               2.

               Следва ли разпоредбите на член 51, първа алинея, второ изречение, във връзка с член 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че те не допускат дискриминация между служителите, които получават възнаграждения от публични средства и тези на търговските дружества, които са с държавен капитал или са субсидирани от държавния бюджет?

               3.

               Следва ли изразът „своята собственост“ (бел. — на гражданина) в текста на член 17, първа алинея, второ изречение от Хартата на основните права на Европейския съюз да бъде тълкуван в смисъл, че той включва и правото на възнаграждение?

               4.

               Следва ли изразът „в обществена полза“ в текста на член 17, първа алинея, второ изречение от Хартата на основните права на Европейския съюз да бъде тълкуван в смисъл на „икономическа криза“?

               5.

               Следва ли изразът „ползването на имуществото […] до степен, необходима за общия интерес“ в текста на член 17, първа алинея, трето изречение от Хартата на основните права на Европейския съюз, да се тълкува в смисъл на „намаляване с 25 % на възнагражденията на бюджетните служители“?

               6.

               В хипотезата, в която румънската държава намалява с 25 % възнагражденията на служителите, които получават възнаграждението си от публични средства, като се позовава на икономическата криза и на необходимостта от балансиране на държавния бюджет в съответствие с член 17, първа алинея, второ изречение от Хартата на основните права на Европейския съюз следва ли тази разпоредба да бъде тълкувана в смисъл, че впоследствие румънската държава е длъжна да заплати справедливо и своевременно обезщетение за понесената загуба?


title: Дело C-356/14: Преюдициално запитване от Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 22 юли 2014 г.  — Hunland- Trade Mezőgazdasági Termelő és Kereskedelmi Kft./Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

text:
               22.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 329/7

         Преюдициално запитване от Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 22 юли 2014 г. — Hunland- Trade Mezőgazdasági Termelő és Kereskedelmi Kft./Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
   (Дело C-356/14)
   2014/C 329/09
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Hunland-Trade Mezőgazdasági Termelő és Kereskedelmi Kft.

      Ответник: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

      Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли да се приеме за чистопородно съгласно разпоредбите на общностното право разплодно животно от рода на едрия рогат добитък, което е вписано, също както родителите и прародителите му, в родословната книга на Холщайн-фризийската порода от официално признатата организация на животновъдите в държавата членка, независимо от степента на генетична чистота на породата на неговите възходящи?

               2)

               Трябва ли споменатата разпоредба от Решение 2005/379/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че разплодните животни, имащи сертификат за родословие, в който е посочен изразът от член 2, параграф 1, буква а) от същото решение, представляват чистопородни разплодни животни и следователно възниква право на помощи при износ във връзка с вътреобщностна търговия с тях?

               3)

               Предвид горното възможно ли е да се приеме, че макар даден екземпляр да разполага с издаден от сдружение на животновъди в държавата членка сертификат за родословие, в който е посочен споменатият израз, по отношение на този екземпляр, в случай че е предмет на вътреобщностна търговия, не възниква право за търговеца да получи помощи при износ, тъй като същият не представлява чистопородно разплодно животно, въпреки че разполага с официален документ, в който фигурира горепосоченият израз?

      (1)  Решение на Комисията от 17 май 2005 година относно сертификатите за родословие и данните за чистопородните разплодни животни от рода на едрия рогат добитък и за сперма, яйцеклетки и ембриони от тях (ОВ L 125, стр. 15).


title: Дело C-397/12 P: Определение на Съда (шести състав) от 6 юни 2013 г. — Transports Schiocchet — Excursions SARL/Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия (Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Явно неоснователна и явно недопустима жалба — Неустановяване на липса на мотиви — Неясно правно основание — Правно основание, с което се цели преразглеждане на жалбата в първоинстанционното производство)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/50

         Определение на Съда (шести състав) от 6 юни 2013 г. — Transports Schiocchet — Excursions SARL/Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия
   (Дело C-397/12 P) (1)

   (Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Явно неоснователна и явно недопустима жалба - Неустановяване на липса на мотиви - Неясно правно основание - Правно основание, с което се цели преразглеждане на жалбата в първоинстанционното производство)
   2013/C 225/88
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Transports Schiocchet — Excursions SARL (представител: E Deshoulières, адвокат)

      Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: E. Karlsson и E. Dumitriu-Segnana), Европейска комисия (представители: N. Yerrell и J. Hottiaux)

      Предмет

   Жалба срещу Определение на Общия съд (седми състав) от 18 юни 2012 г. по дело Schiocchet/Съвет и Комисия (T-203/11), с което Общият съд отхвърля като явно лишено от всякакво правно основание искането за обезщетение за вредите, които ищецът твърди, че е претърпял поради прилагането на режима, предвиден в Регламент (ЕИО) № 684/92 на Съвета от 16 март 1992 година относно общите правила за международен превоз на пътници с автобус (ОВ L 74, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 34) — Условия за предявяване на иск за обезщетение — Нарушение от страна на институция

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Transports Schiocchet — Excursions SARL да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 331, 27.10.2012 г.


title: Дело T-59/16 P: Определение на Общия съд от 3 май 2017 г. — De Nicola/BEI (Обжалване — Публична служба — Персонал на ЕИБ — Атестиране — Доклад за кариерното развитие — Процедура за атестиране за 2012 г. — Грешки при прилагане на правото — Частично явно недопустима и частично явно неоснователна жалба)

text:
               10.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/27

         Определение на Общия съд от 3 май 2017 г. — De Nicola/BEI
   (Дело T-59/16 P) (1)

   ((Обжалване - Публична служба - Персонал на ЕИБ - Атестиране - Доклад за кариерното развитие - Процедура за атестиране за 2012 г. - Грешки при прилагане на правото - Частично явно недопустима и частично явно неоснователна жалба))
   (2017/C 221/37)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Carlo De Nicola (Щрасен, Люксембург) (представител: G. Ferabecoli, адвокат)

      Друга страна в производството: Европейска инвестиционна банка (ЕИБ) (представители: първоначално G. Nuvoli и F. Martin, впоследствие G. Nuvoli и G. Faedo, подпомагани от A. Dal Ferro, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (едноличен състав) от 18 декември 2015 г., De Nicola/ЕИБ (F-9/14, EU:F:2015:163), с която се иска частична отмяна на това решение.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Г-н Carlo De Nicola понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) в рамките на настоящото производство.

      (1)  ОВ C 111, 29.3.2016 г.