title: Дело C-833/19 P: Жалба, подадена на 14 ноември 2019 г. от Съвет на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 4 септември 2019 г. по дело T-308/18, Hamas/Съвет

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/26

      Жалба, подадена на 14 ноември 2019 г. от Съвет на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 4 септември 2019 г. по дело T-308/18, Hamas/Съвет
      (Дело C-833/19 P)
      (2020/C 10/35)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: B. Driessen, S. Van Overmeire)

         Друга страна в производството: Hamas

         Искания на жалбоподателя

      Съветът иска от Съда:

                  —

                  да отмени решението на Общия съд по дело T-308/18,

                  —

                  да се произнесе с окончателно решение по въпросите, предмет на настоящото обжалване, и

                  —

                  да осъди жалбоподателят по дело T-308/18 да заплати съдебните разноски на Съвета, направени в първоинстанционното производство и в настоящото производство по обжалване.

         Основания и основни доводи

      На първо място, Съветът счита, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото в преценката си на осмото основание за отмяна, изведено от „липса на удостоверяване на изложенията на мотивите“, като е приел, че изложенията на мотивите, свързани с обжалваните мерки, е трябвало да бъдат подписани.
      На второ място, Съветът упреква Общият съд, че е допуснал грешка, като не е приел, че решенията на органите на САЩ представляват достатъчно основание за вписването на Hamas в списъка, приложен към обжалваните мерки.


title: Дело T-708/19: Жалба, подадена на 17 октомври 2019 г. — Bujar/Комисия

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/36

      Жалба, подадена на 17 октомври 2019 г. — Bujar/Комисия
      (Дело T-708/19)
      (2020/C 10/48)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Marcin Bujar (Волюве-Сен-Ламбер, Белгия) (представител: R. Wardyn, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Комисията от 20 декември 2018 г., и

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз и член 7, параграф 1) от Общите разпоредби за прилагане (ОРП):

                              —

                              пенсионните вноски, които се прехвърлят, трябва да бъдат изчислени въз основа на реално прехвърлената сума, намалена със сумата, представляваща ревалоризация на капитала между датата на заявлението за прехвърляне и датата на ефективното прехвърляне,

                              —

                              служба „Управление и плащане по индивидуални права“ (PMO) е допуснала грешка, като е изчислила подлежащите на прехвърляне пенсионни права въз основа на сумата, посочена от националната администрация във временното решение, докато реално прехвърлената сума представлява ревалоризацията на капитала между датата на заявлението за прехвърляне и датата на ефективното прехвърляне както и въз основа на преизчисляване на пенсионните права от националния орган и ревалоризацията на капитала за периода, предхождащ искането за прехвърляне.

                  2.

                  Второ основание: неоснователно обогатяване на Съюза:

                              —

                              изчисляването на подлежащите на прехвърляне пенсионни вноски въз основа на предварителен размер на сумата, която е била преизчислена и не съответства напълно на сумата, представляваща ревалоризацията на капитала между датата на заявлението за прехвърляне и датата на ефективното прехвърляне, представлява неоснователно обогатяване на Съюза.


title: Дело C-599/18 P: Решение на Съда (седми състав) от 14 ноември 2019 г. — Silec Cable, General Cable Corp./Европейска комисия (Обжалване — Конкуренция — Картели — Европейски пазар на подземни и подводни електрически кабели — Подялба на пазара в рамките на проекти — Доказване на нарушението — Презумпция за невиновност — Изопачаване на доказателства — Открито разграничаване — Субективно възприятие на другите участници в картела — Нарушение, извършено от няколко предприятия, формиращи само един стопански субект — Тежест на извършеното от едно от тези предприятия нарушение — Определяне — Участник с „малко“ или „средно“ значение в картел — Определяне — Принцип на равно третиране)

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/18

      Решение на Съда (седми състав) от 14 ноември 2019 г. — Silec Cable, General Cable Corp./Европейска комисия
      (Дело C-599/18 P) (1)

      (Обжалване - Конкуренция - Картели - Европейски пазар на подземни и подводни електрически кабели - Подялба на пазара в рамките на проекти - Доказване на нарушението - Презумпция за невиновност - Изопачаване на доказателства - Открито разграничаване - Субективно възприятие на другите участници в картела - Нарушение, извършено от няколко предприятия, формиращи само един стопански субект - Тежест на извършеното от едно от тези предприятия нарушение - Определяне - Участник с „малко“ или „средно“ значение в картел - Определяне - Принцип на равно третиране)
      (2020/C 10/21)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Silec Cable, General Cable Corp. (представители: I. Sinan, Barrister, C. Renner, Rechtsanwältin)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: H. van Vliet, S. Baches Opi и F. Castilla Contreras)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Silec Cable SAS и General Cable Corp. да заплатят съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 436, 3.12.2018 г.


title: Дело T-710/19: Жалба, подадена на 17 октомври 2019 г. — Sthree и Sthree Overseas Holdings/Комисия

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/37

      Жалба, подадена на 17 октомври 2019 г. — Sthree и Sthree Overseas Holdings/Комисия
      (Дело T-710/19)
      (2020/C 10/49)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Sthree plc (Лондон, Обединено кралство) и Sthree Overseas Holdings Ltd (Лондон) (представители: J. Lesar, Solicitor, и K. Beal, QC)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение C(2019) 2526 окончателен на Комисията от 2 април 2019 г. относно държавна помощ SA.44896, приведена в действие от Обединеното кралство за освобождаване на финансирането на групи от контролирани чуждестранни дружества (КЧД) в частта, в която се отнася до жалбоподателите или до един от тях,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателите.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват осем основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията неправилно е приложила член 107, параграф 1 ДФЕС и/или е допуснала явна грешка в оценката или преценката при избора си на референтна рамка за анализ на режима на данъчно облагане. Комисията трябвало да приеме за референтна рамка режима на корпоративно данъчно облагане на Обединеното Кралство, а не просто самия данъчен режим на контролираните чуждестранни дружества (КЧД).

                  2.

                  Второ основание: Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС и/или явна грешка в оценката или преценката, като е приела неправилен подход при анализа на данъчния режим на КЧД. В съображения 124—126 от обжалваното решение Комисията неправилно е квалифицирала разпоредбите на глава 9 от част 9A от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. като форма на дерогация от общото данъчно облагане, съдържащо се в глава 5 от него.

                  3.

                  Трето основание: Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС, като е приела в съображения 127—151 от обжалваното решение, че критерият за селективност е бил изпълнен, тъй като предприятия в сходно фактическо и правно положение са били третирани по различен начин.

                  4.

                  Четвърто основание: 75 % освобождаване съгласно член 371ID от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. било обосновано от характера и общата структура на данъчната система.

                  5.

                  Пето основание: облагането с данък на КЧД, за които важи освобождаването, съдържащо се в посочената Глава 9 като категория, би накърнило свободата на установяване на жалбоподателите в противоречие с член 49 ДФЕС.

                  6.

                  Шесто основание: допусната е явна грешка в оценката или преценката във връзка със 75 % освобождаване и определеното изходно съотношение.

                  7.

                  Седмо основание: Решението на Комисията не спазвало общия правен принцип на ЕС на недискриминация или равенство.

                  8.

                  Осмо основание: Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото, като е приложила по аналогия или чрез неправомерно препращане разпоредбите на Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета (1), която не е била приложима ratione temporis.

         (1)  Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета от 12 юли 2016 година за установяване на правила срещу практиките за избягване на данъци, които пряко засягат функционирането на вътрешния пазар (ОВ L 193, 2016 г., стр. 1).


title: Дело C-641/17: Решение на Съда (втори състав) от 13 ноември 2019 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht München — Германия) — College Pension Plan of British Columbia/Finanzamt München Abteilung III (Преюдициално запитване — Свободно движение на капитали — Данъчно облагане на пенсионните фондове — Различно третиране на местните и на чуждестранните пенсионни фондове — Правна уредба на държава членка, която допуска местните пенсионни фондове да намалят облагаемия си финансов резултат с предвидените за изплащането на пенсиите резерви и да приспаднат данъка, удържан върху дивидентите, от корпоративния данък — Сходство на положенията — Обосновка)

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/3

      Решение на Съда (втори състав) от 13 ноември 2019 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht München — Германия) — College Pension Plan of British Columbia/Finanzamt München Abteilung III
      (Дело C-641/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Свободно движение на капитали - Данъчно облагане на пенсионните фондове - Различно третиране на местните и на чуждестранните пенсионни фондове - Правна уредба на държава членка, която допуска местните пенсионни фондове да намалят облагаемия си финансов резултат с предвидените за изплащането на пенсиите резерви и да приспаднат данъка, удържан върху дивидентите, от корпоративния данък - Сходство на положенията - Обосновка)
      (2020/C 10/03)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Finanzgericht München

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: College Pension Plan of British Columbia

         Ответник: Finanzamt München Abteilung III

         Диспозитив

                  1)

                  Членове 63 ДФЕС и 65 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която дивидентите, разпределени от местно дружество на местен пенсионен фонд, от една страна, подлежат на облагане с данък при източника, който може да бъде изцяло приспаднат от дължимия от този фонд корпоративен данък, и да доведе до възстановяване, когато удържаният при източника данък е по-висок от дължимия от фонда корпоративен данък, и от друга страна, не увеличават или увеличават само в сравнително малка степен облагаемия с корпоративен данък финансов резултат поради възможността този резултат да се намали с резервите за изпълнение на пенсионни задължения, докато дивидентите, изплатени на чуждестранен пенсионен фонд, се облагат с данък при източника, който представлява окончателен данък за този фонд, когато чуждестранният пенсионен фонд заделя получените дивиденти за резервите за пенсиите, които ще трябва да изплаща в бъдеще — нещо, което трябва да бъде проверено от запитващата юрисдикция.

                  2)

                  Член 64, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че национална правна уредба, съгласно която дивидентите, разпределени от местно дружество на местен пенсионен фонд, от една страна, подлежат на облагане с данък при източника, който може да бъде изцяло приспаднат от дължимия от този фонд корпоративен данък, и да доведе до възстановяване, когато удържаният при източника данък е по-висок от дължимия от фонда корпоративен данък, и от друга страна, не увеличават или увеличават само в сравнително малка степен облагаемия с дължимия корпоративен данък финансов резултат поради възможността този резултат да се намали с резервите за изпълнение на пенсионни задължения, докато дивидентите, изплатени на чуждестранен пенсионен фонд, се облагат с данък при източника, който представлява окончателен данък за този фонд, не може да се смята за ограничение, действащо към 31 декември 1993 г., за целите на прилагането на тази разпоредба.

         (1)  ОВ C 112, 26.3.2018 г.


title: Дело C-476/18: Определение на председателя на девети състав на Съда от 24 юни 2019 г. (преюдициално запитване, отправено от Pesti Központi Kerületi Bíróság — Унгария) — PannonHitel Pénzügyi Zrt./WizzAir Hungary Légiközlekedési Kft.

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/27

      Определение на председателя на девети състав на Съда от 24 юни 2019 г. (преюдициално запитване, отправено от Pesti Központi Kerületi Bíróság — Унгария) — PannonHitel Pénzügyi Zrt./WizzAir Hungary Légiközlekedési Kft.
      (Дело C-476/18) (1)

      (2020/C 10/36)
      Език на производството: унгарски
      Председателят на девети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 352, 1.10.2018 г.


title: Дело C-319/18 P: Определение на Съда (десети състав) от 25 юни 2019 г. — Fred Olsen, SA/Naviera Armas, SA, Европейска комисия (Обжалване — Държавни помощи — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Изключително право на ползване на пристанищната инфраструктура на Пуерто де Лас Ниевес (Испания) от дружество за морски превози — Решение за установяване на липса на държавни помощи след приключване на предварителната процедура по разследване — Предимство, предоставено чрез държавни средства — Критерий за частния инвеститор, действащ в условията на пазарна икономика)

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/18

      Определение на Съда (десети състав) от 25 юни 2019 г. — Fred Olsen, SA/Naviera Armas, SA, Европейска комисия
      (Дело C-319/18 P) (1)

      (Обжалване - Държавни помощи - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Изключително право на ползване на пристанищната инфраструктура на Пуерто де Лас Ниевес (Испания) от дружество за морски превози - Решение за установяване на липса на държавни помощи след приключване на предварителната процедура по разследване - Предимство, предоставено чрез държавни средства - Критерий за частния инвеститор, действащ в условията на пазарна икономика)
      (2020/C 10/22)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Fred Olsen, SA (представители: J. M. Rodríguez Cárcamo и A. M. Rodríguez Conde, адвокати)

         Други страни в производството: Naviera Armas, SA (представители: J. L. Buendía Sierra и Á. Givaja Sanz, адвокати), Европейска комисия (представители: A. Bouchagiar, S. Noë и G. Luengo)

         Диспозитив

                  1.

                  Отхвърля жалбата като явно неоснователна.

                  2.

                  Осъжда Fred Olsen SA да понесе, освен собствените си съдебни разноски, свързани обжалването, и съдебните разноски, направени от Naviera Armas SA.

                  3.

                  Европейската комисия понася собствените си съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 268, 30.7.2018 г.


title: Дело T-711/19: Жалба, подадена на 17 октомври 2019 г. — SSP Group и SSP Financing/Комисия

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/38

      Жалба, подадена на 17 октомври 2019 г. — SSP Group и SSP Financing/Комисия
      (Дело T-711/19)
      (2020/C 10/50)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: SSP Group plc (Лондон, Обединено кралство) и SSP Financing Ltd (Лондон) (представители: J. Lesar, Solicitor, и K. Beal, QC)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Комисията C(2019) 2526 окончателен от 2 април 2019 година относно държавна помощ SA.44896, приведена в действие от Обединеното кралство относно освобождаването на финансирането на групи по отношение на контролираните чуждестранни дружества, доколкото това решение се отнася до двамата жалбоподатели или до единия от тях;

                  —

                  да осъди ответника да плати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват десет основания в подкрепа на жалбата си.

                  1.

                  Първото основание е, че Комисията е приложила неправилно член 107, параграф 1 ДФЕС и/или е допуснала явна грешка в преценката при избора си на референтна рамка за анализа на данъчния режим. Комисията трябвало да приеме, че референтната рамка е режимът за корпоративно данъчно облагане на Обединеното кралство, а не просто режимът относно контролираните чуждестранни дружества (КЧД).

                  2.

                  Второто основание е, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на член 107, параграф 1 ДФЕС и/или е допуснала явна грешка в преценката, като е възприела неправилен подход по отношение на анализа на режима за КЧД. В съображения 124—126 от обжалваното решение Комисията е изтълкувала неправилно глава 9 от част 9A от Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (Закон за данъчното облагане от 2010 г. (международни и други разпоредби) като форма на дерогация от общия данъчен режим, който се съдържа в глава 5 от този закон.

                  3.

                  Третото основание е, че Комисията е допуснала грешка при прилагането на член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като в съображения 127—151 от обжалваното решение е приела, че критерият за селективност е бил изпълнен, защото предприятията, които се намират в сходно положение от правна и фактическа гледна точка, са били третирани различно.

                  4.

                  Четвъртото основание е, че „пълното“ освобождаване съгласно раздел 371IB от Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 е обосновано от характера и цялостната структура на данъчната система.

                  5.

                  Петото основание е, че освобождаване в размер на 75 % съгласно раздел 371ID от Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 е обосновано от характера и цялостната структура на данъчната система.

                  6.

                  Шестото основание е, че налагането на данъчна тежест на КЧД, за които се отнася освобождаването, предвидено в посочената глава 9 като клас бенефициери, нарушава свободата на установяване на жалбоподателите, което противоречи на член 49 ДФЕС.

                  7.

                  Седмото основание е, че е налице явна грешка в преценката по отношение на освобождаването в размер на 75 % и по отношение на въпроса за установеното съотношение.

                  8.

                  Осмото основание е, че решението на Комисията не е в съответствие с общите принципи на правото на Европейския съюз на недопускане на дискриминация или на равенство.

                  9.

                  Деветото основание е, че Комисията е допуснала също така грешка при прилагане на правото, като е приложила по аналогия или се е позовавала неправомерно на Директива (ЕС) 2016/1164 (1), която е неприложима ratione temporis.

                  10.

                  Десетото основание е, че Комисията е допуснала грешка при прилагането на член 107, параграф 1 ДФЕС, като в съображение 176 от обжалваното решение е приела, че съществува клас бенефициери (който включва жалбоподателите) и че жалбоподателите са получили помощ, подлежаща на възстановяване съгласно член 2, параграф 1 от обжалваното решение.

         (1)  Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета от 12 юли 2016 година за установяване на правила срещу практиките за избягване на данъци, които пряко засягат функционирането на вътрешния пазар (ОВ L 193, 2016 г. стр. 1).


title: Дело C-745/18: Определение на председателя на Съда от 21 юни 2019 г. (преюдициално запитване, отправено от Sąd Najwyższy - Полша) — JA/Skarb Państwa –Sejm Rzeczypospolitej Polskiej, Senat Rzeczypospolitej Polskiej, Prezes Rady Ministrów, Minister Sprawiedliwości, Minister Finansów

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/27

      Определение на председателя на Съда от 21 юни 2019 г. (преюдициално запитване, отправено от Sąd Najwyższy - Полша) — JA/Skarb Państwa –Sejm Rzeczypospolitej Polskiej, Senat Rzeczypospolitej Polskiej, Prezes Rady Ministrów, Minister Sprawiedliwości, Minister Finansów
      (Дело C-745/18) (1)

      (2020/C 10/37)
      Език на производството: полски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 164, 13.5.2019 г.


title: Дело C-322/18: Определение на Съда (десети състав) от 20 юни 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio - Италия) – Schiaffini Travel SpA/Comune di Latina (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Регламент (ЕО) № 1370/2007 — Обществени услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт — Член 5 — Възлагане на договори за извършване на обществена услуга — Член 5, параграф 2 — Пряко възлагане — Понятие „вътрешен оператор“ — Член 8, параграф 2 — Преходен режим)

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/19

      Определение на Съда (десети състав) от 20 юни 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio - Италия) – Schiaffini Travel SpA/Comune di Latina
      (Дело C-322/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Регламент (ЕО) № 1370/2007 - Обществени услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт - Член 5 - Възлагане на договори за извършване на обществена услуга - Член 5, параграф 2 - Пряко възлагане - Понятие „вътрешен оператор“ - Член 8, параграф 2 - Преходен режим)
      (2020/C 10/23)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Schiaffini Travel SpA

         Ответник: Comune di Latina

         в присъствието на: Cilia Italia Srl, ATI costituita da Rossi Bus SpA e da Nuova Tesei Bus Srl, Régie autonome des transports parisiens (RATP)

         Диспозитив

      Член 5 и член 8, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 1191/69 и (ЕИО) № 1107/70 на Съвета трябва да се тълкуват в смисъл, че член 5, параграф 2 от този регламент не се прилага към открити процедури за възлагане на концесионен договор за извършване на обществена услуга за местен транспорт, провеждани преди 3 декември 2019 г.

         (1)  ОВ C 285, 13.8.2018 г.


title: Дело T-712/19: Жалба, подадена на 17 октомври 2019 г. — Hikma Pharmaceuticals и Hikma Pharmaceuticals International/Комисия

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/39

      Жалба, подадена на 17 октомври 2019 г. — Hikma Pharmaceuticals и Hikma Pharmaceuticals International/Комисия
      (Дело T-712/19)
      (2020/C 10/51)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Hikma Pharmaceuticals plc (Лондон, Обединено кралство) и Hikma Pharmaceuticals International Ltd (Лондон) (представители: J. Lesar, Solicitor, и K. Beal, QC)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение C(2019) 2526 окончателен на Комисията от 2 април 2019 г. относно държавна помощ SA.44896, приведена в действие от Обединеното кралство за освобождаване на финансирането на групи от контролирани чуждестранни дружества (КЧД) в частта, в която се отнася до жалбоподателите или до един от тях,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателите.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват десет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията неправилно е приложила член 107, параграф 1 ДФЕС и/или е допуснала явна грешка в оценката или преценката при избора си на референтна рамка за анализ на режима на данъчно облагане. Комисията трябвало да приеме за референтна рамка режима на корпоративно данъчно облагане на Обединеното Кралство, а не просто самия данъчен режим на контролираните чуждестранни дружества (КЧД).

                  2.

                  Второ основание: Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС и/или явна грешка в оценката или преценката, като е приела неправилен подход при анализа на данъчния режим на КЧД. В съображения 124—126 от обжалваното решение Комисията неправилно е квалифицирала разпоредбите на глава 9 от част 9A от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. като форма на дерогация от общото данъчно облагане, съдържащо се в глава 5 от него.

                  3.

                  Трето основание: Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС, като е приела в съображения 127—151 от обжалваното решение, че критерият за селективност е бил изпълнен, тъй като предприятия в сходно фактическо и правно положение са били третирани по различен начин.

                  4.

                  Четвърто основание: „пълното“ освобождаване съгласно член 371IB от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. било обосновано от характера и общата структура на данъчната система.

                  5.

                  Пето основание: 75 % освобождаване съгласно член 371ID от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. било обосновано от характера и общата структура на данъчната система.

                  6.

                  Шесто основание: облагането с данък на КЧД, за които важи освобождаването, съдържащо се в посочената Глава 9 като категория, би накърнило свободата на установяване на жалбоподателите в противоречие с член 49 ДФЕС.

                  7.

                  Седмо основание: допусната е явна грешка в оценката или преценката във връзка със 75 % освобождаване и определеното изходно съотношение.

                  8.

                  Осмо основание: Решението на Комисията не спазвало общия правен принцип на ЕС на недискриминация или равенство.

                  9.

                  Девето основание: Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото, като е приложила по аналогия или чрез неправомерно препращане разпоредбите на Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета (1), която не е била приложима ratione temporis.

                  10.

                  Десето основание: Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС като е приела в съображение 176 от обжалваното решение, че съществува категория получатели (включваща жалбоподателите) и че те (жалбоподателите) са получили помощ, която трябва да бъде възстановена съгласно член 2, параграф 1 от обжалваното решение.

         (1)  Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета от 12 юли 2016 година за установяване на правила срещу практиките за избягване на данъци, които пряко засягат функционирането на вътрешния пазар (ОВ L 193, 2016 г., стр. 1).


title: Дело C-687/17 P: Решение на Съда (пети състав) от 7 ноември 2019 г. — Aanbestedingskalender BV, Negometrix BV, CTM Solution BV, Stillpoint Applications BV, Huisinga Beheer BV/Европейска комисия, Кралство Нидерландия, Словашка република (Обжалване — Държавни помощи — Помощи, предоставени от нидерландските органи за създаването и въвеждането на платформата за електронно възлагане на обществени поръчки TenderNed — Решение, с което се обявява, че мярката не е държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС)

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/4

      Решение на Съда (пети състав) от 7 ноември 2019 г. — Aanbestedingskalender BV, Negometrix BV, CTM Solution BV, Stillpoint Applications BV, Huisinga Beheer BV/Европейска комисия, Кралство Нидерландия, Словашка република
      (Дело C-687/17 P) (1)

      (Обжалване - Държавни помощи - Помощи, предоставени от нидерландските органи за създаването и въвеждането на платформата за електронно възлагане на обществени поръчки TenderNed - Решение, с което се обявява, че мярката не е държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС)
      (2020/C 10/04)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Aanbestedingskalender BV, Negometrix BV, CTM Solution BV, Stillpoint Applications BV, Huisinga Beheer BV (представители: C. Dekker и L. Fiorilli, advocaten)

         Други страни в производството: Европейска комисия (представители: P.-J. Loewenthal и K. Herrmann), Кралство Нидерландия (представители: M. Noort и M. Bulterman), Словашка република

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Aanbestedingskalender BV, Negometrix BV, CTM Solution BV, Stillpoint Applications BV и Huisinga Beheer BV понасят направените от тях съдебни разноски.

                  3)

                  Кралство Нидерландия понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 94, 12.3.2018 г.


title: Дело T-713/19: Жалба, подадена на 17 октомври 2019 г. — Cobham и Lockman Investments/Комисия

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/41

      Жалба, подадена на 17 октомври 2019 г. — Cobham и Lockman Investments/Комисия
      (Дело T-713/19)
      (2020/C 10/52)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Cobham plc (Уимборн, Обединено кралство) и Lockman Investments Ltd (Уимборн) (представители: J. Lesar, Solicitor, и K. Beal, QC)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени решение на Европейската комисия от 2 април 2019 г. относно държавна помощ SA.44896, приведена в действие от Обединеното кралство за освобождаване на финансирането на групи (ОФГ) от контролирани чуждестранни дружества (КЧД) в частта, в която се отнася до жалбоподателите или до един от тях,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателите.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват девет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията неправилно е приложила член 107, параграф 1 ДФЕС и/или е допуснала явна грешка в оценката или преценката при избора си на референтна рамка за анализ на режима на данъчно облагане. Комисията трябвало да приеме за референтна рамка режима на корпоративно данъчно облагане на Обединеното Кралство, а не просто самия данъчен режим на контролираните чуждестранни дружества (КЧД).

                  2.

                  Второ основание: Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС и/или явна грешка в оценката или преценката, като е приела неправилен подход при анализа на данъчния режим на КЧД. В съображения 124—126 от обжалваното решение Комисията неправилно е квалифицирала разпоредбите на глава 9 от част 9A от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. като форма на дерогация от общото данъчно облагане, съдържащо се в глава 5 от него.

                  3.

                  Трето основание: Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС, като е приела в съображения 127—151 от обжалваното решение, че критерият за селективност е бил изпълнен, тъй като предприятия в сходно фактическо и правно положение са били третирани по различен начин.

                  4.

                  Четвърто основание: 75 % освобождаване съгласно член 371ID от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. било обосновано от характера и общата структура на данъчната система.

                  5.

                  Пето основание: облагането с данък на КЧД, за които важи освобождаването, съдържащо се в посочената Глава 9 като категория, би накърнило свободата на установяване на жалбоподателите в противоречие с член 49 ДФЕС.

                  6.

                  Шесто основание: допусната е явна грешка в оценката или преценката във връзка със 75 % освобождаване и определеното изходно съотношение.

                  7.

                  Седмо основание: Решението на Комисията не спазвало общия правен принцип на ЕС на недискриминация или равенство.

                  8.

                  Осмо основание: Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото, като е приложила по аналогия или чрез неправомерно препращане разпоредбите на Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета (1), която не е била приложима ratione temporis.

                  9.

                  Девето основание: Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС като е приела в съображение 176 от обжалваното решение, че съществува категория получатели, която включва жалбоподателите, и че те (жалбоподателите) са получили помощ, която трябва да бъде възстановена съгласно член 2, параграф 1 от обжалваното решение.

         (1)  Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета от 12 юли 2016 година за установяване на правила срещу практиките за избягване на данъци, които пряко засягат функционирането на вътрешния пазар (ОВ L 193, 2016 г., стр. 1).


title: Дело C-2/18: Решение на Съда (втори състав) от 13 ноември 2019 г. (преюдициално запитване от Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas — Литва) — Lietuvos Respublikos Seimo narių grupė (Преюдициално запитване — Обща селскостопанска политика — Обща организация на пазарите — Мляко и млечни продукти — Регламент (ЕС) № 1308/2013 — Член 148, параграф 4 — Договор за доставка на сурово мляко — Свободно договаряне на цените — Борба с нелоялните търговски практики — Забрана за заплащането на различни цени на производители на сурово мляко, спадащи към една група, съставена в зависимост от продаваното на ден количество, и за необосновано намаляване на цените)

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/4

      Решение на Съда (втори състав) от 13 ноември 2019 г. (преюдициално запитване от Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas — Литва) — Lietuvos Respublikos Seimo narių grupė
      (Дело C-2/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Обща селскостопанска политика - Обща организация на пазарите - Мляко и млечни продукти - Регламент (ЕС) № 1308/2013 - Член 148, параграф 4 - Договор за доставка на сурово мляко - Свободно договаряне на цените - Борба с нелоялните търговски практики - Забрана за заплащането на различни цени на производители на сурово мляко, спадащи към една група, съставена в зависимост от продаваното на ден количество, и за необосновано намаляване на цените)
      (2020/C 10/05)
      Език на производството: литовски

         Запитваща юрисдикция

      Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas

         Страни в главното производство

         Подател на искането: Lietuvos Respublikos Seimo narių grupė

         в присъствието на: Lietuvos Respublikos Seimas

         Диспозитив

                  1)

                  Член 148, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕИО) № 234/79, (ЕО) № 1037/2001 и (ЕО) № 1234/2007, изменен с Регламент (ЕС) 2017/2393 на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2017 г., трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като предвидената в член 3, параграф 3, точка 1 от Lietuvos Respublikos Ūkio subjektų, perkančių-parduodančių žalią pieną ir prekiaujančių pieno gaminiais, nesąžiningų veiksmų draudimo įstatymas Nr. XII 1907 (Закон № XII 1907 на Република Литва за забрана на нелоялни практики от страна на литовски икономически оператори при покупката и продажбата на сурово мляко и търговията с млечни продукти) от 25 юни 2015 г., изменен със Закон от 22 декември 2015 г., която правна уредба с цел борба срещу нелоялните търговски практики забранява на изкупвачите на сурово мляко да заплащат различна изкупна цена на производители, които трябва да се разглеждат като спадащи към една и съща група с оглед на продаваното на ден количество сурово мляко, което е с еднакъв състав, едно и също качество и е доставяно при едни и същи ред и условия, доколкото тази правна уредба е годна да гарантира осъществяването на преследваната цел и не надхвърля необходимото за постигането ѝ, като това обстоятелство следва да се провери от запитващата юрисдикция.

                  2)

                  Член 148 параграф 4 от Регламент № 1308/2013, изменен с Регламент 2017/2393, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като предвидената в член 3, параграф 3, точка 3 и в член 5 от Закон № XII 1907 на Република Литва за забрана на нелоялни практики от страна на литовски икономически оператори при покупката и продажбата на сурово мляко и търговията с млечни продукти от 25 юни 2015 г., изменен със Закон от 22 декември 2015 г., която правна уредба с цел борба срещу нелоялните търговски практики забранява на изкупвача на сурово мляко да намалява необосновано договорената с производителя цена и съгласно която за всяко намаляване на цената с повече от 3 % е необходимо разрешение от компетентния национален орган.

         (1)  ОВ C 104, 19.3.2018 г.


title: Дело C-829/18: Определение на председателя на Съда от 25 юни 2019 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal de grande instance de Paris — Франция) — Crédit Logement SA/OE

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/28

      Определение на председателя на Съда от 25 юни 2019 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal de grande instance de Paris — Франция) — Crédit Logement SA/OE
      (Дело C-829/18) (1)

      (2020/C 10/38)
      Език на производството: френски
      Председателят на Съда състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 82, 4.3.2019 г.


title: Дело T-240/17: Решение на Общия съд от 7 ноември 2019 г. — Campine и Campine Recycling/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар за рециклиране на оловно-киселинни автомобилни акумулатори — Решение на Комисията, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС — Глоби — Стойност на покупките — Параграф 37 от Насоките относно метода за определяне на размера на глобите — Задължение за мотивиране — Право на защита — Доказване на нарушението — Понятие за продължаващо или повторно извършено нарушение — Продължителност на нарушението — Прекъсване на участието в нарушението — Ограничаване на конкуренцията с оглед на целта — Смекчаващи обстоятелства — Правомощие за пълен съдебен контрол)

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/29

      Решение на Общия съд от 7 ноември 2019 г. — Campine и Campine Recycling/Комисия
      (Дело T-240/17) (1)

      (Конкуренция - Картели - Пазар за рециклиране на оловно-киселинни автомобилни акумулатори - Решение на Комисията, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС - Глоби - Стойност на покупките - Параграф 37 от Насоките относно метода за определяне на размера на глобите - Задължение за мотивиране - Право на защита - Доказване на нарушението - Понятие за продължаващо или повторно извършено нарушение - Продължителност на нарушението - Прекъсване на участието в нарушението - Ограничаване на конкуренцията с оглед на целта - Смекчаващи обстоятелства - Правомощие за пълен съдебен контрол)
      (2020/C 10/39)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Campine NV (Беерсе, Белгия) и Campine Recycling NV (Беерсе) (представители: C. Verdonck, S. De Cock, Q. Silvestre и B. Gielen, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: F. van Schaik, S. Baches Opi и M. Farley)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС с главно искане отмяна в частта, която се отнася до жалбоподателите, на Решение C(2017) 900 окончателен на Комисията от 8 февруари 2017 г. относно производство по член 101 ДФЕС (преписка AT.40018 — Рециклиране на автомобилни акумулатори) и искане при условията на евентуалност за отмяна или намаляване на размера на наложената с това решение на жалбоподателите глоба

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя член 1 от Решение C(2017) 900 окончателен на Комисията от 8 февруари 2017 г. относно производство по член 101 ДФЕС (преписка AT.40018 — Рециклиране на автомобилни акумулатори) в частта, която се отнася за периодите 10 февруари 2010 г.—10 януари 2011 г. и 4 април 2011 г.—7 март 2012 г. и за Campine NV и Campine Recycling NV.

                  2)

                     Отменя член 2 от Решение C(2017) 900 окончателен в частта, в която налага глоба на Campine и Campine Recycling в размер на 8 158 000 EUR.

                  3)

                     Определя размера на глобата за Campine и Campine Recycling по член 2 от Решение C(2017) 900 окончателен на 4 275 648 EUR.

                  4)

                     Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  5)

                     Campine и Campine Recycling понасят две трети от направените от тях съдебни разноски.

                  6)

                     Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски и една трета от тези на Campine и Campine Recycling.

         (1)  ОВ C 202, 26.6.2017 г.


title: Дело C-424/18: Определение на Съда (девети състав) от 20 юни 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto — Италия) — Italy Emergenza Cooperativa Sociale, Associazione Volontaria di Pubblica Assistenza „Croce Verde“/Ulss 5 Polesana Rovigo, Regione del Veneto (Преюдициално запитване — Възлагане на обществени поръчки за доставки, строителство или услуги — Директива 2014/24/ЕС — Член 10, буква з) — Специални изключения за поръчки за услуги — Услуги за превоз на пациенти с линейка — Понятие)

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/20

      Определение на Съда (девети състав) от 20 юни 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto — Италия) — Italy Emergenza Cooperativa Sociale, Associazione Volontaria di Pubblica Assistenza „Croce Verde“/Ulss 5 Polesana Rovigo, Regione del Veneto
      (Дело C-424/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Възлагане на обществени поръчки за доставки, строителство или услуги - Директива 2014/24/ЕС - Член 10, буква з) - Специални изключения за поръчки за услуги - Услуги за превоз на пациенти с линейка - Понятие)
      (2020/C 10/24)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Italy Emergenza Cooperativa Sociale, Associazione Volontaria di Pubblica Assistenza „Croce Verde“

         Ответници: Ulss 5 Polesana Rovigo, Regione del Veneto

         в присъствието на: Regione del Veneto, Croce Verde Adria, Italy Emergenza Cooperativa Sociale, Associazione Nazionale Pubbliche Assistenze (Organizzazione nazionale di volontariato) – ANPAS ODV, Associazione Nazionale Pubblica Assistenza (ANPAS) – Comitato regionale Liguria, Confederazione Nazionale delle Misericordie d’Italia

         Диспозитив

      Член 10, буква з) от Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО във връзка със съображение 28 от посочената директива трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, съгласно която, от една страна, услугите за превоз с линейка, за които е предвидено задължителното присъствие на шофьор — специалист по оказване на медицинска помощ, и най-малко на един специалист по оказване на медицинска помощ с квалификации и умения, придобити след успешно завършване на курс на обучение и полагане на изпит за оказване на помощ, и от друга страна, услугите за превоз, предвидени на равнището на основната здравна помощ, извършвани с превозни средства за оказване на помощ, попадат в обхвата на предвиденото в тази разпоредба изключение, когато не е налице спешен случай.

         (1)  ОВ C 311, 3.9.2018 г.


title: Дело C-475/18: Определение на Съда (десети състав) от 20 юни 2019 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato – Италия)— SATI - Società Autocooperative Trasporti Italiani SpA/Azienda di Trasporti Molisana – SpA (ATM). (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Регламент (ЕО) № 1370/2007 — Обществени услуги за пътнически превоз — Член 5 — Пряко възлагане на договори за обществени услуги. — Забрана по силата на националното право — Член 8, параграф 2 — Преходен режим)

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/20

      Определение на Съда (десети състав) от 20 юни 2019 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato – Италия)— SATI - Società Autocooperative Trasporti Italiani SpA/Azienda di Trasporti Molisana – SpA (ATM).
      (Дело C-475/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Регламент (ЕО) № 1370/2007 - Обществени услуги за пътнически превоз - Член 5 - Пряко възлагане на договори за обществени услуги. - Забрана по силата на националното право - Член 8, параграф 2 - Преходен режим)
      (2020/C 10/25)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: SATI - Società Autocooperative Trasporti Italiani SpA

         Ответник: Azienda di Trasporti Molisana – SpA (ATM)

         в присъствието на: Regione Molise

         Диспозитив

      Член 5 и член 8, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 (2) на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 1191/69 и (ЕИО) № 1107/70 на Съвета трябва да се тълкуват в смисъл, че член 5 параграф 4 от този регламент не е приложим към решение на компетентен местен орган относно пряко възлагане на договор за обществена услуга за местен транспорт, прието преди 3 декември 2019 г.

         (1)  ОВ C 399, 5.11.2018 г.

         (2)  Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 1191/69 и (ЕИО) № 1107/70 на Съвета (ОВ L 315, 2007 г., стр. 1).


title: Дело T-714/19: Жалба, подадена на 18 октомври 2019 г. — Smiths Group и Siti 1/Комисия

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/42

      Жалба, подадена на 18 октомври 2019 г. — Smiths Group и Siti 1/Комисия
      (Дело T-714/19)
      (2020/C 10/53)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Smiths Group plc (Лондон, Обединено кралство) и Siti 1 Ltd (Лондон) (представители: J. Lesar, Solicitor, и K. Beal, QC)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени решение на Европейската комисия от 2 април 2019 г. относно държавна помощ SA.44896, приведена в действие от Обединеното кралство за освобождаване на финансирането на групи (ОФГ) от контролирани чуждестранни дружества (КЧД) в частта, в която се отнася до жалбоподателите или до един от тях,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателите.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват девет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията неправилно е приложила член 107, параграф 1 ДФЕС и/или е допуснала явна грешка в оценката или преценката при избора си на референтна рамка за анализ на режима на данъчно облагане. Комисията трябвало да приеме за референтна рамка режима на корпоративно данъчно облагане на Обединеното Кралство, а не просто самия данъчен режим на контролираните чуждестранни дружества (КЧД).

                  2.

                  Второ основание: Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС и/или явна грешка в оценката или преценката, като е приела неправилен подход при анализа на данъчния режим на КЧД. В съображения 124—126 от обжалваното решение Комисията неправилно е квалифицирала разпоредбите на глава 9 от част 9A от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. като форма на дерогация от общото данъчно облагане, съдържащо се в глава 5 от него.

                  3.

                  Трето основание: Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС, като е приела в съображения 127—151 от обжалваното решение, че критерият за селективност е бил изпълнен, тъй като предприятия в сходно фактическо и правно положение са били третирани по различен начин.

                  4.

                  Четвърто основание: 75 % освобождаване съгласно член 371ID от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. било обосновано от характера и общата структура на данъчната система.

                  5.

                  Пето основание: облагането с данък на КЧД, за които важи освобождаването, съдържащо се в посочената Глава 9 като категория, би накърнило свободата на установяване на жалбоподателите в противоречие с член 49 ДФЕС.

                  6.

                  Шесто основание: допусната е явна грешка в оценката или преценката във връзка със 75 % освобождаване и определеното изходно съотношение.

                  7.

                  Седмо основание: Решението на Комисията не спазвало общия правен принцип на ЕС на недискриминация или равенство.

                  8.

                  Осмо основание: Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото, като е приложила по аналогия или чрез неправомерно препращане разпоредбите на Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета (1), която не е била приложима ratione temporis.

                  9.

                  Девето основание: Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС като е приела в съображение 176 от обжалваното решение, че съществува категория получатели (включваща жалбоподателите) и че жалбоподателите са получили помощ, която трябва да бъде възстановена съгласно член 2, параграф 1 от обжалваното решение.

         (1)  Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета от 12 юли 2016 година за установяване на правила срещу практиките за избягване на данъци, които пряко засягат функционирането на вътрешния пазар (ОВ L 193, 2016 г., стр. 1).


title: Съединени дела C-105/18—C-113/18: Решение на Съда (пети състав) от 7 ноември 2019 г. (преюдициални запитвания от Tribunal Supremo — Испания) — Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA) (C-105/18), Energía de Galicia (Engasa) SA (C-106/18), Duerocanto SL (C-107/18), Corporación Acciona Hidráulica (Acciona) SLU (C-108/18), Associació de Productors i Usuaris d’Energia Elèctrica (C-109/18), José Manuel Burgos Pérez, María del Amor Guinea Bueno (C-110/18), Endesa Generación SA (C-111/18), Asociación de Empresas de Energías Renovables (APPA) (C-112/18), Parc del Segre SA, Electra Irache SL, Genhidro Generación Hidroeléctrica SL, Hicenor SL, Hidroeléctrica Carrascosa SL, Hidroeléctrica del Carrión SL, Hidroeléctrica del Pisuerga SL, Hidroeléctrica Santa Marta SL, Hyanor SL, Promotora del Rec dels Quatre Pobles SA (C-113/18)/Administración General del Estado (Преюдициално запитване — Принцип „замърсителят плаща“ — Директива 2000/60/ЕО — Член 9, параграф 1 — Възстановяване на разходите за водни услуги — Общи правила за вътрешния пазар на електроенергия — Директива 2009/72/ЕО — Член 3, параграф 1 — Принцип на недопускане на дискриминация — Член 107, параграф 1 ДФЕС — Държавни помощи — Такса за използване на вътрешнотериториални води за производство на електроенергия — Такса, дължима само от производителите на водноелектрическа енергия с дейност в междуобластни речни басейни)

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/7

      Решение на Съда (пети състав) от 7 ноември 2019 г. (преюдициални запитвания от Tribunal Supremo — Испания) — Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA) (C-105/18), Energía de Galicia (Engasa) SA (C-106/18), Duerocanto SL (C-107/18), Corporación Acciona Hidráulica (Acciona) SLU (C-108/18), Associació de Productors i Usuaris d’Energia Elèctrica (C-109/18), José Manuel Burgos Pérez, María del Amor Guinea Bueno (C-110/18), Endesa Generación SA (C-111/18), Asociación de Empresas de Energías Renovables (APPA) (C-112/18), Parc del Segre SA, Electra Irache SL, Genhidro Generación Hidroeléctrica SL, Hicenor SL, Hidroeléctrica Carrascosa SL, Hidroeléctrica del Carrión SL, Hidroeléctrica del Pisuerga SL, Hidroeléctrica Santa Marta SL, Hyanor SL, Promotora del Rec dels Quatre Pobles SA (C-113/18)/Administración General del Estado
      (Съединени дела C-105/18—C-113/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Принцип „замърсителят плаща“ - Директива 2000/60/ЕО - Член 9, параграф 1 - Възстановяване на разходите за водни услуги - Общи правила за вътрешния пазар на електроенергия - Директива 2009/72/ЕО - Член 3, параграф 1 - Принцип на недопускане на дискриминация - Член 107, параграф 1 ДФЕС - Държавни помощи - Такса за използване на вътрешнотериториални води за производство на електроенергия - Такса, дължима само от производителите на водноелектрическа енергия с дейност в междуобластни речни басейни)
      (2020/C 10/08)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Supremo

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Asociación Española de la Industria Eléctrica (UNESA) (C-105/18), Energía de Galicia (Engasa) SA (C-106/18), Duerocanto SL (C-107/18), Corporación Acciona Hidráulica (Acciona) SLU (C-108/18), Associació de Productors i Usuaris d’Energia Elèctrica (C-109/18), José Manuel Burgos Pérez, María del Amor Guinea Bueno (C-110/18), Endesa Generación SA (C-111/18), Asociación de Empresas de Energías Renovables (APPA) (C-112/18), Parc del Segre SA, Electra Irache SL, Genhidro Generación Hidroeléctrica SL, Hicenor SL, Hidroeléctrica Carrascosa SL, Hidroeléctrica del Carrión SL, Hidroeléctrica del Pisuerga SL, Hidroeléctrica Santa Marta SL, Hyanor SL, Promotora del Rec dels Quatre Pobles SA (C-113/18)

         Ответник: Administración General del Estado

         в присъствието на: Iberdrola Generación SAU, Hidroeléctrica del Cantábrico SA

         Диспозитив

                  1)

                  Член 191, параграф 2 ДФЕС и член 9, параграф 1 от Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 година за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат такса за използване на вътрешнотериториални води за производство на електроенергия като разглежданата по делата в главните производства, която не насърчава ефективното използване на водата, не е свързана с въвеждане на механизми за съхраняване и опазване на публичните водни ресурси и чийто размер не е обвързан с възможностите за увреждане на тези публични водни ресурси, а се основава единствено и само на възможностите за събиране на постъпления от производителите на водноелектрическа енергия.

                  2)

                  Принципът на недопускане на дискриминация, предвиден в член 3, параграф 1 от Директива 2009/72/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и за отмяна на Директива 2003/54/ЕО, трябва да се тълкува в смисъл, че разрешава такса като разглежданата по делата в главните производства такса за използване на вътрешнотериториални води за производство на електроенергия, която се дължи единствено от производителите на водноелектрическа енергия с дейност в речни басейни, разположени на територията на повече от една автономна област.

                  3)

                  Член 107, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че необлагането с разглежданата по делата в главните производства такса за използване на вътрешнотериториални води за производство на електроенергия, от една страна, на производителите на водноелектрическа енергия с дейност в речни басейни, разположени на територията само на една автономна област, и от друга страна, на производителите на електроенергия от източници, различни от водата, не представлява държавна помощ по смисъла на посочената разпоредба в полза на тези производители, тъй като с оглед на релевантната референтна рамка и на целта, преследвана с тази такса, последните не се намират в сходно положение с това на облаганите с таксата производители на водноелектрическа енергия с дейност в речни басейни, разположени на територията на повече от една автономна област, което запитващата юрисдикция трябва да провери.

         (1)  ОВ C 161, 7.5.2018 г.


title: Дело T-241/18: Решение на Общия съд от 21 ноември 2019 г. — Bruno/Комисия (Публична служба — Срочно наети служители — Условия във връзка с пенсионноосигурителна схема — Обезщетение при прекратяване на служебното правоотношение — Плащания към национална или частна пенсионна схема от датата на встъпването в длъжност — Пенсионни права, вече придобити в рамките на национална схема — Член 11, параграф 1 и член 12, параграф 2 от приложение VIII към Правилника — Възражение за незаконосъобразност — Равно третиране)

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/31

      Решение на Общия съд от 21 ноември 2019 г. — Bruno/Комисия
      (Дело T-241/18) (1)

      (Публична служба - Срочно наети служители - Условия във връзка с пенсионноосигурителна схема - Обезщетение при прекратяване на служебното правоотношение - Плащания към национална или частна пенсионна схема от датата на встъпването в длъжност - Пенсионни права, вече придобити в рамките на национална схема - Член 11, параграф 1 и член 12, параграф 2 от приложение VIII към Правилника - Възражение за незаконосъобразност - Равно третиране)
      (2020/C 10/41)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Luigi Bruno (Волюве-Сен-Пиер, Белгия) (представител: N. de Montigny, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: B. Mongin и R. Striani)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Европейски парламент (представители: C. Gonzalez Argüelles, T. Lazian и J. Van Pottelberge), Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и R. Meyer)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС за отмяна на решението на служба „Управление и плащане по индивидуални права“ (PMO) от 4 юли 2017 г., с което се отхвърля молбата на жалбоподателя да му бъде изплатено обезщетението при прекратяване на служебното правоотношение, предвидено в член 12, параграф 2 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз, и при условията на евентуалност, за отмяна на последващото решение от 18 януари 2018 г., с което се отхвърля подадената от жалбоподателя по административен ред жалба срещу посоченото решение.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда г-н Luigi Bruno да заплати съдебните разноски.

                  3)

                     Европейският парламент и Съветът на Европейския съюз понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 231, 2.7.2018 г.


title: Дело C-285/19 P: Жалба, подадена на 5 април 2019 г. от André Geske срещу решението на Общия съд (осми състав), постановено на 31 януари 2019 г. по дело T-427/18 — André Geske/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/21

      Жалба, подадена на 5 април 2019 г. от André Geske срещу решението на Общия съд (осми състав), постановено на 31 януари 2019 г. по дело T-427/18 — André Geske/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
      (Дело C-285/19 P)
      (2020/C 10/26)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: André Geske (представител: S. Dahm, Rechtsanwalt)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
      С определение от 6 ноември 2019 г. Съдът на Европейския съюз (десети състав) отхвърли жалбата и определи жалбоподателят да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело T-716/19: Жалба, подадена на 22 октомври 2019 г. — Interpipe Niko Tube и Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant/Комисия

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/43

      Жалба, подадена на 22 октомври 2019 г. — Interpipe Niko Tube и Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant/Комисия
      (Дело T-716/19)
      (2020/C 10/54)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Interpipe Niko Tube OOO (Никопол, Украйна) и Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant PAO (Днипро, Украйна) (представител: B. Servais, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/1295 на Комисията от 1 август 2019 година за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1469 за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои видове безшевни тръби от желязо или стомана с произход от Русия и Украйна, след частичен междинен преглед в съответствие с член 11, параграф 3 от Регламент (ЕС) 2016/1036,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъква четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията е нарушила член 2, параграф 3, първа алинея, член 2, параграф 4, първа алинея, член 2, параграф 6, първо изречение и член 9, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2016/1036 (наричан по-нататък „основният регламент“) (1), както и член 2.2.2, първо изречение и член 9.3 от Антидъмпинговото споразумение на СТО, като е включила в изчислението на дъмпинговия марж разходите за продажба, общите и административните разходи (ПОАР) във връзка с продажбите, които жалбоподателите са осъществили със свързан с тях търговец на вътрешния пазар.

                  2.

                  Второ основание: Комисията е допуснала явна грешка в преценката, като от експортната цена на жалбоподателите е приспаднала сума в размер, съответстващ на ПОАР на свързания търговец и на теоретична печалба на несвързан търговец като корекция в съответствие с член 2, параграф 10, точка i) и член 2, параграф 10, първа алинея от основания регламент.

                  3.

                  Трето основание: Комисията е нарушила член 11, параграф 9 от основния регламент и неправилно е изчислила дъмпинговия марж на жалбоподателите, като е приложила различен метод за определяне на нормалната стойност и експортната цена на жалбоподателите в сравнение с метода, приложен в рамките на предходното разследване, довело до налагането на разглежданата мярка.

                  4.

                  Четвърто основание: жалбоподателите твърдят, че Комисията е нарушила правото им на защита, тъй като при второто допълнително разгласяване, извършено на същата дата като публикуването на обжалвания регламент, се представят нови факти, относно които жалбоподателите не са имали възможност да изразят становището си.

         (1)  Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейския съюз (ОВ L 176, 2019 г., стр. 21).


title: Дело C-233/18: Решение на Съда (голям състав) от 12 ноември 2019 г. (преюдициално запитване от Arbeidshof te Brussel — Белгия) — Zubair Haqbin/Federaal Agentschap voor de opvang van asielzoekers (Преюдициално запитване — Кандидати за международна закрила — Директива 2013/33/ЕС — Член 20, параграфи 4 и 5 — Сериозни нарушения на правилника на центровете за настаняване или поведение, свързано с прояви на сериозно насилие — Обхват на правото на държавите членки да определят приложимите санкции — Непридружено ненавършило пълнолетие лице — Ограничаване или отнемане на възможността за ползване на материалните условия на приемане)

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/8

      Решение на Съда (голям състав) от 12 ноември 2019 г. (преюдициално запитване от Arbeidshof te Brussel — Белгия) — Zubair Haqbin/Federaal Agentschap voor de opvang van asielzoekers
      (Дело C-233/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Кандидати за международна закрила - Директива 2013/33/ЕС - Член 20, параграфи 4 и 5 - Сериозни нарушения на правилника на центровете за настаняване или поведение, свързано с прояви на сериозно насилие - Обхват на правото на държавите членки да определят приложимите санкции - Непридружено ненавършило пълнолетие лице - Ограничаване или отнемане на възможността за ползване на материалните условия на приемане)
      (2020/C 10/09)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Arbeidshof te Brussel

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Zubair Haqbin

         Ответник: Federaal Agentschap voor de opvang van asielzoekers

         Диспозитив

      Член 20, параграфи 4 и 5 от Директива 2013/33/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за определяне на стандарти относно приемането на кандидати за международна закрила във връзка с член 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че държава членка не може да предвиди сред санкциите, които могат да бъдат наложени на кандидат в случай на сериозни нарушения на правилника на центровете за настаняване или на поведение, свързано с прояви на сериозно насилие, санкция, която се състои в отнемане, дори временно, на възможността за ползване на материалните условия на приемане по смисъла на член 2, букви е) и ж) от тази директива, свързани с дома, храната или облеклото, щом води до лишаване на този кандидат от възможността да задоволява най-основните си потребности. Налагането на други санкции на основание на посочения член 20, параграф 4 трябва при всички обстоятелства да отговаря на условията, посочени в параграф 5 от този член, по-специално на условията относно зачитането на принципа на пропорционалност и на човешкото достойнство. По отношение на непридружено ненавършило пълнолетие лице тези санкции трябва да бъдат приети с оглед по-конкретно на член 24 от Хартата на основните права, като се вземе предвид по-специално висшият интерес на детето.

         (1)  ОВ C 211, 18.6.2018 г.


title: Дело T-717/19: Жалба, подадена на 24 октомври 2019 г. — Associated British Foods и др./Комисия

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/44

      Жалба, подадена на 24 октомври 2019 г. — Associated British Foods и др./Комисия
      (Дело T-717/19)
      (2020/C 10/55)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Associated British Foods plc (Лондон, Обединено кралство) и 5 други жалбоподатели (представители: J. Lesar, Solicitor, и K. Beal, QC)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Европейската комисия от 2 април 2019 г. относно държавна помощ SA.44896, приведена в действие от Обединеното кралство за освобождаване на финансирането на групи (ОФГ) от контролирани чуждестранни дружества (КЧД) в частта, в която се отнася до жалбоподателите или до един от тях,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателите.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват девет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията неправилно е приложила член 107, параграф 1 ДФЕС и/или е допуснала явна грешка в оценката или преценката при избора си на референтна рамка за анализ на режима на данъчно облагане. Комисията трябвало да приеме за референтна рамка режима на корпоративно данъчно облагане на Обединеното Кралство, а не просто самия данъчен режим на контролираните чуждестранни дружества (КЧД).

                  2.

                  Второ основание: Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС и/или явна грешка в оценката или преценката, като е приела неправилен подход при анализа на данъчния режим на КЧД. В съображения 124—126 от обжалваното решение Комисията неправилно е квалифицирала разпоредбите на глава 9 от част 9A от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. като форма на дерогация от общото данъчно облагане, съдържащо се в глава 5 от него.

                  3.

                  Трето основание: Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС, като е приела в съображения 127—151 от обжалваното решение, че критерият за селективност е бил изпълнен, тъй като предприятия в сходно фактическо и правно положение са били третирани по различен начин.

                  4.

                  Четвърто основание: 75 % освобождаване съгласно член 371ID от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. било обосновано от характера и общата структура на данъчната система.

                  5.

                  Пето основание: изключението „съчетана лихва“ съгласно член 371IE от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. било оправдано от характера и общата структура на данъчната система.

                  6.

                  Шесто основание: облагането с данък на КЧД, за които важи освобождаването, съдържащо се в посочената Глава 9 като категория, би накърнило свободата на установяване на жалбоподателите в противоречие с член 49 ДФЕС.

                  7.

                  Седмо основание: допусната е явна грешка в оценката или преценката във връзка със 75 % освобождаване и определеното изходно съотношение.

                  8.

                  Осмо основание: Решението на Комисията не спазвало общия правен принцип на ЕС на недискриминация или равенство.

                  9.

                  Девето основание: Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото, като е приложила по аналогия или чрез неправомерно препращане разпоредбите на Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета (1), която не е била приложима ratione temporis.

         (1)  Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета от 12 юли 2016 година за установяване на правила срещу практиките за избягване на данъци, които пряко засягат функционирането на вътрешния пазар (ОВ L 193, 2016 г., стр. 1).


title: Дело T-431/18: Решение на Общия съд от 7 ноември 2019 г. — WN/Парламент (Публична служба — Акредитирани парламентарни сътрудници — Предсрочно прекратяване на договора — Прекъсване на връзките на доверие — Право на защита — Помирителна процедура — Явна грешка в преценката — Дискриминация, основана на пола — Отпуск за бременност и раждане — Задължение за полагане на грижа)

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/31

      Решение на Общия съд от 7 ноември 2019 г. — WN/Парламент
      (Дело T-431/18) (1)

      (Публична служба - Акредитирани парламентарни сътрудници - Предсрочно прекратяване на договора - Прекъсване на връзките на доверие - Право на защита - Помирителна процедура - Явна грешка в преценката - Дискриминация, основана на пола - Отпуск за бременност и раждане - Задължение за полагане на грижа)
      (2020/C 10/42)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: WN (представители: L. Levi и A. Champetier, avocates)

         Ответник: Европейски парламент (представители: Í. Ní Riagáin Düro и M. Windisch)

         Предмет

      Жалба на основание член 270 ДФЕС, с която се иска, от една страна, отмяна на решението на Парламента от 28 септември 2017 г. за прекратяване на договора на акредитираната парламентарна сътрудничка на жалбоподателя и, от друга страна, поправяне на неимуществените вреди, които тя твърди, че е претърпяла в резултат на действията на Парламента

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 319, 10.9.2018 г.


title: Дело T-718/19: Жалба, подадена на 23 октомври 2019 г. — The Weir Group и др./Комисия

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/45

      Жалба, подадена на 23 октомври 2019 г. — The Weir Group и др./Комисия
      (Дело T-718/19)
      (2020/C 10/56)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: The Weir Group plc (Глазгоу, Обединено кралство), TWG Investments (№ 3) Ltd (Глазгоу) и TWG Investments (№ 4) Ltd (Глазгоу) (представители: J. Lesar, Solicitor, и K. Beal, QC)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Европейската комисия от 2 април 2019 г. относно държавна помощ SA.44896, приведена в действие от Обединеното кралство за освобождаване на финансирането на групи (ОФГ) от контролирани чуждестранни дружества (КЧД) в частта, в която се отнася до жалбоподателите или до един от тях,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателите.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват девет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията неправилно е приложила член 107, параграф 1 ДФЕС и/или е допуснала явна грешка в оценката или преценката при избора си на референтна рамка за анализ на режима на данъчно облагане. Комисията трябвало да приеме за референтна рамка режима на корпоративно данъчно облагане на Обединеното Кралство, а не просто самия данъчен режим на контролираните чуждестранни дружества (КЧД).

                  2.

                  Второ основание: Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС и/или явна грешка в оценката или преценката, като е приела неправилен подход при анализа на данъчния режим на КЧД. В съображения 124—126 от обжалваното решение Комисията неправилно е квалифицирала разпоредбите на глава 9 от част 9A от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. като форма на дерогация от общото данъчно облагане, съдържащо се в глава 5 от него.

                  3.

                  Трето основание: Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС, като е приела в съображения 127—151 от обжалваното решение, че критерият за селективност е бил изпълнен, тъй като предприятия в сходно фактическо и правно положение са били третирани по различен начин.

                  4.

                  Четвърто основание: 75 % освобождаване съгласно член 371ID от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. било обосновано от характера и общата структура на данъчната система.

                  5.

                  Пето основание: облагането с данък на КЧД, за които важи освобождаването, съдържащо се в посочената Глава 9 като категория, би накърнило свободата на установяване на жалбоподателите в противоречие с член 49 ДФЕС.

                  6.

                  Шесто основание: допусната е явна грешка в оценката или преценката във връзка със 75 % освобождаване и определеното изходно съотношение.

                  7.

                  Седмо основание: Решението на Комисията не спазвало общия правен принцип на ЕС на недискриминация или равенство.

                  8.

                  Осмо основание: Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото, като е приложила по аналогия или чрез неправомерно препращане разпоредбите на Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета (1), която не е била приложима ratione temporis.

                  9.

                  Девето основание: Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС като е приела в съображение 176 от обжалваното решение, че съществува категория получатели (включваща жалбоподателите) и че жалбоподателите са получили помощ, която трябва да бъде възстановена съгласно член 2, параграф 1 от обжалваното решение.

         (1)  Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета от 12 юли 2016 година за установяване на правила срещу практиките за избягване на данъци, които пряко засягат функционирането на вътрешния пазар (ОВ L 193, 2016 г., стр. 1).


title: Дело C-255/18: Решение на Съда (първи състав) от 14 ноември 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Италия) — State Street Bank International GmbH/Banca d'Italia (Преюдициално запитване — Директива 2014/59/ЕС — Възстановяване и преструктуриране на кредитни институции — Национален механизъм за финансиране — Орган за преструктуриране — Национален фонд — Членове 103 и 104 — Задължение за вноски — Предварителни и извънредни последващи вноски — Изчисляване — Късно транспониране на Директивата — Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 — Членове 12 и 14 — Понятие „промяна на статуса“ — Въздействие върху задължението за вноски)

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/9

      Решение на Съда (първи състав) от 14 ноември 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Италия) — State Street Bank International GmbH/Banca d'Italia
      (Дело C-255/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Директива 2014/59/ЕС - Възстановяване и преструктуриране на кредитни институции - Национален механизъм за финансиране - Орган за преструктуриране - Национален фонд - Членове 103 и 104 - Задължение за вноски - Предварителни и извънредни последващи вноски - Изчисляване - Късно транспониране на Директивата - Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 - Членове 12 и 14 - Понятие „промяна на статуса“ - Въздействие върху задължението за вноски)
      (2020/C 10/10)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: State Street Bank International GmbH

         Ответник: Banca d'Italia

         в присъствието на: Banco delle Tre Venezie SpA

         Диспозитив

                  1)

                  Понятието „промяна на статуса“ по смисъла на член 12, параграф 2 от Делегиран регламент (ЕС) 2015/63 на Комисията от 21 октомври 2014 година за допълване на Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета по отношение на предварителните вноски в механизмите за финансиране на преструктурирането трябва да се тълкува в смисъл, че включва операция като разглежданата в главното производство, чрез която през годината институция престава да бъде под надзора на национален орган за преструктуриране вследствие на трансгранично сливане чрез вливане в нейното дружество майка и поради това тази операция не засяга задължението на тази институция да заплаща в пълен размер редовните вноски, дължими за въпросната година на плащане на вноските.

                  2)

                  Член 12, параграф 2 от Делегиран регламент 2015/63 трябва да се тълкува в смисъл, че се прилага спрямо положение, в което трансграничното сливане чрез вливане на институция, която се намира в една държава членка, в нейното дружество майка, установено в друга държава членка, и последвалото прекратяване на влялата се институция са извършени през 2015 г., когато първата държава членка все още не е била учредила официално нито националния орган за преструктуриране, нито националния фонд, а вноските все още не са били изчислени.

                  3)

                  Член 104 от Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на Директива 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС и 2013/36/ЕС и на регламенти (ЕС) № 1093/2010 и (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че институция, която се намира в една държава членка и се е сляла чрез вливане с дружество майка, установено в друга държава членка, преди датата, на която националният орган за преструктуриране на първата държава членка е въвел извънредна вноска, не е длъжна да заплати тази вноска.

         (1)  ОВ C 249, 16.7.2018 г.


title: Дело C-408/19 P: Жалба, подадена на 24 май 2019 г. от Hochmann Marketing GmbH срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 22 март 2019 г. по дело T-657/18, Hochmann Marketing GmbH/Съвет на Европейския съюз

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/21

      Жалба, подадена на 24 май 2019 г. от Hochmann Marketing GmbH срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 22 март 2019 г. по дело T-657/18, Hochmann Marketing GmbH/Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-408/19 P)
      (2020/C 10/27)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Hochmann Marketing GmbH (представител: J. Jennings, Rechtsanwalt)

         Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз
      С определение от 31 октомври 2019 г. Съдът на Европейския съюз (седми състав) отхвърли жалбата и определи жалбоподателят да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-261/18: Решение на Съда (голям състав) от 12 ноември 2019 г. — Европейска комисия/Ирландия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Решение на Съда, установяващо неизпълнение на задължения — Неизпълнение — Директива 85/337/ЕИО — Разрешаване и изграждане на вятърни генератори — Проект, който може да окаже значително въздействие върху околната среда — Липса на предварителна оценка на въздействието върху околната среда — Задължение за узаконяване — Член 260, параграф 2 ДФЕС — Искане за определяне на периодична имуществена санкция и на еднократно платима сума)

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/10

      Решение на Съда (голям състав) от 12 ноември 2019 г. — Европейска комисия/Ирландия
      (Дело C-261/18) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Решение на Съда, установяващо неизпълнение на задължения - Неизпълнение - Директива 85/337/ЕИО - Разрешаване и изграждане на вятърни генератори - Проект, който може да окаже значително въздействие върху околната среда - Липса на предварителна оценка на въздействието върху околната среда - Задължение за узаконяване - Член 260, параграф 2 ДФЕС - Искане за определяне на периодична имуществена санкция и на еднократно платима сума)
      (2020/C 10/11)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: M. Noll-Ehlers и J. Tomkin)

         Ответник: Ирландия (представители: M. Browne, G. Hodge и A. Joyce, подпомагани от G. Gilmore, BL, J. Connolly и G. Simons, SC)

         Диспозитив

                  1)

                  Като не е взела всички необходими мерки за изпълнението на решение от 3 юли 2008 г., Комисия/Ирландия (C-215/06, EU:C:2008:380), Ирландия не е изпълнила задълженията си по член 260, параграф 1 ДФЕС.

                  2)

                  Осъжда Ирландия да заплати на Европейската комисия еднократно сума в размер на 5 000 000 EUR.

                  3)

                  Осъжда Ирландия да заплаща на Европейската комисия периодична имуществена санкция в размер на 15 000 EUR на ден, считано от обявяването на настоящото решение до изпълнението на решение от 3 юли 2008 г., Комисия/Ирландия (C-215/06, EU:C:2008:380).

                  4)

                  Осъжда Ирландия да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 240, 9.7.2018 г.


title: Дело C-409/19 P: Жалба, подадена на 24 май 2019 г. от Hochmann Marketing GmbH срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 22 март 2019 г. по дело T-673/18, Hochmann Marketing GmbH/Европейска комисия

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/22

      Жалба, подадена на 24 май 2019 г. от Hochmann Marketing GmbH срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 22 март 2019 г. по дело T-673/18, Hochmann Marketing GmbH/Европейска комисия
      (Дело C-409/19 P)
      (2020/C 10/28)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Hochmann Marketing GmbH (представител: J. Jennings, Rechtsanwalt)

         Друга страна в производството: Европейска комисия
      С определение от 31 октомври 2019 г. Съдът на Европейския съюз (седми състав) отхвърли жалбата и определи жалбоподателят да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-280/18: Решение на Съда (първи състав) от 7 ноември 2019 г. (преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias — Гърция) — Alain Flausch и др./Ypourgos Perivallontos kai Energeias и др. (Преюдициално запитване — Околна среда — Оценка на въздействието на някои проекти върху околната среда — Участие на обществеността в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие — Начало на срокове за обжалване)

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/11

      Решение на Съда (първи състав) от 7 ноември 2019 г. (преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias — Гърция) — Alain Flausch и др./Ypourgos Perivallontos kai Energeias и др.
      (Дело C-280/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Околна среда - Оценка на въздействието на някои проекти върху околната среда - Участие на обществеността в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие - Начало на срокове за обжалване)
      (2020/C 10/12)
      Език на производството: гръцки

         Запитваща юрисдикция

      Symvoulio tis Epikrateias

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Alain Flausch, Andrea Bosco, Estiene Roger Jean Pierre Albrespy, Somateio „Syndesmos Iiton“, Somateio „Elliniko Diktyo — Filoi tis Fysis“, Somateio „Syllogos Prostasias kai Perithalpsis Agias Zois – SPPAZ“

         Ответници: Ypourgos Perivallontos kai Energeias, Ypourgos Oikonomikon, Ypourgos Tourismou, Ypourgos Naftilias kai Nisiotikis Politikis

         Диспозитив

                  1)

                  Член 6 от Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска държава членка да провежда дейностите по участие на обществеността в процеса на вземане на решения във връзка с даден проект на равнище седалище на компетентния регионален административен орган, а не на равнище общинска единица по местонахождение на този проект, когато приложената конкретна процедура не осигурява ефективно спазване на правата на заинтересованата общественост, което националната юрисдикция следва да провери.

                  2)

                  Членове 9 и 11 от Директива 2011/92 трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат правна уредба като разглежданата в главното производство, която води до това на членове на заинтересованата общественост да се предостави срок за подаване на жалба, който започва да тече от оповестяването в интернет на разрешение за осъществяване на проект, когато тези членове на заинтересованата общественост не са имали предварително подходяща възможност да се информират за процедурата за даване на разрешение за осъществяване съгласно член 6, параграф 2 от тази директива.

         (1)  ОВ C 231, 2.7.2018 г.


title: Дело C-346/18 P: Решение на Съда (шести състав) от 7 ноември 2019 г. — Rose Vision, SL/Европейска комисия (Обжалване — Финансирани от Европейския съюз проекти в областта на научните изследвания — Седма рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007 — 2013) — Споразумения за предоставяне на безвъзмездна помощ за проектите FIRST, FutureNEM, sISI, 4NEM и SFERA — Одити, установяващи нередности при изпълнението на някои проекти — Решения на Европейската комисия да преустанови плащането на дължимите суми по други проекти — Иск за отговорност и жалба за отмяна)

text:
               13.1.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 10/11

      Решение на Съда (шести състав) от 7 ноември 2019 г. — Rose Vision, SL/Европейска комисия
      (Дело C-346/18 P) (1)

      (Обжалване - Финансирани от Европейския съюз проекти в областта на научните изследвания - Седма рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007 - 2013) - Споразумения за предоставяне на безвъзмездна помощ за проектите FIRST, FutureNEM, sISI, 4NEM и SFERA - Одити, установяващи нередности при изпълнението на някои проекти - Решения на Европейската комисия да преустанови плащането на дължимите суми по други проекти - Иск за отговорност и жалба за отмяна)
      (2020/C 10/13)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Rose Vision, SL (представител: J.J. Marín López, abogado)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: първоначално R. Lyal, J. Estrada de Solà, P. Rosa Plaza и M. Siekierzyńska, впоследствие R. Lyal, J. Estrada de Solà и M. Siekierzyńska, подпомагани от J. Rivas, abogado)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз от 8 март 2018 г., Rose Vision/Комисия (T-45/13 RENV и T-587/15, непубликувано, EU:T:2018:124), в частта, в която с това решение Общият съд приема в точка 160, че не е следвало да установява на основание на член 340, първа алинея ДФЕС наличието на понесени от жалбоподателя вреди поради договорно неизпълнение вследствие на нарушение на точка II.22, параграф 1 от общите условия, съставляващи неразделна част от споразуменията, сключени между Rose Vision SL и Европейската комисия в рамките на Седма рамкова програма, приета с Решение № 1982/2006/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно Седмата рамкова програма на Европейската общност за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007—2013).

                  2)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                  Установява, че Европейската комисия е нарушила споразумението за предоставяне на безвъзмездна помощ за проекта FutureNEM по отношение на запазването на поверителността по одит 11-INFS-025.

                  4)

                  Осъжда Rose Vision SL да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и половината от съдебните разноски, направени от Европейската комисия във връзка с първоинстанционните производства и производствата по обжалване.

         (1)  ОВ C 268, 30.7.2018 г.


title: Дело C-843/19: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Испания), постъпило на 20 ноември 2019 г. — Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)/BT

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/32

      Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Испания), постъпило на 20 ноември 2019 г. — Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)/BT
      (Дело C-843/19)
      (2020/C 54/34)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

         Ответник: BT

         Преюдициални въпроси

      Допуска ли общностното право национална разпоредба като член 208 c) [да се чете член 208, параграф 1, буква c)] от Ley General de la Seguridad Social (Общ закон за социалното осигуряване) от 2015 г. — съгласно която всички лица, обхванати от общата схема, могат да се пенсионират предсрочно по свое желание, при условие че полагаемата пенсия, изчислена в съответствие с обичайната система без добавки за достигане на минималната пенсия, е равна най-малко на минималната пенсия — доколкото тази разпоредба дискриминира непряко жените, обхванати от общата схема, тъй като се прилага за много по-голям брой жени, отколкото мъже?