title: Дело T-316/14: Решение на Общия съд от 15 ноември 2018 г. — PKK/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу PKK — Замразяване на средства — Компетентност на Съвета — Възможност орган на трета държава да бъде квалифициран като компетентен орган по смисъла на Обща позиция 2001/931/ОВППС — Фактическо основание на решенията за замразяване на средствата — Позоваване на терористични действия — Съдебен контрол — Задължение за мотивиране — Възражение за незаконосъобразност)

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/33

      Решение на Общия съд от 15 ноември 2018 г. — PKK/Съвет
      (Дело T-316/14) (1)

      ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу PKK - Замразяване на средства - Компетентност на Съвета - Възможност орган на трета държава да бъде квалифициран като компетентен орган по смисъла на Обща позиция 2001/931/ОВППС - Фактическо основание на решенията за замразяване на средствата - Позоваване на терористични действия - Съдебен контрол - Задължение за мотивиране - Възражение за незаконосъобразност))
      (2019/C 16/42)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Workers’ Party (PKK) (представители: A. van Eik, T. Buruma и M. Wijngaarden, avocats)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално F. Naert и G. Étienne, впоследствие F. Naert и H. Marcos Fraile)

         Страни, встъпили в подкрепа на ответника: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: първоначално C. Brodie и V. Kaye, впоследствие C. Brodie и S. Brandon, впоследствие C. Brodie, C. Crane и R. Fadoju, впоследствие C. Brodie, R. Fadoju и P. Nevill, и накрая R. Fadoju), Европейска комисия (представители: първоначално F. Castillo de la Torre и D. Gauci, впоследствие D. Gauci и J. Norris-Usher и T. Ramopoulos, и накрая J. Norris-Usher, T. Ramopoulos и R. Tricot)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС с предмет, първоначално, отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) № 125/2014 на Съвета от 10 февруари 2014 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания и за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) № 714/2013 (ОВ L 40, 2014 г., стр. 9) в частта, в която този акт се отнася до жалбоподателя, както и впоследствие отмяна на други последващи актове в частта им, която се отнася до жалбоподателя

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя Регламент за изпълнение (ЕС) № 125/2014 на Съвета от 10 февруари 2014 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания и за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) № 714/2013 в частта, в която той се отнася до Kurdistan Workers’ Party (PKK).

                  2)

                  Отменя Регламент за изпълнение (ЕС) № 790/2014 на Съвета от 22 юли 2014 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на Регламент за изпълнение № 125/2014 в частта, в която той се отнася до PKK.

                  3)

                  Отменя Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/513 на Съвета от 26 март 2015 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на Регламент за изпълнение № 790/2014 в частта, в която той се отнася до PKK.

                  4)

                  Отменя Решение (ОВППС) 2015/521 на Съвета от 26 март 2015 година за актуализиране и изменение на списъка на лицата, групите и образуванията, по отношение на които се прилагат членове 2, 3 и 4 от Обща позиция 2001/931/ОВППС за прилагането на специални мерки за борба с тероризма и за отмяна на Решение 2014/483/ОВППС в частта, в която то се отнася до PKK.

                  5)

                  Отменя Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/1325 на Съвета от 31 юли 2015 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на Регламент за изпълнение 2015/513 в частта, в която той се отнася до PKK.

                  6)

                  Отменя Решение (ОВППС) 2015/1334 на Съвета от 31 юли 2015 година за актуализиране на списъка на лицата, групите и образуванията, по отношение на които се прилагат членове 2, 3 и 4 от Обща позиция 2001/931 за прилагането на специални мерки за борба с тероризма, и за отмяна на Решение 2015/521 в частта, в която то се отнася до PKK.

                  7)

                  Отменя Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/2425 на Съвета от 21 декември 2015 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на Регламент за изпълнение 2015/1325 в частта, в която той се отнася до PKK.

                  8)

                  Отменя Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1127 на Съвета от 12 юли 2016 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на Регламент за изпълнение 2015/2425 в частта, в която той се отнася до PKK.

                  9)

                  Отменя Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/150 на Съвета от 27 януари 2017 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на Регламент за изпълнение 2016/1127 в частта, в която той се отнася до PKK.

                  10)

                  Отменя Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/1420 на Съвета от 4 август 2017 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на Регламент за изпълнение 2017/150 в частта, в която той се отнася до PKK.

                  11)

                  Отменя Решение (ОВППС) 2017/1426 на Съвета от 4 август 2017 година за актуализиране на списъка на лицата, групите и образуванията, по отношение на които се прилагат членове 2, 3 и 4 от Обща позиция 2001/931/ОВППС за прилагането на специални мерки за борба с тероризма, и за отмяна на Решение (ОВППС) 2017/154 в частта, в която то се отнася до жалбоподателя.

                  12)

                  Отхвърля искането Регламент (ЕО) № 2580/2001 на Съвета от 27 декември 2001 година относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, да се обяви за неприложим спрямо PKK.

                  13)

                  Съветът на Европейския съюз понася, освен направените от него съдебни разноски, и тези на PKK.

                  14)

                  Европейската комисия и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 245, 28.7.2014 г.


title: Дело T-647/18: Жалба, подадена на 29 октомври 2018 г. — ZQ/Комисия

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/54

      Жалба, подадена на 29 октомври 2018 г. — ZQ/Комисия
      (Дело T-647/18)
      (2019/C 16/65)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: ZQ (представител: C. Cortese, avvocato)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваните решения, по-конкретно

                              а)

                              да отмени решението на ОН от 15 декември 2017 г., заведено в ARES на 18 декември 2017 г., под номер HR.E.2/AS/Ares (2017), с предмет „Request for assistance D/374/17“ (искане за оказване на помощ) с което е отхвърлено искането за оказване на помощ;

                              б)

                              да отмени, ако е необходимо, решението на ОН, с което отхвърля подадената от жалбоподателя и заведена с номер R/187/18, HR.E.2/Ares (2018), жалба по административен ред от 19 юли 2018 г.;

                              в)

                              да осъди Комисията да поправи претърпените от жалбоподателя вреди в резултат на многобройните неправомерни действия, отразени в обжалваното решение или с които то е пряко свързано, оценени на 1 000 000 EUR;

            освен това

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят по настоящото дело оспорва отказа на Комисията да уважи искането му за оказване на помощ във връзка с проявите на тормоз, от които пострадал поради сексуалната си ориентация.
      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

                  1.

                  Първото основание е изведено от явна грешка в преценката.

                              —

                              Във връзка с това жалбоподателят твърди, че общо погледнато явната грешка в преценката ясно личи в предварително изграденото убеждение поради липсата на безпристрастност, която се проявява в самото решение, в което на твърденията на жалбоподателя не се дава вяра, тъй като се отнасяли за много дълъг период от време, през който жалбоподателят не направил никакво официално оплакване.

                              —

                              Липсата на безпристрастност била единственото обяснение за факта, че ОН изключил от обжалваното решение множество факти, предмет на оплаквания, за които не е направена никаква преценка.

                              —

                              Твърденията на жалбоподателя относно проявите на тормоз, на който той твърди, че е бил подложен, на бърза ръка били определени като нормални прояви на лошата организация или нормални конфликти в работната среда.

                  2.

                  Второто основание е изведено от нарушение на правото.
                  Във връзка с това жалбоподателят твърди, че:

                              а)

                              се използва неправилно определение за тормоз, включващо намерение да се причини вреда (animus nocendi) от страна на дееца;

                              б)

                              се прилага стандарт за доказване, който не съответства на изисквания според приложимото право (принцип на доказване), а доказване на съществуването на фактите и тяхната недвусмислена правна квалификация, изключващо всяко разумно съмнение;

                              в)

                              се прилага явно неправилен стандарт за доказване, при оценяването на достоверността на оплакванията с оглед на изминалото време;

                              г)

                              е нарушено задължението за служебно провеждане на разследване при наличието на правдоподобни твърдения.

                  3.

                  Третото основание е изведено от липсата на мотиви или недостатъчни мотиви.

                              —

                              Във връзка с това се твърди, че в обжалваното решение, дори при желание като допълнение да се вземат предвид мотивите на решението, с което е отхвърлена жалбата по административен ред, до голяма степен липсват мотиви.

            Във връзка с искането за поправяне на вредите, жалбоподателят твърди, че в случая всички условия, които се изискват от съдебната практика по същество са налице.


title: Дело C-215/17: Решение на Съда (четвърти състав) от 14 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Vrhovno sodišče Republike Slovenije — Словения) — Nova Kreditna Banka Maribor d.d./Republika Slovenija (Преюдициално запитване — Сближаване на законодателствата — Повторна употреба на информацията от обществения сектор — Директива 2003/98/ЕО — Член 1, параграф 2, буква в), трето тире — Пруденциални изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници — Регламент (ЕС) № 575/2013 — Информация, която трябва да бъде оповестена от кредитните институции и инвестиционните посредници — Член 432, параграф 2 — Изключения от задължението за оповестяване — Търговска информация, която се смята за търговска тайна или поверителна информация — Приложимост — Кредитни институции, в които държавата има мажоритарен дял — Национална правна уредба, съгласно която определена търговска информация, притежавана от посочените институции, е общественодостъпна)

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/10

      Решение на Съда (четвърти състав) от 14 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Vrhovno sodišče Republike Slovenije — Словения) — Nova Kreditna Banka Maribor d.d./Republika Slovenija
      (Дело C-215/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Повторна употреба на информацията от обществения сектор - Директива 2003/98/ЕО - Член 1, параграф 2, буква в), трето тире - Пруденциални изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници - Регламент (ЕС) № 575/2013 - Информация, която трябва да бъде оповестена от кредитните институции и инвестиционните посредници - Член 432, параграф 2 - Изключения от задължението за оповестяване - Търговска информация, която се смята за търговска тайна или поверителна информация - Приложимост - Кредитни институции, в които държавата има мажоритарен дял - Национална правна уредба, съгласно която определена търговска информация, притежавана от посочените институции, е общественодостъпна))
      (2019/C 16/11)
      Език на производството: словенски

         Запитваща юрисдикция

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Nova Kreditna Banka Maribor d.d.

         Ответник: Republika Slovenija

         Диспозитив

      Член 1, параграф 2, буква в), трето тире от Директива 2003/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 ноември 2003 година относно повторната употреба на информацията в обществения сектор и член 432, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 трябва да се тълкуват в смисъл, че не се прилагат за национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която задължава банка, намирала се под доминиращото влияние на публичноправен субект, да оповестява информация за договорите за извършване на консултантски, адвокатски, авторски и други интелектуални услуги, сключени от нея през периода, в който е била под доминиращо влияние, без да се допуска никакво изключение с оглед на запазване на търговската тайна на тази банка, и поради това тези разпоредби не са пречка за такава национална правна уредба.

         (1)  ОВ C 213, 3.7.2017 г.


title: Дело T-650/18: Жалба, подадена на 29 октомври 2018 г. — Reaktor Group/EUIPO (REAKTOR)

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/56

      Жалба, подадена на 29 октомври 2018 г. — Reaktor Group/EUIPO (REAKTOR)
      (Дело T-650/18)
      (2019/C 16/67)
      Език на производството: фински

         Страни

         Жалбоподател: Reaktor Group Oy (Хелзинки, Финландия) (представител: L. Laaksonen, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „REAKTOR“ — заявка за регистрация № 13 752 522

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 27 август 2018 г. по преписка R 2626/2017-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение на втори апелативен състав на EUIPO от 27 август 2018 г. по преписка R 2626/2017-2, в частта, в която съгласно член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент 2017/1001 втори апелативен състав е отхвърлил заявка за регистрация № 13752522 на словна марка на Европейския съюз „REAKTOR“ за определени стоки и услуги от класове 9, 41 и 42 и да допусне за публикуване и вписване регистрацията на марка „REAKTOR“ в пълен обхват за всички поискани стоки и услуги,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително разноските, направени в производството по обжалване пред Общия съд и в производството пред апелативния състав (заедно с разноските за представителство).

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент 2017/1001.


title: Дело C-502/17: Решение на Съда (шести състав) от 8 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Vestre Landsret — Дания) — C&D Foods Acquisition ApS/Skatteministeriet (Преюдициално запитване — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Проект за прехвърляне на акции на непряко дъщерно дружество — Разходи за доставката на услуги, получени за целите на това прехвърляне — Неосъществено прехвърляне — Искане за приспадане на платения данък — Приложно поле на ДДС)

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/23

      Решение на Съда (шести състав) от 8 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Vestre Landsret — Дания) — C&D Foods Acquisition ApS/Skatteministeriet
      (Дело C-502/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Проект за прехвърляне на акции на непряко дъщерно дружество - Разходи за доставката на услуги, получени за целите на това прехвърляне - Неосъществено прехвърляне - Искане за приспадане на платения данък - Приложно поле на ДДС))
      (2019/C 16/28)
      Език на производството: датски

         Запитваща юрисдикция

      Vestre Landsret

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: C&D Foods Acquisition ApS

         Ответник: Skatteministeriet

         Диспозитив

      Членове 2, 9 и 168 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкуват в смисъл, че планирана, но неосъществена сделка по прехвърляне на акции, подобна на разглежданата в главното производство, която не намира единствената си пряка причина в облагаемата икономическа дейност на съответното дружество или която не представлява пряко, постоянно и необходимо продължение на тази икономическа дейност, не попада в приложното поле на данъка върху добавената стойност.

         (1)  ОВ C 347, 16.10.2016 г.


title: Дело T-665/18: Жалба, подадена на 12 ноември 2018 г. — Soundio/EUIPO — E-Plus Mobilfunk (Vibble)

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/57

      Жалба, подадена на 12 ноември 2018 г. — Soundio/EUIPO — E-Plus Mobilfunk (Vibble)
      (Дело T-665/18)
      (2019/C 16/68)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Soundio A/S (Драмен, Норвегия) (представители: N. Köster и J. Albers, lawyers)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: E-Plus Mobilfunk GmbH (Дюселдорф, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на марката „Vibble“ — посочваща Европейския съюз международна регистрация № 1 290 194

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 4 септември 2018 г. по преписка R 721/2018-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело C-238/17: Решение на Съда (трети състав) от 14 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Vilniaus miesto apylinkės teismas — Литва) — UAB „Renerga“/AB „Energijos skirstymo operatorius“, AB „Lietuvos energijos gamyba“ (Преюдициално запитване — Директива 2009/72/ЕО — Член 3, параграфи 2, 6 и 15 и член 36, буква е) — Вътрешен пазар на електроенергия — Хипотетично естество на преюдициалните въпроси — Недопустимост на преюдициалното запитване)

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/10

      Решение на Съда (трети състав) от 14 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Vilniaus miesto apylinkės teismas — Литва) — UAB „Renerga“/AB „Energijos skirstymo operatorius“, AB „Lietuvos energijos gamyba“
      (Дело C-238/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Директива 2009/72/ЕО - Член 3, параграфи 2, 6 и 15 и член 36, буква е) - Вътрешен пазар на електроенергия - Хипотетично естество на преюдициалните въпроси - Недопустимост на преюдициалното запитване))
      (2019/C 16/12)
      Език на производството: литовски

         Запитваща юрисдикция

      Vilniaus miesto apylinkės teismas

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: UAB „Renerga“

         Ответници: AB „Energijos skirstymo operatorius“, AB „Lietuvos energijos gamyba“

         в присъствието на: UAB „BALTPOOL“, Lietuvos Respublikos Vyriausybė, Achema AB, Achemos Grupė UAB

         Диспозитив

      Преюдициалното запитване, отправено от Vilniaus miesto apylinkės teismas (Районен съд град Вилнюс, Литва) с акт от 11 април 2017 г., е недопустимо.

         (1)  ОВ C 231, 17.7.2017 г.


title: Дело T-667/18: Жалба, подадена на 9 ноември 2018 г. — Pinto Teixeira/ЕСВД

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/58

      Жалба, подадена на 9 ноември 2018 г. — Pinto Teixeira/ЕСВД
      (Дело T-667/18)
      (2019/C 16/69)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: José Manuel Pinto Teixeira (Оераш, Португалия) (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)

         Ответник: Европейска служба за външна дейност

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:
      да постанови решение, с което

                  —

                  да отмени решението от 21 февруари 2018 г. на ОН за отказ на разрешение за осъществяване на външна дейност по член 16 от Правилника за персонала,

                  —

                  да осъди ЕСВД да заплати съдебните разноски, както и обезщетение за претърпените неимуществени вреди в размер на 10 000 EUR.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на член 16 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз, тъй като обжалваното решение било прието след изтичането на срока от 30 работни дни, считано от датата, на която било получено уведомлението от жалбоподателя, че иска да се заеме с професионална дейност след прекратяване на служебното си правоотношение.

                  2.

                  Второ основание: явни грешки в преценката, които водели до незаконосъобразност на обжалваното решение, тъй като очевидно дейността, за която жалбоподателят искал разрешение, нито била свързана с работата, която извършвал през последните три години служба, нито била несъвместима с интересите на ЕСВД.


title: Дело C-247/17: Решение на Съда (голям състав) от 13 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Korkein oikeus — Финландия) — производство за екстрадицията на Denis Raugevicius (Преюдициално запитване — Гражданство на Европейския съюз — Членове 18 ДФЕС и 21 ДФЕС — Молба, отправена до държава членка от трета държава, за екстрадиция на гражданин на Съюза, който е гражданин на друга държава членка и е упражнил правото си на свободно движение в първата държава членка — Молба, подадена с цел изпълнение на наказание лишаване от свобода, а не с цел наказателно преследване — Забрана за екстрадиране, прилагана само за гражданите на съответната държава — Ограничаване на свободното движение — Обосноваване с предотвратяването на безнаказаността — Пропорционалност)

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/11

      Решение на Съда (голям състав) от 13 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Korkein oikeus — Финландия) — производство за екстрадицията на Denis Raugevicius
      (Дело C-247/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Гражданство на Европейския съюз - Членове 18 ДФЕС и 21 ДФЕС - Молба, отправена до държава членка от трета държава, за екстрадиция на гражданин на Съюза, който е гражданин на друга държава членка и е упражнил правото си на свободно движение в първата държава членка - Молба, подадена с цел изпълнение на наказание лишаване от свобода, а не с цел наказателно преследване - Забрана за екстрадиране, прилагана само за гражданите на съответната държава - Ограничаване на свободното движение - Обосноваване с предотвратяването на безнаказаността - Пропорционалност))
      (2019/C 16/13)
      Език на производството: фински

         Запитваща юрисдикция

      Korkein oikeus

         Страна в главното производство

      Denis Raugevicius

         Диспозитив

      Членове 18 ДФЕС и 21 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че при молба за екстрадиция на упражнил правото си на свободно движение гражданин на Европейския съюз, подадена от трета държава не с цел наказателно преследване, а с цел изпълнението на наказание лишаване от свобода, замолената държава членка, чието национално право забранява екстрадицията на собствените ѝ граждани извън Съюза за изпълнението на наказание и предвижда възможността такова наложено в чужбина наказание да бъде изтърпяно на нейна територия, е длъжна да осигури на този гражданин на Съюза, след като той пребивава постоянно на нейна територия, същото третиране като предвиденото от нея за собствените ѝ граждани при екстрадиция.

         (1)  ОВ C 239, 24.7.2017 г.


title: Дело T-671/18: Жалба, подадена на 15 ноември 2018 г. — ZU/Комисия

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/58

      Жалба, подадена на 15 ноември 2018 г. — ZU/Комисия
      (Дело T-671/18)
      (2019/C 16/70)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: ZU (представител: C. Bernard-Glanz, lawyer)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на ръководителя на отдел „Професионално развитие и мобилност“ в дирекция „HR.B“ на ГД „Човешки ресурси“ (DG HR) на Комисията, прието на 12 октомври 2018 г., с което жалбоподателят е прехвърлен обратно в ГД „OLAF“,

                  —

                  да отмени решението на ръководителя на отдел „Център за счетоводно управление 4“ в дирекция „HR.AMC“ на ГД „Човешки ресурси“ (DG HR) на Комисията, прието на 29 октомври 2018 г., с което 1 декември 2018 г. временно се определя като дата на назначаването му,

                  —

                  да отмени, наред с посоченото и доколкото е необходимо, предстоящото решение на органа по назначаване за отхвърляне на жалбата на жалбоподателя,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

                  1.

                  Първо основание: недостатъчна прозрачност на процедурата по прехвърляне, нарушение на член 25 от Правилника за длъжностните лица и липса на мотиви, нарушение на правото на жалбоподателя на защита от принудително прехвърляне и нарушение на член 41 от Хартата на основните права на ЕС и на право на изслушване.

                  2.

                  Второ основание: явна грешка в преценката на интереса на службата и нарушение на принципа на добра администрация.

                  3.

                  Трето основание: липса на съществени съображения срещу незабавното прехвърляне на жалбоподателя в OLAF, нарушение на принципа на добра администрация и незачитане на защитата на подателите на сигнали по член 22а от Правилника за длъжностните лица.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на задължението за полагане на грижи.

                  5.

                  Пето основание: злоупотреба с власт.


title: Дело C-257/17: Решение на Съда (трети състав) от 7 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — C, A/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (Преюдициално запитване — Компетентност на Съда — Директива 2003/86/ЕО — Право на събиране на семейството — Член 15 — Отказ за предоставяне на самостоятелно разрешение за пребиваване — Национална правна уредба, предвиждаща задължение за успешно полагане на изпит за проверка на интегрирането в обществото)

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/12

      Решение на Съда (трети състав) от 7 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — C, A/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Дело C-257/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Компетентност на Съда - Директива 2003/86/ЕО - Право на събиране на семейството - Член 15 - Отказ за предоставяне на самостоятелно разрешение за пребиваване - Национална правна уредба, предвиждаща задължение за успешно полагане на изпит за проверка на интегрирането в обществото))
      (2019/C 16/14)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Raad van State

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: C, A

         Ответник: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Диспозитив

                  1)

                  Съдът е компетентен на основание член 267 ДФЕС да тълкува член 15 от Директива 2003/86/ЕО на Съвета от 22 септември 2003 година относно правото на събиране на семейството в положения като разглежданите в главното производство, в които запитващата юрисдикция е призована да се произнесе по предоставяне на самостоятелно разрешение за пребиваване на гражданин на трета страна, член на семейството на гражданин на Европейския съюз, който не е упражнил правото си на свободно движение, когато тази разпоредба е приложима в подобни ситуации, пряко и безусловно от националното право.

                  2)

                  Член 15, параграфи 1 и 4 от Директива 2003/86 допуска национална правна уредба, която позволява да се отхвърли заявление за самостоятелно разрешение за пребиваване, подадено от гражданин на трета страна, който е пребивавал повече от пет години на територията на държава членка на основание събиране на семейството, тъй като той не е доказал, че е положил успешно изпит по интегриране в обществото — за проверка на познанията му по езика и за обществото на съответната държава членка — доколкото конкретните условия на задължението за успешно полагане на този изпит не надхвърлят необходимо за постигането на целта за улесняване на интегрирането на гражданите на трети страни.

                  3)

                  Член 15, параграфи 1 и 4 от Директива 2003/86 допуска национална правна уредба, която предвижда, че самостоятелно разрешение за пребиваване може да бъде издадено само считано от датата на подаване на съответно заявление.

         (1)  ОВ C 269, 14.8.2017 г.


title: Дело T-271/10 OST: Определение на Общия съд от 17 септември 2018 г. — H/Съвет (Производство — Пропуск за произнасяне по съдебните разноски)

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/45

      Определение на Общия съд от 17 септември 2018 г. — H/Съвет
      (Дело T-271/10 OST) (1)

      ((Производство - Пропуск за произнасяне по съдебните разноски))
      (2019/C 16/55)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: H (представител: M. Velardo, адвокат)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: A. Vitro и F. Naert)

         Предмет

      Искане да се поправи пропуска за произнасяне по съдебните разноски в решението от 11 април 2018 г., H/Съвет (T-271/10 RENV, EU:T:2018:180)

         Диспозитив

                  1)

                  Точка 174 от решението от 11 април 2018 г., H/Съвет (T-271/10 RENV, EU:T:2018:180) има следното съдържание:
                  „Съгласно член 134, параграф 1 от Процедурния правилник загубилата делото страна се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е направено такова искане. Въпреки това съгласно член 133 от Процедурния правилник във връзка с член 219 от същия правилник Общият съд се произнася по съдебните разноски по производството по обжалване и по образуваните пред него производства в съдебното решение или определението, с което слага край на производството. Освен това съгласно член 134, параграф 3 от този правилник всяка страна понася направените от нея съдебни разноски, ако страните са загубили по едно или няколко от предявените основания. Общият съд обаче може да реши една от страните да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и част от съдебните разноски на другата страна, ако обстоятелствата по делото оправдават това. При конкретните обстоятелства следва да се реши, от една страна, че Съветът ще понесе разноските, направени от жалбоподателя и от самия него, до произнасянето на решението по жалбата, само доколкото те се отнасят до въпроса за допустимостта на жалбата, и от друга страна, че жалбоподателят ще понесе всички останали разноски, направени от Съветът и от самия него, както преди, така и след посоченото произнасяне.“

                  2)

                  Точка 2 от диспозитива на решението от 11 април 2018 г., H/Съвет (T-271/10 RENV, EU:T:2018:180) има следното съдържание:
                  „Съветът понася направените от него съдебни разноски и тези на H до произнасянето на решението от 19 юли 2016 г., H/Съвет и Комисия (C-455/14 P, EU:C:2016:569), само доколкото те се отнасят до въпроса за допустимостта на жалбата. H понася всички останали съдебни разноски, направени от Съвета и от него самия, както преди, така и след посоченото произнасяне.“

                  3)

                  H и Съветът понасят направените от тях съдебни разноски, свързани с настоящото искане.

         (1)  ОВ C 221, 14.8.2010 г.


title: Дело T-621/17 R: Определение на председателя на Общия съд от 12 октомври 2018 г. — Taminco/ЕОБХ (Обезпечително производство — Продукти за растителна защита — Регламент (ЕО) № 1107/2009 — Публикуване на заключението от анализа, извършен от ЕОБХ при преразглеждане на одобрението за активното вещество тирам — Искане за поверително третиране на някои части — Отказ да се предостави поверително третиране — Молба за постановяване на временни мерки — Липса на неотложност)

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/46

      Определение на председателя на Общия съд от 12 октомври 2018 г. — Taminco/ЕОБХ
      (Дело T-621/17 R)
      ((Обезпечително производство - Продукти за растителна защита - Регламент (ЕО) № 1107/2009 - Публикуване на заключението от анализа, извършен от ЕОБХ при преразглеждане на одобрението за активното вещество тирам - Искане за поверително третиране на някои части - Отказ да се предостави поверително третиране - Молба за постановяване на временни мерки - Липса на неотложност))
      (2019/C 16/56)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Taminco BVBA (Гент, Белгия) (представители: C. Mereu и M. Grunchard, адвокати)

         Ответник: Европейски орган за безопасност на храните (представители: D. Detken и S. Gabbi, подпомагани от R. van der Hout, и C. Wagner, avocats)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: Г. Колева и I. Naglis)

         Предмет

      Искане на основание на членове 278 ДФЕС и 279 ДФЕС за спиране на изпълнението на решението на ЕОБХ от 18 юли 2017 г. за отхвърляне на исканията за поверително третиране, направени в рамките на заявление за подновяване на одобрението на активното вещество тирам.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за допускане на обезпечителни мерки.

                  2)

                  Отменя определението от 19 септември 2017 г., постановено по дело T-621/17 R.

                  3)

                  Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-347/18 RII: Определение на председателя на Общия съд от 25 октомври 2018 г. —Laboratoire Pareva/Комисия (Обезпечително производство — Регламент (EС) № 528/2012 — Биоциди — Активно вещество PHMB (1415; 4.7) — Отказ на одобрение — Искане за временни мерки — Ново искане — Липса на нови факти — Недопустимост)

text:
               4.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/72

      Определение на председателя на Общия съд от 25 октомври 2018 г. —Laboratoire Pareva/Комисия
      (Дело T-347/18 RII)
      ((Обезпечително производство - Регламент (EС) № 528/2012 - Биоциди - Активно вещество PHMB (1415; 4.7) - Отказ на одобрение - Искане за временни мерки - Ново искане - Липса на нови факти - Недопустимост))
      (2019/C 44/95)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Laboratoire Pareva (Saint-Martin-de-Crau, Франция) (представители: K. Van Maldegem и S. Englebert, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: R. Lindenthal и K. Mifsud-Bonnici)

         Предмет

      Молба на основание членове 278 и 279 ДФЕС, от една страна, за спиране на изпълнението на Регламент за изпълнение (EС) 2018/613 на Комисията от 20 април 2018 г. за одобряване на PHMB (1415; 4.7) като съществуващо активно вещество за употреба в биоциди от продуктови типове 2 и 4 (ОВ L 102, 2018 г., стр. 1), и от друга страна, за приемане на каквато и да е друга подходяща временна мярка

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

                  2)

                  Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-422/17: Решение на Съда (четвърти състав) от 19 декември 2018 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny — Полша) — Szef Krajowej Administracji Skarbowej/Skarpa Travel sp. z o.o. (Преюдициално запитване — Хармонизация на данъчните законодателства — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Данъчно събитие — Специален режим за туристически агенти — Членове 65 и 308 — Надбавка на туристически агент — Определяне на надбавката — Авансови плащания, извършени преди доставката на туристически услуги от туристическия агент — Фактически разходи, направени от туристическия агент)

text:
               18.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/12

      Решение на Съда (четвърти състав) от 19 декември 2018 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny — Полша) — Szef Krajowej Administracji Skarbowej/Skarpa Travel sp. z o.o.
      (Дело C-422/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Хармонизация на данъчните законодателства - Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Данъчно събитие - Специален режим за туристически агенти - Членове 65 и 308 - Надбавка на туристически агент - Определяне на надбавката - Авансови плащания, извършени преди доставката на туристически услуги от туристическия агент - Фактически разходи, направени от туристическия агент))
      (2019/C 65/14)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Szef Krajowej Administracji Skarbowej

         Ответник: Skarpa Travel sp. z o.o.

         Диспозитив

                  1)

                  Членове 65 и 306—310 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, изменена с Директива 2010/45/ЕС на Съвета от 13 юли 2010 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че когато туристически агент, спрямо когото се прилага предвиденият в членове 306—310 специален режим, получи авансово плащане за туристически услуги, които ще предостави на пътуващото лице, в съответствие с член 65 данъкът върху добавената стойност (ДДС) е изискуем от момента на получаване на посоченото авансово плащане, при условие че към този момент туристическите услуги, които трябва да бъдат предоставени, са точно определени.

                  2)

                  Член 308 от Директива 2006/112, изменена с Директива 2010/45, трябва да се тълкува в смисъл, че надбавката на туристическия агент, и следователно данъчната му основа, се състои от разликата между общата сума без данък върху добавената стойност (ДДС), която трябва да бъде платена от пътуващото лице, и фактическите разходи, направени предварително от туристическия агент за доставката на стоки и услуги от други данъчнозадължени лица, когато тези сделки са за пряко ползване от пътуващото лице. Когато размерът на авансовото плащане съответства на общата цена или на значителна част от общата цена на туристическата услуга и агентът все още или не е направил никакъв фактически разход, или е направил само ограничена част от общия индивидуален разход за тази услуга, или още когато индивидуалният фактически разход за пътуването, направен от агента, не може да бъде определен към момента на авансовото плащане, маржът на печалба може да се определи въз основа на прогноза на общите фактически разходи, които той в крайна сметка ще трябва да направи. За целите на подобна прогноза агентът трябва, ако е необходимо, да отчете разходите, които вече фактически е направил към момента на получаване на авансовото плащане. За да се изчисли надбавката, от общата цена на пътуването се приспадат прогнозните общи фактически разходи, а данъчната основа на ДДС, който трябва да бъде платен при получаването на авансовото плащане, е резултат от умножаването на размера на това авансово плащане с процентната част на така определения планиран марж на печалба от общата цена на пътуването.

         (1)  ОВ C 357, 23.10.2017 г.


title: Дело T-655/17: Жалба, подадена на 25 септември 2017 г. — Inditex/EUIPO — Ansell („ZARA TANZANIA ADVENTURES“)

text:
               27.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 402/47

         Жалба, подадена на 25 септември 2017 г. — Inditex/EUIPO — Ansell („ZARA TANZANIA ADVENTURES“)
   (Дело T-655/17)
   (2017/C 402/62)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) (Артейхо, Испания) (представители: G. Marín Raigal, G. Macías Bonilla, P. López Ronda, E. Armero Lavie, lawyers)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Други страни в производството пред апелативния състав: Zainab Ansell (Моши, Танзания) и Roger Ansell (Моши)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словните елементи „ZARA TANZANIA ADVENTURES“ — заявка за регистрация № 8 320 591

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 5 юли 2017 г. по съединени дела R 2330/2011-2 и R 2369/2011-2

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени частично обжалваното решение на втори апелативен състав на EUIPO от 5 юли 2017 г. по съединени дела R 2330/2011-2 и R 2369/2011-2, като постанови регистрация на заявка за марка на Европейския съюз № 8320591 за оспорените услуги от класове 39 и 43,

               —

               да осъди EUIPO и встъпилата страна да заплатят съдебните разноски пред настоящата инстанция, както и пред отдела по споровете и пред втори апелативен състав на EUIPO.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-434/16: Решение на Общия съд от 13 октомври 2017 г. — Sensi Vigne & Vini/EUIPO — El Grifo (CONTADO DEL GRIFO) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „CONTADO DEL GRIFO“ — По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „EL GRIFO“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 2017/1001])

text:
               27.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 402/30

         Решение на Общия съд от 13 октомври 2017 г. — Sensi Vigne & Vini/EUIPO — El Grifo (CONTADO DEL GRIFO)
   (Дело T-434/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „CONTADO DEL GRIFO“ - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „EL GRIFO“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 2017/1001]))
   (2017/C 402/38)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Sensi Vigne & Vini Srl (Лампорекио, Италия) (представители: първоначално F. Caricato, впоследствие M. Cartella и B. Cartella, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J. Crespo Carrillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: El Grifo, SA (Сан Бартоломе, Лансароте, Испания)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 25 май 2016 г. (преписка R 2218/2015-2), постановено в производство по възражение със страни El Grifo и Sensi Vigne & Vini

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Sensi Vigne & Vini Srl да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 350, 26.9.2016 г.


title: Дело T-878/16: Решение на Общия съд от 6 октомври 2017 г. — Karelia/EUIPO (KARELIA) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „KARELIA“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Липса на описателен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [впоследствие член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001])

text:
               27.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 402/32

         Решение на Общия съд от 6 октомври 2017 г. — Karelia/EUIPO (KARELIA)
   (Дело T-878/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „KARELIA“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Липса на описателен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [впоследствие член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001]))
   (2017/C 402/42)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Ino Karelia (Каламата, Гърция) (представител: M. Karpathakis, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: L. Rampini)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 19 септември 2016 г. (преписка R 1562/2015-5), постановено по заявка за регистрация на словния знак „KARELIA“ като марка на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-жа Ino Karelia да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 38, 6.2.2017 г.


title: Поправка на известието в Официален вестник за дело T-499/17 (ОВ C 330, 2.10.2017 г.)

text:
               27.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 402/56

         Поправка на известието в Официален вестник за дело T-499/17
   (
         Официален вестник на Европейския съюз C 330, 2 октомври 2017 г.
      )
   (2017/C 402/74)
   Известието в ОВ за дело T-499/17, Esfera Capital Agencia de Valores/Комисия и ЕСП трябва да се чете, както следва:

      Жалба, подадена на 4 август 2017 г. — Global Sistematic Investment Sicav/Комисия и ЕСП
      (Дело T-499/17)
      (2017/C 330/22)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Global Sistematic Investment Sicav, SL (Мадрид, Испания) (представители: E. Pastor Palomar, F. Arroyo Romero и N. Subuh Falero, адвокати)

         Ответници: Европейска комисия и Единен съвет за преструктуриране

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение SRB/EES/2017/08 на Единния съвет за преструктуриране от 7 юни 2017 г., което е предназначено за FROB [Fondo de Reestructuración Ordenada Bancaria — Фонд за организирано преструктуриране на банките] и с което се одобрява план за преструктуриране на Banco Popular Español;

                  —

                  да отмени Решение (ЕС) 2017/1246 на Комисията от 7 юни 2017 година за одобряване на схемата за преструктуриране на Banco Popular Español S.A.; и

                  —

                  на основание член 340 от ДФЕС да установи извъндоговорната отговорност на ЕСП и Европейската комисия, като разпореди нанесената на жалбоподателя вреда да бъда поправена.

         Основания и основни доводи

      Основанията и основните доводи са сходни с изложените по дела T-478/17, Mutualidad de la Abogacía и Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Единен съвет за преструктуриране, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno и SFL/Единен съвет за преструктуриране, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T-483/17, García Suárez и др./Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T-484/17, Fidesban и др./Единен съвет за преструктуриране и T-497/17, Sáchez del Valle и Calatrava Real State 2015/Комисия и Единен съвет за преструктуриране.
      Жалбоподателят по-специално твърди, че в случая е извършена злоупотреба с власт.


201711170421555822017/C 412/357362015TC41220171204BG01BGINFO_JUDICIAL20171019252511Дело T-736/15: Решение на Общия съд от 19 октомври 2017 г. — Aldi/EUIPO — Sky (SKYLITe) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „skylite“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „SKY“ — Доказване на използването на по-ранната марка — Член 15, параграф 1 и член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Правило 22, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2868/1995 — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009)
 ---documentbreak--- C4122017BG2510120171019BG0035251251Решение на Общия съд от 19 октомври 2017 г. — Aldi/EUIPO — Sky (SKYLITe)
   (Дело T-736/15) (
         1
      )
   „(Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „skylite“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „SKY“ — Доказване на използването на по-ранната марка — Член 15, параграф 1 и член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Правило 22, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2868/1995 — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009)“2017/C 412/35Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Aldi GmbH & Co. KG (Мюлхайм на дер Рур, Германия) (представители: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen и N. Bertram, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: H. O’Neill)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Sky plc (Айсълуорт, Обединено кралство) (представител: J. Barry, solicitor)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 20 октомври 2015 г. (преписка R 2771/2014-4), постановено в производство по възражение между Sky и Aldi.

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Осъжда Aldi GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 90, 7.3.2016 г.


201711170481555692017/C 412/526892017TC41220171204BG01BGINFO_JUDICIAL20171005363721Дело T-689/17: Иск, предявен на 5 октомври 2017 г. — Top Cable/ЕСП
 ---documentbreak--- C4122017BG3610120171005BG0052361372Иск, предявен на 5 октомври 2017 г. — Top Cable/ЕСП
   (Дело T-689/17)2017/C 412/52Език на производството: испански
      Страни

      Ищец: Top Cable, SA (Rubí, Испания) (представители: R. Vallina Hoset и A. Sellés Marco, адвокати)

      Ответник: Единен съвет за преструктуриране

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

            —

            да обяви извъндоговорната отговорност на Единния съвет за преструктуриране и да го осъди да поправи вредите, понесени от ищеца вследствие на всички действия и бездействия, които са го лишили от облигациите и акциите, на които същият е бил собственик в BANCO POPULAR ESPAÑOL, S.A.,

            —

            да осъди ЕСП да заплати сумата от 52000000 EUR на жалбоподателя като обезщетение за причинените вреди (наричана по-нататък „дължимата сума“),

            —

            да увеличи размера на дължимата сума с компенсаторната лихва, считано от 7 юни 2017 г. до произнасянето на решението, с което се слага край на настоящото производство,

            —

            да увеличи размера на дължимата сума със съответните лихви за забава, считано от момента на постановяване на решението по настоящото производство до пълното изплащане на дължимата сума, с процент, фиксиран от ЕЦБ за основните операции по рефинансиране, увеличен с два пункта,

            —

            да осъди ЕСП да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Основанията и основните доводи са сходни на посочените по дело T-659/17, Vallina Fonseca/ЕСП.


title: Дело T-679/17: Иск, предявен на 3 октомври 2017 г. — Grupo Villar Mir/ЕСП

text:
               11.12.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 424/48

         Иск, предявен на 3 октомври 2017 г. — Grupo Villar Mir/ЕСП
   (Дело T-679/17)
   (2017/C 424/71)
   Език на производството: испански

      Страни

      Ищец: Grupo Villar Mir, SA (Мадрид, Испания) (представители: M. Romero Rey и I. Salama Salama, адвокати)

      Ответник: Единен съвет за преструктуриране

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               на основание член 263 ДФЕС да обяви за нищожно Решение JUR/EES/2017/08 от 7 юни 2017 г. на Единния съвет за преструктуриране (ЕСП), с което той е решил да приеме схема за преструктуриране относно Banco Popular Español, S.A.;

               —

               в съответствие с член 340, параграф 2 ДФЕС и член 41, параграф 3 от Хартата на основните права на Европейския съюз да осъди Единния съвет за преструктуриране да обезщети ищеца за претърпените вреди, чийто конкретен размер ще бъде определен след представяне на цялата поискана информация и по-специално на междинния доклад на Deloitte и докладите на независимите експерти в съответствие с Регламент (ЕС) 806/2014, до които молим за достъп;

               —

               в съответствие с членове 133 и 134 от Процедурния правилник на Общия съд да осъди Единния съвет за преструктуриране да заплати съдебните разноски по настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   Основанията и основните доводи са сходни с изложените по дела T-478/17, Mutualidad de la Abogacía и Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Единен съвет за преструктуриране, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno и SFL/Единен съвет за преструктуриране, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T-483/17, García Suárez и др./Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T-484/17, Fidesban и др./Единен съвет за преструктуриране, T-497/17, Sánchez del Valle и Calatrava Real State 2015/Комисия и Единен съвет за преструктуриране, и T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Комисия и Единен съвет за преструктуриране.


title: Дело C-523/17: Жалба, подадена на 30 август 2017 г. от L’Oréal срещу определението на Общия съд (първи състав), постановено на 26 юни 2017 г. по дело T-180/16 — L’Oréal/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

text:
               11.12.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 424/18

         Жалба, подадена на 30 август 2017 г. от L’Oréal срещу определението на Общия съд (първи състав), постановено на 26 юни 2017 г. по дело T-180/16 — L’Oréal/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
   (Дело C-523/17)
   (2017/C 424/26)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: L’Oréal (представители: T. de Haan и P. Péters, avocats)

      Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Guinot

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени определението на Общия съд на Европейския съюз от 26 юни 2017 г. по дело T-180/16, EU:T:2017:451;

               —

               делото да бъде върнато на Общия съд на Европейския съюз и

               —

               Съдът да не се произнася по съдебните разноски. При условията на евентуалност, да осъди Службата да понесе направените от жалбоподателя разноски както в производството по обжалване, така и в първоинстанционното производство.

      Основания и основни доводи

   Според жалбоподателя Общият съд е изопачил фактите и изложените от жалбоподателя доводи и е нарушил член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1).

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


title: Дело T-331/16: Решение на Общия съд от 26 октомври 2017 г. — Hello Media Group/EUIPO — Hola (#hello media group) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „#hello media group“ — По-ранни фигуративни и словна марки на Европейския съюз „HELLO!“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001])

text:
               11.12.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 424/31

         Решение на Общия съд от 26 октомври 2017 г. — Hello Media Group/EUIPO — Hola (#hello media group)
   (Дело T-331/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „#hello media group“ - По-ранни фигуративни и словна марки на Европейския съюз „HELLO!“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001]))
   (2017/C 424/44)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Hello Media, SL (Мадрид, Испания), допуснато да замести Hello Media, SL (представител: A. Alejos Cutuli, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J. Crespo Carrillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Hola, SL (Madrid) (представител: F. Arroyo Álvarez de Toledo, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 21 април 2016 г. (преписка R 2012/2015-2), постановено в производството по възражение между Hola и Hello Media

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Hello Media, SL, да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 296, 16.8.2016 г.


title: Дело C-534/17: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 11 септември 2017 г. — Ursula Kaufmann и Viktor Schay/TUIfly GmbH

text:
               11.12.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 424/20

         Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 11 септември 2017 г. — Ursula Kaufmann и Viktor Schay/TUIfly GmbH
   (Дело C-534/17)
   (2017/C 424/30)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Ищци: Ursula Kaufmann, Viktor Schay

      Ответник: TUIfly GmbH

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли, предвид съображение 15 от Регламент № 261/2004 (1), член 5, параграф 3 от този регламент да бъде тълкуван в смисъл, че опериращият въздушен превозвач може да бъде освободен от задължението си за обезщетение единствено ако се позове на такива извънредни обстоятелства, които са настъпили най-рано в деня, в който следва да бъде изпълнен полетът, или извънредните обстоятелства, които оправдават отмяната или голямото закъснение на полета, могат да са настъпили и предишния ден?

               2)

               В случай че е възможно извънредните обстоятелства, които оправдават отмяната или голямото закъснение на полета, да са настъпили и предишния ден, следва ли член 5, параграф 3 от Регламент № 261/2004 да се тълкува в смисъл, че в рамките на необходимите мерки, които следва да предприеме, за да предотврати извънредните обстоятелства, опериращият въздушен превозвач е длъжен да предвиди подходящи мерки за подсигуряване при инциденти, като най-малкото поддържа на разположение подходящ брой резервни въздухоплавателни средства на летището си на домуване?

      (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело T-727/16: Решение на Общия съд от 21 февруари 2018 г. — Repower/EUIPO — repowermap.org (REPOWER) (Марка на Европейския съюз — Решение на апелативен състав за оттегляне на предходно решение — Член 80 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 103 от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Общ правен принцип, допускащ оттеглянето на незаконосъобразен административен акт)

text:
               9.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 123/17

         Решение на Общия съд от 21 февруари 2018 г. — Repower/EUIPO — repowermap.org (REPOWER)
   (Дело T-727/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Решение на апелативен състав за оттегляне на предходно решение - Член 80 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 103 от Регламент (ЕС) 2017/1001) - Общ правен принцип, допускащ оттеглянето на незаконосъобразен административен акт))
   (2018/C 123/23)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Repower AG (Брузио, Швейцария) (представители: R. Kunz-Hallstein и H. P. Kunz-Hallstein, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J. Crespo Carrillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: repowermap.org (Берн, Швейцария) (представител: P. González-Bueno Catalán de Ocón, адвокат)

      Предмет

   Жалба против решението на пети апелативен състав на EUIPO от 3 август 2016 г. (преписка R 2311/2014-5 (REV), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни repowermap.org и Repower

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Repower AG и repowermap.org.

      (1)  ОВ C 462, 12.12.2016 г.


title: Дело C-703/17: Преюдициално запитване от Oberlandesgericht Wien (Австрия), постъпило на 15 декември 2017 г. — Adelheid Krah/Universität Wien

text:
               9.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 123/7

         Преюдициално запитване от Oberlandesgericht Wien (Австрия), постъпило на 15 декември 2017 г. — Adelheid Krah/Universität Wien
   (Дело C-703/17)
   (2018/C 123/10)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht Wien

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Adelheid Krah

      Ответник: Universität Wien

      Преюдициални въпроси

   Въпрос 1:
   Трябва ли правото на Съюза, и по-специално член 45 от Договора за функционирането на Европейския Съюз, член 7, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 492/2011 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2011 г. относно свободното движение на работници в рамките на Съюза, и член 20 и член 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз, да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба, съгласно която общата максимална продължителност на подлежащите на зачитане релевантни предходни периоди на заетост, през които член на преподавателския състав на Виенския университет е упражнявал същата професионална дейност, независимо от обстоятелството дали става въпрос за периоди на заетост във Виенския университет или в други местни или чуждестранни университети или в други сходни институции, се ограничава само до три или до четири години?
   Въпрос 2:
   Противоречи ли на свободното движение на работници съгласно член 45, параграф 2 от ДФЕС и член 7, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 492/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2011 г. относно свободното движение на работници в рамките на Съюза, система за определяне на трудовите възнаграждения, която не предвижда пълно признаване на релевантни предходни периоди на заетост, през които е упражнявана същата професионална дейност, но в същото време предвижда по-високо възнаграждение при по-голяма продължителност на трудовия стаж при същия работодател?

      (1)  ОВ L 141, 2011 г., стр. 1.


title: Решение на Съда от 21 декември 2017 година по дело E-5/17 — Merck Sharp & Dohme Corp. срещу Исландска патентна служба (Einkaleyfastofan) (Регламент (ЕИО) № 1768/92 — Лекарствени продукти — Сертификат за допълнителна закрила — Сертификат за отрицателна продължителност)

text:
               12.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 130/3

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 21 декември 2017 година
   по дело E-5/17
   Merck Sharp & Dohme Corp. срещу Исландска патентна служба (Einkaleyfastofan)

      (Регламент (ЕИО) № 1768/92 — Лекарствени продукти — Сертификат за допълнителна закрила — Сертификат за отрицателна продължителност)

   (2018/C 130/03)
   По дело E-5/17, Merck Sharp & Dohme Corp. срещу Исландската патентна служба (Einkaleyfastofan) — МОЛБА до Съда по член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на Надзорен орган и Съд, подадена от Върховния съд на Исландия (Hæstiréttur Íslands) относно тълкуването на Регламент (ЕИО) № 1768/92 на Съвета от 18 юни 1992 г. относно създаването на сертификат за допълнителна закрила на лекарствените продукти, Съдът, в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия-докладчик) и Páll Hreinsson, съдии, постанови решение на 21 декември 2017 г., чийто диспозитив е, както следва:
   Регламент (ЕИО) № 1768/92 разрешава издаването на сертификат за допълнителна закрила, когато периодът, изтекъл между датата, на която е подадена заявката за основния патент, до датата на издаване на първото разрешение за пускане на пазара в ЕИП, е по-кратък от пет години. Този резултат не се поставя под съмнение от обстоятелството, че решението на Съвместния комитет, чрез което Регламент (ЕО) № 1901/2006 и Регламент (ЕО) № 469/2009 се включват в Споразумението за ЕИП, не е влязло в сила.


title: Дело T-97/18: Жалба, подадена на 16 февруари 2018 г. — DeepMind Technologies/EUIPO (STREAMS)

text:
               16.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/33

         Жалба, подадена на 16 февруари 2018 г. — DeepMind Technologies/EUIPO (STREAMS)
   (Дело T-97/18)
   (2018/C 134/47)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: DeepMind Technologies Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: T. St Quintin, barrister, K. Gilbert и G. Lodge, solicitors)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „STREAMS“ — заявка за регистрация № 15 166 176

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 27 ноември 2017 г. по преписка R 35/2017-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да измени обжалваното решение, тъй като то нарушава член 7 от Регламента относно марката на Европейския съюз,

               —

               при условията на евентуалност, да отмени обжалваното решение на същото основание,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7 от Регламент № 2017/1001


title: Дело C-103/16: Решение на Съда (трети състав) от 22 февруари 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Cataluña — Испания) — Jessica Porras Guisado/Bankia SA и др. (Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 92/85/ЕИО — Мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки — Член 2, буква а) — Член 10, точки 1—3 — Забрана за уволнение на работничка в периода от началото на бременността до края на отпуска ѝ по майчинство — Приложно поле — Изключителни случаи, несвързани с положението на бременната работничка — Директива 98/59/ЕО — Колективни уволнения — Член 1, параграф 1, буква а) — Причини, несвързани с конкретните работници — Бременна работничка, уволнена при колективно уволнение — Мотивиране на уволнението — Предимство на работничката да остане на работа — Предимство за преместване на друга работа)

text:
               16.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/3

         Решение на Съда (трети състав) от 22 февруари 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Cataluña — Испания) — Jessica Porras Guisado/Bankia SA и др.
   (Дело C-103/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 92/85/ЕИО - Мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки - Член 2, буква а) - Член 10, точки 1—3 - Забрана за уволнение на работничка в периода от началото на бременността до края на отпуска ѝ по майчинство - Приложно поле - Изключителни случаи, несвързани с положението на бременната работничка - Директива 98/59/ЕО - Колективни уволнения - Член 1, параграф 1, буква а) - Причини, несвързани с конкретните работници - Бременна работничка, уволнена при колективно уволнение - Мотивиране на уволнението - Предимство на работничката да остане на работа - Предимство за преместване на друга работа))
   (2018/C 134/04)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Jessica Porras Guisado

      Ответници: Bankia SA, Sección Sindical de Bankia de CCOO, Sección Sindical de Bankia de UGT, Sección Sindical de Bankia de ACCAM, Sección Sindical de Bankia de SATE, Sección Sindical de Bankia de CSICA, Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

      в присъствието на: Ministerio Fiscal

      Диспозитив

               1)

               Член 10, точка 1 от Директива 92/85/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки (Десета специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО) трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която позволява бременна работничка да бъде уволнена при колективно уволнение по смисъла на член 1, параграф 1, буква а) от Директива 98/59/ЕО на Съвета от 20 юли 1998 година за сближаване на законодателствата на държавите членки в областта на колективните уволнения.

               2)

               Член 10, точка 2 от Директива 92/85 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която позволява на работодателя да уволни бременна работничка при колективно уволнение, без да изложи други мотиви извън тези, които обосновават колективното уволнение, стига да са посочени обективните критерии, въз основа на които е извършен подборът на работниците, които ще бъдат уволнени.

               3)

               Член 10, точка 1 от Директива 92/85 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която не съдържа като превантивна мярка принципна забрана за уволнение на бременна работничка и на работничка родилка или кърмачка, а само предвижда, като възстановителна мярка, недействителност на това уволнение, когато то е незаконосъобразно.

               4)

               Член 10, точка 1 от Директива 92/85 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която при колективно уволнение по смисъла на Директива 98/59 не предвижда в полза на бременните работнички и на работничките родилки или кърмачки нито предимство за оставане на работа, нито предимство за преместване на друга работа, които са били приложими преди това уволнение, като същевременно не е изключена възможността държавите членки да осигурят по-голяма защита на бременните работнички и на работничките родилки или кърмачки.

      (1)  ОВ C 165, 10.5.2016 г.


title: Дело C-658/17: Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim (Полша), постъпило на 24 ноември 2017 г. — WB

text:
               16.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/12

         Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim (Полша), постъпило на 24 ноември 2017 г. — WB
   (Дело C-658/17)
   (2018/C 134/16)
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Sąd Okręgowy w Gorzowie Wielkopolskim

      Страни в главното производство

   WB

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 46, параграф 3, буква б) във връзка с член 39, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 650/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2012 година относно компетентността, приложимото право, признаването и изпълнението на решения и приемането и изпълнението на автентични актове в областта на наследяването и относно създаването на европейско удостоверение за наследство (1), да се тълкува в смисъл, че „Свидетелство относно решение в областта на наследяването“ — чийто образец съставлява приложение № 1 към Регламент за изпълнение (ЕС) № 1329/2014 на Комисията от 9 декември 2014 година за изготвяне на формулярите, посочени в Регламент (ЕС) № 650/2012 (2) — може да се издаде и за решенията, които потвърждават качеството на наследник, но не подлежат (дори и частично) на изпълнение?

               2)

               Трябва ли член 3, параграф 1, буква ж) от Регламент (ЕС) № 650/2012 на Европейския парламент и на Съвета да се тълкува в смисъл, че акт за удостоверяване на наследствени права, съставен от нотариус в съответствие с общото искане на всички участници в производството по удостоверяване и пораждащ правните последици на влязло в сила съдебно определение, с което се констатира придобиването на наследствени права — какъвто е актът за удостоверяване на наследствени права, съставен от полски нотариус — представлява решение по смисъла на тази разпоредба?
               Съответно,
               трябва ли член 3, параграф 2, първо изречение от Регламент (ЕС) № 650/2012 на Европейския парламент и на Съвета да се тълкува в смисъл, че нотариусът, съставящ този вид акт за удостоверяване на наследствени права, трябва да се счита за съд по смисъла на последната разпоредба?

               3)

               Трябва ли член 3, параграф 2, второ изречение от Регламент (ЕС) № 650/2012 на Европейския парламент и на Съвета да се тълкува в смисъл, че уведомяването, извършено от държава членка по реда на член 79 от Регламента, има информативно значение и не е условие за признаването на професионалния юрист, компетентен по наследствени въпроси и изпълняващ съдебни функции, за съд по смисъла на член 3, параграф 2, първо изречение от този регламент, ако той отговаря на условията, произтичащи от последната разпоредба?

               4)

               При отрицателен отговор на първия, втория или третия въпрос: трябва ли член 3, параграф 1, буква и) от Регламент (ЕС) № 650/2012 на Европейския парламент и на Съвета да се тълкува в смисъл, че признаването на националния правен инструмент, удостоверяващ качеството на наследник — какъвто е полският акт за удостоверяване на наследствени права — за решение по смисъла на член 3, параграф 1, буква ж) от Регламент (ЕС) № 650/2012 на Европейския парламент и на Съвета изключва признаването му за автентичен акт?

               5)

               При утвърдителен отговор на четвъртия въпрос: трябва ли член 3, параграф 1, буква и) от Регламент (ЕС) № 650/2012 на Европейския парламент и на Съвета да се тълкува в смисъл, че акт за удостоверяване на наследствени права, съставен от нотариус в съответствие с общото искане на всички участници в производството по удостоверяване — какъвто е актът за удостоверяване на наследствени права, съставен от полски нотариус — представлява автентичен акт по смисъла на тази разпоредба?

      (1)  ОВ L 201, стр. 107.

      (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 1329/2014 на Комисията от 9 декември 2014 година за изготвяне на формулярите, посочени в Регламент (ЕС) № 650/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно компетентността, приложимото право, признаването и изпълнението на решения и приемането и изпълнението на автентични актове в областта на наследяването и относно създаването на европейско удостоверение за наследство (ОВ L 359, стр. 30).


title: Дело C-326/16 P: Решение на Съда (пети състав) от 21 февруари 2018 г. — LL/Парламент (Обжалване — Жалба за отмяна — Член 263, шеста алинея ДФЕС — Допустимост — Срок за обжалване — Изчисляване — Бивш член на Европейския парламент — Решение за връщането на надбавката за парламентарно сътрудничество — Мерки по прилагане на Устава на членовете на Парламента — Член 72 — Процедура за подаване на възражение в рамките на Парламента — Съобщаване на решението с неблагоприятни последици — Препоръчана пощенска пратка, неполучена от адресата)

text:
               16.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/4

         Решение на Съда (пети състав) от 21 февруари 2018 г. — LL/Парламент
   (Дело C-326/16 P) (1)

   ((Обжалване - Жалба за отмяна - Член 263, шеста алинея ДФЕС - Допустимост - Срок за обжалване - Изчисляване - Бивш член на Европейския парламент - Решение за връщането на надбавката за парламентарно сътрудничество - Мерки по прилагане на Устава на членовете на Парламента - Член 72 - Процедура за подаване на възражение в рамките на Парламента - Съобщаване на решението с неблагоприятни последици - Препоръчана пощенска пратка, неполучена от адресата))
   (2018/C 134/05)
   Език на производството: литовски

      Страни

      Жалбоподател: LL (представител: J. Petrulionis, advokatas)

      Друга страна в производството: Европейски парламент (представители: G. Corstens и S. Toliušis)

      Диспозитив

               1)

               Отменя определение на Общия съд на Европейския съюз от 19 април 2016 г., LL/Парламент (T-615/15, непубликувано, EU:T:2016:432).

               2)

               Връща делото на Общия съд на Европейския съюз, за да се произнесе по същество.

               3)

               Не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 343, 19.9.2016 г.


title: Дело T-764/17: Жалба, подадена на 22 ноември 2017 г. — Autoridad Portuaria de Vigo/Комисия

text:
               16.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/21

         Жалба, подадена на 22 ноември 2017 г. — Autoridad Portuaria de Vigo/Комисия
   (Дело T-764/17)
   (2018/C 134/29)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Autoridad Portuaria de Vigo (Vigo, Испания) (представител: J. Costas Alonso, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени поправката на грешки в Регламент (ЕО) № 853/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно определяне на специфични хигиенни правила за храните от животински произход (ОВ L 139 от 30.4.2004 г.; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 56, стр. 71) (Поправка в ОВ L 226 от 25.6.2004 г.), публикувана в Официален вестник на Европейския съюз L 243от 23 септември 2017 г.;

               —

               да отмени поправката на грешки в Регламент (ЕО) № 854/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година а определяне на специфичните правила за организирането на официален контрол върху продуктите от животински произход, предназначени за човешка консумация (ОВ L 139 от 30.4.2004 г.; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 56, стр. 132) (поправка в ОВ L 226 от 25.6.2004 г.), публикувана в Официален вестник на Европейския съюз L 243от 21 септември 2017 г.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква:

               1.

               Забелязва се мълчаливото съгласие на Комисията за различното прилагане на правилата за внос на продукти от животински произход от държавите членки в конкретни случаи, какъвто е случаят на контейнерите със замразени рибни продукти с произход от Китай, което има негативно отражение върху лоялната конкуренция между държавите членки.

               2.

               Най-голям проблем представлява вносът на продукти с животински произход и изискването за т.нар. „двоен списък“ на плавателни съдове, които представят учреждения от трети страни.

               3.

               Предприятие за хранителни продукти, което внася продукти с животински произход от страни извън Общността, може да внася рибни продукти от трета страна само, ако в списъка е посочена както въпросната трета страна, откъдето се доставя продукта, така и учреждението, от което е бил изпратен продукта и това, в което е бил получен или приготвен продукта.


title: Дело T-98/18: Жалба, подадена на 20 февруари 2018 г. — Multifit Tiernahrungs/EUIPO (MULTIFIT)

text:
               16.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/33

         Жалба, подадена на 20 февруари 2018 г. — Multifit Tiernahrungs/EUIPO (MULTIFIT)
   (Дело T-98/18)
   (2018/C 134/48)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Multifit Tiernahrungs GmbH (Крефелд, Германия) (представители: N. Weber и L. Thiel, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „MULTIFIT“ — заявка за регистрация № 15 996 291

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 15 ноември 2017 г. по преписка R 846/2017-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 2017/1001.


title: Дело T-99/18: Жалба, подадена на 19 февруари 2018 г. — Stamatopoulos/ENISA

text:
               16.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/34

         Жалба, подадена на 19 февруари 2018 г. — Stamatopoulos/ENISA
   (Дело T-99/18)
   (2018/C 134/49)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Grigorios Stamatopoulos (Атина, Гърция) (представител: S. Pappas, lawyer)

      Ответник: Европейска агенция за мрежова и информационна сигурност (ENISA)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението от 25.7.2017 на отдел „Човешки ресурси“ на ENISA, с което е отхвърлена кандидатурата на жалбоподателя за длъжността началник на отдел „Финанси и обществени поръчки“ на ENISA във връзка с обявление за свободна длъжност „ENISA-TA16-AD-2017-03“, с цел агенцията да извърши нова преценка на кандидатурата на жалбоподателя при условията на справедливост и прозрачност;

               —

               да осъди ответника да плати на жалбоподателя обезщетение в размер най-малко пет хиляди (5 000) EUR на жалбоподателя за претърпените от него морални вреди в резултат от незаконосъобразностите, които опорочават обжалвания акт и

               —

               да осъди ответника да заплати, освен собствените си съдебни разноски, и съдебните разноски на жалбоподателя в настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               В рамките на първото основание жалбоподателят твърди, че обжалваното решение е опорочено от неспазване на задължението на ответника за мотивиране, тъй като отхвърлянето на неговата кандидатура не е обосновано в достатъчна степен. Макар ENISA да предоставила на жалбоподателя неговия резултат по всеки критерий за подбор, както и общият му резултат, оценката на всички кандидати е направена въз основа на сравнение и следователно точките на кандидатите са резултат подобен сравнителен анализ. Жалбоподателят обаче посочва, че в светлината на факта, че ENISA не му е посочила конкретни мотиви за приписаните му точки по всеки от критериите, включително сравнителните предимства на успелите кандидати, които са били допуснати до етапа на интервю и полагане на тестове, ответникът не е предоставил достатъчно мотиви, които биха позволили на жалбоподателя да прецени дали актът с неблагоприятни за него последици е добре обоснован и дали е удачно да започне производство пред Общия съд и на второ място — Общият съд да има възможност да осъществи контрол за законосъобразност по отношение на акта.

               2.

               В рамките на второто основание жалбоподателят твърди, че оценяването на неговите способности от страна на комисията по подбора е опорочено от явна грешка в преценката, по-специално що се отнася до следните критерии за подбор: „много добри организационни способности, точност, аналитични способности и способности да събиране и обобщаване на сложна финансова информация“; „отлични способности за преговаряне и решаване на проблеми“; „добри способности за управление на човешки ресурси и конфликти“; „добри комуникационни умения на английски език, както писмено, така и устно“ и „способност за запазване на ефективността при условията на голяма работна натовареност и за системно спазване на сроковете на проектите, независимо от промяната в условията на работа“.

               3.

               В рамките на третото основание жалбоподателят поддържа, че обжалваното решение нарушава принципите на равно третиране и прозрачност. Определеният от комисията по подбора праг с цел да се установи кои кандидати ще бъдат допуснати до етапа на интервюто и тестовете, бил избран произволно и неправомерно. Жалбоподателят посочва, че обявлението за свободна длъжност не съдържало никакви условия относно етапа, на който следва да бъде определен прагът, нито какви критерии комисията по подбора трябва да вземе предвид при избора на този праг. Следователно комисията по подбора не е изложила каквито и да са мотиви относно това как е определила равнището на този праг и го е съобщила на кандидатите едва след приключването на оценяването.

               4.

               На последно място, с оглед на гореизложените нередности жалбоподателят претендира да му бъде заплатено обезщетение за претърпените от него морални вреди от участието му в опорочена и незаконосъобразна процедура и от липсата на мотиви за отхвърляне на неговата кандидатура, което може да се счита единствено за пълна липса на уважение по отношение на него и за нарушение на правото му на добра администрация.


title: Дело T-77/18: Жалба, подадена на 12 февруари 2018 г. — VE/ЕОЦКП

text:
               16.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/26

         Жалба, подадена на 12 февруари 2018 г. — VE/ЕОЦКП
   (Дело T-77/18)
   (2018/C 134/37)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: VE (представители: L. Levi и N. Flandin, lawyers)

      Ответник: Европейски орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви настоящата жалба за допустима и основателна;

               —

               да отмени атестационния доклад на жалбоподателя за 2016 г. в частта, в която неговата работа е оценена като „незадоволителна“;

               —

               наред с това, ако е необходимо, да отмени решението на ЕОЦКП от 6 ноември 2017 г., което отхвърля жалбата, подадена от жалбоподателя по административен ред;

               —

               да присъди на жалбоподателя обезщетение за претърпените от него неимуществени вреди, оценени ex aequo et bono на 10 000 евро; и

               —

               да разпореди възстановяването на всички разходи, направени от неговите адвокати в това производство по обжалване.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

               1.

               Първото основание е за нарушение от ЕОЦКП на член 110 от Правилника за длъжностните лица, като приел ръководството си за атестиране, без да го представи преди това на Комитета по персонала

               2.

               Второто основание е за нарушение на член 43, първа алинея от Правилника за длъжностните лица и неспазване на ръководството за атестиране, доколкото ЕОЦКП допуснал редица явни грешки в преценката, а именно:

                           —

                           явни грешки в преценката що се отнася до основната му дейност във връзка с критериите за ефикасност, професионални умения и поведение;

                           —

                           явни грешки в преценката, допуснати от ЕОЦКП, що се отнася до другите дейности на жалбоподателя.

               3.

               Третото основание е за неизпълнение на задължението за полагане на грижа и на принципа на добра администрация по отношение на здравословните проблеми на жалбоподателя, тъй като не получил съвети, понеже условията на работа били неблагоприятни и липсвало адекватно обучение.


title: Дело C-396/16: Решение на Съда (първи състав) от 22 февруари 2018 г. (преюдициално запитване от Vrhovno sodišče Republike Slovenije — Словения) — T — 2, družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme, d.o.o. (в несъстоятелност)/Република Словения (Преюдициално запитване — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/EО — Членове 184 и 185 — Корекция на първоначално определената сума за приспадане по получени доставки — Промяна във факторите, използвани за определяне на сумата за приспадане — Понятие „сделки, по които не е извършено никакво плащане или е извършено частично плащане“ — Последствия от влязло в сила решение за одобряване на предпазен конкордат)

text:
               16.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/7

         Решение на Съда (първи състав) от 22 февруари 2018 г. (преюдициално запитване от Vrhovno sodišče Republike Slovenije — Словения) — T — 2, družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme, d.o.o. (в несъстоятелност)/Република Словения
   (Дело C-396/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/EО - Членове 184 и 185 - Корекция на първоначално определената сума за приспадане по получени доставки - Промяна във факторите, използвани за определяне на сумата за приспадане - Понятие „сделки, по които не е извършено никакво плащане или е извършено частично плащане“ - Последствия от влязло в сила решение за одобряване на предпазен конкордат))
   (2018/C 134/08)
   Език на производството: словенски

      Запитваща юрисдикция

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: T — 2, družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme, d.o.o. (en faillite)

      Ответник: Република Словения

      Диспозитив

               1)

               Член 185, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че намаляването на задълженията на длъжник в резултат на окончателното одобряване на предпазен конкордат представлява промяна във факторите, използвани за определяне на сумата за приспадане по смисъла на тази разпоредба.

               2)

               Член 185, параграф 2, първа алинея от Директива 2006/112 трябва да се тълкува в смисъл, че намаляването на задълженията на длъжник, следствие от окончателното одобряване на предпазен конкордат, не е случай на сделка, по която не е извършено никакво плащане или е извършено частично плащане, при който не следва да се прави корекция на първоначално определената сума за приспадане, при положение че това намаление е окончателно, което запитващата юрисдикция трябва все пак да провери.

               3)

               Член 185, параграф 2, втора алинея от Директива 2006/112 трябва да се тълкува в смисъл, че за да осъществи предвидената в тази разпоредба възможност, държава членка не е длъжна да предвиди изрично задължение за корекция на първоначално определената сума за приспадане в случай на сделки, по които не е извършено никакво плащане или е извършено частично плащане.

      (1)  ОВ C 335, 12.9.2016 г.


title: Дело C-698/17 P: Жалба, подадена на 13 декември 2017 г. от Toni Klement срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 10 октомври 2017 г. по дело T-211/14 RENV — Toni Klement/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

text:
               16.4.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/13

         Жалба, подадена на 13 декември 2017 г. от Toni Klement срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 10 октомври 2017 г. по дело T-211/14 RENV — Toni Klement/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
   (Дело C-698/17 P)
   (2018/C 134/17)
   Език на производството: немски

      Страни

      Въззивник: Toni Klement (представител: J. Weiser, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Искания

   Въззивният жалбоподател иска от Съда

               1.

               да отмени решението на Общия съд от 10 октомври 2017 г. по дело T-211/14 RENV и

               2.

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Въззивният жалбоподател изтъква по същество три основания във въззивната жалба.
   С първото правно основание въззивният жалбоподател твърди, че са недостатъчни мотивите, изложени по отношение на констатацията, че разглежданата триизмерна марка има отличителна способност. Обжалваното съдебно решение не съдържало каквито и да са мотиви относно въпроса защо оспорваната триизмерна марка трябвало да има особено висока отличителна способност, независимо че нейната форма била чисто техническа. Така, що се отнася до конкретен съществен въпрос, изложените мотиви не били ясни и разбираеми, поради което била допусната грешка при прилагане на правото.
   С второто правно основание въззивният жалбоподател твърди, че изложените в обжалваното решение мотиви относно отличителната способност на оспорваната марка при използването на прибавения словен елемент „Bullerjan“, били противоречиви и недостатъчни. В обжалваното съдебно решение не се посочват каквито и да са съображения каква е степента на отличителната способност, която Съдът придава на прибавения словен елемент. Без да бъде констатирано, че допълнителният словен елемент притежава отличителна способност, не било възможно да се установи дали с този елемент се засягала отличителната способност на спорната марка. Освен това обжалваното съдебно решение било противоречиво в това отношение. Следователно Общият съд приел, от една страна, че с помощта на словният елемент по-лесно се установявал търговския произход на стоките, но, от друга страна, уточнявал, че този елемент не оказвал въздействие върху отличителната способност на разглежданата триизмерна марка. Според въззивния жалбоподател твърденията, от една страна, че словният елемент улеснявал установяването на търговския произход и от друга страна, че това не оказвало въздействие върху отличителната способност, взаимно се изключвали.
   В третото си правно основание въззивният жалбоподател изтъква, че е приложен погрешен правен критерий, за да се определи отличителната способност на разглежданата триизмерна марка. За да се определи степента на отличителната способност на оспорваната триизмерна марка, следвало да се съпостави закриляната форма със съществуващи на пазара форми. Общият съд обаче не основава изложените мотиви на съществуващи на пазара форми, а на „формата на фурна изобщо“. Такава общоприета форма обаче не съществувала.