title: Решение на Съда (първи състав) от 26 май 2011 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — Stichting Natuur en Milieu e.a. (C-165/09)/College van Gedeputeerde Staten van Groningen, Stichting Natuur en Milieu e.a. (C-166/09)/College van Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland, Stichting Natuur en Milieu e.a. (C-167/09)/College van Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland (Свързани дела C-165/09—C-167/09) (Околна среда — Директива 2008/1/ЕО — Разрешително за изграждане и експлоатация на електрическа централа — Директива 2001/81/ЕО — Национални тавани за емисии на някои атмосферни замърсители — Правомощия на държавите членки в преходния период — Непосредствено действие)

text:
               16.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/4

         Решение на Съда (първи състав) от 26 май 2011 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — Stichting Natuur en Milieu e.a. (C-165/09)/College van Gedeputeerde Staten van Groningen, Stichting Natuur en Milieu e.a. (C-166/09)/College van Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland, Stichting Natuur en Milieu e.a. (C-167/09)/College van Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland
   (Свързани дела C-165/09—C-167/09) (1)

   (Околна среда - Директива 2008/1/ЕО - Разрешително за изграждане и експлоатация на електрическа централа - Директива 2001/81/ЕО - Национални тавани за емисии на някои атмосферни замърсители - Правомощия на държавите членки в преходния период - Непосредствено действие)
   2011/C 211/06
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Raad van State

      Страни в главното производство

      Ищци: Stichting Natuur en Milieu, Stichting Greenpeace Nederland, B. Meijer, E. Zwaag, F. Pals (C-165/09), Stichting Natuur en Milieu, Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie, Stichting Greenpeace Nederland, Vereniging van Verontruste Burgers van Voorne (C-166/09), Stichting Natuur en Milieu, Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie, Stichting Greenpeace Nederland, Vereniging van Verontruste Burgers van Voorne (C-167/09),

      Ответници: College van Gedeputeerde Staten van Groningen (C-165/09), College van Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland (C-166/09 и C-167/09)

      в присъствието на: RWE Eemshaven Holding BV, по-рано RWE Power AG (C-165/09), Electrabel Nederland NV (C-166/09), College van Burgemeester en Wethouders Rotterdam (C-166/09 иt C-167/09), E.On Benelux NV (C-167/09)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Raad van State — Тълкуване на член 9 от Директива 96/61/ЕО на Съвета от 24 септември 1996 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването (ОВ L 257, стр. 26; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 3, стр. 83), понастоящем Директива 2008/1/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването (кодифицирана версия) (ОВ L 24, стр. 8) и на член 4, параграф 1 от Директива 2001/81/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2001 година относно националните тавани за емисии на някои атмосферни замърсители (ОВ L 309, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 231) — Заявление за издаване на екологично разрешително — Решение на компетентния орган — Задължения на държавите членки в периода между крайния срок за транспониране на директивата и предвидената в член 4, параграф 1 от Директива 2001/81 дата, която е по-късна от крайния срок за транспониране на директивата — Електрическа централа

      Диспозитив

               1.

               Член 9, параграфи 1, 3 и 4 от Директива 96/61/ЕО на Съвета от 24 септември 1996 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването, в първоначалната ѝ редакция, както и в кодифицираната ѝ версия с Директива 2008/1/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването, следва да се тълкува в смисъл, че при издаване на екологично разрешително за изграждането и експлоатацията на промишлена инсталация, такова като разглежданите в главното производство, държавите членки не са задължени сред условията за издаване на това разрешително да вземат предвид националните тавани за емисии на серен диоксид и азотни оксиди, определени с Директива 2001/81/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2001 година относно националните тавани за емисии на някои атмосферни замърсители, като същевременно следва да спазват произтичащото от посочената Директива 2001/81 задължение да предприемат или да планират, в рамките на национални програми, подходящи и последователни политики и мерки, годни в тяхната съвкупност да намалят емисиите, по-специално на посочените замърсители, до равнища, които най-късно в края на 2010 г. да не надвишават посочените в приложение I към тази директива тавани за емисии.

               2.

               През преходния период от 27 ноември 2002 г. до 31 декември 2010 г., предвиден в член 4 от Директива 2001/81:

                           —

                           член 4, параграф 3 ДЕС и член 288, параграф 3 ДФЕС, както и Директива 2001/81 задължават държавите членки да се въздържат да предприемат мерки, които са в състояние сериозно да застрашат постигането на предписания с тази директива резултат,

                           —

                           предприемането от държавите членки на специфична мярка по отношение на един-единствен източник на серен диоксид и на азотни оксиди не изглежда да е в състояние сама по себе си да застраши сериозно постигането на предписания от Директива 2001/81 резултат. Задължение на националния съд е да провери дали е такъв случаят с всяко едно от решенията за издаване на екологично разрешително за изграждането и експлоатацията на промишлена инсталация, такова като разглежданите в главните производства,

                           —

                           член 288, параграф 3 ДФЕС и член 6, член 7, параграфи 1 и 2, както и член 8, параграфи 1 и 2 от Директива 2001/81 задължават държавите членки, от една страна, да изготвят програми за прогресивно намаляване на националните емисии на серен диоксид и на азотни оксиди, след което при необходимост да актуализират и преразгледат тези програми, които държавите членки са длъжни да предоставят на разположение на обществеността и на засегнатите организации по ясен, разбираем и леснодостъпен начин, а също и да ги докладват на Европейската комисия в предвидените срокове, а от друга страна — да изготвят и ежегодно да актуализират националните инвентаризации на посочените емисии, както и на националните предвиждания за емисии за 2010 г., които трябва ежегодно да докладват в предписаните срокове на Европейската комисия и на Европейската агенция за околна среда,

                           —

                           член 288, параграф 3 ДФЕС и самата Директива 2001/81 не задължават държавите членки нито да откажат, нито да ограничат издаването на екологично разрешително за изграждането и експлоатацията на промишлена инсталация, такова като разглежданите по главните производства, нито да предприемат специфични мерки за компенсация за всяко издадено разрешително от този вид, и то дори в случай че са надхвърлени или има опасност да бъдат надхвърлени националните тавани за емисии на серен диоксид и на азотни оксиди.

               3.

               Разпоредбата на член 4 от Директива 2001/81 не е безусловна и достатъчно точна, за да позволи на частноправни субекти да се позовават на нея пред националните юрисдикции преди 31 декември 2010 г.
               Член 6 от Директива 2001/81 предоставя определени права на пряко засегнатите частноправни субекти, на които последните могат да се позовават пред националните юрисдикции, за да претендират, че в преходния период от 27 ноември 2002 г. до 31 декември 2010 г. държавите членки предприемат или планират, в рамките на национални програми, подходящи и последователни политики и мерки, годни в тяхната съвкупност да намалят емисиите на посочените замърсители, така че най-късно в края на 2010 г. да се спазят предвидените в приложение I към посочената директива национални тавани за емисии, и да предоставят изготвените за тази цел програми на разположение на обществеността и на засегнатите организации по ясен, разбираем и леснодостъпен начин.

      (1)  ОВ C 193 от 15.8.2009 г.


title: Дело C-12/11: Преюдициално запитване, отправено от Dublin Metropolitan District Court (Ирландия) на 10 януари 2011 г. — Denise McDonagh/Ryanair Ltd

text:
               12.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/14

         Преюдициално запитване, отправено от Dublin Metropolitan District Court (Ирландия) на 10 януари 2011 г. — Denise McDonagh/Ryanair Ltd
   (Дело C-12/11)
   2011/C 80/27
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Dublin Metropolitan District Court

      Страни в главното производство

      Ищец: Denise McDonagh

      Ответник: Ryanair Ltd

      Преюдициални въпроси

               1.

               Представляват ли обстоятелства като затварянето на европейското въздушно пространство поради изригването на вулкана Eyjafjallajökull в Исландия, което предизвика мащабно и продължително прекъсване на пътуванията по въздуха, нещо повече от „извънредни обстоятелства“ по смисъла на Регламент № 261/2004 (1)?

               2.

               Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен, изключва ли се при такива обстоятелства задължението за осигуряване на грижа на основание членове 5 и 9?

               3.

               Ако отговорът на въпрос 2 е отрицателен, невалидни ли са членове 5 и 9, след като те нарушават принципа на пропорционалност и принципа на недопускане на дискриминация и принципа на „справедливо равновесие на интересите“, закрепен в Конвенцията от Монреал, и членове 16 и 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз?

               4.

               Трябва ли задължението по членове 5 и 9 да се тълкува в смисъл, че съдържа мълчаливо ограничаване като времево и/или парично ограничаване при осигуряване на грижа в случаите, когато отмяната е в резултат на „извънредни обстоятелства“?

               5.

               Ако отговорът на въпрос 4 е отрицателен, невалидни ли са членове 5 и 9, при положение че те нарушават принципа на пропорционалност и принципа на недопускане на дискриминация, принципа на „справедливо равновесие на интересите“, закрепен в Конвенцията от Монреал, и членове 16 и 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз?

      (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Съединени дела C-72/10 и С-77/10: Решение на Съда (четвърти състав) от 16 февруари 2012 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — наказателни производства срещу Marcello Costa (C-72/10), Ugo Cifone (C-77/10) (Свобода на установяване — Свободно предоставяне на услуги — Хазартни игри — Събиране на залози за спортни събития — Изискване за концесия — Последици, които трябва да се изведат от нарушение на правото на Съюза на предоставяне на концесии — Предоставяне на 16300 допълнителни концесии — Принцип на равно третиране и задължение за прозрачност — Принцип на правната сигурност — Защита на притежателите на по-ранни концесии — Национална правна уредба — Задължително минимално разстояние между пунктовете за събиране на залози — Допустимост — Трансгранични дейности, сходни на тези, за които е предоставена концесията — Забрана от националната правна уредба — Допустимост)

text:
               31.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/4

         Решение на Съда (четвърти състав) от 16 февруари 2012 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — наказателни производства срещу Marcello Costa (C-72/10), Ugo Cifone (C-77/10)
   (Съединени дела C-72/10 и С-77/10) (1)

   (Свобода на установяване - Свободно предоставяне на услуги - Хазартни игри - Събиране на залози за спортни събития - Изискване за концесия - Последици, които трябва да се изведат от нарушение на правото на Съюза на предоставяне на концесии - Предоставяне на 16 300 допълнителни концесии - Принцип на равно третиране и задължение за прозрачност - Принцип на правната сигурност - Защита на притежателите на по-ранни концесии - Национална правна уредба - Задължително минимално разстояние между пунктовете за събиране на залози - Допустимост - Трансгранични дейности, сходни на тези, за които е предоставена концесията - Забрана от националната правна уредба - Допустимост)
   2012/C 98/05
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Corte suprema di cassazione

      Страни в наказателните производства по главните дела

   Marcello Costa (C-72/10), Ugo Cifone (C-77/10)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Corte suprema di cassazione — Свободно движение на хора — Свобода на установяване — Свободно предоставяне на услуги — Дейност по събиране на залагания — Национално законодателство, което обуславя тази дейност от получаването на разрешение и на лицензния за обществена сигурност — Защита, предоставена на правните субекти, които са получили разрешения и лицензии в рамките на процедури, при които други оператори от същия сектор са били изключени незаконосъобразно — Съвместимост с членове 43 ЕО и 49 ЕО

      Диспозитив

               1.

               Членове 43 ЕО и 49 ЕО, както и принципите на равно третиране и на ефективност трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат положение, при което държава членка, която в нарушение на правото на Съюза е изключила категория оператори от предоставянето на концесии за упражняването на икономическа дейност и която се опитва да отстрани това нарушение, като провежда наддавателна процедура за значителен брой нови концесии, защитава търговските позиции, придобити от съществуващите оператори, предвиждайки по-специално минимално разстояние между обектите на новите концесионери и тези на съществуващите оператори.

               2.

               Членове 43 ЕО и 49 ЕО трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат санкции за упражняването на организирана дейност по събирането на залози без концесия или полицейско разрешение да се приложат спрямо лица, свързани с оператор, който е бил изключен от публичен търг в нарушение на правото на Съюза, дори след провеждането на новия публичен търг, предназначен да отстрани това нарушение на правото на Съюза, доколкото този публичен търг и последвалото предоставяне на нови концесии не са преустановили действително незаконосъобразното изключване на посочения оператор от по-ранния публичен търг.

               3.

               От членове 43 ЕО и 49 ЕО, от принципа на равно третиране, от задължението за прозрачност и от принципа на правната сигурност следва, че условията и редът за провеждане на публичен търг като разглеждания в главните производства, и по-специално разпоредбите за прекратяване на концесии, предоставени вследствие на подобен публичен търг като предвидените в член 23, параграф 2, буква а) и параграф 3 от проектодоговора между независимата администрация на държавните монополи и спечелилия концесията за хазартни игри, свързани със събития, различни от конните надбягвания, трябва да са определени ясно, точно и еднозначно, като задача на запитващата юрисдикция е да извърши проверка в това отношение.

      (1)  ОВ C 100, 17.4.2010 г.


title: Дело C-13/12 P: Решение на Съда (втори състав) от 28 ноември 2013 г. — Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK), Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF)/Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия (Обжалване — Дъмпинг — Регламент (ЕО) № 172/2008 — Внос на феросилиций, произведен в Китайската народна република, Египет, Казахстан, бившата югославска република Македония и Русия — Регламент (ЕО) № 384/96 — Член 2, параграф 9 — Експортна цена — Член 3, параграфи 5 и 6 — Установяване на вредата — Член 6, параграф 7 — Разследване — Член 8, параграф 4 — Предлагане на гаранции — Неповерителна версия — Член 20, параграф 1 — Разгласяване — Споразумение за стабилизиране и асоцииране между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Бившата югославска република Македония, от друга страна)

text:
               15.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/7

         Решение на Съда (втори състав) от 28 ноември 2013 г. — Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK), Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF)/Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия
   (Дело C-13/12 P) (1)

   (Обжалване - Дъмпинг - Регламент (ЕО) № 172/2008 - Внос на феросилиций, произведен в Китайската народна република, Египет, Казахстан, бившата югославска република Македония и Русия - Регламент (ЕО) № 384/96 - Член 2, параграф 9 - Експортна цена - Член 3, параграфи 5 и 6 - Установяване на вредата - Член 6, параграф 7 - Разследване - Член 8, параграф 4 - Предлагане на гаранции - Неповерителна версия - Член 20, параграф 1 - Разгласяване - Споразумение за стабилизиране и асоцииране между Европейските общности и техните държави членки, от една страна, и Бившата югославска република Македония, от друга страна)
   2014/C 45/13
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK), Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) (представители: P. Vander Schueren, advocate, N. Mizulin, solicitor)

      Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix, подпомаган от G. Berrisch, Rechtsanwalt, и от N. Chesaites, barrister), Европейска комисия (представители: H. van Vliet и M. França)

      Предмет

   Жалба срещу Решението на Общия съд (втори състав) от 25 октомври 2011 г. по дело CHEMK и KF/Съвет (T-190/08), с което този съд отхвърля жалбата, насочена към частичната отмяна на Регламент (ЕО) № 172/2008 на Съвета от 25 февруари 2008 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито върху вноса на феросилиций, произведен в Китайската народна република, Египет, Казахстан, бившата югославска република Македония и Русия (ОВ L 55, стр. 6), и при условията на евентуалност, отмяната на решението на Комисията от 28 февруари 2008 г., с което се отхвърля искането на жалбоподателите за спиране на действието на антидъмпинговите мерки, въведени с обжалвания регламент.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) и Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) да заплатят разноските по настоящото производство.

               3.

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 65, 3.3.2012 г.


title: Дело C-54/17: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 1 февруари 2017 г. — Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato/Wind Telecomunicazioni SpA

text:
               24.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 239/19

         Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 1 февруари 2017 г. — Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato/Wind Telecomunicazioni SpA
   (Дело C-54/17)
   (2017/C 239/26)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Ответник: Wind Telecomunicazioni SpA

      Преюдициални въпроси
       (1)

               1)

               Допускат ли членове 8 и 9 от Директива 2005/29/ЕО (2) на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година тълкуване на съответните национални разпоредби за транспониране (респективно член 24 и член 25 от Codice del consumo [Кодекса за потреблението]), съгласно което като „злоупотреба с влияние“ и следователно като „агресивна търговска практика“, която е възможно „в значителна степен“ да накърни свободата на избор или поведение на средния потребител, може да бъде квалифицирано поведението на телефонен оператор, изразяващо се в липса на информация относно предварително въведени настройки в SIM картата за определени телефонни услуги (напр. функцията гласова поща или интернет), и то по-конкретно в ситуация, в която телефонният оператор не е упрекван за каквото и да било допълнително и различно фактическо поведение?

               2)

               Може ли точка 29 от приложение I към Директива 2005/29/ЕО […] да бъде тълкувана в смисъл, че е налице „изпращане на непоръчани стоки по домовете“, когато мобилен телефонен оператор иска от свой клиент заплащане за услуги гласова поща или интернет, и то в ситуация, характеризираща се със следните елементи:

                           —

                           при сключване на договора за мобилна телефония телефонният оператор не е уведомил коректно потребителя за обстоятелството, че настройките за услугите гласова поща и интернет са предварително въведени в SIM картата, така че тези услуги могат да бъдат потенциално използвани от потребителя, без операция по въвеждане на настройки ad hoc (setting);

                           —

                           за да ползва реално тези услуги, потребителят трябва все пак да извърши необходимите за целта операции (например да набере номера на гласовата поща или да задейства командите, активиращи интернета);

                           —

                           няма каквото и да било оплакване относно техническите и експлоатационни условия и ред, чрез които услугите конкретно се ползват от потребителя, както и относно информацията за тези условия и ред и за цената на самите услуги, а операторът е упрекван единствено за посочената липса на информация за предварително въведените настройки за услугите в SIM картата?

               3)

               Допуска ли духът на „общата“ Директива № 2005/29/ЕО като „предпазна мрежа“ за защита на потребителите, както и съображение 10 и член 3, параграф 4 от Директива № 2005/29/ЕО национална разпоредба, която включва оценката за спазването на специфичните изисквания, предвидени в секторната Директива № 2002/22/ЕО в защита на ползвателите, в приложното поле на общата Директива № 2005/29/ЕО относно неправомерни търговски практики, като въз основа на това изключва намесата на компетентния да преследва нарушаването на секторната директива орган при всички положения, които могат да представляват също и неправомерна/нелоялна търговска практика?

               4)

               Трябва ли принципът на специалното правило, прогласен в член 3, параграф 4 от Директива № 2005/29/ЕО, да се разбира като принцип за регулиране на отношенията между законодателства (общо законодателство и секторни законодателства),или на отношенията между разпоредби (общи разпоредби и специални разпоредби), или пък на отношенията между органите за регулиране и надзор на съответните отрасли?

               5)

               Може ли да се счита, че понятието „противоречие“, посочено в член 3, параграф 4 от Директива № 2005/29/ЕО, е налице само в случай на радикално несъответствие между разпоредбите на законодателството в областта на неправомерните търговски практики и другите разпоредби, произтичащи от европейското законодателство, които уреждат специфични секторни аспекти на търговските практики, или е достатъчно въпросните разпоредби да включват разпоредба, отличаваща се от законодателството в областта на неправомерните търговски практики във връзка със спецификата на сектора, която би довела до стълкновение на норми (Normenkollision) във връзка с един и същ конкретен случай?

               6)

               Отнася ли се понятието „разпоредби на Общността“, посочено в член 3, параграф 4 от Директива № 2005/29/ЕО, само до разпоредбите, съдържащи се в регламентите и европейските директиви, както и до разпоредбите, с които те се транспонират пряко, или включва и законовите и подзаконовите разпоредби за транспониране на принципи на европейското право?

               7)

               Допуска ли принципът на специалното правило, прогласен в съображение 10 и в член 3, параграф 4 от Директива 2005/29/ЕО, както и членове 20 и 21 от Директива 2002/22/ЕО и членове 3 и 4 от Директива 2002/21/ЕО тълкуване на съответните национални разпоредби за транспониране, съгласно което всеки път, когато в регулиран сектор, съдържащ „потребителска“ секторна разпоредба с предоставяне на секторния орган на правомощия — регулаторни и за налагане на санкции, е налице поведение, което може да се сведе до понятието „агресивна практика“ по смисъла на членове 8 и 9 от Директива 2005/29/ЕО, или „при всякакви обстоятелства агресивна“ съгласно приложение I към Директива 2005/29/ЕО, следва винаги да се прилага общата правна уредба относно неправомерните практики, дори когато съществува секторно законодателство, прието в защита на потребителите и основано на разпоредби на правото на Съюза, което регулира цялостно същите „агресивни практики“ и „при всякакви обстоятелства агресивни“ или пък същите „неправомерни практики“?

      (1)  N.B. Възприета е поредна номерация на въпросите, различна от номерацията в акта за преюдициално запитване, в който се съдържат две групи въпроси с непоследователна номерация.

      (2)  Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/EО, 98/27/EО и 2002/65/EО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (EО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) (ОВ L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260).


title: Дело C-280/09: Иск, предявен на 22 юли 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република

text:
               24.10.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/7

         Иск, предявен на 22 юли 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
   (Дело C-280/09)
   2009/C 256/13
   Език на производството: португалски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: P. Oliver и G. Braga da Cruz)

      Ответник: Португалска република

      Искания на ищеца

               —

               Да се обяви, че като не е приела необходимите национални мерки за прилагане на членове 10 и 12 от Регламент (ЕО) № 273/2004 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно прекурсорите на наркотичните вещества, като не е информирала за тях съгласно член 16 от същия регламент и като не е приела необходимите национални мерки за прилагане на член 26, параграф 3 и на член 31 от Регламент (ЕО) № 111/2005 (2) на Съвета от 22 декември 2004 година за определяне на правила за мониторинг на търговията между Общността и трети страни в областта на прекурсорите, Португалската република не е изпълнила задълженията си по посочените Регламент (ЕО) № 273/2004 и (ЕО) № 111/2005.

               —

               да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Регламент № 273/2004 влиза в сила на 18 август 2005 г., а Регламент № 111/2005 влиза в сила на 15 февруари 2005 г. и е приложим от 18 август 2005 г.
   Комисията не е получила никаква информация за мерките, взети от Португалската република за изпълнение на горепосочените разпоредби от споменатите регламенти, и не разполага с други сведения, които да ѝ позволят да заключи, че са взети необходимите мерки, поради което предполага, че Португалската република все още не е взела посочените мерки като по този начин не е изпълнила задълженията си по посочените регламенти.

      (1)  ОВ L 47, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 183

      (2)  ОВ L 22, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 13, стр. 114


title: Дело C-140/15 P: Жалба, подадена на 24 март 2015 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 20 януари 2015 г. по дело T-111/12, Испания/Комисия

text:
               11.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/19

         Жалба, подадена на 24 март 2015 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 20 януари 2015 г. по дело T-111/12, Испания/Комисия
   (Дело C-140/15 P)
   (2015/C 155/21)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: D. Recchia и S. Pardo Quintillán)

      Друга страна в производството: Кралство Испания

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на Общия съд от 20 януари 2015 г. по дело T-111/12, Испания/Комисия;

               —

               да се върне делото на Общия съд за ново разглеждане,

               —

               да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Касационната жалба на Комисията е насочена срещу решението на Общия съд от 20 януари 2015 г. по дело T-111/12. С него Общият съд е отменил Решение C(2011)9990 на Комисията от 22 декември 2011 г., с което се намалява помощта от Кохезионния фонд за определени проекти.
   В подкрепа на жалбата си Комисията изтъква две правни основания. Главно, Комисията счита, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че тя трябва да приеме решението за финансова корекция в рамките на срок, определен в основния акт в сила към датата на провеждане на събранието между Комисията и държавата членка. При условията на евентуалност, Комисията твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е приел, че срокът, в рамките на който Комисията трябва да приеме на решението за финансова корекция, е императивен, като неговото неспазване представлява съществено процесуално нарушение, което прави нищожно решението, прието след изтичането на този срок.


title: Дело C-509/06: Определение на председателя на Съда от 8 май 2007 г. — Akzo Nobel NV/Комисия на Европейските общности

text:
               4.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/30

         Определение на председателя на Съда от 8 май 2007 г. — Akzo Nobel NV/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-509/06) (1)

   (2007/C 183/58)

      Език на производството: нидерландски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 56, 10.3.2007 г.


title: Дело C-209/15: Преюдициално запитване от Centrale Raad van Beroep (Нидерландия), постъпило на 6 май 2015 г. — Korpschef van politie/W.F. de Munk

text:
               3.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 254/6

         Преюдициално запитване от Centrale Raad van Beroep (Нидерландия), постъпило на 6 май 2015 г. — Korpschef van politie/W.F. de Munk
   (Дело C-209/15)
   (2015/C 254/08)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Centrale Raad van Beroep

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Korpschef van politie

      Ответник: W.F. de Munk

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли член 7 от Директива 2003/88/EО (1) да се тълкува в смисъл, че с него е несъвместима национална разпоредба като член 19 от Barp [Besluit algemene rechtspositie politie (Наредба за общия правен статус на полицията)], съгласно която незаконно освободен от длъжност държавен служител не може да натрупва платен годишен отпуск за периода от деня на неговото освобождаване от длъжност до деня на неговото възстановяване на длъжност, съответно до деня, в който неговото освобождаване от длъжност придобие законна сила?

               2)

               Ако от отговора на въпрос 1 следва, че напротив, в спорния период се натрупват часове платен годишен отпуск, следва ли в този случай член 7 от Директива 2003/88/EО да се тълкува в смисъл, че член 23 от Barp е несъвместим с него, тъй като предвижда, че в края на годината, за която е натрупан съответният платен годишен отпуск, единствено ограничен брой часове платен годишен отпуск могат да бъдат прехвърлени към следващата година, а правото върху остатъка от натрупания платен годишен отпуск не може да бъде ползвано и се губи?

      (1)  Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (OB L 299, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3).


title: Дело C-346/10: Иск, предявен на 8 юли 2010 г. — Европейска комисия/Република Гърция

text:
               11.9.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 246/31

         Иск, предявен на 8 юли 2010 г. — Европейска комисия/Република Гърция
   (Дело C-346/10)
   ()
   2010/C 246/52
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представител: G. Zavvos)

      Ответник: Република Гърция

      Искания на ищеца

               —

               да се обяви, че като налага ограничения върху издаването на разрешения за движение по пътищата на търговски превозни средства и частни камиони-цистерна, особено с член 4 от Закон № 383/1976, членове 6 и 7 от Закон № 3054/2002 и правилниците за прилагането на споменатите закони, както и като прилага фиксирани тарифи (в определени граници) за транспортните услуги, доставяни от търговски моторни превозни средства, Гърция нарушава член 49 от Договора за функционирането на Европейския съюз (предишен член 43 ДЕО),

               —

               да се осъди Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Комисията твърди, че да се обуслови издаването на нови разрешения за движение по пътищата на търговски превозни средства от „транспортните нужди на страната“, които не са обективно определени, ограничава свободата на установяване в Гърция на предприятия за автомобилен превоз на стоки и че понеже тези ограничения не са обосновани от съображения за обществен ред, обществена сигурност или обществено здраве, член 4, параграф 3, буква a) от Закон № 383/1976 нарушава член 49 ДФЕС (предишен член 43 ДЕО).
   По-нататък, Комисията смята, че задължението да се прилагат определени тарифи с минимални и максимални граници, от една страна, обезкуражава достъпа на чуждестранни предприятия до пазара на автомобилен превоз на стоки и/или до гръцкия пазар на петролни продукти и, от друга страна, възпрепятства вече установените на гръцка територия предприятия да развиват дейността си, като ги лишава от възможността за по-ефективна конкуренция с вече утвърдените на пазара предприятия, резултат, който според практиката на Съда нарушава свободата на установяване. Такова определяне на тарифи и условия за транспорт е несъвместимо с член 96, параграф 2 от ДФЕС (при положение, че Комисията не е предоставила необходимото разрешение) и дори не е полезно за закрилата на чувствителни икономически сектори и на отдалечени региони, докато определянето от страна на гръцката държава само на минимални граници на тарифите за превоз на течни горива с търговски превозни средства е несъвместимо с правилата на свободната конкуренция и следователно трябва да бъде забранено незабавно.
   Освен това Комисията твърди, че Закон № 3054/2002 позволява на гръцкото правителство да контролира броя на частните камиони-цистерна по пътищата и че следователно разглежданата разпоредба нарушава свободата на установяване (член 49 ДФЕС), съставлявайки част от комплекса разпоредби на гръцкото законодателство, които в крайна сметка имат за цел не само запазването на затворения характер на професията превозвач на петролни продукти, но и запазването на пазарната мощ на всяко предприятие, действащо на този пазар. Определянето по административен ред на броя камиони-цистерна на предприятията, които търгуват с петролни продукти, не е необходимо за приспособяването на посочените предприятия към пазарните условия, нито пък е оправдано от съображения за обществена сигурност (пътна безопасност) и за обществено здраве.
   Комисията смята, че Република Гърция не е предоставила достатъчно обяснения и доказателства, за да обоснове приемането на горепосочените ограничения и че следователно член 4 от Закон № 383/1976, членове 6 и 7 от Закон № 3054/2002, заедно със съответните правилници за прилагането им и с налагането на фиксирани тарифи (в определени граници) за транспортните услуги, доставяни от търговски превозни средства, нарушава член 49 (предишен член 43 ДЕО) от Договора за функционирането на Европейския съюз.


title: Дело T-316/07: Решение на Първоинстанционния съд от 22 януари 2009 г.  — Commercy/СХВП — easyGroup IP Licensing (easyHotel) (Марка на Общността — Процедура за обявяване на недействителност — Словна марка на Общността easyHotel — По-ранна национална словна марка EASYHOTEL — Относително основание за отказ — Липса на прилика на стоките и услугите — Член 8, параграф 1, буква б) и член 52, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 40/94 — Правна помощ — Молба, подадена от синдика на търговско дружество — Член 94, параграф 2 от Процедурния правилник)

text:
               7.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/23

         Решение на Първоинстанционния съд от 22 януари 2009 г. — Commercy/СХВП — easyGroup IP Licensing (easyHotel)
   (Дело T-316/07) (1)

   (Марка на Общността - Процедура за обявяване на недействителност - Словна марка на Общността „easyHotel“ - По-ранна национална словна марка „EASYHOTEL“ - Относително основание за отказ - Липса на прилика на стоките и услугите - Член 8, параграф 1, буква б) и член 52, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 40/94 - Правна помощ - Молба, подадена от синдика на търговско дружество - Член 94, параграф 2 от Процедурния правилник)
   (2009/C 55/42)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Commercy AG (Weimar, Германия) (представители: първоначално F. Jaschke, впоследствие S. Grosse и I. Müller, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: S. Schäffner)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: easyGroup IP Licensing Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: T. Koerl и S. Möbus, avocats)
   Предмет
   Жалба, подадена срещу Решение на втори апелативен състав на СХВП от 19 юни 2007 г. (преписка R 1295/2006 2) относно процедура за обявяване на недействителност между Commercy AG и easyGroup IP Licensing Ltd.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за предоставяне на правна помощ.

               2)

               Отхвърля жалбата.

               3)

               Осъжда Commercy AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 235, 6.10.2007 г.


title: Дело C-372/17: Преюдициално запитване от Rechtbank Noord-Holland (Нидерландия), постъпило на 19 юни 2017 г. — Vision Research Europe BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond

text:
               11.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 300/17

         Преюдициално запитване от Rechtbank Noord-Holland (Нидерландия), постъпило на 19 юни 2017 г. — Vision Research Europe BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond
   (Дело C-372/17)
   (2017/C 300/21)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank Noord-Holland

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Vision Research Europe BV

      Ответник: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond

      Преюдициален въпрос

   Валиден ли е Регламент за изпълнение (ЕС) № 113/2014 (1) на Комисията от 4 февруари 2014 година относно класирането на някои стоки в Комбинираната номенклатура, ако е вярна неокончателната преценка на Rechtbank, че подпозиция 8525 80 30 следва да се тълкува в смисъл, че в тази подпозиция може да бъде класирана описаната в точки 2 и 12 по-горе камера, която е оборудвана с оперативна памет, така че записаните в камерата изображения се изтриват при последващо заснемане или при изключване на камерата?

      (1)  ОВ L 38, 2014 г., стр. 20.


title: Дело C-462/08: Решение на Съда (втори състав) от 21 януари 2010 г. (преюдициално запитване от Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg, Германия) — Ümit Bekleyen/Land Berlin (Споразумение за асоцииране между ЕИО и Турция — Член 7, втора алинея от Решение № 1/80 на Съвета за асоцииране — Право на детето на турски работник да отговаря на всяко предложение за работа в приемащата държава членка, където е преминало курс на професионално обучение — Начало на професионалното обучение след окончателно напускане на тази държава членка от родителите)

text:
               13.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/13

         Решение на Съда (втори състав) от 21 януари 2010 г. (преюдициално запитване от Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg, Германия) — Ümit Bekleyen/Land Berlin
   (Дело C-462/08) (1)

   (Споразумение за асоцииране между ЕИО и Турция - Член 7, втора алинея от Решение № 1/80 на Съвета за асоцииране - Право на детето на турски работник да отговаря на всяко предложение за работа в приемащата държава членка, където е преминало курс на професионално обучение - Начало на професионалното обучение след окончателно напускане на тази държава членка от родителите)
   2010/C 63/19
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ümit Bekleyen

      Ответник: Land Berlin

      Предмет

   Преюдициално запитване — Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg — Тълкуване на член 7, втора алинея от Решение № 1/80 на Съвета по асоцииране между ЕИО и Турция — Роден в приемащата държава членка турски гражданин, който повече от десет години след завръщането с родителите си в своята държава по произход се връща сам с цел да започне професионално обучение в приемащата държава членка, където в миналото родителите му в продължение на повече от три години са принадлежали към легалния пазар на труда — Право на достъп до пазара на труда и съответно право на пребиваване в приемащата държава членка на този турски гражданин след преминаване на курса на професионално обучение

      Диспозитив

   Член 7, втора алинея от Решение № 1/80 от 19 септември 1980 година относно развиване на асоциирането, прието от Съвета за асоцииране, създаден със Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция, трябва да бъде тълкуван в смисъл, че когато турски работник законно е упражнявал професионална дейност в приемащата държава членка за повече от три години, детето на такъв работник, след като е завършило курс на професионално обучение в тази държава, може да се позовава на правото на достъп до пазара на труда в последната и на съответното право на пребиваване, при положение че след като се е върнало с родителите си в държавата по произход, се е завърнало самò в посочената държава членка, за да започне професионалното обучение в нея.

      (1)  ОВ C 19, 24.1.2009 г.


title: Дело T-467/12: Определение на Общия съд от 11 април 2013 г. — Tridium/СХВП — q-bus Mediatektur (SEDONA FRAMEWORK) (Марка на Общността — Възражение — Оттегляне на възражението — Липса на основание за произнасяне)

text:
               1.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/43

         Определение на Общия съд от 11 април 2013 г. — Tridium/СХВП — q-bus Mediatektur (SEDONA FRAMEWORK)
   (Дело T-467/12) (1)

   (Марка на Общността - Възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за произнасяне)
   2013/C 156/81
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Tridium, Inc. (Ричмънд, Вирджиния, САЩ) (представител: M. Nentwig, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Geroulakos)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: q-bus Mediatektur GmbH (Берлин, Германия) (представител: M.-T. Schott, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 2 август 2012 г. (преписка R 1943/2011-2) относно производство по възражение между q-bus Mediatektur GmbH и Tridium, Inc.

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за произнасяне по жалбата.

               2.

               Жалбоподателят и другата страна в производството пред апелативния състав понасят направените от тях съдебни разноски, като всеки от тях понася и половината от съдебните разноски на ответника.

      (1)  ОВ C 9, 12.1.2013 г.


title: Съединени дела C-97/10—C-99/10: Определение на председателя на Съда от 8 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunal d'instance de Dax, Франция) — AG2R Prévoyance/Bourdil SARL (C-97/10), Société boucalaise de boulangerie SARL (C-98/10), Baba-Pom SARL (C-99/10)

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/27

         Определение на председателя на Съда от 8 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunal d'instance de Dax, Франция) — AG2R Prévoyance/Bourdil SARL (C-97/10), Société boucalaise de boulangerie SARL (C-98/10), Baba-Pom SARL (C-99/10)
   (Съединени дела C-97/10—C-99/10) (1)

   2011/C 252/53
   Език на производството: френски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 113, 1.5.2010 г.


title: Дело C-216/12: Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Люксембург) на 8 май 2012 г. — Caisse nationale des prestations familiales/Hliddal, Fjola

text:
               4.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 235/6

         Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Люксембург) на 8 май 2012 г. — Caisse nationale des prestations familiales/Hliddal, Fjola
   (Дело C-216/12)
   2012/C 235/10
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Страни в главното производство

      Касатор: Caisse nationale des prestations familiales

      Ответник в касационното производство: Hliddal, Fjola

      Преюдициален въпрос

   Обезщетението за родителски отпуск, предвидено в членове 306—308 от Кодекса за социално осигуряване, представлява ли семейно обезщетение по смисъла на член 1, буква ф), i) и член 4, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (1), в приложимата му изменена и актуализирана редакция съгласно приложение II, раздел А, 1) към Споразумението между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Швейцарската конфедерация, от друга страна, за свободно движение на хора и Заключителния акт, подписани в Люксембург на 21 юни 1999 година (2)?

      (1)  ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26.

      (2)  ОВ L 114, 2002 г., стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 74, стр. 97.


title: Дело C-487/14: Преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 4 ноември 2014 г.  — SC Total Waste Recycling SRL/Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség

text:
               26.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/9

         Преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 4 ноември 2014 г. — SC Total Waste Recycling SRL/Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség
   (Дело C-487/14)
   (2015/C 026/11)
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: SC Total Waste Recycling SRL

      Ответник: Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли въпросът дали е налице превоз на отпадъци, извършен „по начин, който фактически не е посочен в [документа за] нотификацията“, съгласно член 2, точка 35, буква г) от Регламент (ЕО) № 1013/2006 (1), да се преценява с оглед на начина на транспортиране, посочен в приложения IA и IБ от този регламент (по шосе, с влак, по море, по въздух, по вътрешните водни пътища)?

               2)

               Може ли обстоятелството, че съответният орган не е информиран в съответствие с член 17, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1013/2006 за съществена промяна в данните или условията на превоз на отпадъци, за който има съгласие, да е основание последният да се приеме за извършен „по начин, който фактически не е посочен в [документа за] нотификацията“, съгласно член 2, точка 35, буква г) от Регламент (ЕО) № 1013/2006 и следователно за незаконен?

               3)

               Трябва ли да се приеме, че е налице съществена промяна в данните или условията на превоз, за който има съгласие, по смисъла на член 17, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1013/2006, когато превозваните отпадъци влизат в страната на транзитно преминаване през граничен пункт, различен от посочения в решението за съгласие или документа за нотификация?

               4)

               В случай че превозът на отпадъци, влезли в страната на транзитно преминаване на място, различно от посоченото в решението за съгласие или документа за нотификация, трябва да се счита за незаконен, може ли да се приеме за пропорционална наложена на това основание глоба в същия размер като глобата, която се налага на лице, неизпълнило задължението си за получаване на съгласие и за извършване на предварителна писмена нотификация?

      (1)  Регламент (EО) № 1013/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 година относно превози на отпадъци (ОВ L 190, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 16, стр. 172).


title: Дело T-36/16: Жалба, подадена на 26 януари 2016 г. — Enercon/EUIPO — Gamesa Eólica (Shades of green)

text:
               29.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 111/32

         Жалба, подадена на 26 януари 2016 г. — Enercon/EUIPO — Gamesa Eólica (Shades of green)
   (Дело T-36/16)
   (2016/C 111/37)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Enercon GmbH (Aurich, Германия) (представител: S. Overhage, Lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Gamesa Eólica, SL (Sarriguren, Испания)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: цветна марка на Европейския съюз в различни нюанси на зеленото. Марка на Европейския съюз № 2 346 542.

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 28 октомври 2015 г. по преписка R 597/2015-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение;

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-525/13: Решение на Общия съд от 10 септември 2015 г. — H&M Hennes & Mauritz/СХВП — Yves Saint Laurent (Ръчни чанти) (Промишлен дизайн на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ ръчни чанти — По-ранен промишлен дизайн — Основание за обявяване на недействителност — Оригиналност — Член 6 от Регламент (ЕО) № 6/2002 — Задължение за мотивиране)

text:
               19.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/23

         Решение на Общия съд от 10 септември 2015 г. — H&M Hennes & Mauritz/СХВП — Yves Saint Laurent (Ръчни чанти)
   (Дело T-525/13) (1)

   ((Промишлен дизайн на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ ръчни чанти - По-ранен промишлен дизайн - Основание за обявяване на недействителност - Оригиналност - Член 6 от Регламент (ЕО) № 6/2002 - Задължение за мотивиране))
   (2015/C 346/26)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: H&M Hennes & Mauritz BV & Co. KG (Хамбург, Германия) (представители: H. Hartwig и A. von Mühlendahl, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Yves Saint Laurent SAS (Париж, Франция) (представител: N. Decker, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на трети апелативен състав на СХВП от 8 юли 2013 г. (преписка R 207/2012-3) в производство за обявяване на недействителност между H&M Hennes & Mauritz BV & Co. KG и Yves Saint Laurent SAS.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда H&M Hennes & Mauritz BV & Co. KG да заплати съдебните разноски, включително и тези, направени от Yves Saint Laurent SAS в производството пред апелативния състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП).

      (1)  ОВ C 359, 7.12.2013 г.


title: Дело T-15/07: Иск, предявен на 15 януари 2007 г. — Федерална република Германия/Комисия

text:
               24.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/20

         Иск, предявен на 15 януари 2007 г. — Федерална република Германия/Комисия
   (Дело T-15/07)
   (2007/C 69/47)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Федерална република Германия (представители: M. Lumma, C. Schulze-Bahr, подпомагани от адвокат C. von Donat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решението на Комисията С(2006) 5164 окончателен от 3 ноември 2006 г. за намаляване на предоставеното с Решение на Комисията № С(95) 1739 от 27 юли 1995 г. финансовото участие на ЕФРР в Оперативната програма на Северен Рейн Вестфалия в рамките на инициативата на Общността RECHAR II (ЕФРР № 94.02.10.041/ ARINCO № 94.DE.16.056),

               —

               да се осъди Комисията да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   С атакуваното решение Комисията е намалила участието на Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) в Оперативната програма на Северен Рейн Вестфалия в рамките на инициативата на Общността RECHAR II.
   В подкрепа на своя иск ищецът твърди, че атакуваното решение противоречи на одобрението на Комисията, предоставено с решение С(95) 1739 от 27 юли 1995 г.
   Освен това, ищецът се позовава на нарушение на член 24, параграф 2 от Регламент 4253/88 (1), тъй като изискванията за намаляване не са били налице. В тази връзка той изтъква по-специално, че отклоненията от указателен план за финансиране не представляват съществена промяна на програмата.
   Дори и да е налице съществена промяна на програмата, ищецът претендира, че има предварителното одобрение на Комисията за гъвкаво прилагане на указателните планове за финансиране, което му е предоставено чрез нейните „Насоки за финансово приключване на оперативните мерки (1994 — 1999) на Структурния фонд “(EK (1999) 1316).
   Дори да се приеме, че са налице предпоставките за намаляването, ищецът възразява, че ответникът не е упражнил принадлежащото му право на преценка във връзка с конкретната програма. Според ищеца Комисията е трябвало да прецени дали намаляването на участието на ЕФРР е изглеждало пропорционално.

      (1)  Регламент (ЕИО) № 4253/88 на Съвета от 19 декември 1988 година, относно определяне на разпоредбите за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2052/88, по отношение координацията на дейностите на различните структурни фондове, от една страна, между тях и Европейската инвестиционна банка, и другите съществуващи финансови инструменти, от друга (ОВ L 374, 31.12.1988, стр. 1).


title: Дело C-461/10: Преюдициално запитване, отправено от Högsta domstolen (Швеция) на 20 септември 2010 г. — Bonnier Audio AB, Earbooks AB, Norstedts Förlagsgrupp AB, Piratförlaget Aktiebolag, Storyside AB/Perfect Communication Sweden AB

text:
               20.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 317/24

         Преюдициално запитване, отправено от Högsta domstolen (Швеция) на 20 септември 2010 г. — Bonnier Audio AB, Earbooks AB, Norstedts Förlagsgrupp AB, Piratförlaget Aktiebolag, Storyside AB/Perfect Communication Sweden AB
   (Дело C-461/10)
   ()
   2010/C 317/42
   Език на производството: шведски

      Запитваща юрисдикция

   Högsta domstolen

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Bonnier Audio AB, Earbooks AB, Norstedts Förlagsgrupp AB, Piratförlaget Aktiebolag, Storyside AB

      Ответник: Perfect Communication Sweden AB

      Преюдициални въпроси

               1.

               Изключва ли Директива 2006/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за запазване на данни, създадени или обработени, във връзка с предоставянето на обществено достъпни електронни съобщителни услуги или на обществени съобщителни мрежи и за изменение на Директива 2002/58/ЕО (1) (Директива за съхраняване на данни), и по-специално членове 3, 4, 5 и 11 от нея, прилагането на национална разпоредба, която е приета въз основа на член 8 от Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно упражняването на права върху интелектуалната собственост (2) и която допуска, с цел да се идентифицира даден абонат, доставчикът на интернет услуги да бъде задължен в рамките на гражданско производство да предостави на притежателя на авторското право или на неговия представител информация за абоната, на когото този доставчик е предоставил конкретен IP адрес, за който се твърди, че е използван за извършване на нарушението? Във връзка с този въпрос се приема, че лицето, което иска издаването на разпореждането, е представило доказателства за нарушаването на конкретно авторско право и че тази мярка е пропорционална?

               2.

               Има ли значение за отговора на първия въпрос фактът, че съответната държава членка все още не е транспонирала Директивата за съхраняване на данни, въпреки че срокът за това е изтекъл?

      (1)  ОВ L 105, стр. 54; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 53, стр. 51.

      (2)  ОВ L 157, стр. 45; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 56.


title: Дело T-172/10: Жалба, подадена на 8 април 2010 г. — Colas/СХВП — García-Teresa Gárate (BASE-SEAL)

text:
               19.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/49

      Жалба, подадена на 8 април 2010 г. — Colas/СХВП — García-Teresa Gárate (BASE-SEAL)
      (Дело T-172/10)
      (2010/C 161/78)
      Език на жалбата: френски

         Страни

         Жалбоподател: Colas (Boulogne-Billancourt, Франция) (представител: E. Logeais, avocat)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Rosario García-Teresa Gárate (Барселона, Испания)

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  главно искане за отмяна на решението на апелативния състав:

                              —

                              доколкото в него се прави заключение за пълната липса на прилика на знаците, като то се основава на фалшиво представяне на заявката за оспорваната марка и по-конкретно доколкото то не определя с точност съответните потребители и не обосновава отличителния и доминиращ характер на думите BASE-SEAL;

                              —

                              доколкото в него се отрича напълно приликата на знаците и вследствие на това се отхвърля възражението по регистрацията на марката BASE-SEAL в нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от регламента относно марката на Общността; и

                  —

                  при условията на евентуалност, да се отмени частично решението на апелативния състав единствено за стоките, различни от „химически продукти, предназначени за науката, фотографията, селското стопанство, градинарството и горското стопанство … торове, химически вещества за консервиране на храни …“;

                  —

                  при всички случаи, да се осъди СХВП да заплати пълния размер на съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

         Заявител на марката на Общността: Rosario García-Teresa Gárate

         Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „BASE-SEAL“ за стоки от класове 1, 17 и 19 (заявка № 3 951 464)

         Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят

         Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: няколко национални фигуративни марки (испанска, унгарска, френска, полска, шведска, германска и чешка), както и международна фигуративна марка, представляващи ромб, отчасти с жълт цвят и съдържащ думата „Colas“ за стоки от класове 1, 19 и 37

         Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.

         Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

         Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета относно марката на Общността поради факта, че съществува вероятност от объркване между конфликтните марки.


title: Дело C-555/16: Преюдициално запитване от Tribunale di Salerno (Италия), постъпило на 31 октомври 2016 г. — Наказателно производство срещу Vincenzo D’Andria и Giuseppina D’Andria

text:
               19.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/7

         Преюдициално запитване от Tribunale di Salerno (Италия), постъпило на 31 октомври 2016 г. — Наказателно производство срещу Vincenzo D’Andria и Giuseppina D’Andria
   (Дело C-555/16)
   (2017/C 195/09)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Salerno

      Страни в главното производство

   Vincenzo D’Andria и Giuseppina D’Andria
   С определение от 4 април 2017 г. Съдът (седми състав) постанови:

               1)

               Членове 49 и 56 ДФЕС, както и принципите на равно третиране и на ефективност трябва да се тълкуват в смисъл, че те допускат национално законодателство относно хазартните игри, като разглежданото в главното производство, което предвижда организиране на нова тръжна процедура, отнасяща се до концесии със срок, по-кратък от този на предоставените по-рано концесии, поради реорганизация на системата чрез времево изравняване на сроковете на концесиите.

               2)

               Членове 49 и 56 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат ограничителна национална разпоредба като разглежданата в главното производство, която налага на концесионера на хазартни игри при преустановяването на дейността поради изтичането на срока на концесията да отстъпи безвъзмездно ползването на собствени материални и нематериални активи, които представляват мрежата за управление и събиране на залози, ако това ограничение надхвърля необходимото за постигането на действително преследваната с посочената разпоредба цел, което запитващата юрисдикция следва да провери.


title: Дело F-57/11: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 23 октомври 2012 г. — Eklund/Комисия (Публична служба — Назначаване — Конкурс на общо основание — Включване в списъка за бъдещи назначения на издържалите конкурса — Предложение за работа на лице, включено в списъка за бъдещи назначения на издържалите конкурса — Условия за приемане — Професионален опит, придобит след дипломирането — Компетентност съответно на конкурсната комисия и на органа по назначаването — Приемане на предложението за назначаване на работа — Оттегляне на предложението за назначаване на работа)

text:
               16.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/29

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 23 октомври 2012 г. — Eklund/Комисия
   (Дело F-57/11) (1)

   (Публична служба - Назначаване - Конкурс на общо основание - Включване в списъка за бъдещи назначения на издържалите конкурса - Предложение за работа на лице, включено в списъка за бъдещи назначения на издържалите конкурса - Условия за приемане - Професионален опит, придобит след дипломирането - Компетентност съответно на конкурсната комисия и на органа по назначаването - Приемане на предложението за назначаване на работа - Оттегляне на предложението за назначаване на работа)
   2013/C 46/56
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Gustav Eklund (Taino, Италия) (представители: B. Cortese и C. Cortese, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално B. Eggers, A. Aresu и P. Pecho, впоследствие B. Eggers и G. Gattinara, A. Dal Ferro, avocat)

      Предмет на делото

   Публична служба — Искане за отмяна на решението на Комисията, с което отказва да признае последиците от приемането от страна на жалбоподателя на предложението за работа като длъжностно лице в изпитателен срок (асистент) в Съвместния изследователски център като технически сътрудник и да оттегли това предложение, както и искане за присъждане на обезщетение за вреди

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-н Eklund да заплати направените от Европейската комисия разноски и да понесе собствените си разноски.

      (1)  ОВ C 211, 16.7.2011 г., стр.33.


title: Дело T-310/06 R: Определение на Председателя на Първоинстанционния съд от 16 февруари 2007 г. – Унгария/Комисия (Обезпечително производство — Искане за спиране на изпълнение — Земеделие — Обща организация на пазарите в сектора на зърнените култури — Приемане за съхранение на царевица от интервенционните агенции — Регламент (ЕО) № 1572/2006 — Липса на неотложност)

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/42

         Определение на Председателя на Първоинстанционния съд от 16 февруари 2007 г.– Унгария/Комисия
   (Дело T-310/06 R)
   (Обезпечително производство - Искане за спиране на изпълнение - Земеделие - Обща организация на пазарите в сектора на зърнените култури - Приемане за съхранение на царевица от интервенционните агенции - Регламент (ЕО) № 1572/2006 - Липса на неотложност)
   (2007/C 95/85)
   Език на производството: унгарски
   Страни

      Ищец: Република Унгария (представител: J. Fazekas, agent)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: F. Clotuche-Duvieusart и Z. B. Pataki)
   Предмет
   Искане за спиране на изпълнението на някои разпоредби на Регламент (ЕО) № 1572/2006 на Комисията от 18 октомври 2006 година за изменение на Регламент (ЕО) № 824/2000 на Съвета за определяне на процедурите за приемането за съхранение на зърнените култури от интервенционните агенции, както и методите за анализ за определяне на качеството (OВ L 290, стр. 29).
   Диспозитив

               1)

               Искането за допускане на обезпечително производство се отхвърля.

               2)

               Съдът не се произнася по разноските.


title: Дело T-348/16: Решение на Общия съд от 6 април 2017 г. — Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/ERCEA (Арбитражна клауза — Седма рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности — Договор Minatran — Допустими разходи — Неприсъствено производство)

text:
               22.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/29

         Решение на Общия съд от 6 април 2017 г. — Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis/ERCEA
   (Дело T-348/16) (1)

   ((Арбитражна клауза - Седма рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности - Договор Minatran - Допустими разходи - Неприсъствено производство))
   (2017/C 161/41)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Солун, Гърция) (представител: V. Christianos, avocat)

      Ответник: Изпълнителна агенция на Европейския научноизследователски съвет (ERCEA) (представители: M. Pesquera Alonso и F. Sgritta)

      Предмет

   Искане на основание член 272 ДФЕС да се приеме за установено, че претенцията по дебитно известие на ERCEA № 3241606289 от 26 май 2016 г. за възстановяване от жалбоподателя на част от безвъзмездно получените от него средства за проекта Minatran в размер на 245 525,43 EUR е неоснователна и че тази сума представлява допустими разходи.

      Диспозитив

               1)

               Вземането по дебитното известие на Изпълнителната агенция на Европейския научноизследователски съвет (ERCEA) № 3241606289 от 26 май 2016 г. за възстановяване от Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis на част от получените от него безвъзмездно средства за проекта Minatran в размер на 245 525,43 EUR е без основание и тази сума представлява допустими разходи.

               2)

               Частичното възстановяване чрез прихващане на сума в размер на 132 192,12 EUR от претендираното вземане противоречи на споразумението за безвъзмездно подпомагане, сключено на 18 август 2008 г. за изпълнението на проекта Minatran и на Регламент (EО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности.

               3)

               Осъжда ERCEA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 296, 16.8.2016 г.


title: Дело T-320/11: Жалба, подадена на 17 юни 2011 г. — Унгария/Комисия

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/36

         Жалба, подадена на 17 юни 2011 г. — Унгария/Комисия
   (Дело T-320/11)
   2011/C 252/81
   Език на производството: унгарски

      Страни

      Жалбоподател: Република Унгария (представители: Fehér M., Szíjjártó K., Veres K.)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да се отмени Решение 2011/192/ЕС на Комисията от 28 март 2011 година за изключване от финансиране от страна на ЕС на някои разходи, направени от Унгария по програмата в подкрепа на предприсъединителните мерки за селското стопанство и развитието на селските райони (Сапард) за 2004 г.,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва три правни основания.
   В мотивите към жалбата си в рамките на първото правно основание жалбоподателят се позовава на нарушение на правото на Съюза от страна на Комисията. Според жалбоподателя приложената от Комисията финансова корекция поради просрочването на предвидения срок от три месеца е незаконосъобразна, доколкото според правото на Съюза, приложимо към извършването на преводи по Сапард, и по-специално съгласно член 9, параграф 6 от Регламент № 2222/2000 на Комисията (1), както и съгласно член 8, параграф 6 от приложение А към многогодишната финансова конвенция, сключена на 15 юни 2001 година между Европейската общност и Република Унгария, началният момент на предвидения срок от три месеца, противно на твърденията на Комисията, започва да тече от момента, в който всеки документ, необходим за извършването на редовни плащания, е на разположение на органа. Въз основа на това, ако определени допълнителни документи са необходими поради една или друга причина, срокът започва да тече едва когато и последният от тези документи, получени впоследствие, е изпратен. От друга страна, според жалбоподателя, Комисията е нарушила принципите на добросъвестно сътрудничество и на защита на оправданите правни очаквания, като е приложила финансова корекция в положение, в което унгарските власти са смятали, че процедурите им за плащане съответстват на правото на Съюза.
   Като второ правно основание жалбоподателят посочва, че Комисията е допуснала явна грешка в преценката, като е приела обжалваното решение, без да вземе предвид изключителните обстоятелства или основателните мотиви, които обосновават неприлагането или намаляването на финансовата корекция. Като такова обстоятелство трябва да се счита „занаятчийската програма“ по Сапард или основната цел на унгарските власти, каквато е защитата на финансовите интереси на Европейския съюз. Жалбоподателят подчертава, че Комисията не е претърпяла вреди от пресрочването.
   Според третото правно основание, изведено от нарушение на задължението за мотивиране, мотивите към обжалваното решение не посочват последователно причините, поради които Комисията решава да приложи корекцията или поне конкретната мярка за тази корекция, по-специално във връзка с причината, поради която Комисията се е разграничила от становището на помирителния орган по това дело, според което са налице особени обстоятелства, които трябва да се съобразят при прилагането на корекцията.

      (1)  Регламент (ЕО) № 2222/2000 на Комисията от 7 юни 2000 г. относно определяне на финансови правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 1268/1999 на Съвета относно подкрепата на Общността за предприсъединителните мерки за земеделие и развитие на селските райони в страните кандидатки от Централна и Източна Европа в предприсъединителния период (ОВ L 253, стр. 5).


title: Дело C-547/09: Преюдициално запитване, отправено от Oberlandesgerichts Innsbruck (Австрия) на 28 декември 2009 г. — Pensionsversicherungsanstalt/Andrea Schwab

text:
               17.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 100/14

         Преюдициално запитване, отправено от Oberlandesgerichts Innsbruck (Австрия) на 28 декември 2009 г. — Pensionsversicherungsanstalt/Andrea Schwab
   (Дело C-547/09)
   2010/C 100/22
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht Innsbruck

      Страни в главното производство

      Ищец: Pensionsversicherungsanstalt

      Ответник: Andrea Schwab

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 2, параграф 2, първо тире и член 3, параграф 1, буква в) от Директива 76/207/ЕИО, изменена с Директива 2002/73/ЕО (1), както и член 2, параграф 1, букви а) и б) и член 14, параграф 1, буква в) от Директива 2006/54/ЕО (2) да се тълкуват в смисъл, че може да бъде оправдана основана на пола пряка дискриминация (уволнение на назначен лекар) от публичноправен фонд за пенсионно осигуряване?

               2.

               Следва ли член 4, параграф 1 от Директива 97/80/ЕИО (3) и член 19, параграф 1 от Директива 2006/54/ЕО — и евентуално член 2, параграф 2, второ тире от Директива 76/207/ЕИО, изменена с Директива 2002/73/ЕО, и член 2, параграф 1, буква б) от Директива 2006/54/ЕО или член 2, параграф 2, буква а) във връзка с член 6, параграф 1 от Директива 2000/78/ЕО (4) — да се тълкуват в смисъл, че не допускат национално законодателство, което в случай на жалба за дискриминационно уволнение, по-специално основано на пола, не позволява претегляне на социалните фактори или балансиране на интересите, а допуска единствено преценка на доказателствата относно това дали основаната на пола дискриминация е представлявала определящият мотив за уволнението или е надделял друг мотив, който работодателят трябва да обоснове?

      (1)  Директива 76/207/ЕИО на Съвета от 9 февруари 1976 година относно прилагането на принципа на равното третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до заетост, професионална квалификация и развитие, и на условията на труд (ОВ L 39, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 164).

      (2)  Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (преработена) (ОВ L 204, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 262).

      (3)  Директива 97/80/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година относно тежестта на доказване в случаите на дискриминация, основана на пола (ОВ L 14, 1998 г., стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 32).

      (4)  Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7).


title: Дело C-357/14 P: Жалба, подадена на 21 юли 2014 г. от Dunamenti Erőmű Zrt срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 30 април 2014 г. по дело T-179/09, Dunamenti Erőmű Zrt/Европейска комисия

text:
               22.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 329/8

         Жалба, подадена на 21 юли 2014 г. от Dunamenti Erőmű Zrt срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 30 април 2014 г. по дело T-179/09, Dunamenti Erőmű Zrt/Европейска комисия
   (Дело C-357/14 P)
   2014/C 329/10
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Dunamenti Erőmű Zrt (представители: J. Philippe, F.-H. Boret, A.-C. Guyon, avocats)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд от 30 април 2014 г. по дело T-179/09 в частта, в която се потвърждава Решение 2009/609/EC на Комисията от 4 юни 2008 година относно държавна помощ C 41/05 предоставена от Унгария чрез споразумения за изкупуване на електроенергия (СИЕ) (1), с което същите СИЕ се обявяват за незаконосъобразна и несъвместима държавна помощ;

               —

               да постави окончателно решение и да отмени Решение 2009/609/EC на Комисията от 4 юни 2008 година относно държавна помощ C 41/05 предоставена от Унгария чрез споразумения за изкупуване на електроенергия в частта, в която посочените СИЕ се обявяват за незаконосъобразна и несъвместима държавна помощ или — при условията на евентуалност — да върне делото на Общия съд; и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски в производството пред Общия съд и Съда.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят изтъква пет основания. В обжалваното решение Общия съд отхвърля жалбата на жалбоподателя, с която по същество се иска отмяна на Решение 2009/609/EC на Комисията от 4 юни 2008 година относно държавна помощ C 41/05 предоставена от Унгария чрез споразумения за изкупуване на електроенергия, а при условията на евентуалност — отмяна на членове 2 и 5 от същото решение.
   С първото основание жалбоподателят оспорва преценката на Общия съд, въз основа на която последният направил извода, че споразумението за изкупуване на електроенергия (СИЕ) може да се квалифицира като нова помощ без преди това да се установява дали това СИЕ изобщо представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС.
   С второто си основание жалбоподателят оспорва извода на Общия съд, че Комисията не е допуснала грешка като е приела, че моментът на присъединяването на Унгария към ЕС е подходящият релевантен момент за квалифицирането на дадена мярка като държавна помощ съгласно посочените в член 107, параграф 1 ДФЕС критерии. Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, приемайки, че с приложение IV се въвежда правило, по силата на което релевантният момент за преценката на това дали дадена държавна мярка представлява държавна помощ е моментът на присъединяването на Унгария. Смисълът на член IV бил изопачен, тъй като той нито предвиждал, нито позволявал да се приеме, че анализът на това дали дадена мярка представлява държавна помощ трябва да се извърши към момента на присъединяването.
   С третото си основание жалбоподателят твърди, че Общият съд допуснал грешки при прилагане на правото, приемайки, че е било предоставено предимство по смисъла на член 107, параграф 1, без да вземе предвид наличните обстоятелства към момента на сключването на СИЕ. Общият съд неправилно приел, че е било предоставено предимство, когато i) Magyar Villamos Művek (MVM) действало като частен инвеститор, сключвайки СИЕ като подготвителна мярка с цел улесняване на приватизацията на Dunamenti, като (ii) при всички положения дори СИЕ да предоставило някакво предимство (което жалбоподателят отрича), то било възстановено обратно чрез продажбата на Dunamenti.
   С четвъртото си основание жалбоподателят оспорва преценката на Общия съд относно опасността, произтичаща от обвързващото MVM задължение за минимално изкупуване. Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото като приел, че е налице предимство, произтичащо от обвързващото MVM задължение за минимално изкупуване, без да докаже наличието на структурна опасност.
   С петото си основание жалбоподателят твърди, че Общият съд неправилно потвърдил възприетата от Комисията методология за изчисляването на размера на помощта. Одобрявайки установената методология Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, тъй като в нея сумите, които трябва да се възстановят, се определяли като разлика в приходите, а не като разлика в печалбите, като се има предвид, че тази разлика можела да постави под въпрос самото наличие на държавна помощ.

      (1)  ОВ L 225, стр. 53


title: Дело T-812/14: Определение на Общия съд от 19 юли 2017 г. — BPC Lux 2 и др./Комисия (Жалба за отмяна — Държавни помощи — Помощ на португалските органи за преструктурирането на финансовата институция Banco Espírito Santo — Създаване и капитализация на преходна банка — Решение, с което помощта се обявява за съвместима с вътрешния пазар — Липса на правен интерес — Недопустимост)

text:
               4.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 293/32

         Определение на Общия съд от 19 юли 2017 г. — BPC Lux 2 и др./Комисия
   (Дело T-812/14) (1)

   ((Жалба за отмяна - Държавни помощи - Помощ на португалските органи за преструктурирането на финансовата институция Banco Espírito Santo - Създаване и капитализация на преходна банка - Решение, с което помощта се обявява за съвместима с вътрешния пазар - Липса на правен интерес - Недопустимост))
   (2017/C 293/37)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: BPC Lux 2 Sàrl (Зенингенберг, Люксембург) и останалите 19 жалбоподатели, наименованията на които се съдържат в приложение към определението (представители: P. Fajardo, адвокат, J. Webber и M. Steenson, solicitors, и K. Bacon, QC)

      Ответник: Европейска комисия (представители: L. Flynn и P.-J. Loewenthal)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes и S. Jaulino, подпомагани от M. Mendes Pereira, адвокат)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C (2014) 5682 окончателен на Комисията от 3 август 2014 г. относно държавна помощ SA.39250 (2014/N) — Португалия — Преструктуриране на Banco Espírito Santo

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Осъжда BPC Lux 2 Sàrl и останалите жалбоподатели, наименованията на които се съдържат в приложение, да понесат направените от тях съдебни разноски и да заплатят тези на Европейската комисия по настоящото производство и по обезпечителното производство.

               3)

               Португалската република понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 46, 9.2.2015 г.


title: Дело C-456/07: Определение на Съда (седми състав) от 21 май 2008 г. (преюдициално запитване, отправено от Najvyšší súd Slovenskej republiky — Словашка република) — Karol Mihal/Daňový úrad Košice V (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник — Шеста директива ДДС — Данъчно задължени лица — Член 4, параграф 5, първа алинея — Публичноправен субект — Съдебни изпълнители — Физически и юридически лица)

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/17

         Определение на Съда (седми състав) от 21 май 2008 г. (преюдициално запитване, отправено от Najvyšší súd Slovenskej republiky — Словашка република) — Karol Mihal/Daňový úrad Košice V
   (Дело C-456/07) (1)

   (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Шеста директива ДДС - Данъчно задължени лица - Член 4, параграф 5, първа алинея - Публичноправен субект - Съдебни изпълнители - Физически и юридически лица)
   (2008/C 209/24)
   Език на производството: словашки
   Препращаща юрисдикция
   Najvyšší súd Slovenskej republiky
   Страни в главното производство

      Ищец: Karol Mihal

      Ответник: Daňový úrad Košice V
   Предмет
   Преюдициално запитване — Najvyšší súd Slovenskej republiky — Тълкуване на член 4, параграф 5, първа алинея от Директива 77/388/ЕИО — Шеста директива на Съвета, от 17 май 1977 година, относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност — единна данъчна основа: (OВ L 145, стp. 1) — Необлагане на публичноправен субект, извършващ дейности или сделки в качеството му на орган на държавната власт — Включване на съдебните изпълнители при упражняване на техните публичноправни функции — Непосредствено действие
   Диспозитив
   Дейност, като тази на съдебен изпълнител, упражнявана от частно лице, не е освободена от заплащане на данък върху добавената стойност, само поради факта, че се състои в изпълнение на действия, спадащи към прерогативите на публичната власт. Дори да се предположи, че при упражняване на функциите си, той извършва такива действия, съдебният изпълнител, съгласно законодателство, като разглежданото в главното производство, упражнява дейността си не като публичноправен субект, тъй като не е част от организацията на публичната администрация, а под формата на независима стопанска дейност, осъществявана като либерална професия и следователно не може да се ползва от освобождаването, предвидено в член 4, параграф 5, първа алинея от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета, от 17 май 1977 година, относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност — единна данъчна основа.

      (1)  ОВ C 315, 22.12.2007 г.


title: Дело T-371/16: Жалба, подадена на 14 юли 2016 г. — BP Aromatics/Комисия

text:
               26.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 350/20

         Жалба, подадена на 14 юли 2016 г. — BP Aromatics/Комисия
   (Дело T-371/16)
   (2016/C 350/25)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: BP Aromatics Ltd (Geel, Белгия) (представители: H. Vanhulle, B. van de Walle de Ghelcke, C. Borgers и N. Baeten, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решение на Комисията от 11 януари 2016 г. относно схема за помощ чрез освобождаване на свръхпечалбата SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), приведена в действие от Кралство Белгия,

               —

               при условията на евентуалност, да отмени членове 2—4 от решението,

               —

               във всеки случай, да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               С първото основание се твърди, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото и явна грешка в преценката при определянето на твърдяната мярка за помощ и при квалифицирането ѝ като схема за помощ по смисъла на член 1, буква г) от Регламент (ЕС) 2015/1589 (1) на Съвета и член 107 ДФЕС.

               2.

               С второто основание се твърди, че Комисията е нарушила член 107 ДФЕС, не е изложила мотиви и е допуснала явна грешка в преценката като е приела, че Белгийската система за управление на свръхпечалбата представлява мярка за държавна помощ.

               3.

               С третото основание се твърди, че Комисията е нарушила член 16, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета и общите принципи на правна сигурност и на оправдани правни очаквания като е разпоредила възстановяване на твърдяната помощ.

               4.

               С четвъртото основание се твърди, че Комисията е нарушила член 2, параграф 6 ДФЕС и принципа на равно третиране и извършва злоупотреба с власт, използвайки правилата за държавни помощи, за да забрани Белгийската система за управление на свръхпечалбата.

      (1)  Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 248, 2015 г., стр. 9).


title: Дело C-458/06: Решение на Съда (четвърти състав) от 12 юни 2008 г. (преюдициално запитване от Regeringsrätten — Швеция) — Skatteverket/Gourmet Classic Ltd (Компетентност на Съда — Директива 92/83/ЕИО — Хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки — Член 20, първо тире — Алкохол, който е част от състава на виното за готвене — Освобождаване от облагане с хармонизирания акциз)

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/8

         Решение на Съда (четвърти състав) от 12 юни 2008 г. (преюдициално запитване от Regeringsrätten — Швеция) — Skatteverket/Gourmet Classic Ltd
   (Дело C-458/06) (1)

   (Компетентност на Съда - Директива 92/83/ЕИО - Хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки - Член 20, първо тире - Алкохол, който е част от състава на виното за готвене - Освобождаване от облагане с хармонизирания акциз)
   (2008/C 209/11)
   Език на производството: шведски
   Препращаща юрисдикция
   Regeringsrätten
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: Skatteverket

      Ответник: Gourmet Classic Ltd
   Предмет
   Преюдициално запитване — Regeringsrätten — Тълкуване на член 20, първо тире от Директива 92/83/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки (ОВ L 316, стp. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 152) — Освобождаване от акциз — Продукт на основата на вино с алкохолно съдържание от 4,8 % на 100 кг от готовата стока, предназначена за готвене
   Диспозитив
   В случай че има действително алкохолно съдържание в обемно изражение, надхвърлящо 1,2 % vol, алкохолът, който е част от състава на виното за готвене, трябва да бъде класиран в категорията на етиловите алкохоли, посочена в член 20, първо тире от Директива 92/83/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки.

      (1)  ОВ C 326, 30.12.2006 г.


title: Съединени дела T-268/15 и T-272/15: Определение на Общия съд от 8 ноември 2016 г. — Apcoa Parking Holdings/EUIPO (PARKWAY) (Марка на Европейския съюз — Заявки за фигуративна и словна марка на Европейския съюз „PARKWAY“ — Относително основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               16.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 14/32

         Определение на Общия съд от 8 ноември 2016 г. — Apcoa Parking Holdings/EUIPO (PARKWAY)
   (Съединени дела T-268/15 и T-272/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявки за фигуративна и словна марка на Европейския съюз „PARKWAY“ - Относително основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание))
   (2017/C 014/39)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Apcoa Parking Holdings GmbH (Щутгарт, Германия) (представител: A. Lohmann, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: H. Kunz)

      Предмет

   Две жалби срещу решения на четвърти апелативен състав на EUIPO от 25 март 2015 г. (преписки R 2063/2014-4 и R 2062/2014-4), свързани със заявки за регистрация на фигуративния и на словния знак „PARKWAY“ като марки на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Apcoa Parking Holdings GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 245, 27.7.2015 г.


title: Дело T-291/14: Жалба, подадена на 2 май 2014 г.  — egeplast international/Комисия

text:
               14.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/42

         Жалба, подадена на 2 май 2014 г. — egeplast international/Комисия
   (Дело T-291/14)
   2014/C 223/45
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: egeplast international GmbH (Гревен, Германия) (представител: A. Rosenfeld, Rechtsanwalt)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение C (2013) 4424 окончателен на Европейската комисия от 18 декември 2013 г. по преписка „Държавна помощ SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) — Германия, подкрепа за електроенергия от възобновяеми източници и намалена допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители“,

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят по същество изтъква следните съображения.

               1.

               Липса на поставяне в по-благоприятно положение по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС

                           —

                           Жалбоподателят твърди, че особеният компенсационен режим, предвиден от Gesetzes für den Vorrang erneuerbarer Energien (Закон за приоритета на възобновяемите енергийни източници, наричан по-нататък „EEG“), не го поставя в по-благоприятно положение по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, а само намалява значителното затруднение пред конкурентоспособността му, възникнало за първи път след въвеждането на допълнителната такса по EEG. Тя служела само за частично компенсиране на поставяне в по-неблагоприятно положение, а не за предоставяне на предимство.

               2.

               Липса на селективност

                           —

                           жалбоподателят също твърди, че особеният компенсационен режим не е селективен, тъй като не се отнася само до определени предприятия или производствени отрасли. Освен това кръгът от предприятия, които се ползвали от компенсационния режим, бил много разнообразен. Уредбата безспорно съответствала на EEG 2012 и допускала въвеждането на тежестите, присъщи за системата на EEG.

               3.

               Липса на държавни или свързани с държавата ресурси

                           —

                           в допълнение жалбоподателят посочва, че приходите от допълнителната такса по EEG не представляват държавни или свързани с държавата ресурси. Допълнителната такса по EEG служела за покриване на гражданскоправните претенции на операторите на преносни системи (наричани по-нататък „ОПС“) спрямо доставчиците на електроенергия за възстановяване на направените от тях във връзка с продажбата на електроенергия разходи. Размерът на таксата бил определен от ОПС без каквато и да било участие на държавата. Възложените на Bundesnetzagentur (Федералната агенция за мрежите) правомощия предвиждали контрол само по отношение на правомерното определяне на таксата от ОПС. Те не предоставяли право на този орган да упражнява постоянен контрол или да се разпорежда с приходите от таксата.

               4.

               Липса на нарушаване на конкуренцията и на засягане на търговията

                           —

                           жалбоподателят твърди, че тъй като приходите от допълнителната такса по EEG не представляват държавни ресурси, намаляването ѝ не представлява отказ от държавни ресурси. Липсата на отказ от държавни ресурси се потвърждавала и от обстоятелството, че евентуално по-ниските приходи се компенсирали с частни средства посредством увеличаване на таксата за непривилегированите крайни потребители.


title: Дело T-14/13: Определение на Общия съд от 3 септември 2013 г. — Seal Trademarks/СХВП — Exel Composites (XCEL)

text:
               16.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 336/30

         Определение на Общия съд от 3 септември 2013 г. — Seal Trademarks/СХВП — Exel Composites (XCEL)
   (Дело T-14/13) (1)

   2013/C 336/66
   Език на производството: английски
   Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 86, 23.3.2013 г.