title: Дело F-38/13: Жалба, подадена на 26 април 2013 г. — ZZ/Комисия

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/59

         Жалба, подадена на 26 април 2013 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-38/13)
   2013/C 207/101
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: S. Orlandi, J.-N. Louis и D. Abreu Caldas, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяната на решението, с което бонусът към пенсионните права, придобити преди постъпването на служба, е изчислен съгласно новите Общи разпоредби за изпълнение (ОРИ)

      Искания на жалбоподателя

               —

               член 9 от Общите разпоредби за изпълнение на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника да бъде обявен за незаконосъобразен;

               —

               да се отмени решението от 18 юни 2012 г., с което бонусът към пенсионните права, придобити от жалбоподателя преди постъпването му на служба, е изчислен съгласно Общите разпоредби от 3 март 2011 г. за изпълнение на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника при прехвърлянето на тези права към пенсионната схема на институциите на Европейския съюз;

               —

               Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.


               9.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 186/61

         Дело, заведено на 4 април 2007 г. от Private Barnehagers Landsforbund срещу Надзорния орган на ЕАСТ
   (Дело E-5/07)
   (2007/C 186/10)
   На 4 април 2007 г. пред Съда на ЕАСТ бе заведено дело срещу Надзорния орган на ЕАСТ от Private Barnehagers Landsforbund, представлявано от Peter Dyrberg и Ingvald Falch, с адрес Advokatfirmaet Schjødt, Dronning Mauds gt 11, Oslo, Norway.
   Ищецът настоява пред Съда за следното:

               1.

               съдът да анулира Решение № 39/07/COL на Надзорния орган на ЕАСТ от 27 февруари 2007 г. относно публичното финансиране на общински детски градини в Норвегия; и

               2.

               съдът да нареди на Надзорния орган на ЕАСТ да поеме разходите по съдебното производство.

         Правна и фактическа предистория и правни аргументи, приведени в подкрепа:

               —

               Ищецът е сдружението на частните детски градини в Норвегия.

               —

               Ищецът твърди, че системата на Норвегия за финансиране на детските градини предполага предоставяне на държавни помощи, което е несъвместимо със Споразумението за ЕИП.

               —

               Решение № 39/07/COL на Надзорния орган на ЕАСТ от 27 февруари 2007 г. гласи, че въпросната система не предполага държавни помощи, като на първо място посочва аргумента, че детските градини не могат да се смятат за предприятия, и на второ място, че мярката не е повлияла на трансграничната търговия. Освен това, Надзорният орган на ЕАСТ констатира, че ако има държавни помощи, те ще бъдат съвместими със Споразумението за ЕИП съгласно член 59, параграф 2 от Споразумението.

               —

               Ищецът твърди, че Надзорният орган на ЕАСТ:

                           —

                           е нарушил задължението си да започне официална процедура по разследване,

                           —

                           неправилно е изтълкувал и приложил член 59, параграф 2 и член 61, параграф 1 от Споразумението за ЕАСТ,

                           —

                           е нарушил член 16 SCA относно задължението да изложи причините за решението, както и принципите за добра администрация, по-специално задължението да разгледа случая обективно и внимателно.


title: Дело T-340/08 Р: Определение на Първоинстанционния съд от 22 юни 2009 г. — Timmer/Сметна палата (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Атестиране — Нови и съществени факти — Частично явно недопустима и частично явно неоснователна жалба)

text:
               26.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 233/17

         Определение на Първоинстанционния съд от 22 юни 2009 г. — Timmer/Сметна палата
   (Дело T-340/08 Р) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Атестиране - Нови и съществени факти - Частично явно недопустима и частично явно неоснователна жалба)
   2009/C 233/30
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Marianne Timmer (Saint-Sauves-d'Auvergne, Франция) (представител: адв. F. Rollinger)

      Друга страна в производството: Сметна палата на Европейските общности (представители: T. Kennedy, J.-M. Stenier и G. Corstens)

      Предмет

   Жалба за отмяна на Определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 5 юни 2008 г. по дело Timmer/Сметна палата (F-123/06, все още непубликувано в Сборника).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-жа Marianne Timmer да заплати направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Сметната палата на Европейските общности във връзка с настоящото производство.

      (1)  ОВ C 285, 8.11.2008 г.


title: Дело C-410/07: Искане за преюдициално заключение, направено от Verwaltungsgerichts Gießen (Германия) на 3 септември 2007 г. — Olaf Amadeus Wilhelm Happel/Wetteraukreis

text:
               24.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/14

         Искане за преюдициално заключение, направено от Verwaltungsgerichts Gießen (Германия) на 3 септември 2007 г. — Olaf Amadeus Wilhelm Happel/Wetteraukreis
   (Дело C-410/07)
   (2007/C 283/27)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Verwaltungsgerichts Gießen
   Страни в главното производство

      Ищец: Olaf Amadeus Wilhelm Happel

      Ответник: Wetteraukreis
   Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли да се тълкуват членове 43 и 49 ЕО в смисъл, че противоречат на съществуването на държавен монопол по отношение на някои хазартни игри като например залагания върху резултатите от спортни състезания, когато във въпросната държава-членка не съществува последователна и системна политика за ограничаване на хазартните игри, по-специално защото организаторите, на които е предоставена национална концесия, насърчават участието в други хазартни игри като националните лотарии и игрите в казино и защото освен това други игри със същия или по-висок риск от поставяне в зависимост като залаганията върху резултатите от определени спортни състезания (например конни надбягвания) и игралните автомати, могат да бъдат престирани като услуги от частни оференти?

               2)

               Трябва ли да се тълкуват членове 43 и 49 ЕО в смисъл, че разрешенията за организиране на залагания върху резултатите от спортни състезания, които не са ограничени в рамките на съответната национална държава и които са предоставени от публични органи на компетентните държави-членки, дават право на притежателя на разрешението, както и на негов довереник да предлагат и да изпълняват също така на територията на други държави-членки без допълнителни национални разрешения съответните предложения за сключване на договор?


title: Дело T-152/10: Жалба, подадена на 30 март 2010 г. — El Corte Inglés/СХВП — Azzedine Alaïa (ALIA)

text:
               5.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/44

         Жалба, подадена на 30 март 2010 г. — El Corte Inglés/СХВП — Azzedine Alaïa (ALIA)
   (Дело T-152/10)
   2010/C 148/73
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания) (представители: J. Rivas Zurdo, abogado, и M. López Camba и E. Seijo Veiguela, abogadas)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Azzedine Alaïa (Париж, Франция)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на СХВП,

               —

               да се осъдят ответната страна или ответните страни, които се противопоставят на тази жалба, да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподатлят.

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „ALIA“ (заявка за регистрация № 3 788 999) за стоки от класове 3, 14, 18 и 25.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: френското дружество „Azzedine Alaïa“.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: международната словна марка „ALAÏA“ (№ 773 126) за стоки от класове 3, 18 и 25, фигуративната марка на Общността, която съдържа словния елемент „ALAÏA“ (№ 3 485 166) за стоки и услуги от класове 16, 20 и 25, и по-ранната нерегистрирана марка „ALAÏA“ за производство и продажба облекло, на дамски стоки и на модни аксесоари.

      Решение на отдела по споровете: частично уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: неправилно тълкуване на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 относно марката на Общността.


title: Дело T-339/12: Жалба, подадена на 30 юли 2012 г. — Gandia Blasco/СХВП — Sachi Premium — Outdoor Furniture (кресла)

text:
               29.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 295/28

         Жалба, подадена на 30 юли 2012 г. — Gandia Blasco/СХВП — Sachi Premium — Outdoor Furniture (кресла)
   (Дело T-339/12)
   2012/C 295/50
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Gandia Blasco, SA (Валенсия, Испания) (представител: I. Sempere Massa, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Sachi Premium — Outdoor Furniture, Lda (Естарежа, Португалия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението от 25 май 2012 г. на трети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (R 970/2011-3), да обяви за недействителен оспорвания промишлен дизайн на Общността, и

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Регистриран промишлен дизайн на Общността, предмет на искането за обявяване на недействителност: промишлен дизайн за „кресла, фотьойли“ — регистрация на промишлен дизайн на Общността № 1512633-0001.

      Притежател на промишления дизайн на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав.

      Страна, която иска обявяване на недействителността на промишления дизайн на Общността: жалбоподателят.

      Основание на искането за обявяване на недействителност: жалбоподателят оспорва недействителността на регистриран промишлен дизайн на Общността на основание на членове 4—9 от Регламент на Съвета № 6/2002; регистрация на промишлен дизайн на Общността № 1512633-0001, за „кресла“.

      Решение на отдела по отмяна: отхвърля искането за обявяване на недействителност.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на членове 4—9 от Регламент № 6/2002 на Съвета.


title: Дело T-360/17: Жалба, подадена на 2 юни 2017 г. — Jana shoes и др./Комисия

text:
               31.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 249/42

         Жалба, подадена на 2 юни 2017 г. — Jana shoes и др./Комисия
   (Дело T-360/17)
   (2017/C 249/57)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Jana shoes GmbH & Co. KG (Detmold, Германия), Novi International GmbH & Co. KG (Detmold), shoe.com GmbH & Co. KG (Detmold), Wendel GmbH & Co. KG Schuhproduktionen International (Detmold) и Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen (Detmold) (представители: A. Willems и S. De Knop, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да обяви жалбата за допустима;

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/423 на Комисията от 9 март 2017 година за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и Виетнам и произведени от Fujian Viscap Shoes Co. Ltd, Vietnam Ching Luh Shoes Co. Ltd, Vinh Thong Producing-Trading-Service Co. Ltd, Qingdao Tae Kwang Shoes Co. Ltd, Maystar Footwear Co. Ltd, Lien Phat Company Ltd, Qingdao Sewon Shoes Co. Ltd, Panyu Pegasus Footwear Co. Ltd, PanYu Leader Footwear Corporation, Panyu Hsieh Da Rubber Co. Ltd, An Loc Joint Stock Company, Qingdao Changshin Shoes Company Limited, Chang Shin Vietnam Co. Ltd, Samyang Vietnam Co. Ltd, Qingdao Samho Shoes Co. Ltd, Min Yuan, Chau Giang Company Limited, Foshan Shunde Fong Ben Footwear Industrial Co. Ltd и Dongguan Texas Shoes Limited Co., и за изпълнение на решението на Съда на Европейския съюз по съединени дела C-659/13 и C-34/14 (ОВ L 64, 2017 г., стр. 72);

               —

               да осъди Европейската комисия да плати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               Първото основание е изведено от обстоятелството, че Регламент 2017/423 нарушава принципа на предоставената компетентност по член 5, параграфи 1 и 2 ДЕС без да е налице валидно правно основание за това и във всички случаи този регламент нарушава принципа на институционално равновесие по член 13, параграф 2 ДЕС.

               2.

               Второто основание е изведено от обстоятелството, че Регламент 2017/423 нарушава член 266 ДФЕС, тъй като в този акт не са предприети необходимите мерки за съобразяване с решение от 4 февруари 2016 г., C & J Clark International и Puma, C-659/13 и C-34/14, EU:C:2016:74.

               3.

               Третото основание е изведено от обстоятелството, че като налага антидъмпингово мито върху вноса на обувки, „извършен през периода на прилагане на Регламент (ЕО) № 1472/2006 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1294/2009“, Регламент 2017/423 нарушава член 1, параграф 1 и член 10, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2016/1036 (1), както и принципа на правна сигурност (недопускане на прилагане с обратна сила).

               4.

               Четвъртото основание е изведено от обстоятелството, че като налага антидъмпингово мито, без да е извършена нова проверка на интереса на Съюза, Регламент 2017/423 нарушава член 21 от Регламент 2016/1036, като във всички случаи е явно погрешен изводът, че налагането на антидъмпингово мито е в интерес на Съюза.

               5.

               Петото основание е изведено от обстоятелството, че Регламент 2017/423 нарушава член 5, параграфи 1 и 4 ДЕС, тъй като става дума за акт, който надхвърля необходимото за постигане на целите му.

      (1)  Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейския съюз (ОВ L 176, 2016 г., стр. 21).


title: Дело T-120/17: Жалба, подадена на 20 февруари 2017 г. — M&T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon/EUIPO („fluo.“)

text:
               18.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 121/46

         Жалба, подадена на 20 февруари 2017 г. — M&T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon/EUIPO („fluo.“)
   (Дело T-120/17)
   (2017/C 121/66)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: M&T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon AE (Солун, Гърция) (представител: A. Spyridonos, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „fluo“ — заявка за регистрация № 14 664 486

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 2 декември 2016 г. по преписка R 863/2016-2

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение в частта, с която се отхвърля заявката за регистрация на въпросната марка и се допуска регистрация на марката за всички заявени стоки от клас 9 от Ницската спогодба,

               —

               да осъди EUIPO да заплати разноските във всички инстанции.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-201/13: Решение на Общия съд от 21 май 2015 г. — Rubinum/Комисия (Обществено здраве — Безопасност на храните — Фуражна добавка — Препарат от Bacillus cereus var. toyoi — Решение на Комисията да спре действието на разрешенията за този препарат — Риск за здравето — Грешка при прилагане на правото — Принцип на предпазните мерки)

text:
               6.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/9

         Решение на Общия съд от 21 май 2015 г. — Rubinum/Комисия
   (Дело T-201/13) (1)

   ((Обществено здраве - Безопасност на храните - Фуражна добавка - Препарат от Bacillus cereus var. toyoi - Решение на Комисията да спре действието на разрешенията за този препарат - Риск за здравето - Грешка при прилагане на правото - Принцип на предпазните мерки))
   (2015/C 221/12)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Rubinum, SA (Руби, Испания) (представители: C. Bittner и P.-C. Scheel, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: D. Bianchi, B. Schima и G. von Rintelen)

      Предмет

   Искане за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) № 288/2013 на Комисията от 25 март 2013 година относно спиране на действието на разрешенията за препарата от Bacillus cereus var. toyoi (NCIMB 40112/CNCM I-1012), предоставени с регламенти (ЕО) № 256/2002, (ЕО) № 1453/2004, (ЕО) № 255/2005, (ЕО) № 1200/2005, (ЕО) № 166/2008 и (ЕО) № 378/2009 (ОВ L 86, стр. 15).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Rubinum, SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 164, 8.6.2013 г.


title: Дело F-49/09: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 12 октомври 2010 г. — Wendler/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Пенсия за прослужено време — Изплащане на пенсията — Задължение за откриване на банкова сметка в държавата по пребиваване — Свободно предоставяне на услуги — Правно основание, свързано с обществения ред — Принцип на равенство)

text:
               15.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/37

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 12 октомври 2010 г. — Wendler/Комисия
   (Дело F-49/09) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Пенсия за прослужено време - Изплащане на пенсията - Задължение за откриване на банкова сметка в държавата по пребиваване - Свободно предоставяне на услуги - Правно основание, свързано с обществения ред - Принцип на равенство)
   2011/C 13/72
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Eberhard Wendler (Laveno Mombello, Италия) (представител: M. Müller-Trawinski, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представител: D. Martin и B. Eggers)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и K. Zieleśkiewicz)

      Предмет

   Отмяна на искането на Комисията към жалбоподателя да посочи банкова сметка в държавата по пребиваване за изплащане на пенсията му

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата на г-н Wendle.

               2.

               Г-н Wendle понася, освен направените от него съдебни разноски и съдебните разноски на Европейската комисия.

               3.

               Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 167, 18.7.2009 г., стр. 27.


title: Дело T-221/08: Жалба, подадена на 6 юни 2008 г. — Strack/Комисия

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/45

         Жалба, подадена на 6 юни 2008 г. — Strack/Комисия
   (Дело T-221/08)
   (2008/C 223/79)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Guido Strack (Кьолн, Германия) (представител: H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отменят решенията на Европейската Комисия, постановени фактически или като мълчалив отказ съгласно член 8, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 при разглеждането на заявленията на жалбоподателя за достъп до документи от 18 и 19 януари 2008 г. и на неговите допълнителни заявления от 22 февруари 2008 г., 18 април 2008 г. и най-вече от 21 април 2008 г., и по-специално решението от 19 май 2008 г., доколкото тези решения отхвърлят изцяло или отчасти заявленията на жалбоподателя,

               —

               Да се осъди Европейската Комисия да заплати на жалбоподателя обезщетение в подходящ размер, най-малкото обаче символично обезщетение от 1 EUR, за имуществените и неимуществените вреди, причинени на жалбоподателя при разглеждането на неговите заявления

               —

               да се осъди Европейската Комисия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   На 18 и 19 януари 2008 г. жалбоподателят подава до Комисията заявления за достъп до множество документи. Той подава настоящата жалба, тъй като достъпът до тези документи поне отчасти не му е предоставен в рамките на предвидените за това срокове.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят твърди по-специално, че ответникът е нарушил член 255 ЕО, както и Регламент (ЕО) № 1049/2001 (1). Освен това жалбоподателят се позовава на нарушение на принципите на добра администрация, на член 42 и 42 от Хартата за основните права, както и на принципа за необходимостта от мотивиране на решенията, съдържащи отказ, съгласно член 253 ЕО.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 г. относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело T-570/08: Определение на Общия съд от 14 юли 2010 г. — Deutsche Post/Комисия (Жалба за отмяна — Държавни помощи — Разпореждане за представяне на информация — Акт, който не подлежи на обжалване — Недопустимост)

text:
               28.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 234/35

         Определение на Общия съд от 14 юли 2010 г. — Deutsche Post/Комисия
   (Дело T-570/08) (1)

   (Жалба за отмяна - Държавни помощи - Разпореждане за представяне на информация - Акт, който не подлежи на обжалване - Недопустимост)
   2010/C 234/63
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Deutsche Post AG (Бон, Германия) (представители: J. Sedemund и T. Lübbig, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представител: B. Martenczuk)

      Предмет

   Молба за отмяна на съдържащото се в писмото на Комисията от 30 октомври 2008 г. решение, с което се разпорежда представянето на информация в производството относно държавна помощ в полза на Deutsche Post AG (C 36/07 (ex NN 25/07)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2.

               Осъжда Deutsche Post AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 55, 7.3.2009 г.


title: Дело T-87/17: Жалба, подадена на 8 февруари 2017 г. — Kuka Systems/EUIPO (Matrix light)

text:
               3.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 104/62

         Жалба, подадена на 8 февруари 2017 г. — Kuka Systems/EUIPO (Matrix light)
   (Дело T-87/17)
   (2017/C 104/86)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Kuka Systems GmbH (Аусбург, Германия) (представители: B. Maneth и C. Huch-Hallwachs, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „Matrix light“ — заявка за регистрация № 14 779 714

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 1 декември 2016 г. по преписка R 886/2016-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент 207/2009,

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 207/2009.


title: Дело C-67/17: Определение на Съда (шести състав) от 14 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Районен съд Варна (България) — Тодор Илиев/Благовеста Илиева (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Регламент (ЕС) № 1215/2012 — Член 1, параграф 2, буква а) — Приложно поле — Изключени области — Имуществени права, произтичащи от брачни правоотношения — Прекратяване на брака — Делба на вещ, придобита по време на брака)

text:
               31.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 249/15

         Определение на Съда (шести състав) от 14 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Районен съд Варна (България) — Тодор Илиев/Благовеста Илиева
   (Дело C-67/17) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Регламент (ЕС) № 1215/2012 - Член 1, параграф 2, буква а) - Приложно поле - Изключени области - Имуществени права, произтичащи от брачни правоотношения - Прекратяване на брака - Делба на вещ, придобита по време на брака))
   (2017/C 249/22)
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Районен съд Варна

      Страни в главното производство

      Ищец: Тодор Илиев

      Ответник: Благовеста Илиева

      Диспозитив

   Член 1, параграф 2, буква a) от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че спор като този по главното производство, относно делбата след развод на движима вещ, придобита по време на брака от съпрузи, които са граждани на една държава членка, но местоживеенето им е в друга държава членка, не попада в приложното поле на този регламент, а е от областта на имуществените права, произтичащи от брачни правоотношения, и вследствие на това попада в обхвата на изключенията, съдържащи се в посочения член 1, параграф 2, буква а).

      (1)  ОВ C 112, 10.4.2017 г.


title: Дело C-384/09: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de grande instance de Paris (Франция) на 29 септември 2009 г. — Prunus SARL/Directeur des services fiscaux

text:
               19.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/17

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de grande instance de Paris (Франция) на 29 септември 2009 г. — Prunus SARL/Directeur des services fiscaux
   (Дело C-384/09)
   2009/C 312/27
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal de grande instance de Paris

      Страни в главното производство

      Ищец: Prunus SARL

      Ответник: Directeur des services fiscaux

      Преюдициални въпроси

               1.

               Допускат ли член 56 и следващите от Договора за ЕО законодателство като това, създадено с член 990 D и следващите от Общия данъчен кодекс, който предоставя на юридическите лица с място на действително управление във Франция или, след 1 януари 2008 г., в държава членка на Европейския съюз възможността да се ползват от освобождаване от спорния данък и който, що се отнася до юридическите лица, чието място на действително управление е на територията на трета държава, поставя тази възможност в зависимост от съществуването на сключено между Франция и тази държава споразумение за административна взаимопомощ, за борба с данъчните измами и с избягването на данъчно облагане или от обстоятелството, че по силата на договор, съдържащ клауза за недопускане на основана на гражданството дискриминация, тези юридически лица не трябва да бъдат подлагани на по-тежко данъчно облагане от това, на което са подложени юридическите лица с място на действително управление във Франция?

               2.

               Допускат ли член 56 и следващите от Договора за ЕО законодателство като това, създадено с член 990 F от Общия данъчен кодекс, който разрешава на данъчните служби да държат солидарно отговорно за плащането на предвидения в член 990 D и следващите от Общия данъчен кодекс данък всяко подставено между длъжника или длъжниците на данъка и недвижимите имоти или вещни права юридическо лице?


title: Дело T-6/12: Жалба, подадена на 5 януари 2012 г. — Godrej Industries и V V F/Съвет

text:
               18.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 49/33

         Жалба, подадена на 5 януари 2012 г. — Godrej Industries и V V F/Съвет
   (Дело T-6/12)
   2012/C 49/59
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Godrej Industries Ltd (Mumbai, Индия) и V V F Ltd (Mumbai, Индия) (представител: B. Servais, lawyer)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 1138/2011 на Съвета от 8 ноември 2011 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои мастни алкохоли и техните смеси с произход от Индия, Индонезия и Малайзия (ОВ L293, стр. 1), в частта му, която се отнася до жалбоподателите;

               —

               да се осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателите излагат три правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от

                           —

                           това, че като не направил корекция на конвертирането в чужда валута, която жалбоподателите поискали за продажбите, извършени в евро (EUR) в периода между януари и юни 2010 г., тъй като било налице трайно поскъпване на индийската рупия (INR) спрямо еврото през значителна част от периода на разследването, Съветът нарушил член 2, параграф 10 (и по-конкретно точка й) от Регламент (ЕО) № 1225/2009 от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (1), тълкуван в съответствие с членове 2.4 и 2.4.1 от Споразумението на Световната търговска организация за прилагането на член VI на Общото споразумение по митата и търговията (1994);

               2.

               Второто правно основание е изведено от

                           —

                           това, че като не изключил продажбите на разглеждания продукт, реализирани в промишлеността на Съюза, при изчисляването на маржа на вредата и при анализа на вредата и на причинно-следствената връзка, Съветът нарушил член 3 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 от 30 ноември 2009 г и по-специално параграфи 2, 6 и 7 от него, както и член 9, параграф 4 от същия регламент;

               3.

               Третото правно основание е изведено от

                           —

                           това, че като не изключил продажбите на разглеждания продукт, реализирани в промишлеността на Съюза, при изчисляването на дъмпинговия марж, Съветът нарушил член 1, параграф 1 и член 2, параграф 10 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 г., тълкуван в съответствие с релевантните разпоредби на Споразумението на Световната търговска организация за прилагането на член VI на Общото споразумение по митата и търговията (1994), по-конкретно член 9, параграф 1 от него, както и принципите на пропорционалност и рационалност.

      (1)  ОВ L 343, стр. 51 и Поправки в ОВ L 7, 12.1.2010 г., стр. 22 и в ОВ L 36, 10.2.2011 г., стр. 20.


title: Дело T-101/17: Жалба, подадена на 15 февруари 2017 г. — Apple Distribution International/Комисия

text:
               18.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 121/39

         Жалба, подадена на 15 февруари 2017 г. — Apple Distribution International/Комисия
   (Дело T-101/17)
   (2017/C 121/58)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Apple Distribution International (Корк, Ирландия) (представители: S. Schwiddessen, H. Lutz, N. Niejahr, и A. Patsa, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение (ЕС) 2016/2042 на Комисията от 1 септември 2016 г.,

               —

               да осъди Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати тези на жалбоподателя по настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на Директивата относно аудио-визуалните медийни услуги.

                           —

                           Първо, Европейската комисия нарушила член 2, параграфи 1 и 2 и член 3 от Директивата относно аудио-визуалните медийни услуги, като приела, че принципът на страната на произход не се прилага за вноските за финансирането на кинематографската продукция. Второ, Европейската комисия нарушила член 13, параграф 1 от Директивата относно аудио-визуалните медийни услуги, като счела, че за насърчаването на европейските произведения този член позволява на държавите членки да налагат финансови задължения на доставчиците на видео услуги по заявка, които са установени в други държави членки.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушение на член 110 ДФЕС.

                           —

                           Европейската комисия нарушила член 110 ДФЕС, като приела, че налагането на финансови задължения на доставчиците на видео услуги по заявка, които са установени в други държави членки, не е дискриминационно.

               3.

               Третото основание е изведено от нарушение на член 56 ДФЕС.

                           —

                           Европейската комисия не е разгледала въпроса дали налагането на финансови задължения на доставчиците на видео услуги по заявка, които са установени в други държави членки, нарушава член 56 ДФЕС.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от нарушение на Директива 98/34/ЕО.

                           —

                           Европейската комисия не е разгледала въпроса дали налагането на финансови задължения на доставчиците на видео услуги по заявка, които са установени в други държави членки, изисква нотифициране по Директива 98/34/ЕО.


title: Дело T-620/11: Жалба, подадена на 2 декември 2011 г. — GFKL Financial Services/Комисия

text:
               11.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 39/18

         Жалба, подадена на 2 декември 2011 г. — GFKL Financial Services/Комисия
   (Дело T-620/11)
   2012/C 39/35
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: GFKL Financial Services AG (Есен, Германия) (представители: M. Schweda, S. Schultes-Schnitzlein, J. Eggers и M. Knebelsberger)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателят иска:

               —

               да се отмени Решение на Европейската комисия от 26 януари 2011 г. относно държавна помощ C-7/10 (ex CP 250/09 и NN 5/10), приведена в действие от Германия — схема за пренасяне на данъчни загуби в случай на преструктуриране на предприятия в затруднение („Sanierungsklausel“), нотифицирано под номер С(2011) 275, ОВ L 235, стр. 26,

               —

               ответникът да бъде осъден да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят по същество твърди следното:

               1.

               Нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС: оздравителната клауза („Sanierungsklausel“) не е селективна мярка:

                           —

                           Според жалбоподателя решението на ответника се дължи на неправилно разбиране на германското право в областта на корпоративното подоходно облагане. По-точно ответникът определил неправилно меродавната референтна система. Ответникът неправилно приел, че референтната система обхваща изключението по член 8c, параграф 1 от германския закон за корпоративното подоходно облагане (Körperschaftsteuergesetz, наричан по-нататък „KStG“), съгласно което в определени случаи на придобиване на дялови участия не се пренасят иначе подлежащи на пренасяне загуби. Всъщност тази разпоредба била изключение от референтната система. Референтната система се състояла в общата възможност за пренасяне на загуби за следващи данъчни периоди. Това следвало не на последно място от (конституционния) принцип за облагане на обективните нетни доходи.

                           —

                           Според жалбоподателя оздравителната клауза освен това е обща мярка на данъчната политика, с която не се предоставят селективни предимства, тъй като тя не се прилага в полза на конкретни предприятия или производствени сектори и съответно не третира различно икономически оператори, които от гледна точка на целите на данъчната система се намират в сходно фактическо и правно положение.

                           —

                           Накрая, оздравителната клауза била обоснована и с оглед на цялостната структура на германската данъчна система, тъй като допринасяла за ефикасното действие на основните принципи на германското право в областта на корпоративното подоходно облагане (например на принципа за приспадането на загубите от предходни данъчни периоди), които произтичат пряко от германския Основен закон.

               2.

               Нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС: не е налице предоставяне на средства чрез държавни ресурси.
               В това отношение жалбоподателят твърди, че запазената чрез оздравителната клауза възможност за пренасяне на загубите не може да се разглежда като предоставяне на средства чрез държавни ресурси по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като с прилагането на оздравителната клауза не се предоставят имуществени ползи, а просто не се променя вече съществуващият имуществен режим.

               3.

               Нарушение на задължението за мотивиране.
               По този въпрос жалбоподателят поддържа, че обжалваното решение е издадено в нарушение на съществени процесуални правила. Според жалбоподателя ответникът не е изложил подробно съображенията, въз основа на които е определил референтната система. Освен това множеството грешки на ответника при анализа на меродавното германско право в областта на корпоративното подоходно облагане като цяло водели до невъзможност да се различат главните съображения на ответника. Жалбоподателят твърди, че от обжалваното решение е невъзможно да се установи въз основа на кои обстоятелства от фактическа и правна страна ответникът приема, че оздравителната клауза отговаря на критериите за наличие на държавна помощ.

               4.

               Нарушение на принципа за защита на оправданите правни очаквания.
               В това отношение жалбоподателят твърди, че обжалваното решение е незаконосъобразно, доколкото изисква незабавно и реално връщане на (твърдените) помощи, без да се даде възможност на Германия да вземе предвид съществуващите оправдани правни очаквания на заинтересованите лица за стабилност на благоприятната за тях уредба. По този начин обжалваното решение било в нарушение на неписания принцип на правото на Съюза за защита на оправданите правни очаквания.


title: Дело C-13/13 P: Жалба, подадена на 10 януари 2013 г. от Syndicat des thoniers méditerranéens, Marc Carreno, Jean Louis Donnarel, Jean-François Flores, Gérald Jean Lubrano, Hervé Marin, Nicolas Marin, Sébastien Marin, Serge Antoine José Perez срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 7 ноември 2012 г. по дело T-574/08, Syndicat des thoniers méditerranéens и др./Комисия

text:
               9.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/12

         Жалба, подадена на 10 януари 2013 г. от Syndicat des thoniers méditerranéens, Marc Carreno, Jean Louis Donnarel, Jean-François Flores, Gérald Jean Lubrano, Hervé Marin, Nicolas Marin, Sébastien Marin, Serge Antoine José Perez срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 7 ноември 2012 г. по дело T-574/08, Syndicat des thoniers méditerranéens и др./Комисия
   (Дело C-13/13 P)
   2013/C 71/19
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Syndicat des thoniers méditerranéens, Marc Carreno, Jean Louis Donnarel, Jean-François Flores, Gérald Jean Lubrano, Hervé Marin, Nicolas Marin, Sébastien Marin, Serge Antoine José Perez (представител: адв. C. Bonnefoi)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Gérard Buono, Jean-Luc Buono, Roger Del Ponte, Serge Antoine Di Rocco, Jean Gérald Lubrano, Jean Lubrano, Jean Lucien Lubrano, Fabrice Marin, Robert Marin

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се уважи подадената от тях жалба,

               —

               да се отмени решението на Общия съд (пети състав) от 7.11.2012 г. по дело T-574/08, доколкото с него се отхвърля предявеният от тях иск,

               —

               да се отмени решението на Общия съд (пети състав) от 7.11.2012 г. по дело T-574/08 в частта относно съдебните разноски,

               —

               да се обяви за допустима и да се уважи жалбата на Syndicat des Thoniers de la Méditerranée (STM), както и искането за обезщетение,

               —

               да се уважат исканията, които жалбоподателите, подали жалба до Съда, са направили пред Общия съд,

               —

               да се уважат исканията за определяне на обезщетение по справедливост, които жалбоподателите са направили пред Общия съд,

               —

               да се уважат направените от жалбоподателите искания пред Общия съд, що се отнася до размера на поисканото първоначално с исковата молба обезщетение, който впоследствие е коригиран в резултат на това, че факторите за изчисляване на производствените загуби и отчетните документи вече не подлежат на промяна.

               —

               ако се отхвърли искането по предходната точка, да се назначи вещо лице на разноски на Европейската комисия, което да изчисли дължимите обезщетения по определен от Съда метод на изчисляване,

               —

               да се осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски, включително адвокатски възнаграждения, разходи по производството, пощенски разходи и разноски за явяване, направени от STM и отделните жалбоподатели.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат четири основания.
   На първо място, Syndicat des Thoniers de la Méditerranée счита, че Общият съд е изопачил доказателствата по делото, за да приеме, че той няма никакъв правен интерес и следователно искът му е недопустим.
   На второ място, жалбоподателите считат, че Общият съд неправилно е тълкувал Решение от 17 март 2011 г. по дело AJD Tuna (C-221/09) в смисъл, че дава основание Регламент (ЕО) № 530/2008 да се счита за незаконосъобразен акт. Според жалбоподателите този регламент е законосъобразен, макар и отчасти невалиден.
   На трето място, жалбоподателите поддържат, че Общият съд е следвало да вмени отговорност на Комисията за противоправно поведение, доколкото твърдените вреди не надхвърляли пределите на икономическия риск, присъщ на риболовните дейности.
   На последно място, жалбоподателите упрекват Общия съд, че в нарушение на правните норми, за чието спазване трябва да следи, не се е произнесъл по основанията и исканията, така както са били изложени пред него от страните по спора. В частност жалбоподателите упрекват Общия съд, че не се е произнесъл по основанията и исканията във връзка с това, че с Регламент (ЕО) № 530/2008 испанските риболовци и жалбоподателите са третирани по различен начин.


title: Дело C-610/10: Решение на Съда (голям състав) от 11 декември 2012 г. — Европейска комисия/Кралство Испания (Неизпълнение на задължения от държава членка — Държавни помощи — Решение на Съда, установяващо неизпълнение на задължение — Възражение за недопустимост — Член 228, параграф 2 ЕО и член 260, параграф 2 ДФЕС — Неизпълнение — Имуществени санкции)

text:
               9.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/5

         Решение на Съда (голям състав) от 11 декември 2012 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
   (Дело C-610/10) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Държавни помощи - Решение на Съда, установяващо неизпълнение на задължение - Възражение за недопустимост - Член 228, параграф 2 ЕО и член 260, параграф 2 ДФЕС - Неизпълнение - Имуществени санкции)
   2013/C 38/03
   Език на производството: испански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: B. Stromsky и C. Urraca Caviedes)

      Ответник: Кралство Испания (представител: N. Díaz Abad)

      Подпомаган от: Чешката република (представители: M. Smolek, D. Hadroušek и г-жа J. Očková)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Член 260 ДФЕС — Неизпълнение на Решение на Съда от 2 юли 2002 г. по дело C-499/99 (Recueil, стр. I–6031) — Искане за налагане на периодична имуществена санкция

      Диспозитив

               1.

               Като не е приело към датата, на която е изтекъл срокът, определен в допълнителното официално уведомително писмо, издадено на 18 март 2010 г. от Европейската комисия на основание член 260, параграф 2 от ДФЕС, всички мерки, които предполага изпълнението на Решение от 2 юли 2002 г. по дело Комисия/Испания (C-499/99) относно възстановяването от страна на Industrias Domésticas SA на помощите, които с Решение 91/1/ЕИО на Комисията от 20 декември 1989 година относно помощите, предоставени в Испания от централното правителство и от правителствата на някои автономни области на Magefesa, производител на кухненски прибори от неръждаема стомана и на малки електроуреди, са обявени за неправомерни и за несъвместими с общия пазар, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по параграф 1 на същия този член.

               2.

               Осъжда Кралство Испания да заплати на Европейската комисия по сметка „Собствени ресурси на Европейския съюз“ периодична имуществена санкция в размер на 50 000 EUR за всеки ден забава в прилагането на мерките, необходими за съобразяване с посоченото Решение по дело Комисия/Испания, считано от датата на произнасянето на настоящото решение до датата на изпълнението на същото Решение по дело Комисия/Испания.

               3.

               Осъжда Кралство Испания да заплати на Европейската комисия по сметка „Собствени ресурси на Европейския съюз“ еднократно платимата сума от 20 милиона евро по сметка „Собствени ресурси на Европейския съюз“.

               4.

               Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

               5.

               Чешката република понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 72, 5.3.2011 г.


title: Дело T-555/10: Решение на Общия съд от 24 май 2012 г. — JBF RAK/Съвет (Субсидии — Внос на някои видове полиетилен терефталат с произход от Иран, Пакистан и Обединените арабски емирства — Окончателно изравнително мито и окончателно събиране на временното мито — Член 11, параграф 8, член 15, параграф 1 и член 30, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 597/2009 — Принцип на добра администрация)

text:
               7.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 200/13

         Решение на Общия съд от 24 май 2012 г. — JBF RAK/Съвет
   (Дело T-555/10) (1)

   (Субсидии - Внос на някои видове полиетилен терефталат с произход от Иран, Пакистан и Обединените арабски емирства - Окончателно изравнително мито и окончателно събиране на временното мито - Член 11, параграф 8, член 15, параграф 1 и член 30, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 597/2009 - Принцип на добра администрация)
   2012/C 200/26
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: JBF RAK LLC (Ras Al Khaimah, Обединени арабски емирства) (представител: адв. B. Servais)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: B. Driessen, подпомаган от адв. G. Berrisch и N. Chesaites, barrister)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: H. van Vliet, M. França и G. Luengo)

      Предмет

   Искане за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) № 857/2010 на Съвета от 27 септември 2010 година за налагане на окончателно изравнително мито и за окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои видове полиетилен терефталат с произход от Иран, Пакистан и Обединените арабски емирства (ОВ L 254, стp. 10)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               JBF RAK LLC понася своите съдебни разноски, както и съдебните разноски на Съвета на Европейския съюз.

               3.

               Европейската комисия понася своите съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 30, 29.1.2011 г.


title: Дело C-313/07: Решение на Съда (четвърти състав) от 16 октомври 2008 г. (преюдициално запитване отправено от Juzgado de lo Mercantil — Espagne) — Kirtruna SL, Elisa Vigano/Red Elite de Electrodomésticos SA, Cristina Delgado Fernández de Heredia, Sergio Sabini Celio, Miguel Oliván Bascones, Electro Calbet SA (Социална политика — Директива 2001/23/EО — Прехвърляне на предприятие — Гарантиране на правата на работниците и служителите — Производство по обявяване на неплатежоспособност — Правоприемство по наемния договор)

text:
               6.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/8

         Решение на Съда (четвърти състав) от 16 октомври 2008 г. (преюдициално запитване отправено от Juzgado de lo Mercantil — Espagne) — Kirtruna SL, Elisa Vigano/Red Elite de Electrodomésticos SA, Cristina Delgado Fernández de Heredia, Sergio Sabini Celio, Miguel Oliván Bascones, Electro Calbet SA
   (Дело C-313/07) (1)

   (Социална политика - Директива 2001/23/EО - Прехвърляне на предприятие - Гарантиране на правата на работниците и служителите - Производство по обявяване на неплатежоспособност - Правоприемство по наемния договор)
   (2008/C 313/13)
   Език на производството: испански
   Препращаща юрисдикция
   Juzgado de lo Mercantil
   Страни в главното производство

      Ищци: Kirtruna SL, Elisa Vigano

      Ответници: Red Elite de Electrodomésticos SA, Cristina Delgado Fernández de Heredia, Sergio Sabini Celio, Miguel Oliván Bascones, Electro Calbet SA
   Предмет
   Преюдициално запитване — Juzgado de lo Mercantil — Тълкуване на Директива 2001/23/EО на Съвета от 12 март 2001 година, относно сближаването на законодателствата на държавите-членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности (ОВ L 82, стp. 16, Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 20)
   Диспозитив
   Член 3, параграф 1 от Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите-членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности не изисква при прехвърляне на предприятие да се запази наемният договор за търговско помещение, сключен от прехвърлителя на предприятието с трето лице, независимо че развалянето на същия може да доведе до прекратяване на прехвърлените на приобретателя трудови договори.

      (1)  ОВ C 211, 8.9.2007 г.


title: Дело F-106/06: Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 22 януари 2008 г. — Erbežnik/Парламент

text:
               8.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/71

         Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 22 януари 2008 г. —Erbežnik/Парламент
   (Дело F-106/06) (1)

   (2008/C 64/117)

      Език на производството: словенски

   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 281, 18.11.2006 г. стр. 46.


title: Дело T-321/16: Жалба, подадена на 24 юни 2016 г. — Ansell Healthcare Europe/Комисия

text:
               16.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 296/29

         Жалба, подадена на 24 юни 2016 г. — Ansell Healthcare Europe/Комисия
   (Дело T-321/16)
   (2016/C 296/38)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Ansell Healthcare Europe NV (Андерлехт, Белгия) (представители: H. Gilliams и J. Bocken, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение на Комисията от 11 януари 2016 г. относно схемата за държавна помощ под формата на освобождаване на допълнителната печалба SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), прилагана от Кралство Белгия;

               —

               при условията на евентуалност, да отмени членове 2—4 от Решението;

               —

               при всички положения да отмени членове 2—4 от Решението в частта, в която тези членове (а) изискват възстановяване от субекти, различни от тези, на които е било издадено „данъчно постановление относно допълнителна печалба“ съгласно даденото в Решението определение, и (б) изискват възстановяване в размер, равен на сумата, спестена от бенефициера от данъци, без да позволяват на Белгия да отчете в действителност извършените от друга данъчна администрация завишаващи корекции;

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Като първото основание се посочва допусната явна грешка в преценката, превишаване на правомощията и липса на мотиви в частта, в която в Решението на Комисията от 11 януари 2016 г. относно схемата за държавна помощ под формата на освобождаване на допълнителната печалба SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), прилагана от Кралство Белгия, се твърди наличието на схема за помощи.

               2.

               Като второ основание се твърди нарушение на член 107 от ДФЕС и на задължението за мотивиране, и допусната явна грешка в преценката в частта, в която обжалваното решение определя предполагаемата схема като селективна мярка.

               3.

               Като трето основание се посочва нарушение на член 107 от ДФЕС и допусната явна грешка в преценката в частта, в която в обжалваното решение се твърди, че предполагаемата схема предоставя предимство.

               4.

               Като четвърто основание се посочва нарушение на член 107 от ДФЕС, нарушение на оправданите правни очаквания, допусната явна грешка в преценката, превишаване на правомощията и липса на мотиви в частта, в която обжалваното решение разпорежда Белгия да възстанови помощта.


title: Дело C-1/11: Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Mainz (Германия) на 3 януари 2011 г. — Interseroh Scrap and Metal Trading GmbH/Sonderabfall-Management-Gesellschaft Rheinland-Pfalz mbH (SAM)

text:
               26.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/3

         Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Mainz (Германия) на 3 януари 2011 г. — Interseroh Scrap and Metal Trading GmbH/Sonderabfall-Management-Gesellschaft Rheinland-Pfalz mbH (SAM)
   (Дело C-1/11)
   2011/C 95/04
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgericht Mainz

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Interseroh Scrap and Metal Trading GmbH

      Ответник: Sonderabfall-Management-Gesellschaft Rheinland-Pfalz mbH (SAM)

      Преюдициални въпроси

               1.

               Прилага ли се и към участниците в превоза член 18, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1013/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 година относно превози на отпадъци (1)?

               2.

               Ако отговорът е отрицателен, първичното общностно право ограничава ли член 18, параграф 1 от посочения регламент за целите на защитата на поверителната търговска информация?

               3.

               При утвърдителен отговор на първия въпрос, член 18, параграф 4 от посочения регламент ограничава ли за целите на защитата на поверителната търговска информация задължението на уреждащото превоза лице по член 18, параграф 1 чрез съдържащия се в приложение VII документ да съобщи и на получателя на отпадъците кой е производителят или събирачът на отпадъците?

               4.

               При утвърдителен отговор на третия въпрос, трябва ли степента на ограничението да се преценява във всеки отделен случай чрез претегляне на интересите (съответният търговски интерес, от една страна, и защитата на околната среда, от друга)?

      (1)  ОВ L 190, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 16, стр. 172.


title: Съединени дела C-54/10 P и C-55/10 P: Определение на Съда (седми състав) от 22 юни 2011 г. — Agencja Wydawnicza Technopol sp. zoo/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (Обжалване — Марка на Общността — Отказ за регистрация на знаците 350 , 250 , 150 , 222 , 333 и 555 като марки за периодични издания, книги и брошури за игри — Регламент (ЕО) № 40/94 — Член 7, параграф 1, буква в) — Описателен характер — Задължение на СХВП да отчита предходната си практика по вземане на решение)

text:
               19.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 340/4

         Определение на Съда (седми състав) от 22 юни 2011 г. — Agencja Wydawnicza Technopol sp. zoo/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Съединени дела C-54/10 P и C-55/10 P) (1)

   (Обжалване - Марка на Общността - Отказ за регистрация на знаците „350“, „250“, „150“, „222“, „333“ и „555“ като марки за периодични издания, книги и брошури за игри - Регламент (ЕО) № 40/94 - Член 7, параграф 1, буква в) - Описателен характер - Задължение на СХВП да отчита предходната си практика по вземане на решение)
   2011/C 340/07
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (представител: D. Rzążewska, radca prawny)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Botis)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (втори състав) от 19 ноември 2009 г. по съединени дела T-64/07—T-66/07, Agencja Wydawnicza Technopol/СХВП, с което са отхвърлени трите жалби срещу решенията на четвърти апелативен състав на СХВП от 21 декември 2006 г. (преписки № R 1033/2006-4, № R 1034/2006-4 и № R 1035/2006-4) относно заявките за регистрация на словни марки 150, 250 и 350 като марки на Общността — Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) и на член 76 от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146), заменен с Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1) — Описателен характер на марки, състоящи се само от цифри

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбите.

               2.

               Осъжда Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 113, 1.5.2010 г.


title: Дело C-155/11: Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank ’s-Gravenhage, заседаващ в Zwolle-Lelystad (Нидерландия), на 31 март 2011 г. — Bibi Mohammad Imran/Minister van Buitenlandse Zaken

text:
               23.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 219/2

         Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank ’s-Gravenhage, заседаващ в Zwolle-Lelystad (Нидерландия), на 31 март 2011 г. — Bibi Mohammad Imran/Minister van Buitenlandse Zaken
   (Дело C-155/11)
   2011/C 219/02
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank’s-Gravenhage, заседаващ в Zwolle-Lelystad

      Страни в главното производство

      Ищец: Bibi Mohammad Imran

      Ответник: Minister van Buitenlandse Zaken

      Преюдициални въпроси

               1.

               Позволява ли член 7, параграф 2 от Директива 2003/86 (1) държава членка да откаже влизане и пребиваване на територията ѝ на член на семейството — по смисъла на член 4 от тази директива — на пребиваващ законно в нея гражданин на трета страна, единствено поради това че този член на семейството не е издържал предвидения от законодателството ѝ изпит за гражданско интегриране в чужбина?

               2.

               От значение ли е за отговора на първия въпрос обстоятелството, че въпросният член на семейството е майка на осем законно пребиваващи в тази държава членка деца, от които седем са малолетни или непълнолетни?

               3.

               От значение ли е за отговора на първия въпрос дали в държавата на пребиваването му членът на семейството има достъп до обучение на езика на тази държава членка?

               4.

               От значение ли е за отговора на първия въпрос дали членът на семейството, предвид равнището му на образование и личното му положение, и по-специално медицинското му досие, би бил в състояние да издържи този изпит в кратък срок?

               5.

               От значение ли е за отговора на първия въпрос обстоятелството, че не е била извършена каквато и да било проверка с оглед на член 5, параграф 5 и на член 17 от Директива 2003/86, член 24 от Хартата за правата на човека на Европейския съюз или установения в правото на Европейския съюз принцип на пропорционалност?

               6.

               От значение ли е за отговора на първия въпрос обстоятелството, че граждани на трети страни са освободени от задължението за успешно полагане в чужбина на изпит за гражданско интегриране единствено на основание на своето гражданство?

      (1)  Директива 2003/86/ЕО на Съвета от 22 септември 2003 година относно правото на събиране на семейството (ОВ L 251, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 164).


title: Дело T-175/05: Решение на Първоинстанционния съд от 30 септември 2009 г. — Akzo Nobel и др./Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на монохлороцетна киселина — Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО — Жалба за отмяна — Допустимост — Разпределяне на пазара и определяне на цени — Вменяване на неправомерното поведение — Глоби — Задължение за мотивиране — Тежест и продължителност на нарушението — Възпиращ ефект)

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/36

         Решение на Първоинстанционния съд от 30 септември 2009 г. — Akzo Nobel и др./Комисия
   (Дело T-175/05) (1)

   (Конкуренция - Картели - Пазар на монохлороцетна киселина - Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО - Жалба за отмяна - Допустимост - Разпределяне на пазара и определяне на цени - Вменяване на неправомерното поведение - Глоби - Задължение за мотивиране - Тежест и продължителност на нарушението - Възпиращ ефект)
   2009/C 282/67
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Akzo Nobel NV (Arnhem, Нидерландия); Akzo Nobel Nederland BV (Arnhem); Akzo Nobel AB (Стокхолм, Швеция); Akzo Nobel Chemicals BV (Amersfoort, Нидерландия); Akzo Nobel Functional Chemicals BV (Amersfoort); Akzo Nobel Base Chemicals AB (Skoghall, Швеция); и Eka Chemicals AB (Bohus, Швеция) (представители: първоначално C. Swaak и A. Käyhkö, а впоследствие C. Swaak и M. van der Woude, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: първоначално P. Hellström и F. Amato, а впоследствие A. Bouquet и X. Lewis)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C (2004) 4876 окончателен на Комисията от 19 януари 2005 година относно производство по прилагане на член 81 [ЕО] и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/E-1/37.773 — МХОК), а при условията на евентуалност за намаляване на наложената на жалбоподателите глоба.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel AB, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV, Akzo Nobel Base Chemicals AB и Eka Chemicals AB да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 171, 9.7.2005 г.


title: Дело T-318/08: Жалба, подадена на 12 август 2008 г. — Di Mercurio/Комисия

text:
               25.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/35

         Жалба, подадена на 12 август 2008 г. — Di Mercurio/Комисия
   (Дело T-318/08)
   (2008/C 272/66)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Salvatore Di Mercurio (Pachino, Италия) (представители: A. Maiorana, avvocato, A. De Matteis, avvocato, A. De Francesco, avvocato)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Регламент (ЕО) № 530/2008 на Комисията от 12 юни 2008 г., публикуван в ОВ L 155 от 13 юни 2008 г.,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски и разходите за защита.

         Правни основания и основни доводи
   Правните основания и основните доводи са тези, посочени по Дело T-313/08 — Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore Snc/Комисия.


title: Дело C-435/10: Решение на Съда (четвърти състав) от 17 ноември 2011 г. (преюдициално запитване от Centrale Raad van Beroep — Нидерландия) — J.C. van Ardennen/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Директива 80/987/ЕИО — Закрила на работниците в случай на неплатежоспособност на техния работодател — Обезщетение при неплатежоспособност на работодателя — Изплащане, което е обвързано с условието за регистрация на работника или служителя като търсещо работа лице)

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/17

      Решение на Съда (четвърти състав) от 17 ноември 2011 г. (преюдициално запитване от Centrale Raad van Beroep — Нидерландия) — J.C. van Ardennen/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
      (Дело C-435/10) (1)

      (Директива 80/987/ЕИО - Закрила на работниците в случай на неплатежоспособност на техния работодател - Обезщетение при неплатежоспособност на работодателя - Изплащане, което е обвързано с условието за регистрация на работника или служителя като търсещо работа лице)
      (2012/C 25/27)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Centrale Raad van Beroep

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: J.C. van Ardennen

         Ответник: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

         Предмет

      Преюдициално запитване — Centrale Raad van Beroep — Тълкуване на членове 4, 5 и 10 от Директива 80/987/ЕИО на Съвета от 20 октомври 1980 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател (ОВ L 283, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 197), изменена с Директива 2002/74/ЕО (ОВ L 270, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 149) — Обхват на гаранцията, предоставена от гарантиращата институция — Национално законодателство, което задължава работниците и служителите незабавно, преди да поискат да бъдат удовлетворени вземанията им за неизплатени трудови възнаграждения, да се регистрират като търсещи работа лица.

         Диспозитив

      Членове 3 и 4 от Директива 80/987/ЕИО на Съвета от 20 октомври 1980 година относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател, изменена с Директива 2002/74/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 септември 2002 година, трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която в случай на неплатежоспособност на работодателя, за да могат да упражнят изцяло правото да бъдат удовлетворени вземанията им за неизплатени трудови възнаграждения като разглежданите в делото по главното производство, работниците или служителите са длъжни да се регистрират като търсещи работа лица.

         (1)  ОВ C 317, 20.11.2010 г.


title: Дело T-649/15: Жалба, подадена на 13 ноември 2015 г. — Toth/Парламент

text:
               8.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 48/63

         Жалба, подадена на 13 ноември 2015 г. — Toth/Парламент
   (Дело T-649/15)
   (2016/C 048/71)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Balazs Toth (Будапеща, Унгария) (представител: N. Pirc Musar, lawyer)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение A(2015)8490 C на Европейския парламент от 16 септември 2015 г., с което е отхвърлено потвърдителното заявление на жалбоподателя за достъп до някои документи, отнасящи се до информация за пътни разноски, дневни надбавки, надбавки за общи разходи, както и разноски за сътрудници на членове на Европейския парламент,

               —

               да разпореди Парламентът да заплати разноските на жалбоподателя съгласно членове 134 и 140 от Процедурния правилник на Общия съд, включително разноските на встъпилите страни, ако има такива страни.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               Първо основание — нарушение на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001 (1) във връзка с член 8, буква б) от Регламент № 45/2001 (2), тъй като поисканите лични данни не са защитени от законодателството на Общността.

               2.

               Второ основание — нарушение на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001 във връзка с член 8, буква б) от Регламент № 45/2001, тъй като достъпът до поисканата информация е отказан, независимо че условията за оповестяване са били изпълнени.

               3.

               Трето основание — неизпълнение на общото задължение съгласно членове 2 и 4 от Регламент № 1049/2001 във връзка с член 6, параграф 3 от Регламент № 1049/2001 да се разгледа всеки отделен документ.

               4.

               Четвърто основание — нарушение на член 4, параграф 6 от Регламент № 1049/2001, тъй като отказът да се предостави частичен достъп до поисканите документи е необоснован.

               5.

               Пето основание — неизпълнение на задължението за мотивиране, както изискват член 7, параграф 1 и член 8, параграф 1 от Регламент № 1049/2001, тъй като Парламентът не е разгледал всички доводи на жалбоподателя.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).

      (2)  Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 година относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (ОВ L 8, 2001 г, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 30, стр. 142).


title: Дело T-311/17: Жалба, подадена на 19 май 2017 г. — Stips/Комисия

text:
               17.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 231/49

         Жалба, подадена на 19 май 2017 г. — Stips/Комисия
   (Дело T-311/17)
   (2017/C 231/63)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Adolf Stips (Besozzo, Италия) (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)

      Ответник:Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:
   да обяви,

               —

               като главно искане, отмяната на решението на органа, оправомощен да сключва трудови договори (ОСТД) от 19 август 2016 г. да не прекласира жалбоподателя в степен AD13 в процедурата по прекласиране за 2013 г.;

               —

               при условията на евентуалност, осъждането на Комисията да поправи изцяло както имуществените, така и неимуществените вреди на жалбоподателя;

               —

               при всички случаи, осъждането на Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква едно-единствено основание, изведено от нарушението на член 266 ДФЕС, доколкото Комисията е пренебрегнала мотивите на решението от 19 юли 2016 г., Stips/Комисия (F-131/15, EU:F:2016:154) и е изпълнила това решение недобросъвестно, като по този начин е нарушила абсолютната сила на пресъдено нещо на решението на Съда на публичната служба.


title: Дело C-355/11: Преюдициално запитване, отправено от College van Beroep voor het bedrijfsleven (Нидерландия) на 6 юли 2011 г. — G. Brouwer/Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

text:
               24.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/8

         Преюдициално запитване, отправено от College van Beroep voor het bedrijfsleven (Нидерландия) на 6 юли 2011 г. — G. Brouwer/Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie
   (Дело C-355/11)
   2011/C 282/14
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   College van Beroep voor het bedrijfsleven

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: G. Brouwer

      Ответник: Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли Директива 91/629/ЕИО (1) да се тълкува в смисъл, че произтичащите от нея изисквания за управление по смисъла на член 4 от Регламент (ЕО) № 1782/2003 (2) се прилагат и по отношение на телета, които се отглеждат от земеделски производител в неговото млекодобивно стопанство?

               2.

               При отрицателен отговор на този въпрос, предвид обстоятелството, че посочената директива е транспонирана в държава членка с правни разпоредби, с които посочените изисквания се приемат за приложими и по отношение на такива телета, следва ли да се смята, че неспазването на тези изисквания в тази държава членка е основание за намаляването или изключването [на преките плащания] на основание член 6 от Регламент № 1782/2003?

      (1)  Директива на Съвета от 19 ноември 1991 година относно определяне на минималните стандарти за защита на телетата (ОВ L 340, стр. 28, Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 10, стр. 193).

      (2)  Регламент на Съвета от 29 септември 2003 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители и за изменение на Регламенти (ЕИО) № 2019/93, (ЕО) № 1452/2001, (ЕО) № 1453/2001, (ЕО) № 1454/2001, (ЕО) № 1868/94, (ЕО) № 1251/1999, (ЕО) № 1254/1999, (ЕО) № 1673/2000, (ЕИО) № 2358/71 и (ЕО) № 2529/2001 (OB L 270, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 49, стр. 177).


title: Дело T-356/11: Жалба, подадена на 1 юли 2011 г. — Restoin/СХВП (EQUIPMENT)

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/52

         Жалба, подадена на 1 юли 2011 г. — Restoin/СХВП (EQUIPMENT)
   (Дело T-356/11)
   2011/C 269/116
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Christian Restoin (Париж, Франция) (представител: A. Alcaraz, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав от 14 април 2011 г. по преписка R 1430/2010-4;

               —

               да осъди СХВП за заплати съдебните разноски, направени от г-н Christian RESTOIN.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „EQUIPMENT“ за стоки и услуги от класове 3, 9, 14, 18, 25 и 35 — заявка за регистрация № 8 722 076

      Решение на проверителя: отхвърля заявката за регистрация.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009, доколкото заявеният знак се възприемал от съответните потребители като отличителен и бил такъв по отношение на стоките и услугите, за които е поискана регистрацията, както и нарушение на член 75 от този регламент, доколкото мотивите на апелативния състав i) не можело да бъдат общи, тъй като посочените стоки не са еднакви в достатъчна степен, и ii) не били последователни.


title: Дело C-263/13 P: Решение на Съда (първи състав) от 24 юни 2015 г. — Кралство Испания/Европейска комисия (Обжалване — Европейски фонд за регионално развитие (ЕФРР) — Намаляване на финансовата помощ — Метод на изчисление чрез екстраполиране — Процедура по приемане на решението от Европейската комисия — Неспазване на определения срок — Последици)

text:
               24.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/3

         Решение на Съда (първи състав) от 24 юни 2015 г. — Кралство Испания/Европейска комисия
   (Дело C-263/13 P) (1)

   ((Обжалване - Европейски фонд за регионално развитие (ЕФРР) - Намаляване на финансовата помощ - Метод на изчисление чрез екстраполиране - Процедура по приемане на решението от Европейската комисия - Неспазване на определения срок - Последици))
   (2015/C 279/03)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Испания (представител: A. Rubio González)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Baquero Cruz и A. Steiblytė)

      Диспозитив

               1)

               Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз Испания/Комисия (T-65/10, T-113/10 и T-138/10, EU:T:2013:93).

               2)

               Отменя решения на Комисията C(2009) 9270 от 30 ноември 2009 г., C(2009) 10678 от 23 декември 2009 г. и C(2010) 337 от 28 януари 2010 г., с които се намалява финансовата помощ от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР), отпусната съответно по оперативна програма „Андалусия“ по цел № 1 (1994 — 1999 г.), в приложение на Решение C(94) 3456 на Комисията от 9 декември 1994 г., по оперативна програма „Баска област“ по цел № 2 (1997 — 1999 г.), в приложение на Решение C(1998) 121 на Комисията от 5 февруари 1998 г., и по оперативна програма „Област Валенсия“ по цел № 1 (1994 — 1999 г.), в приложение на Решение C(1994) 3043/6 на Комисията от 25 ноември 1994 г.

               3)

               Осъжда Европейската комисия да понесе разноските, направени от Кралство Испания, и собствените си съдебни разноски, направени както на първа инстанция, така и при настоящото обжалване.

      (1)  ОВ C 207, 20.7.2013 г.


title: Дело T-481/17: Жалба, подадена на 2 август 2017 г. — Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno и SFL/ЕСП

text:
               25.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 318/19

         Жалба, подадена на 2 август 2017 г. — Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno и SFL/ЕСП
   (Дело T-481/17)
   (2017/C 318/25)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno (Мадрид, Испания) и SFL — Stiftung für Forschung und Lehre (Цюрих, Швейцария) (представители: R. Pelayo Jiménez и A. Muñoz Aranguren, abogados)

      Ответник: Единен съвет за преструктуриране

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Единния съвет за преструктуриране от 7 юни 2017 г. (SRB/EES/2017/08);

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Основанията и основните доводи са същите като изтъкнатите по дело T-478/17, Mutualidad de la Abogacía y Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/ЕСП.


title: Дело T-382/06: Иск, предявен на 15 декември 2006 г. — Tomkins/Комисия

text:
               24.2.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 42/30

         Иск, предявен на 15 декември 2006 г. — Tomkins/Комисия
   (Дело T-382/06)
   (2007/C 42/52)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Tomkins plc (Лондон, Обединено кралство) [представители: S.Soames и S.Jordan, solicitors]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени член 1 от Решение на Комисията от 20 септември 2006 г. (дело COMP/F–1/38.121 — Съединители — C(2006) 4180 окончателен), относно процедура по член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИО, в частта му, която засяга ищеца; или, субсидиарно;

               —

               да се измени член 2, буква з) от спорното решение с оглед намаляване на глобата, наложена на ищеца и на Pegler; и

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът иска частична отмяна на Решение на Комисията C(2006) 4180 окончателен от 20 септември 2006 годинапо дело COMP/F-1/38.121 — Съединители, с което Комисията е установила, че ищецът е солидарно отговорен с Pegler Ltd за нарушение на член 81 ЕО в промишления сектор на медните съединители за периода от 31 декември 1988 г. до 22 март 2001 г. и му е наложила заплащането на глоба в размер на 5,25 милиона EUR. Субсидиарно, ищецът иска изменението на член 2, буква з) на оспорваното решение.
   Ищецът претендира, че Комисията е нарушила член 230 ЕО на следните основания:
   Първо, Комисията е нарушила правилата, уреждащи отговорността на дружествата-майки за действията на техните дъщерни дружества, считайки ищеца за солидарно отговорен за поведението на Pegler — предишно дъщерно дружество на ищеца. В този смисъл ищецът твърди, че Комисията е допуснала явна грешка в прилагане на правото, определяйки неправилно правното основание за отговорност на дружеството-майка и извършвайки неправилно тест за отговорността на акционерите във фактическа обстановка, в която той не се налага. Освен това ищецът твърди, че Комисията е направила погрешен извод, възприемайки обхвата на неговата дейност в сектора на строителството за релевантен към въпроса дали ищецът е просто финансов инвеститор, делегиращ операционна отговорност на Pegler на местно ниво на дейност. Освен това, освобождаването на Комисията от собственото ѝ задължение да докаже отговорността на акционерите и прехвърлянето на тежестта на доказване върху акционерите, в случая съставлява нарушение на принципа на презумпцията за невиновност.
   Второ, ищецът твърди, че Комисията е допуснала явна фактическа грешка и не е успяла да докаже, в съответствие с правните изисквания, никакво решаващо влияние на ищеца върху търговското поведение на Pegler. Според твърденията на ищеца, фактите не установяват неговата отговорност нито съгласно а) релевантната правна уредба, която Комисията не е приложила или е приложила неправилно, нито съгласно б) ирелевантната правна уредба, на която Комисията се позовава.
   Трето, ищецът претендира, че Комисията не е изложила адекватно причините, поради които доказателствата, представени от него, не са достатъчни за оборване на презумпцията за решаващо влияние.
   Четвърто, ищецът поддържа, че Комисията е допуснала грешка в прилагането на правото, налагайки увеличение на глобата с оглед възпиране и не е преценила правилно доказателствените материали за определяне на продължителността на участието на Pegler в картела, като съответно не е определила обосновано и правилно продължителността на нарушението.


title: Дело F-120/07: Иск, предявен на 22 октомври 2007 г. — Strack/Комисия

text:
               22.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/50

         Иск, предявен на 22 октомври 2007 г. — Strack/Комисия
   (Дело F-120/07)
   (2007/C 315/95)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Guido Strack (Кьолн, Германия) (представител: H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               Да се отменят решенията на Европейската Комисия от 30 май 2005 г., 25 октомври 2005 г., 15 март 2007 г. и 20 юли 2007 г. в частта им, която ограничава пренасянето на неизползвания от ищеца през 2004 г. годишен отпуск на 12 дни и съответно компенсацията на ищеца за неизползвания към момента на прекратяване на служебното му правоотношение отпуск,

               —

               Да се осъди Европейската комисия да плати на ищеца компенсация за 26,5 дни неизползван годишен отпуск, за които той не е получил компенсация съгласно член 4, параграф 2 от Приложение V от Правилника за длъжностните лица, заедно с лихви за забава, считано от 1 април 2005 г., в размер на 2 процентни пункта годишно над лихвения процент за съответния период, определен от Европейската централна банка за основните рефинансиращи операции,

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът основава своя иск на член 4, параграфи 1 и 2 от Приложение V от Правилника за длъжностните лица и на административно известие № 66-2002 на ответника. Съгласно тези разпоредби той имал право на пълно пренасяне на годишния му отпуск за 2004 г. — отказано с оспорваните решения на ответника — тъй като не е използвал годишния си отпуск за 2004 г. до края на календарната година по причини, свързани с изискванията на службата. Причината за това е по-специално неговото заболяване, което междувременно е признато от ответника за професионална болест.
   Освен това ищецът твърди, че предявената допълнителна претенция за обезщетяване на вреди се основава на това, че ответникът незаконосъобразно е отказал изплащане на компенсацията, дължимата към момента на прекратяване на служебното му правоотношение по силата на член 4, параграф 2 от Приложение V от Правилника за длъжностните лица.


title: Дело F-40/13: Жалба, подадена на 7 май 2013 г. — ZZ/Комисия

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/60

         Жалба, подадена на 7 май 2013 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-40/13)
   2013/C 207/103
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal и D. Abreu Caldas, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението за прехвърляне на пенсионните права на жалбоподателя към пенсионната схема на Съюза, в което са приложени новите Общи разпоредби за изпълнение (ОРИ) на членове 11 и 12 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица

      Искания на жалбоподателя

               —

               член 9 от Общите разпоредби за изпълнение на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника да бъде обявен за незаконосъобразен;

               —

               да се отмени решението от 11 октомври 2012 г., с което се потвърждава прилагането на параметрите, посочени в Общите разпоредби от 3 март 2011 г. за изпълнение на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника, при прехвърлянето на пенсионните права на жалбоподателя;

               —

               Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-415/11: Решение на Съда (първи състав) от 14 март 2013 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil n °3 de Barcelona — Испания) — Mohamed Aziz/Caixa d’Estalvis de Catalunya, Tarragona i Manresa (Catalunyacaixa) (Директива 93/13/ЕИО — Потребителски договори — Договор за ипотечен кредит — Производство по принудително изпълнение върху ипотекиран имот — Правомощия на националния съд в исковото производство — Неравноправни клаузи — Критерии за преценка)

text:
               18.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/5

         Решение на Съда (първи състав) от 14 март 2013 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil no 3 de Barcelona — Испания) — Mohamed Aziz/Caixa d’Estalvis de Catalunya, Tarragona i Manresa (Catalunyacaixa)
   (Дело C-415/11) (1)

   (Директива 93/13/ЕИО - Потребителски договори - Договор за ипотечен кредит - Производство по принудително изпълнение върху ипотекиран имот - Правомощия на националния съд в исковото производство - Неравноправни клаузи - Критерии за преценка)
   2013/C 141/07
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de lo Mercantil no 3 de Barcelona

      Страни в главното производство

      Ищец: Mohamed Aziz

      Ответник: Caixa d’Estalvis de Catalunya, Tarragona i Manresa (Catalunyacaixa)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Juzgado de lo Mercantil — Тълкуване на точка 1, букви д) и р) от приложението към Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273) — Клаузи, имащи за предмет или за последица да наложат на потребителя, който не е изпълнил задълженията си, да заплати обезщетение с несъразмерно висок размер — Договор за ипотечен кредит — Разпоредби на националното процесуално право в областта на изпълнителното производство върху ипотекирани или заложени вещи, ограничаващи основанията за подаване на възражение, на които може да се позове лицето, срещу което е насочено изпълнението

      Диспозитив

               1.

               Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка като разглежданата в главното производство, която не предвижда възможност в производство по принудително изпълнение върху ипотекиран имот да се прави възражение за неравноправност на договорна клауза, въз основа на която е издаден изпълнителният титул, като същевременно не позволява на съда в исковото производство, който има правомощието да прецени дали такава клауза е неравноправна, да постанови привременни мерки, и по-специално спиране на посоченото изпълнително производство, когато постановяването на тези мерки е необходимо, за да се гарантира пълната ефективност на крайното му решение.

               2.

               Член 3, параграф 1 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че:

                           —

                           понятието „значителна неравнопоставеност“ в ущърб на потребителя трябва да се прецени, като се направи анализ на националните правни норми, приложими при липсата на уговорка между страните, за да се установи дали и евентуално в каква степен по силата на договора потребителят е поставен в по-неблагоприятно правно положение от предвиденото в действащото национално право. За тази цел се явява релевантно да се разгледа и правното положение на потребителя с оглед на предвидените в националната правна уредба средства за предотвратяване на прилагането на неравноправните клаузи,

                           —

                           за да се отговори на въпроса дали неравнопоставеността е възникнала „въпреки изискването за добросъвестност“, е важно да се провери дали, като постъпва добросъвестно и справедливо с потребителя, продавачът или доставчикът може основателно да очаква, че потребителят ще се съгласи със съответната клауза при индивидуални преговори.

                     Член 3, параграф 3 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че приложението, към което препраща тази разпоредба, съдържа само примерен и неизчерпателен списък на клаузи, които могат да бъдат обявени за неравноправни.

      (1)  ОВ C 331, 12.11.2011 г.


title: Дело T-290/17: Жалба, подадена на 16 май 2017 г. — Stavytskyi/Съвет

text:
               17.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 231/40

         Жалба, подадена на 16 май 2017 г. — Stavytskyi/Съвет
   (Дело T-290/17)
   (2017/C 231/49)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Edward Stavytskyi (Белгия) (представители: J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey и D. Rovetta, lawyers)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение (ОВППС) 2017/381 на Съвета от 3 март 2017 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (OВ L 58, 2017 г., стp. 34), и Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/374 на Съвета от 3 март 2017 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (OВ L 58, 2017 г., стp. 1), доколкото с тези актове името на жалбоподателя е запазено в списъка на лицата и образуванията, спрямо които се прилагат ограничителните мерки,

               —

               да осъди Съвета да заплати разноските в настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първото основание е, че правната уредба относно вписването нарушава принципа на пропорционалност, тъй като позволява вписване въз основа само на това, че срещу дадено лице е образувано наказателно производство и, че в резултат на това обжалваните актове са били приети на незаконно основание.

               2.

               Второто основание е явна грешка в преценката от страна на Съвета, тъй като не е имал достатъчно солидни фактически основания за вписване на жалбоподателя като лице, срещу което е образувано наказателно производство от украинските власти за присвояване на публични средства и активи.

               3.

               Третото основание е недостатъчно мотиви, тъй като в обжалваните актове Съветът е изложил недостатъчни и стереотипни съображения, като просто е преписал текста от правната уредба относно вписването.

               4.

               Четвъртото основание е неправилно правно основание, тъй като предприетите от Съвета мерки не представляват по отношение на жалбоподателя външнополитически мерки, а международно сътрудничество по наказателни дела, което съответно е било прието на неправилно правно основание.


title: Дело C-321/14: Преюдициално запитване от Landgericht Krefeld (Германия), постъпило на 4 юли 2014 г.  — Colena AG/Karnevalservice Bastian GmbH

text:
               15.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/40

         Преюдициално запитване от Landgericht Krefeld (Германия), постъпило на 4 юли 2014 г. — Colena AG/Karnevalservice Bastian GmbH
   (Дело C-321/14)
   2014/C 315/64
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Krefeld

      Страни в главното производство

      Молител: Colena AG

      Ответник: Karnevalservice Bastian GmbH

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли Регламентът за козметичните продукти (Регламент (ЕО) № 1223/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 година относно козметичните продукти) (1) да се тълкува в смисъл, че продукт, който не попада в обхвата на този регламент, все пак трябва да отговаря на изискванията на Регламента за козметичните продукти само защото на вторичната му опаковка е посочено, че представлява „козметична принадлежност за очи, съобразно Директивата на ЕС за козметичните продукти“?

               2)

               Трябва ли Регламентът за козметичните продукти (Регламент (ЕО) № 1223/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 година относно козметичните продукти) да се тълкува в смисъл, че т.нар. декоративни контактни лещи без диоптрична сила попадат в приложното поле на посочения регламент?

      (1)  ОВ L 342, стр. 59.