title: Дело C-331/06: Решение на Съда (втори състав) от 3 април 2008 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam — Pays-Bas) — K. D. Chuck/Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Осигуряване за старост — Работник, гражданин на държава-членка — Осигурителни вноски — Различни периоди — Различни държави-членки — Изчисляване на осигурителни периоди — Заявление за пенсия — Пребиваване в трета държава)

text:
               24.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/8

         Решение на Съда (втори състав) от 3 април 2008 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam — Pays-Bas) — K. D. Chuck/Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
   (Дело C-331/06) (1)

   (Осигуряване за старост - Работник, гражданин на държава-членка - Осигурителни вноски - Различни периоди - Различни държави-членки - Изчисляване на осигурителни периоди - Заявление за пенсия - Пребиваване в трета държава)
   (2008/C 128/12)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Rechtbank Amsterdam
   Страни в главното производство

      Ищец: K. D. Chuck

      Ответник: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
   Предмет
   Преюдициално запитване — Rechtbank Amsterdam — Тълкуване на член 48 от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26) — Осигуряване за старост — Изчисляване на осигурителни периоди по отношение на гражданин на държава-членка, който е работил в две други държави-членки — Пребиваване в трета държава към момента на пенсиониране
   Диспозитив
   Член 48, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, в редакцията му след изменение и актуализация с Регламент (ЕО) № 631/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година, налага на компетентната институция на последната държава-членка, в която е пребивавал работник, гражданин на държава-членка, при изчисляване на пенсията за старост на този работник, който към момента на подаване на заявлението за изплащане на тази пенсия пребивава в трета държава, да вземе предвид прослужените в друга държава-членка периоди при същите условия, както ако този работник продължаваше да пребивава на територията на Европейската общност.

      (1)  ОВ C 281, 18.11.2006 г.


title: Дело C-534/09: Решение на Съда (осми състав) от 2 декември 2010 г. — Европейска комисия/Република Гърция (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2008/1/ЕО — Предотвратяване и контрол на замърсяването — Условия за издаване на разрешителни за съществуващите инсталации)

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/9

         Решение на Съда (осми състав) от 2 декември 2010 г. — Европейска комисия/Република Гърция
   (Дело C-534/09) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2008/1/ЕО - Предотвратяване и контрол на замърсяването - Условия за издаване на разрешителни за съществуващите инсталации)
   2011/C 30/14
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: M. Patakia и A. Alcover San Pedro)

      Ответник: Република Гърция (представител: E. Skandalou)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 5, параграф 1 от Директива 2008/1/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването (ОВ L 24, стр. 8) — Изисквания за предоставяне на разрешителни за съществуващите инсталации — Задължение да се гарантира привеждането на експлоатацията на съществуващите инсталации в съответствие с изискванията на директивата

      Диспозитив

               1.

               Като не е приела необходимите мерки, за да гарантира, че компетентните органи ще осигурят посредством предоставяне на разрешителни в съответствие с членове 6 и 8 от Директива 2008/1/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването (кодифицирана версия) или по подходящ начин посредством преразглеждане и — в случаите, когато това е необходимо — актуализиране на условията, привеждането на експлоатацията на съществуващите инсталации в съответствие с изискванията на членове 3, 7, 9, 10 и 13, 14, букви a) и б) и член 15, параграф 2 от тази директива, в срок до 30 октомври 2007 г., без да се засягат други специални разпоредби на общностното право, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 5, параграф 1 от посочената директива.

               2.

               осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 37, 13.2.2010 г.


title: Дело T-567/15: Жалба, подадена на 25 септември 2015 г. — Monster Energy/СХВП — Mad Catz Interactive (Изображение на черен квадрат с четири бели ленти)

text:
               16.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/55

         Жалба, подадена на 25 септември 2015 г. — Monster Energy/СХВП — Mad Catz Interactive (Изображение на черен квадрат с четири бели ленти)
   (Дело T-567/15)
   (2015/C 381/65)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Monster Energy Company (Корона, Съединени щати) (представител: P. Brownlow, Solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Mad Catz Interactive, Inc. (Сан Диего, Съединени щати)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка (изображение на черен квадрат с четири бели ленти) — заявка за регистрация № 11 390 853

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 1 юли 2015 г. по преписка R 2368/2014-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени решението на апелативния състав от 4 май 2015 г. по преписка R 2368/2014-5,

               —

               да отмени решението на отдела по споровете от 1 юли 2015 г., постановено в производство по възражение № B2182320,

               —

               да отхвърли заявената марка, що се отнася до клас 25,

               —

               да осъди СХВП да заплати направените от нея съдебни разноски и тези на подалото възражение лице.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009


title: Дело C-251/15 P: Жалба, подадена на 26 май 2015 г. от Emsibeth SpA срещу решението на Общия съд (осми състав), постановено на 26 март 2015 г. по дело T-596/13 — Emsibeth/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

text:
               21.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/16

         Жалба, подадена на 26 май 2015 г. от Emsibeth SpA срещу решението на Общия съд (осми състав), постановено на 26 март 2015 г. по дело T-596/13 — Emsibeth/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-251/15 P)
   (2015/C 311/21)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Emsibeth SpA (представител: A. Arpaia, avvocato)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени обжалваното решение (решение на Общия съд на Европейския съюз от 26 март 2015 г., дело T-596/13),

               —

               да разгледа делото по същество,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски, включително направените на първа инстанция.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят изтъква нарушение или неправилно прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1). По-специално, решението е спорно по отношение на критериите, съгласно които Общият съд е разгледал понятията (i) съответните потребители, идентичност или сходство на (ii) стоките и (iii) марките, както и (iv) съществуването на риск от объркване между двете марки.

               (i)

               Обжалваното решение е непоследователно в частта, в която, макар да е признала на средния потребител, определен като съответния потребител, качеството, че е „добре информиран, както и предпазлив и наблюдателен“, въпреки това към момента на конкретната преценка на действителните му способности да разграничи двете марки, които са очевидно различни, приема, че е напълно повърхностен и неспособен на самостоятелна оценка с лека степен на трудност.

               (ii)

               Обжалваното решение изглежда е в нарушение на общностната съдебна практика, съгласно която при преценката на сходството между стоки трябва да се вземат предвид всички релевантни фактори, свързани с посочените стоки, напр. естество, предназначение, употреба, конкурентност или допълнителност, както и каналите на дистрибуция на стоките. В действителност, Общият съд не е разгледал някои от тези фактори, ограничавайки собствената си преценка до простата констатация, че продуктите за боядисване и обезцветяване на косата били „включени“ в козметичните продукти и следователно тези продукти следвало да се смятат за идентични.

               (iii)

               Обжалваното решение е опорочено от грешка в частта, в която при сравнението между словна марка и комплексна марка не е отдал достатъчно значение на фигуративните елементи във втората марка, които не се съдържат в първата марка и могат да разграничат двата знака, като ограничава преценката си само до словните части.
               Освен това, обжалваното решение неправилно изключва от сравнението първата дума на по-ранната марка (Mc) и не взема предвид, че тази представка, когато бъде поставена пред дадено име и предвид широкото ѝ разпространение, обикновено се приема за бащино име от шотландски произход и следователно се произнася на английски език от всички съответни потребители, а не само от англоговорещата част от тях.

               (iv)

               Обжалваното решение изглежда опорочено от грешка в частта, в която, макар да са налице множество различия между двете сравнявани марки, приема, че съществува риск от объркване.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (кодифицирана версия) (ОВ L 78, стр. 1)


title: Дело T-473/08: Решение на Първоинстанционния съд от 17 ноември 2009 г. — Apollo Group/СХВП (THINKING AHEAD) (Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността THINKING AHEAD — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))

text:
               16.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/26

         Решение на Първоинстанционния съд от 17 ноември 2009 г. — Apollo Group/СХВП (THINKING AHEAD)
   (Дело T-473/08) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността THINKING AHEAD - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   2010/C 11/51
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Apollo Group, Inc. (Phoenix, Аризона, Съединени американски щати) (представител: A. Link и A. Jaeger-Lenz, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)

      Предмет

   Жалба срещу решението от 14 август 2008 г. на втори апелативен състав на СХВП (преписка R 728/2008-2) относно заявка за регистрацията на словния знак THINKING AHEAD като марка на Общността.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Apollo Group, Inc. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 6, 10.1.2009 г.


title: Дело T-456/11: Решение на Общия съд от 14 ноември 2013 г. — ICdA и др./Комисия (REACH — Преходни мерки относно ограниченията, приложими за производството, пускането на пазара и използването на кадмий и неговите съединения — Приложение XVII към Регламент (ЕО) № 1907/2006 — Ограничения за използването на кадмиеви пигменти в пластмасови материали — Явна грешка в преценката — Анализ на рисковете)

text:
               21.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 377/12

         Решение на Общия съд от 14 ноември 2013 г. — ICdA и др./Комисия
   (Дело T-456/11) (1)

   (REACH - Преходни мерки относно ограниченията, приложими за производството, пускането на пазара и използването на кадмий и неговите съединения - Приложение XVII към Регламент (ЕО) № 1907/2006 - Ограничения за използването на кадмиеви пигменти в пластмасови материали - Явна грешка в преценката - Анализ на рисковете)
   2013/C 377/28
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищци: International Cadmium Association (ICdA) (Брюксел, Белгия), Rockwood Pigments (UK) Ltd (Stoke-on-Trent, Обединено кралство) и James M Brown Ltd (Stoke-on-Trent) (представители: първоначално K. Van Maldegem и R. Cana, avocats, впоследствие R. Cana)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално P. Oliver и E. Manhaeve, подпомагани от K. Sawyer, barrister, впоследствие от P. Oliver и E. Manhaeve)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Регламент (ЕС) № 494/2011 на Комисията от 20 май 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH) по отношение на приложение XVII (кадмий) (ОВ L 134, стр. 2), доколкото ограничава използването на кадмиеви пигменти в пластмасови материали, различни от тези пластмасови материали, в които използването е ограничено преди приемането на Регламент № 494/2011

      Диспозитив

               1.

               Отменя Регламент (ЕС) № 494/2011 на Комисията от 20 май 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH) по отношение на приложение XVII (кадмий), доколкото ограничава използването на кадмиев сулфоселенид оранж (№ CAS 1256-57-4), на кадмиев червен сулфоселенид (№ CAS 58339-34-7) и на кадмиево-цинков сулфид (№ CAS 8048-07-5) в смеси и изделия на базата на синтетични органични полимери, различни от тези, в които това използване е ограничено преди приемането на Регламент № 494/2011.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3.

               Европейската комисия понася 90 % от своите съдебни разноски и 90 % от съдебните разноски, направени от International Cadmium Association (ICdA), Rockwood Pigments (UK) Ltd и James M Brown Ltd.

               4.

               ICdA, Rockwood Pigments (UK) и James M Brown понасят 10 % от своите съдебни разноски и 10 % от съдебните разноски, направени от Комисията.

      (1)  ОВ C 298, 8.10.2011 г.


title: Дело T-105/13: Решение на Общия съд от 12 декември 2014 г.  — Ludwig Schokolade/СХВП — Immergut (TrinkFix) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „TrinkFix“  — По-ранна словна национална и марка на Общността „Drinkfit“  — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на знаците — Сходство на стоките и услугите — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Реално използване на по-ранната марка — Член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009)

text:
               9.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/46

         Решение на Общия съд от 12 декември 2014 г. — Ludwig Schokolade/СХВП — Immergut (TrinkFix)
   (Дело T-105/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „TrinkFix“ - По-ранна словна национална и марка на Общността „Drinkfit“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Сходство на стоките и услугите - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Реално използване на по-ранната марка - Член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009))
   (2015/C 046/57)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Ludwig Schokolade GmbH & Co. KG (Бергиш Гладбах, Германия) (представители: S. Fischer и A. Brodkorb, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Pohlmann)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Immergut GmbH & Co. KG (Елсдорф, Германия) (представители: G. Schoenen, V. Töbelmann и S. Frenz, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 13 декември 2012 г. (преписка R 34/2012-1), постановено в производство по възражение със страни Immergut GmbH & Co. KG и Ludwig Schokolade GmbH & Co. KG.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Ludwig Schokolade GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 108, 13.4.2013 г.


title: Дело C-517/06: Иск, предявен на 22 декември 2006 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия

text:
               24.2.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 42/14

         Иск, предявен на 22 декември 2006 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия
   (Дело C-517/06)
   (2007/C 42/24)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: G. Braun и E. Montaguti)

      Ответник: Република Австрия
   Искания

               —

               Република Австрия не е изпълнила задълженията си по Директива 2003/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 ноември 2003 година относно повторната употреба на информацията в обществения сектор (1), тъй като не е приела необходимите законови и административни разпоредби за транспониране на тази директива във федералните провинции Steiermark и Salzburg, съответно не е уведомила Комисията за приемането им.

               —

               да се осъди Република Австрия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и главни доводи
   Срокът за транспониране на горепосочената директива е изтекъл на 1 юли 2005 г.

      (1)  ОВ L 345, стр. 90.


title: Дело C-15/07: Искане за преюдициално заключение, представено от Bundesverwaltungsgericht на 22 януари 2007 г. — 01081 Telecom AG/Федерална република Германия

text:
               24.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/7

         Искане за преюдициално заключение, представено от Bundesverwaltungsgericht на 22 януари 2007 г. — 01081 Telecom AG/Федерална република Германия
   (Дело C-15/07)
   (2007/C 69/13)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Bundesverwaltungsgericht
   Страни в главното производство

      Ищец: 01081 Telecom AG

      Ответник: Федерална република Германия
   Преюдициален въпрос
   Съответства ли на член 27, изречение първо на Директива 2002/21/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива) и на член 7 от Директива 2002/19/ЕО (2) на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 г. относно достъпа до електронни съобщителни мрежи и тяхната инфраструктура и взаимосвързаността между тях (Директива за достъпа) временното запазване на съществуваща отпреди законова разпоредба в националното законодателство, според която цените на връзката се определят съобразно разходите за ефективното предоставяне на услуги, въпреки че това не се изисква от Общностното право?

      (1)  ОВ L 108, стр. 33.

      (2)  ОВ L 108, стр. 7.


title: Дело C-623/11: Решение на Съда (първи състав) от 17 януари 2013 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Société Geodis Calberson GE/Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) (Селско стопанство — Хранителна помощ — Регламент (ЕО) № 111/1999 — Програма за снабдяване на Руската федерация със селскостопански продукти — Оферент, спечелил поръчка за транспортирането на говеждо месо — Предоставяне на компетентност — Арбитражна клауза)

text:
               2.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/6

         Решение на Съда (първи състав) от 17 януари 2013 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Société Geodis Calberson GE/Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)
   (Дело C-623/11) (1)

   (Селско стопанство - Хранителна помощ - Регламент (ЕО) № 111/1999 - Програма за снабдяване на Руската федерация със селскостопански продукти - Оферент, спечелил поръчка за транспортирането на говеждо месо - Предоставяне на компетентност - Арбитражна клауза)
   2013/C 63/08
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Société Geodis Calberson GE

      Ответник: Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Conseil d'État — Тълкуване на член 16 от Регламент (ЕО) № 111/1999 на Комисията от 18 януари 1999 година относно определяне на основните правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 2802/98 на Съвета относно програма за снабдяване на Руската федерация със селскостопански продукти (ОВ L 14, стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 26, стр. 166) — Предоставяне на компетентност в случай на спор между спечелилия оферент в тръжна процедура относно транспортирането на говеждо и телешко месо и компетентната национална интервенционна агенция относно процедурата за плащане и обезщетяването на претърпените вреди — Арбитражна клауза

      Диспозитив

   Член 16 от Регламент (ЕО) № 111/1999 на Комисията от 18 януари 1999 година относно определяне на основните правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 2802/98 на Съвета относно програма за снабдяване на Руската федерация със селскостопански продукти, изменен с Регламент (ЕО) № 1125/1999 на Комисията от 28 май 1999 година, трябва да се тълкува в смисъл, че възлага на Съда на Европейския съюз компетентност да се произнася по споровете относно условията, при които интервенционната агенция, определена да получава офертите в рамките на тръжната процедура за безплатна доставка на селскостопански продукти на Руската федерация, извършва дължимото на спечелилия оферент плащане и освобождаването на гаранцията за доставка, учредена от него в полза на тази агенция, и по-специално по исковете за обезщетяване на вредите в резултат от допуснати от интервенционната агенция нарушения при извършването на тези действия.

      (1)  ОВ C 39, 11.2.2012 г.


title: Дело F-111/11: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 21 март 2013 г. — van der Aat и др./Комисия (Публична служба — Заплата — Годишно адаптиране на заплатите и пенсиите на длъжностните лица и на другите служители — Членове 64, 65 и 65а от Правилника — Приложение XI към Правилника — Регламент (ЕС) № 1239/2010 — Корекционни коефициенти — Длъжности лица, назначени в Испра)

text:
               25.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 147/32

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 21 март 2013 г. — van der Aat и др./Комисия
   (Дело F-111/11) (1)

   (Публична служба - Заплата - Годишно адаптиране на заплатите и пенсиите на длъжностните лица и на другите служители - Членове 64, 65 и 65а от Правилника - Приложение XI към Правилника - Регламент (ЕС) № 1239/2010 - Корекционни коефициенти - Длъжности лица, назначени в Испра)
   2013/C 147/59
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: van der Aat и др. (Besozzo, Италия), (представители: адв. S. Orlandi, адв. A. Coolen, адв. J.-N. Louis, адв. É. Marchal, и адв. D. Abreu Caldas, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: г-н J. Currall и г-н D. Martin)

      Предмет

   Искане за отмяна на фиша за заплата на жалбоподателите от февруари 2011 г. и на фишовете за заплата от следващите месеци, с които се прилага новият корекционен коефициент за град Варезе съгласно Регламент (ЕС) № 1239/2010 на Съвета от 20 декември 2010 година.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Жалбоподателите понасят направените от тях съдебни разноски, както и разноските, направени от Европейската комисия.

               3.

               Съветът на Европейския съюз, встъпила страна, понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 6, 07.01.2012 г., стр. 27


title: Дело C-547/11: Иск, предявен на 28 октомври 2011 г. — Европейска комисия/Италианска република

text:
               14.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/6

         Иск, предявен на 28 октомври 2011 г. — Европейска комисия/Италианска република
   (Дело C-547/11)
   2012/C 13/13
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: B Stromsky и D. Grespan)

      Ответник: Италианска република

      Искания на ищеца

   Комисията иска от Съда:

               —

               да обяви, че

                           —

                           като не е взела в установените за това срокове всички необходими мерки за възстановяване на държавната помощ, обявена за незаконосъобразна и за несъвместима с общия пазар с Решение 2006/323/ЕО на Комисията от 7 декември 2005 година за освобождаване от акциз на минералните масла, използвани като гориво за производството на двуалуминиев триокис в района на Гардан, в района на Шанън и в Сардиния, прилагано съответно от Франция, Ирландия и Италия (наричано по-нататък „Решение 2006/323“), Италианската република не е изпълнила задълженията си по членове 5 и 6 от това решение и по Договора за функционирането на Европейския съюз;

                           —

                           като не е взела в установените за това срокове всички необходими мерки за възстановяване на държавната помощ, обявена за незаконосъобразна и за несъвместима с общия пазар с Решение 2007/375/ЕО на Комисията от 7 февруари 2007 година за освобождаване от акциз на минералните масла, използвани като гориво за производството на двуалуминиев триокис в района на Гардан, в района на Шанън и в Сардиния, прилагано съответно от Франция, Ирландия и Италия (наричано по-нататък „Решение 2007/375“), Италианската република не е изпълнила задълженията си по членове 4 и 6 от това решение и по Договора за функционирането на Европейския съюз;

               —

               да осъди Италианска република да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за изпълнение на Решение 2006/323 е изтекъл на 8 февруари 2006 г. Срокът за изпълнение на Решение 2007/375 е изтекъл на 8 юни 2007 г.
   Към настоящия момент Италианската република все още не е възстановила изцяло държавната помощ, обявена за незаконосъобразна с посочените две решения или не е уведомила Комисията за извършено възстановяване. Освен това съгласно практиката на Съда правните трудности, на които Италия се позовава, за да обоснове закъснението при изпълнението на тези решения, не могат да представляват абсолютна невъзможност за възстановяване.
   Комисията твърди също, че Италия я е уведомила късно за напредването на националните процедури по изпълнението на решенията, като по този начин нарушила задължението за предоставяне на информация, наложено от посочените решения.


title: Дело T-15/10: Иск, предявен на 25 януари 2010 г. — Noko Ngele/Комисия

text:
               19.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/43

      Иск, предявен на 25 януари 2010 г. — Noko Ngele/Комисия
      (Дело T-15/10)
      (2010/C 161/68)
      Език на производството: френски

         Страни

         Ищец: Mariyus Noko Ngele (Брюксел, Белгия) (представител: F. Sabakunzi, avocat)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на ищеца

                  —

                  да се установи, че ЦРП не замества ЦИР и няма правосубектност и качество на юридическо лице в Белгия,

                  —

                  да се осъдят солидарно Европейската комисия, един от нейните членове и някои от нейните служители да заплатят обезщетение за имуществени вреди в размер на двеста хиляди евро, заедно със законната годишна лихва в размер на 10 % от 1995 г. нататък, а също и лихвите от датата на предявяване на настоящия иск,

                  —

                  да се осъдят солидарно Европейската комисия, един от нейните членове и някои от нейните служители да заплатят обезщетение за неимуществени вреди в размер на пет милиона евро, заедно с лихви от датата на предявяване на настоящия иск,

                  —

                  да се допусне предварително изпълнение на решението, което ще бъде постановено,

                  —

                  да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски, както и парично обезщетение за други разноски по производството в размер на тридесет хиляди евро.

         Правни основания и основни доводи

      С настоящия иск се цели да се поправи вредата, която жалбоподателят твърди, че е претърпял в резултат на невъзможността да събере свое вземане срещу „Център за индустриално развитие (ЦИР)“ вследствие на заместването на тази организация със съвместна организация на групата на държавите от АКТБ (Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн) и на Европейския съюз, наречена „Център за развитие на предприемачеството (ЦРП)“.


title: Дело T-4/08: Иск, предявен на 3 януари 2008 г. — EMSA/Португалия

text:
               19.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/21

         Иск, предявен на 3 януари 2008 г. — EMSA/Португалия
   (Дело T-4/08)
   (2008/C 183/44)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Европейска агенция за морска безопасност (ЕАМБ) (представители: професор E. Pache, и J. Menze)

      Ответник: Република Португалия
   Искания на ищеца
   Европейската агенция за морска безопасност иска Първоинстанционният съд да приеме решени съгласно член 14, второ изречение от споразумението за седалище, с което да установи, че:

               —

               португалското правителство е обвързано от разпоредбите на споразумението за седалище, което е инструмент на международното публично право в сферата на общностното право и което не може да бъде изменено или променено едностранно от Португалия, включително посредством националното законодателство,

               —

               съгласно споразумението за седалище португалското правителство е длъжно да гарантира правото на членовете на персонала на Европейската агенция за морска безопасност и техните семейства да внесат от държавата по последното им местопребиваване или от държавата, чиито граждани са, в рамките на 5 години от назначаването им в агенцията, освободени от данъчни тежести и без забрани или ограничения по отношение на първоначалното установяване и посредством най-много две доставки, превозни средства, закупени при пазарните условия във въпросната държава, и че миналото и настоящо прилагане на тази разпоредба от споразумението за седалище от страна на компетентните португалски органи не изпълнява това задължение,
               в частност, че португалското правителство е длъжно да регистрира, въз основа на съответна молба, в специална серия, освободени от данъчни тежести и без забрани или ограничения, превозните средства на членовете на персонала на агенцията и на техните семейства, закупени при пазарните условия в държавата по предишното им местопребиваване или в държавата на тяхното гражданство,

               —

               съгласно споразумението за седалище португалското правителство е длъжно да гарантира, че членовете на персонала на Европейската агенция за морска безопасност и техните семейства се ползват от привилегиите и имунитетите, освобождаванията и другите облекчения, които Португалия предоставя на сходна категория от дипломатическия корпус в Португалската република, и че настоящото и минало прилагане на тази разпоредба от споразумението за седалище от страна на компетентните португалски органи не изпълнява това задължение,
               в частност, че португалското правителство е длъжно да прилага действащите до месец юли 2007 г. правила и разпоредби относно регистрацията и данъчното облагане на превозни средства на членовете на персонала на дипломатическия корпус и към постъпилите на работа преди тази дата членове на персонала на Европейската агенция за морска безопасност и техните семейства,
               португалското правителство е длъжно да прилага действащите до месец юли 2007 г. правила и разпоредби относно регистрацията и данъчното облагане на превозни средства на членовете на персонала на дипломатическия корпус към всички други случаи,
               португалското правителство е длъжно да гарантира, че на членовете на персонала на Европейската агенция за морска безопасност и на техните семейства действително са предоставени привилегиите и имунитетите, освобождаванията и другите облекчения, които Португалия предоставя на сходна категория от дипломатическия корпус в Португалската република, и че миналата и настоящата практика на португалските органи да не разглеждат молби за регистриране от членове на персонала на Европейската агенция за морска безопасност и от техните семейства противоречи на това задължение,

               —

               разпоредбите на споразумението за седалище не следва да се тълкуват и прилагат в такъв смисъл, че членовете на персонала на Европейската агенция за морска безопасност и техните семейства не се ползват поне от правата, които има всеки един гражданин на ЕС, който премества местопребиваването си в Португалия по отношение на въвеждането на употребявани превозни средства на португалска територия,

               —

               следва да се счита, че разумният срок за разглеждане на молбите за регистрация на превозни средства на членовете на персонала на Европейската агенция за морска безопасност и техните семейства, в приложение на споразумението за седалище, не може да е по-голям от два месеца, и

               —

               в съответствие с член 87, параграф 2 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд, да разпореди Португалската република да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Европейската агенция за морска безопасност (наричана по-нататък „ЕАМБ“ или „Агенцията“) е създадена с Регламент (ЕО) 1406/2002 (1) и е със седалище в град Лисабон. На 28 юли 2004 г. е подписан Протокол между правителството на Португалската република и Европейската агенция за морска безопасност (наричан по-нататък „споразумението за седалище“) (2) Споразумението да седалище урежда отношенията между ЕАМБ и Португалия, като приемна държава и се прилага по отношение на Агенцията и нейния персонал
   Ищецът твърди, че без предварително искане или предложение от страна на ЕАМБ, португалското правителство предложило да сключи споменатото споразумение за седалище, предвиждащо редица привилегии и имунитети, освобождавания и други облекчения за Агенцията и за нейния персонал, които в голяма степен отразяват разпоредбите на Протокола за привилегиите и имунитетите на Европейските общности (наричан по-нататък „Протоколът“), но предвижда и допълнителни облекчения. По-нататък ищецът твърди, че предложеният текст на споразумението за седалище бил сходен с този на споразумението за седалище, сключено между Португалия и Европейския център за мониторинг на наркотиците и наркоманиите (наричан по-нататък „ЕЦМНН“) на 26 юни 1996 г., по-специално по отношение на регистрацията на превозни средства.
   През месец септември 2005 г. е създадена работна група, с представители на португалското правителство, от една страна, и ЕАМБ и ЕЦМНН, от друга страна, с цел изготвяне на проект за подробни административни разпоредби, необходими за прилагането на двете споразумения за седалище или на протоколите.
   Ищецът твърди, че като не е разгледала молбите за регистрация на превозни средства, подадени от представителите на персонала на ЕАМБ, португалската администрация е нарушила задълженията си по споразумението за седалище, което пояснява задълженията, произтичащи от Протокола, приложим за ЕАМБ, съгласно член 7 от Регламент (ЕО) № 1406/2002. Освен това, ищецът твърди, че португалските власти не са приложили релевантното действащо португалско право по отношение на членовете на персонала на ЕАМБ и техните семейства, докато са направили това по отношение на ЕЦМНН и на дипломатическите мисии. Според ищеца тези действия са довели до значителни пречки за функционирането на ЕАМБ, тъй като превозни средства, закупени при оправдани правни очаквания, че съществуващите правила ще бъдат приложени, са останали нерегистрирани. Също така превозните средства, докарани от предишното местопребиваване или от държавата, чиито граждани са членовете на персонала, са останали с регистрационни табели на държавата по предишното местопребиваване, въпреки правилата на тази държава относно задължението за снемане от регистрация. Накратко, ищецът твърди, че решението на португалските власти да не извършат регистрация на превозните средства е предизвикало поредица от правни и административни пречки за членовете на персонала, които нямали друг избор освен да използват превозните средства в нарушение на задълженията относно регистрацията, застраховането и техническия контрол.
   По нататък се посочва, по отношение на компетентността на Съда, че член 8, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1406/2002 предвижда, че Съдът на Европейските общности е компетентен да се произнася по силата на арбитражна клауза, съдържаща се в договор, сключен от Агенцията, и че съгласно член 14 от споразумението за седалище споровете по прилагането на това споразумение се разглеждат от четиричленна ad hoc комисия. По нерешените по този начин въпроси се произнася Съдът на Европейските общности.
   Според ищеца процедурата за решаване на спорове, предвидена в член 14 от споразумението за седалище е била несполучлива и следователно Съдът на Европейските общности е компетентен да разгледа настоящия спор относно тълкуването на споразумението за седалище в съответствие с член 238 ЕО, който предвижда, че Съдът на Европейските общности е компетентен да се произнася по силата на арбитражна клауза, съдържаща се в договор, сключен от Общността или от нейно име, в съответствие с член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) 1406/2002, който предвижда, че Агенцията е орган на Общността и в съответствие с член 225 ЕО, който предвижда, че Първоинстанционният съд е компетентен да разглежда и да се произнася като първа инстанция по исковете, посочени в член 238 ЕО.
   Освен това ищецът иска потвърждение от Съда, за това че споразумението за седалище е инструмент на международното публично право в сферата на общностното право, което обвързва португалските власти и което не може да бъде изменено едностранно. Ищецът иска също Съдът да се произнесе с решение, с което да приеме, че неразглеждането на молбите за регистриране на превозни средства от членовете на нейния персонал противоречи на разпоредбите на Протокола и че португалските органи са длъжни да приложат релевантните разпоредби от Протокола в разумен срок. На последно място, ищецът твърди, че споразумението за седалище не може да се тълкува по начин, според който членовете на персонала на ЕАМБ не могат да се ползват поне от правата по отношение на регистрацията на превозни средства, които има всеки един гражданин на Европейския съюз, който прехвърля своето местопребиваване в Португалия.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1406/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2002 година за създаване на Европейска агенция за морска безопасност (ОВ L 208, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 9, стр. 152).

      (2)  Публикуван в Официален вестник на Португалската република № 224 от 22.9.2004 г., стр. 6073, достъпен на уебсайта на ЕАМБ: http://www.emsa.europa.eu/Docs/legis/protocol %20pt %20government %20and %20emsa.pdf


title: Дело C-385/09: Преюдициално запитване, отправено от Mokestinių ginčų komisijos prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (Република Литва) на 29 септември 2009 г. — Nidera Handelscompagnie BV/Valstybinę mokesčių inspekciją prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               19.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/17

         Преюдициално запитване, отправено от Mokestinių ginčų komisijos prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (Република Литва) на 29 септември 2009 г. — Nidera Handelscompagnie BV/Valstybinę mokesčių inspekciją prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Дело C-385/09)
   2009/C 312/28
   Език на производството: литовски

      Запитваща юрисдикция

   Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės

      Страни в главното производство

      Ищец: Nidera Handelscompagnie BV

      Ответник: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Преюдициални въпроси

               1.

               Съответства ли на разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО, която урежда правото на приспадане на ДДС, уредба, по силата на която право да приспаднат ДДС имат само данъчнозадължените лица по ДДС, т.е. само лицата, които са регистрирани като данъчно задължени по ДДС лица в съответната държава членка (в конкретния случай Литва) съгласно установените процедури?

               2.

               В случай на утвърдителен отговор на първия въпрос, съответства ли на общите принципи за приспадане на ДДС, закрепени в Директива 2006/112/ЕО, уредба, по силата на която данъчнозадълженото лице, регистрирано по ДДС, може да приспадне заплатения по получени доставки и (или) при вноса ДДС, засягащ стоките и (или) услугите, придобити преди регистрацията му по ДДС, само ако тези стоки се използват за целите на неговата облагаема по ДДС дейност, т.е. че няма право да приспадне заплатения по получени доставки ДДС (при вноса), засягащ стоките и услугите, придобити преди регистрацията му по ДДС, ако тези стоки вече са били използвани за нуждите на тази дейност?


title: Дело C-308/07 P: Жалба, подадена на 5 юли 2007 г. от Koldo Gorostiaga Atxalandabaso срещу определението, постановено на 24 април 2007 г. от Първоинстанционния съд (втори състав) по дело T-132/06, Gorostiaga Atxalandabaso/Европейски парламент

text:
               8.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/23

         Жалба, подадена на 5 юли 2007 г. от Koldo Gorostiaga Atxalandabaso срещу определението, постановено на 24 април 2007 г. от Първоинстанционния съд (втори състав) по дело T-132/06, Gorostiaga Atxalandabaso/Европейски парламент
   (Дело C-308/07 P)
   (2007/C 211/43)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Koldo Gorostiaga Atxalandabaso (представител: D. Rouget, адвокат)

      Друга страна в производството: Европейски парламент
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви настоящата жалба за основателна и впоследствие да се отмени определението на Първоинстанционния съд от 24 април 2007 г.;

               —

               да се реши окончателно спора и да се отмени решението на Генералния секретар на Европейския парламент от 22 март 2006 г., с което се нарежда жалбоподателят да възстанови сумата от 118 360,18 EUR и да се пристъпи към удържане върху различни депутатски обезщетения, които Парламентът му дължи;

               —

               да се постанови, че ответната страна ще понесе своите собствени съдебни разноски, както и направените такива от жалбоподателя.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят изтъква шест правни основания в подкрепа на своята жалба.
   Със своето първо правно основание той оспорва прилагането на член 111 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд, който го лишавал от правото на справедлив процес, тъй като той не би бил изслушан предварително от Първоинстанционния съд и не би могъл повече да отговори на доводите на Парламента.
   Със своето второ правно основание, жалбоподателят изтъква, че е бил нарушен принципа за безпристрастност, тъй като двата последователни иска, които той предявил по делата T-146/04 и T-132/06 — довели, съответно до решението от 22 декември 2005 г. и определението от 24 април 2007 г. — били разглеждани по същество от едни и същи съдии. Впрочем, горепосоченият принцип гласял, че един и същ съдия не може да разглежда, дори и в рамките на една и съща инстанция, дело, което се основава на факти, идентични или достатъчно близки с такива по дело, по което той по-рано се е произнесъл.
   С третото си правно основание, жалбоподателят поддържа, че Първоинстанционният съд е оценил по погрешен начин обхвата на решението от 22 декември 2005 г. Щом като взетото на 24 февруари 2004 г. от Генералния секретар на Парламента решение е било отменено поради липса на компетентност, жалбоподателят всъщност не е имал никаква причина да подаде жалба срещу това решение пред Съда, тъй като констатацията на Първоинстанционния съд за липса на компетентност води до недействителност на засегнатото от този порок решение.
   С четвъртото си правно основание, жалбоподателят оспорва систематичния отказ на Първоинстанционния съд да вземе предвид изтъкнатите от него доводи за отмяна на решението на Генералния секретар на Парламента от 22 март 2006 г. Това последно решение представлявало всъщност ново решение, различно от решението от 24 февруари 2004 г. и Първоинстанционният съд следователно бил длъжен да разгледа формално и по същество всички правни основания, които той е изтъкнал при неговото оспорване.
   С петото си правно основание жалбоподателят упреква Първоинстанционния съд за отказа му да разгледа правното основание, свързано с форсмажорните обстоятелства, а такова правно основание не е било изтъкнато в предявената срещу решението от 24 февруари 2004 г. жалба.
   Накрая, със своето шесто правно основание жалбоподателят упреква Първоинстанционният съд, че не е спазил принципа за доброто администриране, тъй като е отказал, по-специално, всяко позоваване на Кодекса за добро административно поведение, приет от Парламента на 6 септември 2001 г.


title: Дело T-135/12: Жалба, подадена на 2 март 2012 г. — Франция/Комисия

text:
               16.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 174/24

         Жалба, подадена на 2 март 2012 г. — Франция/Комисия
   (Дело T-135/12)
   2012/C 174/41
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Френска република (представители: E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter и J. Rossi)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска Общият съд:

               —

               да отмени изцяло обжалваното решение;

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Със своята жалба жалбоподателят иска да се отмени Решение C(2011) 9403, окончателен, на Комисията от 20 декември 2011 г., с което се обявява за съвместима с вътрешния пазар при някои условия предоставената от Френската република помощ в полза на France Télécom във връзка с реформата на начина на финансиране на пенсиите на държавните служители, работещи във France Télécom (държавна помощ № C 25/2008 (бивш NN 23/2008).
   Жалбоподателят изтъква три правни основания в подкрепа на своята жалба.

               1.

               Първото правно основание, състоящо се от две части, е изведено от нарушението на член 107, параграф 1 ДФЕС, доколкото Комисията приела, че реформата на начина на финансиране на пенсиите на държавните служители, работещи във France Télécom, представлявала държавна помощ. Жалбоподателят твърди, че:

                           —

                           Комисията погрешно приела, че намалението на изплатената от France Télécom на държавата насрещна престация не освобождава France Télécom от структурно неизгодното положение, което предприятието е понесло вследствие от влизането в сила на закона от 1990 г., както и че мярката давала предимство на това предприятие;

                           —

                           при условията на евентуалност Комисията погрешно приела, че France Télécom се е ползвало с предимство, считано от 1996 г., въпреки изплащането от страна на това предприятие на изключителна вноска с определена сума.

               2.

               Второто правно основание е изведено при условията на евентуалност от нарушението на член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС, доколкото Комисията обвързала съвместимостта на разглежданата мярка със зачитането на поставеното от член 2 на обжалваното решение условие. Второто правно основание съдържа две части.

                           —

                           С първата част жалбоподателят твърди, че Комисията нарушила член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС като приела, че конкурентната ставка на равно заплащане в случая не била достигната поради невземането под внимание на необичайните рискове при изчисляването на изплатената на France Télécom насрещна престация вследствие от влизането в сила на закона от 1996 г.

                           —

                           С втората част жалбоподателят твърди при условията на евентуалност, че Комисията нарушила член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС с отказа да прецени недостатъчното ниво на конкурентна ставка на равно заплащане с оглед на изплащането от France Télécom на изключителна вноска с определена сума и с извода ѝ, че това предприятие не е поставено в напълно равностойно положение спрямо своите конкуренти до 2043 г.

               3.

               Третото правно основание е изведено от явна грешка в преценката, доколкото Комисията отказала да приеме ставката от 7 % в качеството на процент за актуализиране на изключителната вноска с определена сума.


title: Дело T-360/06: Решение на Общия съд от 27 септември 2012 г. — Heijmans/Комисия (Конкуренция — Картели — Нидерландски пазар на битум за пътни настилки — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО — Вменяване на отговорност за противоправно поведение)

text:
               17.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/18

         Решение на Общия съд от 27 септември 2012 г. — Heijmans/Комисия
   (Дело T-360/06) (1)

   (Конкуренция - Картели - Нидерландски пазар на битум за пътни настилки - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Вменяване на отговорност за противоправно поведение)
   2012/C 355/35
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Heijmans NV (Rosmalen, Нидерландия) (представители: първоначално M. Smeets и A. Van den Oord, впоследствие M. Smeets, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално A. Bouquet и A. Nijenhuis, подпомагани първоначално от F. Wijckmans, F. Tuytschaever и L. Gyselen, впоследствие A. Bouquet, A. Nijenhuis и F. Ronkes Agerbeek, подпомагани от F. Wijckmans и F. Tuytschaever, avocats)

      Предмет

   Жалба с главно искане за отмяна на Решение C(2006) 4090, окончателен, на Комисията от 13 септември 2006 година относно процедурата по чл. 81 ЕО [Дело COMP/F/38.456 — Битум (Нидерландия)], доколкото засяга жалбоподателя и при условията на евентуалност, искане за намаляване размера на глобата, наложена на жалбоподателя с това решение.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Heijmans NV да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 20, 27.1.2007 г.


title: Дело C-491/15 P: Жалба, подадена на 18 септември 2015 г. от Rainer Typke срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 2 юли 2015 г. по дело T-214/13, Rainer Typke/Европейска комисия

text:
               25.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/2

         Жалба, подадена на 18 септември 2015 г. от Rainer Typke срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 2 юли 2015 г. по дело T-214/13, Rainer Typke/Европейска комисия
   (Дело C-491/15 P)
   (2016/C 027/03)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Rainer Typke (представител: C. Cortese, avocate)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени точки 2 и 3 от диспозитива на решението на Общия съд от 2 юли 2015 г. по дело T-214/13, Typke/Европейска комисия,

               —

               да отмени решението на генералния секретар на Европейската комисия, постановено по производството GESTDEM 2012/3258,

               —

               да осъди Комисията да плати съдебните разноски, направени от жалбоподателя както в първоинстанционното, така и във второинстанционното производство.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква едно-единствено основание, което може да бъде разделено на две основни части.
   Първо, Общият съд допуснал грешка при тълкуването на Регламент 1049/2001 (1), и по-специално на член 3, буква a) и на член 4, параграф 6 от него, тъй като приел, че прилагането на релевантните членове по отношение на нормализирани релационни бази данни налага да се направи разграничение между частичен достъп до документи, съхранявани в релационна база данни, и открит достъп до съдържащата се в тази база данни информация. Последният не бил предмет на уредба от разпоредбите на Регламента относно достъпа, тъй като бил равнозначен на създаването на нов документ. По-специално Общият съд допуснал грешка, като по същество заключил, че Регламент 1049/2001 е неприложим по отношение на заявление за достъп до нормализирана релационна база данни, изискващо изготвяне на SQL запитване — каквото досега институцията, до която било подадено заявлението, не била прилагала „повече или по-малко обичайно за разглежданата […] база данни“и което било „препрограмирано“ — поради което споменатият достъп не включвал търсене чрез предлаганите за въпросната база данни инструменти за търсене и следователно предполагал създаването на нов документ.
   Второ, Общият съд допуснал грешка като приел, че заявката на жалбоподателя не се отнася до съществуващ документ и че във всички случаи не попада в приложното поле на Регламент 1049/2001, като се основал на следните неверни предположения:

               —

               институцията, до която било подадено заявлението за достъп, не можела да го изпълни, тъй като съществуващите документи или не позволявали това (точка 73 от решението на Общия съд), или жалбоподателят не бил поискал достъп до тях (точка 67от решението на Общия съд)

               —

               заявлението на жалбоподателя било формулирано по такъв начин, че с него се искало класификация, каквато в съответната база данни липсвала и за която била необходима специална обработка на данните (точки 58, 66, 68; 62, 63 от решението на Общия съд)

               —

               това налагало създаването на нов документ, в който информацията да бъде представена в нов формат според поисканите от жалбоподателя критерии (точки 61 и 67 от решението на Общия съд)

         Освен това с изложените тук неправилни констатации Общият съд изопачил доказателствата, които му били представени и с които той разполагал. Невярна била и констатацията на Общия съд, че в случая следвало да се приложи презумпция за законосъобразност на изявлението на институцията, до която било подадено заявлението за достъп, че поисканите документи не съществуват (точка 66 от решението на Общия съд).

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело C-409/12: Решение на Съда (трети състав) от 6 март 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Oberster Patent- und Markensenat — Австрия) — Backaldrin Österreich The Kornspitz Company GmbH/Pfahnl Backmittel GmbH (Марки — Директива 2008/95/ЕО — Член 12, параграф 2, буква a) — Отмяна — Марка, която вследствие на действията или бездействието на притежателя се е превърнала в обичайно търговско наименование на стока или услуга, за която е регистрирана — Възприемане на словния знак „KORNSPITZ“ от продавачите, от една страна, и от крайните потребители, от друга страна — Загуба на отличителен характер единствено от гледна точка на крайните потребители)

text:
               28.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/3

         Решение на Съда (трети състав) от 6 март 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Oberster Patent- und Markensenat — Австрия) — Backaldrin Österreich The Kornspitz Company GmbH/Pfahnl Backmittel GmbH
   (Дело C-409/12) (1)

   ((Марки - Директива 2008/95/ЕО - Член 12, параграф 2, буква a) - Отмяна - Марка, която вследствие на действията или бездействието на притежателя се е превърнала в обичайно търговско наименование на стока или услуга, за която е регистрирана - Възприемане на словния знак „KORNSPITZ“ от продавачите, от една страна, и от крайните потребители, от друга страна - Загуба на отличителен характер единствено от гледна точка на крайните потребители))
   2014/C 129/03
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberster Patent- und Markensenat

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Backaldrin Österreich The Kornspitz Company GmbH

      Ответник: Pfahnl Backmittel GmbH

      Предмет

   Преюдициално запитване — Oberster Patent- und Markensenat — Тълкуване на член 12, параграф 2, буква a) от Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 299, стр. 25) — Основания за отмяна — Регистрирана словна марка, която за потребителите се е превърнала в обичайното наименование на разглеждания продукт в резултат на обстоятелството, че посредниците не са предоставяли информация за съществуването на марката — Липса на алтернативни означения, с които да се опише разглежданият продукт — Бездействие на притежателя на марката

      Диспозитив

               1)

               Член 12, параграф 2, буква a) от Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките трябва да се тълкува в смисъл, че в положение като разглежданото в главното производство марката може да бъде отменена за стока, за която тя е била регистрирана, когато вследствие на действията или бездействието на нейния притежател посочената марка се е превърнала в обичайно наименование на тази стока единствено от гледна точка на нейните крайни потребители.

               2)

               Член 12, параграф 2, буква a) от Директива 2008/95 трябва да се тълкува в смисъл, че като „бездействие“ по смисъла на тази разпоредба може да се квалифицира обстоятелството, че притежателят на марка не поощрява продавачите да използват повече тази марка за предлагането на пазара на стока, за която тя е регистрирана.

               3)

               Член 12, параграф 2, буква a) от Директива 2008/95 трябва да се тълкува в смисъл, че обявяването на отмяната на марката не изисква да се определи дали съществуват други наименования за стока, за която марката е станала обичайно търговско наименование.

      (1)  ОВ C 399, 22.12.2012 г.


title: Дело T-166/09 P: Жалба, подадена на 27 април 2009 г. от Luigi Marcuccio срещу определение, постановено на 18 февруари 2009 г. от Съда на публичната служба по дело F-70/07, Marcuccio/Комисия

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/56

         Жалба, подадена на 27 април 2009 г. от Luigi Marcuccio срещу определение, постановено на 18 февруари 2009 г. от Съда на публичната служба по дело F-70/07, Marcuccio/Комисия
   (Дело T-166/09 P)
   2009/C 141/114
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avvocato)

      Другата страна в производството: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени изцяло и без никакво изключение определението от 18 февруари 2009 г., постановено по дело F-70/07 (наричано по-нататък „делото, във връзка с което е подадена жалба“), Marcuccio/Комисия, от първи състав на Съда на публичната служба,

               —

               да се установи, че жалбата в първоинстанционното производство, по повод на която е постановено обжалваното определение, изцяло и без никакво изключение е напълно допустима,

               —

               при необходимост да се установи, че Съдът на публичната служба е допуснал грешка при прилагане на правото, като е квалифицирал някои искания в жалбата, поставяща началото на първоинстанционното производство по делото, във връзка с което е подадена жалба, като „искане за определяне на разноските“ (буквално така в точка 16 от обжалваното определение),

               —

               при необходимост да се установи, че Съдът на публичната служба е бил компетентен да се произнесе като първоинстанционен съд по всички части без изключение от петитума на жалбоподателя (наричан по-долу „петутима“) по делото, във връзка с което е подадена жалба, и освен това

         като главно искане:

               —

               да се уважи изцяло и без никакво изключение петитумът, който следва да се приеме за изрично възпроизведен тук с оглед на всички съответни правни последици,

               —

               да се осъди ответникът да заплати всички съдебни разноски в полза на жалбоподателя, които последният е направил във връзка както с първоинстанционното производство, така и с настоящото производство по обжалване по отношение на делото, във връзка с което е подадена жалба, или

         при условията на евентуалност:

               —

               да се върне делото, във връзка с което е подадена жалба, за ново разглеждане от друг състав на Съда на публичната служба, който отново да се произнесе по него по същество.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на исканията си жалбоподателят изтъква:

               —

               Незаконосъобразността на връщането за ново разглеждане от Първоинстанционния съд на съответната част от делото, във връзка с което е подадена жалба, както поради неправилно тълкуване и грешка при прилагането на член 90 от Правилника за длъжностните лица на Европейските общности (наричан по-нататък „Правилник за длъжностните лица“), така и поради пълната липса на мотиви,

               —

               нарушение, неправилно тълкуване и грешка при прилагането на принципа за установен в съответствие със закона съд, както и на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“),

               —

               незаконосъобразност на отхвърлянето поради предполагаемата им недопустимост на исканията, различни от тези, във връзка с които Съдът на публичната служба се обявява за некомпетентен да вземе решение, както поради неправилно тълкуване и грешка при прилагането на член 90 от Правилника за длъжностните лица и на понятието за иск за обезщетяване на вредите, който е акцесорен по отношение на иска за отмяна на постановено от общностна институция решение, така и поради пълна липса на мотиви и изопачаване на фактите,

               —

                  процесуални нарушения, от които могат сериозно да пострадат интересите на жалбоподателя, произтичащи от неспазването на задължението да не се взема предвид съдържанието на акта, упоменат в точка 11 от обжалваното определение, доколкото същият е представен след изтичане на срока, както и поради искането страните да представят и последвалото включване в преписката по делото в първоинстанционното производство на актове extra ordinem, от които могат сериозно да пострадат интересите на жалбоподателя,

               —

               нарушение на нормите за справедлив процес, съдържащи се в член 6 от Европейската конвенция за правата на човека и в член 47 от Хартата.


title: Дело T-27/14: Жалба, подадена на 10 януари 2014 г. — Чешка република/Комисия

text:
               22.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 85/22

         Жалба, подадена на 10 януари 2014 г. — Чешка република/Комисия
   (Дело T-27/14)
   2014/C 85/38
   Език на производството: чешки

      Страни

      Жалбоподател: Чешка република (представители: M. Smolek, J. Vláčil и T. Müller)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да се отмени поканата на Европейската комисия С(2013) 7221 окончателен от 4 ноември 2013 г. за отмяна на решение на Ministerstvo průmyslu a obchodu České republiky (Чешкото министерство на търговията и промишлеността) за освобождаване на газохранилище в Дамборице от националните правни норми за прилагане на Директива 2003/55/ЕО (1) относно достъпа на трети лица.

               —

               да бъде осъдена Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение на член 266, параграф 1 ДФЕС.

                           —

                           Във връзка с това жалбоподателят изтъква, че приетото от Комисията обжалвано решение било в явно противоречие с Решение на Общия съд от 6 септември 2013 г. по дело Globula/Комисия, T-465/11.

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушение на член 22, параграф 4 от Директива 2003/55/ЕО

                           —

                           В това правно основание жалбоподателят твърди, че Комисията приела обжалваното решение след изтичането на срока, предвиден в член 22, параграф 4 от Директива 2003/55/ЕО.

      (1)  Директива 2003/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и отменяне на Директива 98/30/ЕО (ОВ L 176, 2003 г., стр. 57, Специално издание на български език 2007 г., глава 16, том 2, стр. 80).


title: Дело C-95/09: Определение на председателя на Съда от 1 юли 2010 г. — Европейска комисия/Ирландия

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/37

         Определение на председателя на Съда от 1 юли 2010 г. — Европейска комисия/Ирландия
   (Дело C-95/09) (1)

   ()
   2010/C 346/65
   Език на производството: английски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 113, 16.5.2009 г.


title: Дело C-276/05: Решение на Съда (втори състав) от 22 декември 2008 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — The Wellcome Foundation Ltd/Paranova Pharmazeutika Handels GmbH (Марка — Фармацевтичен продукт — Преопаковане — Паралелен внос — Съществено изменение на вида на опаковката — Задължение за предварително уведомяване)

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/2

         Решение на Съда (втори състав) от 22 декември 2008 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — The Wellcome Foundation Ltd/Paranova Pharmazeutika Handels GmbH
   (Дело C-276/05) (1)

   (Марка - Фармацевтичен продукт - Преопаковане - Паралелен внос - Съществено изменение на вида на опаковката - Задължение за предварително уведомяване)
   (2009/C 44/02)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Oberster Gerichtshof
   Страни в главното производство

      Ищец: The Wellcome Foundation Ltd

      Ответник: Paranova Pharmazeutika Handels GmbH
   Предмет
   Преюдициално запитване — Oberster Gerichtshof — Тълкуване на член 7 от Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 годиназа сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките (ОВ L 40, 1989 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92) — Преопаковане на фармацевтичен продукт, който е предмет на паралелен внос — Съществено изменение на вида на опаковката — Обхват на задължението за предварително уведомяване
   Диспозитив

               1)

               Член 7, параграф 2 от Директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките, изменена със Споразумението за създаване на Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 година, трябва да се тълкува в смисъл, че когато е установено, че преопаковането на фармацевтичния продукт чрез използването на нова опаковка е необходимо за последващото му пускане на пазара в държавата-членка на внос, начинът на представянето на тази опаковка трябва да се преценява единствено с оглед на условието, според което този начин трябва да е такъв, че да не може да се накърни репутацията на марката и тази на притежателя.

               2)

               Член 7, параграф 2 от Директива 89/104, изменена със Споразумението за създаване на Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 година, трябва да се тълкува в смисъл, че паралелният вносител е длъжен да предостави на притежателя на марката необходимите и достатъчни сведения, за да може последният да провери дали преопаковането на продукта с тази марка е необходимо за неговото пускане на пазара в държавата-членка на внос.

      (1)  ОВ C 217, 3.9.2005 г.


title: Дело C-318/11: Преюдициално запитване, отправено от Förvaltningsrätten i Falun (Швеция) на 27 юни 2011 г. — Daimler AG/Skatteverket

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/29

         Преюдициално запитване, отправено от Förvaltningsrätten i Falun (Швеция) на 27 юни 2011 г. — Daimler AG/Skatteverket
   (Дело C-318/11)
   2011/C 269/54
   Език на производството: шведски

      Запитваща юрисдикция

   Förvaltningsrätten i Falun

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Daimler AG

      Ответник: Skatteverket

      Преюдициални въпроси

               1.

               При преценка, основаваща се на релевантните разпоредби от правото на Европейския съюз, как следва да се тълкува изразът „постоянен обект, от който се осъществяват търговските сделки“ (1)?

               2.

               Следва ли за данъчнозадължено лице, което има място на стопанска дейност в друга държава членка, чиято дейност главно се състои в производството и продажбата на автомобили и което е изпитвало модели автомобили при зимни условия в съоръжения в Швеция, да се счита, че е имало постоянен обект в Швеция, от който са се осъществявали търговски сделки, когато това лице е придобивало стоки и услуги, получени и използвани в изпитателни съоръжения в Швеция, без да е имало свой постоянно разположен в Швеция персонал, и изпитателната дейност е необходима за осъществяването на икономическата дейност на лицето в друга държава членка?

               3.

               От значение ли е за отговора на въпрос 2), ако данъчнозадълженото лице притежава изцяло шведско дъщерно дружество, чийто предмет на дейност почти изключително се състои в доставката на това лице на различни услуги за посочената изпитателна дейност?

      (1)  Членове 170 и 171 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7), членове 1 и 2 от Осма директива 79/1072/ЕИО на Съвета от 6 декември 1979 година за хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху търговския оборот — режим на възстановяване на данък добавена стойност на данъчно задължени лица, които не са установени на територията на страната на сделката (ОВ L 331, стр. 11; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 34), и членове 2, 3 и 5 от Директива 2008/9/ЕО на Съвета от 12 февруари 2008 година за определяне на подробни правила за възстановяването на данъка върху добавената стойност, предвидено в Директива 2006/112/ЕО, на данъчнозадължени лица, неустановени в държавата членка по възстановяване, но установени в друга държава членка (ОВ L 44, стр. 23).


title: Дело C-430/12: Преюдициално запитване, отправено от Curtea de Apel Bacău (Румъния) на 21 септември 2012 г. — Elena Luca/Casa de Asigurări de Sănătate Bacău

text:
               22.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/10

         Преюдициално запитване, отправено от Curtea de Apel Bacău (Румъния) на 21 септември 2012 г. — Elena Luca/Casa de Asigurări de Sănătate Bacău
   (Дело C-430/12)
   2012/C 399/16
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Bacău

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Elena Luca

      Ответник: Casa de Asigurări de Sănătate Bacău

      Преюдициални въпроси

               1.

               Допускат ли член 56 от [ДФЕС] (предишен член 49 ДЕО) и член 22 от Регламент (ЕИО) № 1408/71 (1) национална правна уредба като съдържащата се в член 40, алинея 1, буква б) и член 46 от Ordinul 592/2008, съгласно която работникът — наето или самостоятелно заето лице — или членове на неговото семейство имат право на покриване на пълния размер на разходите за болнично лечение, получено от тях в друга държава членка, само при условие, че са получили предварително разрешение в този смисъл?

               2.

               Представлява ли частичното покриване на медицинско лечение, получено в рамките на Общността, изчислено по тарифите на осигуряващата държава членка — в нашия случай съгласно член 71 от Ordinul 122/2007 (понастоящем отменен с Ordinul 729/2009) — ограничение по смисъла на член 56 [ДФЕС] (предишен член 49 ДЕО)?

               3.

               При утвърдителен отговор на предходния въпрос, в какъв размер трябва да се покрият разходите, направени от осигуреното лице, в хипотезата, в която размерът на плащанията, предвиден в законодателството на държавата членка по местопребиваване, се различава от размера на обезщетенията, предвидени от законодателството на държавата членка, в която е извършено лечението?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 1408/71 от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26).


title: Дело T-136/14: Жалба, подадена на 24 февруари 2014 г.  — Tilda Riceland Private/СХВП — Siam Grains (BASMALI LONG GRAIN RICE RIZ LONG DE LUXE)

text:
               5.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 135/55

         Жалба, подадена на 24 февруари 2014 г. — Tilda Riceland Private/СХВП — Siam Grains (BASMALI LONG GRAIN RICE RIZ LONG DE LUXE)
   (Дело T-136/14)
   2014/C 135/71
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Tilda Riceland Private Ltd (Gurgaon, Индия) (представители: S. Malynicz, Barrister, N. Urwin и D. Sills, Solicitors)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Siam Grains Co. Ltd (Банкок, Тайланд)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 18 декември 2013 г. по преписка № R 1086/2012-4,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав.

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративната марка в черно и бяло, съдържаща словните елементи „BASMALI LONG GRAIN RICE RIZ LONG DE LUXE“, за стоки от клас 30 — Заявка за марка на Общността № 3 520 641

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: По-ранната нерегистрирана търговска марка и по-ранният знак, „използвани в процеса на търговия за обозначаване на клас от стоки“ BASMATI, употребявани в Обединеното кралство във връзка с ориз

      Решение на отдела по споровете: Отхвърля възражението в неговата цялост.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 4 от Регламента относно марката на Общността.


title: Дело T-170/13: Жалба, подадена на 21 март 2013 г. — Benelli Q.J./СХВП — Demharter (MOTOBI)

text:
               25.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 147/27

         Жалба, подадена на 21 март 2013 г. — Benelli Q.J./СХВП — Demharter (MOTOBI)
   (Дело T-170/13)
   2013/C 147/49
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Benelli Q.J. Srl (Пезаро, Италия) (представител: P. Lukácsi, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Demharter GmbH (Дилинген, Германия)

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да измени решението на ответника и да отхвърли подаденото от другата страна искане за отмяна,

               —

               да отмени решението на ответника и да върне делото на СХВП за ново разглеждане и ново произнасяне, в случай че Общият съд намери, че е необходимо отново да бъдат преценени доказателствата за реалното използване,

               —

               да осъди ответника да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за отмяна: словната марка „MOTOBI“ за стоки от клас 12 — марка на Общността № 835 264.

      Притежател на марката на Общността: жалбоподателят.

      Страна, която иска отмяна на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав.

      Решение на отдела по отмяна: уважава искането за отмяна.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 51, параграф 1, буква a) от Регламент № 207/2009 на Съвета.


title: Дело T-43/14: Решение на Общия съд от 12 декември 2014 г.  — Heidrick & Struggles International/СХВП (THE LEADERSHIP COMPANY) (Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността „THE LEADERSHIP COMPANY“  — Абсолютни основания за отказ — Описателен характер — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               9.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/52

         Решение на Общия съд от 12 декември 2014 г. — Heidrick & Struggles International/СХВП (THE LEADERSHIP COMPANY)
   (Дело T-43/14) (1)

   ((Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „THE LEADERSHIP COMPANY“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2015/C 046/67)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Heidrick & Struggles International, Inc. (Чикаго, Илинойс, САЩ) (представител: A. Norris, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: I. Harrington)

      Предмет

   Жалба срещу решение на втори апелативен състав на СХВП от 10 октомври 2013 г. (преписка R 338/2013-2) относно заявка за регистрация на словния знак „THE LEADERSHIP COMPANY“ като марка на Общността.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Heidrick & Struggles International Inc. понася съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 129, 28.4.2014 г.


title: Дело C-543/11: Решение на Съда (осми състав) от 17 януари 2013 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Woningstichting Maasdriel/Staatssecretaris van Financiën (Данък върху добавената стойност — Директива 2006/112/ЕО — Член 135, параграф 1, буква к) във връзка с член 12, параграфи 1 и 3 — Незастроена земя — Земя за строеж — Понятия — Работи по разрушаване с цел бъдещо застрояване — Освобождаване от ДДС)

text:
               2.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/5

         Решение на Съда (осми състав) от 17 януари 2013 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Woningstichting Maasdriel/Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-543/11) (1)

   (Данък върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Член 135, параграф 1, буква к) във връзка с член 12, параграфи 1 и 3 - Незастроена земя - Земя за строеж - Понятия - Работи по разрушаване с цел бъдещо застрояване - Освобождаване от ДДС)
   2013/C 63/07
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Woningstichting Maasdriel

      Ответник: Staatssecretaris van Financiën

      Предмет

   Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden — Тълкуване на член 135, параграф 1, буква к) във връзка с член 12, параграфи 1 и 3 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Предвидени в директивата освободени доставки — Доставка на незастроена земя

      Диспозитив

   Член 135, параграф 1, буква к) във връзка с член 12, параграфи 1 и 3 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденото в първата разпоредба освобождаване от ДДС не обхваща сделка, като разглежданата по главното производство, за доставка на незастроена земя след разрушаване на намиращата се върху нея сграда, дори когато към датата на тази доставка не са били извършени други мероприятия за благоустрояване, различни от посоченото разрушаване, при положение че от общата преценка на обстоятелствата, които са свързани с тази сделка и които преобладават към датата на доставката, включително на намерението на страните, когато за него са налице обективни данни, следва, че към тази дата разглежданата земя действително е била предназначена за застрояване, което трябва да бъде установено от запитващата юрисдикция.

      (1)  ОВ C 25, 28.1.2012 г.


title: Дело C-22/12: Решение на Съда (втори състав) от 24 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Krajský súd v Prešove — Словакия) — Katarína Haasová/Rastislav Petrík, Blanka Holingová (Задължителна застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства — Директива 72/166/ЕИО — Член 3, параграф 1 — Директива 90/232/ЕИО — Член 1 — Пътнотранспортно произшествие — Смърт на пътник — Право на обезщетение на съпруга и ненавършилото пълнолетие дете — Неимуществени вреди — Обезщетение — Покриване от задължителната застраховка)

text:
               14.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 367/5

         Решение на Съда (втори състав) от 24 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Krajský súd v Prešove — Словакия) — Katarína Haasová/Rastislav Petrík, Blanka Holingová
   (Дело C-22/12) (1)

   (Задължителна застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства - Директива 72/166/ЕИО - Член 3, параграф 1 - Директива 90/232/ЕИО - Член 1 - Пътнотранспортно произшествие - Смърт на пътник - Право на обезщетение на съпруга и ненавършилото пълнолетие дете - Неимуществени вреди - Обезщетение - Покриване от задължителната застраховка)
   2013/C 367/07
   Език на производството: словашки

      Запитваща юрисдикция

   Krajský súd v Prešove

      Страни в главното производство

      Ищец: Katarína Haasová

      Ответници: Rastislav Petrík, Blanka Holingová

      Предмет

   Преюдициално запитване — Krajský súd v Prešove — Тълкуване на член 1 от Трета директива 90/232/ЕИО на Съвета от 14 май 1990 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства (ОВ L 129, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 240) и на член 3, параграф 1 от Директива 72/166/ЕИО на Съвета от 24 април 1972 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за прилагане на задължението за сключване на такава застраховка (ОВ L 103, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 10) — Обхват на гарантираното за трети лица от задължителната застраховка — Национална разпоредба, която не предвижда обезщетение за неимуществена вреда

      Диспозитив

   Член 3, параграф 1 от Директива 72/166/ЕИО на Съвета от 24 април 1972 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за прилагане на задължението за сключване на такава застраховка, член 1, параграфи 1 и 2 от Втора директива 84/5/ЕИО на Съвета от 30 декември 1983 година за сближаване на законодателствата на държавите членки, свързани със застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства (МПС), изменена с Директива 2005/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 г., и член 1, първа алинея от Трета директива 90/232/ЕИО на Съвета от 14 май 1990 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства трябва да се тълкуват в смисъл, че задължителната застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства трябва да покрива обезщетението за неимуществените вреди, претърпени от близките на лица, загинали при пътнотранспортно произшествие, доколкото обезщетението се дължи по силата на гражданската отговорност на застрахования съгласно приложимото към спора по главното производство национално право.

      (1)  ОВ C 98, 31.03.2012 г.


title: Дело C-168/09: Решение на Съда (втори състав) от 27 януари 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Milano, Италия) — Flos SpA/Semeraro Casa e Famiglia SpA (Индустриална и търговска собственост — Директива 98/71/ЕО — Правна закрила на промишлените дизайни и модели — Член 17 — Задължение за кумулиране на закрилата на регистрираните промишлени дизайни и модели с авторскоправната закрила — Национално законодателство, което изключва авторскоправната закрила на промишлените дизайни и модели, станали достъпни за свободно използване преди неговото влизане в сила или по силата на което тази закрила е непротивопоставима за определен период — Принцип на защита на оправданите правни очаквания)

text:
               12.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/4

         Решение на Съда (втори състав) от 27 януари 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Milano, Италия) — Flos SpA/Semeraro Casa e Famiglia SpA
   (Дело C-168/09) (1)

   (Индустриална и търговска собственост - Директива 98/71/ЕО - Правна закрила на промишлените дизайни и модели - Член 17 - Задължение за кумулиране на закрилата на регистрираните промишлени дизайни и модели с авторскоправната закрила - Национално законодателство, което изключва авторскоправната закрила на промишлените дизайни и модели, станали достъпни за свободно използване преди неговото влизане в сила или по силата на което тази закрила е непротивопоставима за определен период - Принцип на защита на оправданите правни очаквания)
   2011/C 80/05
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Milano

      Страни в главното производство

      Ищец: Flos SpA

      Ответник: Semeraro Casa e Famiglia SpA

      В присъствието на: Assoluce — Associazione nazionale delle Imprese degli Apparecchi di Illuminazione

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunale di Milano — Тълкуване на членове 17 и 19 от Директива 98/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 1998 година относно правната защита на индустриални дизайни [да се чете: промишлени дизайни и модели] — Национално законодателство, което транспонира директивата, като въвежда защита на авторските права върху промишлени дизайни и модели — Възможност държава членка да разшири кръга на условията за предоставянето на посочената защита

      Диспозитив

               1.

               Член 17 от Директива 98/71/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 13 октомври 1998 година относно правната защита на индустриални дизайни трябва да се тълкува в смисъл, че той не допуска законодателство на държава членка, което изключва от авторскоправната закрила на тази държава членка промишлените дизайни или модели, които са регистрирани в държава членка и които са станали достъпни за свободно използване преди датата на влизане в сила на това законодателство, макар и да отговарят на всички необходими условия, за да се ползват с правото на такава закрила.

               2.

               Член 17 от Директива 98/71 трябва да се тълкува в смисъл, че той не допуска законодателство на държава членка, което изключва от авторскоправната закрила или за значителен десетгодишен период, или напълно, промишлените дизайни или модели, които, макар и да отговарят на всички необходими условия да се ползват с правото на такава закрила, са станали достъпни за свободно използване преди датата на влизане в сила на това законодателство, по отношение на трети лица, произвели или пуснали на пазара на тази държава продукти, реализирани в съответствие с тези промишлени дизайни или модели, и то независимо от датата, на която тези действия са извършени.

      (1)  ОВ C 167, 18.7.2009 г.


title: Дело F-67/12: Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 6 февруари 2013 г. — Marcuccio/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Иск за обезщетение — Незаконосъобразност — Изпращане на писмо относно изпълнението на съдебно решение на представител на жалбоподателя в рамките на обжалването на посоченото съдебно решение — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание — Член 94, буква a) от Процедурния правилник)

text:
               25.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 147/35

         Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 6 февруари 2013 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело F-67/12) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Иск за обезщетение - Незаконосъобразност - Изпращане на писмо относно изпълнението на съдебно решение на представител на жалбоподателя в рамките на обжалването на посоченото съдебно решение - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание - Член 94, буква a) от Процедурния правилник)
   2013/C 147/66
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: г-жа C. Berardis-Kayser и г-н G. Gattinara)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението, с което се отхвърля искането на жалбоподателя да получи обезщетение за вредите, претърпени от него поради това че ответникът е изпратил писмо, което го засяга, на адвокат, който все още не го представлява по това дело.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като явно лишена от всякакво правно основание.

               2.

               Осъжда г-н Marcuccio да заплати направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски на Европейската комисия.

               3.

               Осъжда г-н Marcuccio да заплати на Съда на публичната служба сумата от 2 000 EUR.

      (1)  ОВ C 311, 13.10.2012 г., стр. 16.


title: Дело T-482/09: Жалба, подадена на 30 ноември 2009 г. — ATB Norte/СХВП — Bricocenter Italia (BRICO CENTER Cittá)

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/68

         Жалба, подадена на 30 ноември 2009 г. — ATB Norte/СХВП — Bricocenter Italia (BRICO CENTER Cittá)
   (Дело T-482/09)
   2010/C 24/121
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: ATB Norte, SL (Бургос, Испания) (представители: P. López Ronda, G. Macías Bonilla, H. L. Curtis-Oliver и G. Marín Raigal, abogados)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Bricocenter Italia Srl [Rozzano Milanofiori (Милано), Италия]

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 28 септември 2009 г. — R 1047/2008-4,

               —

               да се осъди ответникът (СХВП) да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Bricocenter S.r.l.

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, съдържаща словния елемент „BRICOCENTER Città“ (заявка за регистрация № 4 939 302), за услуги от клас 35)

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративни марки на Общността, съдържащи словните елементи „CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO“ (№ 3 262 623) и „ATB CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO“ (№ 989 046), за услуги от класове 35, 37 и 39

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: отменя оспорваното решение и отхвърля възражението в неговата цялост.

      Изложени правни основания: неправилно тълкуване и прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009


title: Дело F-37/11: Жалба, подадена на 5 април 2011 г. — ZZ/Комисия

text:
               11.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 173/16

         Жалба, подадена на 5 април 2011 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-37/11)
   2011/C 173/36
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: P. Nelissen Grade и G. Leblanc, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението жалбоподателят да бъде изключен от конкурса на общо основание EPSO AD/177/10

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на органа по назначаването (ОН) от 13 юли 2010 г. жалбоподателят да бъде изключен от конкурса на общо основание EPSO AD/177/10,

               —

               да се отмени решението на ОН от 5 януари 2011 г., с което се отхвърля жалбата на жалбоподателя,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски,

               —

               при условията на евентуалност, да се постанови, че жалбоподателят не следва да бъде осъден да понесе съдебните разноски на Комисията.