title: Дело C-221/08: Решение на Съда (трети състав) от 4 март 2010 г. — Европейска комисия/Ирландия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 95/59/ЕО — Данъци, различни от данъците върху оборота, които засягат потреблението на промишлено обработен тютюн — Член 9, параграф 1 — Свободно определяне от производителите и вносителите на максималните цени за продажба на дребно на техните продукти — Национална правна уредба, налагаща минимална цена за продажба на дребно на цигари — Обосноваване — Закрила на общественото здраве — Рамкова конвенция на Световната здравна организация за контрол на тютюна)

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/7

         Решение на Съда (трети състав) от 4 март 2010 г. — Европейска комисия/Ирландия
   (Дело C-221/08) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 95/59/ЕО - Данъци, различни от данъците върху оборота, които засягат потреблението на промишлено обработен тютюн - Член 9, параграф 1 - Свободно определяне от производителите и вносителите на максималните цени за продажба на дребно на техните продукти - Национална правна уредба, налагаща минимална цена за продажба на дребно на цигари - Обосноваване - Закрила на общественото здраве - Рамкова конвенция на Световната здравна организация за контрол на тютюна)
   2010/C 113/09
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: R. Lyal и W. Mölls)

      Ответник: Ирландия (представители: D. O'Hagan, G. Hogan SC)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 9, параграф 1 от Директива на Съвета 95/59/ЕО от 27 ноември 1995 година относно данъците, различни от данъка върху оборота, [с които се облага] потреблението на тютюневи изделия (ОВ L 291, стp. 40, Специално издание на български език 2007 г., глава 9, том 2, стр. 5) — Национален закон, налагащ задължителни минимални и максимални цени за продажба на дребно на тютюневи изделия

      Диспозитив

               1.

               Като е наложила минимални цени за продажба на дребно на цигари, Ирландия не е изпълнила задълженията си по член 9, параграф 1 от Директива 95/59/ЕО на Съвета от 27 ноември 1995 година относно данъците, различни от данъка върху оборота, [с които се облага] потреблението на тютюневи изделия, изменена с Директива 2002/10/ЕО на Съвета от 12 февруари 2002 г.

               2.

               Като не е предоставила информацията, необходима за изпълнението от страна на Европейската комисия на задачата ѝ за контрол за спазването на Директива 95/59, изменена с Директива 2002/10, Ирландия не е изпълнила задълженията си по член 10 ЕО.

               3.

               Отхвърля иска в останалата му част.

               4.

               Осъжда Ирландия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 209, 15.8.2008 г.


title: Дело C-278/17: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 18 май 2017 г. — Susanne Meyer и др./TUIfly GmbH

text:
               24.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 239/35

         Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 18 май 2017 г. — Susanne Meyer и др./TUIfly GmbH
   (Дело C-278/17)
   (2017/C 239/44)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Ищци: Susanne Meyer, Sophie Meyer, Jan Meyer

      Ответник: TUIfly GmbH

      Преюдициални въпроси

               1)

               Представлява ли извънредно обстоятелство по член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1) отсъствието поради отпуск по болест на съществена за провеждането на полети част от персонала на опериращия въздушен превозвач? При утвърдителен отговор на първия въпрос: какъв трябва да бъде процентът на отсъстващите, за да се приеме наличието на подобно обстоятелство?

               2)

               Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен: представлява ли извънредно обстоятелство по член 5, параграф 3 от Регламент № 261/2004 спонтанното отсъствие на съществена за провеждането на полети част от персонала на опериращия въздушен превозвач поради спиране на работата, което не е в съответствие с трудовото законодателство и колективните трудови договори (незаконна стачка, „wilder Streik“)? Ако отговорът на втория въпрос е утвърдителен: какъв трябва да бъде процентът на отсъстващите, за да се приеме наличието на подобно обстоятелство?

               3)

               Ако отговорът на първия или втория въпрос е утвърдителен: трябва ли извънредното обстоятелство да е било налице при самия анулиран полет, или опериращият въздушен превозвач има право по икономически съображения да изготви нов график на полетите?

               4)

               Ако отговорът на първия или втория въпрос е утвърдителен: предотвратимостта до извънредното обстоятелство ли се отнася или до последиците от настъпването на това обстоятелство?

      (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-466/08: Иск, предявен на 30 октомври 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Кипър

text:
               20.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 327/21

         Иск, предявен на 30 октомври 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Кипър
   (Дело C-466/08)
   (2008/C 327/36)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Karanasou-Apostolopoulou и H. Stølbæk)

      Ответник: Република Кипър
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за съобразяване с Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионалните квалификации (1) и, при всички положения, като не е информирала Комисията за тях, Република Кипър не е изпълнила задълженията си по тази директива

               —

               да се осъди Република Кипър да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на Директива 2005/36/ЕО в националното законодателство е изтекъл на 20 октомври 2007 г.

      (1)  ОВ L 255, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 3.


title: Дело C-446/07: Решение на Съда (четвърти състав) от 10 септември 2009 г. (преюдициално запитване от Tribunale civile di Modena, Италия) — Alberto Severi, който действа от свое име, както и в качеството на законен представител на Cavazzuti e figli SpA, понастоящем Grandi Salumifici Italiani SpA/Regione Emilia-Romagna (Директива 2000/13/ЕО — Етикети на храни, предназначени да бъдат доставени като такива на крайния потребител — Етикет, който може да въведе купувача в заблуда относно произхода или източника на храната — Родови означения по смисъла на член 3 от Регламент (ЕИО) № 2081/92 — Действие)

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/11

         Решение на Съда (четвърти състав) от 10 септември 2009 г. (преюдициално запитване от Tribunale civile di Modena, Италия) — Alberto Severi, който действа от свое име, както и в качеството на законен представител на Cavazzuti e figli SpA, понастоящем Grandi Salumifici Italiani SpA/Regione Emilia-Romagna
   (Дело C-446/07) (1)

   (Директива 2000/13/ЕО - Етикети на храни, предназначени да бъдат доставени като такива на крайния потребител - Етикет, който може да въведе купувача в заблуда относно произхода или източника на храната - Родови означения по смисъла на член 3 от Регламент (ЕИО) № 2081/92 - Действие)
   2009/C 267/19
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale civile di Modena

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Alberto Severi, който действа от свое име, както и в качеството на законен представител на Cavazzuti e figli SpA, понастоящем Grandi Salumifici Italiani SpA

      Ответник: Regione Emilia-Romagna

      В присъствието на: Associazione fra Produttori per la Tutela del „Salame Felino“

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunale civile di Modena — Тълкуване на член 3, параграф 1 и на член 13, параграф 3 от Регламент (ЕИО) № 2081/92 на Съвета от 14 юли 1992 година относно закрилата на географски указания и наименования за произход на земеделски продукти и храни (ОВ L 208, стр. 1), понастоящем член 3, параграф 1, и член 13, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 510/06 — Наименование на храна, в което се съдържа място, което не е регистрирано като ЗНП или ЗГУ по смисъла на посочения по-горе регламент — Възможност за производителите, които са използвали добросъвестно и постоянно съответното наименование до влизането в сила на регламента да го използват в рамките на общия пазар — „Salame Felino“

      Диспозитив

               1.

               Член 3, параграф 1 и член 13, параграф 3 от Регламент (ЕИО) № 2081/92 на Съвета от 14 юли 1992 година относно закрилата на географски указания и наименования за произход на земеделски продукти и храни, изменен с Регламент (ЕО) № 2796/2000 на Комисията от 20 декември 2000 година трябва да се тълкуват в смисъл, че наименованието на храна, което включва географски обозначения и за което е подадена заявка за регистрация като защитено наименование за произход или защитено географско указание по смисъла на Регламент № 2081/92, изменен с Регламент № 2796/2000, не може да се счита за родово до евентуалното изпращане от националните органи на заявката за регистрация до Комисията на Европейските общности. Родовият характер на наименование по смисъла на Регламент № 2081/92, изменен с Регламент № 2796/2000, не може да се презумира, докато Комисията не се произнесе по заявката за регистрация на наименованието, като евентуално я отхвърли с конкретния мотив, че посоченото наименование е станало родово.

               2.

               Член 3, параграф 1 и член 13, параграф 3 от Регламент № 2081/92, изменен с Регламент (ЕО) № 2796/2000, във връзка с член 2 от Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно етикетирането, представянето и рекламата на храните трябва да се тълкуват в смисъл, че наименованието на храна, което включва географски обозначения и не е регистрирано като защитено наименование за произход или защитено географско указание, може да бъде законно използвано, при условие че етикетирането на продукта, обозначен по този начин, не въвежда в заблуда средния потребител, който е относително осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен. За да преценят дали случаят е такъв, националните юрисдикции могат да отчетат продължителността на употребата на означението. В замяна на това, евентуалната добросъвестност на производителя или на търговеца на дребно е ирелевантна в това отношение.

      (1)  ОВ C 51, 23.2.2008 г.


title: Дело T-380/09: Решение на Общия съд от 15 декември 2010 г. — Bianchin/СХВП — Grotto (GASOLINE) (Мака на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Общността GASOLINE — По-ранна фигуративна марка на Общността GAS — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               5.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/15

         Решение на Общия съд от 15 декември 2010 г. — Bianchin/СХВП — Grotto (GASOLINE)
   (Дело T-380/09) (1)

   (Мака на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Общността GASOLINE - По-ранна фигуративна марка на Общността GAS - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2011/C 38/26
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luciano Bianchin (Asolo, Италия) (представители: G. Massa и P. Massa, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: O. Montalto)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Grotto SpA (Chiuppano, Италия) (представител: F. Jacobacci, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 13 юли 2009 г. (преписка R 1455/2008-2) относно производство за обявяване на недействителност между Grotto SpA и Luciano Bianchin

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Luciano Bianchin да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 282, 21.11.2009 г.


title: Дело F-35/12: Определение на Съда на публичната служба (втори състав)от 30 септември 2014 г.  — DM/OEPEC (Публична служба — Договорно нает служител — Условия за назначаване — Медицински преглед при назначаването — Член 100 от УРДС — Медицинска резерва — Освобождаване от длъжност с изтичането на изпитателния срок — Искане за отмяна с отпаднал предмет — Включване на медицинска резерва при назначаването на заинтересованото лице в друга агенция на Европейския съюз — Липса на последици — Липса на основание за произнасяне)

text:
               24.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 421/54

         Определение на Съда на публичната служба (втори състав)от 30 септември 2014 г. — DM/OEPEC
   (Дело F-35/12) (1)

   ((Публична служба - Договорно нает служител - Условия за назначаване - Медицински преглед при назначаването - Член 100 от УРДС - Медицинска резерва - Освобождаване от длъжност с изтичането на изпитателния срок - Искане за отмяна с отпаднал предмет - Включване на медицинска резерва при назначаването на заинтересованото лице в друга агенция на Европейския съюз - Липса на последици - Липса на основание за произнасяне))
   2014/C 421/75
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: DM (представители: първоначално D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal и S. Orlandi, avocats, а впоследствие D. Abreau Caldas, J.-N. Louis и S. Orlandi, avocats)

      Ответник: Орган на европейските регулатори в областта на електронните съобщения (представители: M. Chiodi, както и D. Waelbroeck, A. Duron, avocats)

      Предмет на делото

   Искане за отмяна на решението за прилагане на медицинска резерва спрямо жалбоподателя, считано от постъпването му на работа, както и на решението за отхвърляне на подадената по административен ред жалба

      Диспозитив

               1)

               Няма основание за произнасяне по същество.

               2)

               Осъжда Органа на европейските регулатори в областта на електронните съобщения да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати съдебните разноски, направени от DM.

      (1)  ОВ C 138, 12.5.2012 г., стр. 37.


title: Дело T-107/08: Решение на Общия съд от 30 ноември 2011 г. — Transnational Company „Kazchrome“ и ENRC Marketing/Съвет и Комисия (Дъмпинг — Антидъмпингово мито върху вноса на силикоманган с произход от Китайската народна република и Казахстан — Жалба за отмяна — Експортна цена — Сравнение между експортната цена и нормалната стойност — Изчисляване на маржа на подбиване — Извъндоговорна отговорност)

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/48

      Решение на Общия съд от 30 ноември 2011 г. — Transnational Company „Kazchrome“ и ENRC Marketing/Съвет и Комисия
      (Дело T-107/08) (1)

      (Дъмпинг - Антидъмпингово мито върху вноса на силикоманган с произход от Китайската народна република и Казахстан - Жалба за отмяна - Експортна цена - Сравнение между експортната цена и нормалната стойност - Изчисляване на маржа на подбиване - Извъндоговорна отговорност)
      (2012/C 25/91)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Transnational Company „Kazchrome“ AO (Актобе, Казахстан) и ENRC Marketing AG (Клотен, Швейцария) (представители: първоначално L. Ruessmann и A. Willems, а впоследствие A. Willems и S. De Knop, avocats)

         Ответници: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално J.-P. Hix, подпомаган от G. Berrisch и G. Wolf, avocats, а впоследствие J.-P. Hix и B. Driessen, подпомагани от G. Berrisch, avocat) и Европейска комисия (представители: H. van Vliet и K. Talabér-Ritz)

         Страна, встъпила в подкрепа на ответниците: Euroalliages (Брюксел, Белгия) (представители: J. Bourgeois, Y. van Gerven и N. McNelis, avocats)

         Предмет

      От една страна, искане за отмяна на Регламент (ЕО) № 1420/2007 на Съвета от 4 декември 2007 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на силикоманган с произход от Китайската народна република и Казахстан и за прекратяване на процедурата по отношение на вноса с произход от Украйна (ОВ L 317, стр. 5) в частта, която се отнася до вноса на силикоманган, произведен от Transnational Company „Kazchrome“ AO, и, от друга, искане за обезщетение

         Диспозитив

                  1.

                  Отменя член 1 от Регламент (ЕО) № 1420/2007 на Съвета от 4 декември 2007 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на силикоманган с произход от Китайската народна република и Казахстан и за прекратяване на процедурата по отношение на вноса с произход от Украйна, доколкото се прилага за вноса на силикоманган, произведен от Transnational Company „Kazchrome“ AO.

                  2.

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3.

                  Transnational Company „Kazchrome“ и ENRC Marketing AG понасят половината от направените от тях съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейската комисия.

                  4.

                  Съветът на Европейския съюз понася наред с направените от него съдебни разноски и половината от съдебните разноски, направени от Transnational Company „Kazchrome“ и ENRC Marketing.

                  5.

                  Euroalliages понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 116, 9.5.2008 г.


title: Дело C-255/15: Преюдициално запитване от Amtsgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 29 май 2015 г. — Steef Mennens/Emirates Direktion für Deutschland

text:
               7.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 294/21

         Преюдициално запитване от Amtsgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 29 май 2015 г. — Steef Mennens/Emirates Direktion für Deutschland
   (Дело C-255/15)
   (2015/C 294/26)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Düsseldorf

      Страни в главното производство

      Ищец: Steef Mennens

      Ответник: Emirates Direktion für Deutschland

      Преюдициални въпроси

               I.

               Трябва ли член 10, параграф 2 във връзка с член 2, буква е) от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1) да се тълкува в смисъл, че „билет“ е документът, с който пътникът има (и) право на превоз с полета, при който е настанен в по-ниска класа, независимо дали на този документ са упоменати и други полети, като свързващи или обратни полети?

               II.

                           а.

                           При утвърдителен отговор на първия въпрос:
                           Трябва ли член 10, параграф 2 във връзка с член 2, буква е) от Регламент (ЕО) № 261/2004 освен това да се тълкува в смисъл, че „цена на билета“е сумата, която пътникът е платил за всички упоменати на билета полети, дори ако е бил настанен в по-ниска класа само при един от полетите?

                           б.

                           При отрицателен отговор на първия въпрос:
                           За определянето на сумата, която е основа за възстановяването съгласно член 10, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 261/2004, трябва ли да се изхожда от публикуваната от авиокомпанията цена на превоза в резервираната класа по отсечката, при която пътникът е настанен в по-ниска класа или трябва да се намери частното от дължината на отсечката, при която пътникът е настанен в по-ниска класа, и общата дължина на полета, което да се умножи по общата цена на полета?

               III.

               Трябва ли член 10, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 261/2004 освен това да се тълкува в смисъл, че „цена на билета“е цената само на полета, без данъци и такси?

      (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-190/09: Иск, предявен на 28 май 2009г. — Комисия на Европейските общности/Република Кипър

text:
               1.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 180/33

         Иск, предявен на 28 май 2009г. — Комисия на Европейските общности/Република Кипър
   (Дело C-190/09)
   2009/C 180/57
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: I. Chatzigiannis, A. Margelis)

      Ответник: Република Кипър

      Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че като е забранила разпространението и продажбата на биогорива, произведени от генетично модифицирани растения, и като е приела разпоредбата, която се съдържа в член 6 от Закон № 66(I) от 2005 г., без да нотифицира предварително Европейската Комисия, Република Кипър е нарушила задълженията си по член 28 ЕО и по член 8, параграф 1 от Директива 98/34/ЕО (1),

               —

               да се осъди Република Кипър да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Кипърският Закон № 66(I) от 2005 г. „относно насърчаването на използването на биогорива и други възобновяеми горива за транспорт“ транспонира в кипърското право Директива 2003/30/ЕО относно насърчаването на използването на биогорива и други възобновяеми горива за транспорт. Глава 6 от този закон обаче съдържа разпоредба, съгласно която разпространението и продажбата на биогорива, произведени от генетично модифицирани растения, се забраняват.
   Култивирането на одобрени сортове генетично модифицирани растения е законосъобразно в рамките на Европейския съюз на основание на Директива 2001/18/ЕО и на Регламент (ЕО) № 1829/2003. Преработените биогорива, произведени от генетично модифицирани растения, обаче не попадат в приложното поле на тези законодателни актове и поради това следва да се разгледа съответствието на въпросната разпоредба с членове 28—30 ЕО.
   По отношение на нарушението на членове 28—30 ЕО Комисията счита на първо място, че въведената от Кипър забрана не е задължително необходима за защитата на общ интерес, независимо от естеството му, и на второ място, че националните норми, които въвеждат абсолютна забрана за даден продукт, противоречат на принципа на пропорционалност.
   По отношение на нарушението на Директива 98/34/ЕО Комисията счита, че глава 6 от Закон № 66(I) от 2005 г. е технически регламент по смисъла на член 1, който не попада в изключението по член 10, параграф 1, първо тире от споменатата директива. Следователно кипърските власти били длъжни да нотифицират на Комисията посочената разпоредба. Тъй като са приели разпоредбата без предварително нотифициране, те не са изпълнили задълженията си по член 8, параграф 1 от Директива 98/34/ЕО.

      (1)  ОВ L 204, 21.7.1998 г., стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 23, стр. 207


title: Дело T-63/06: Решение на Общия съд от 9 септември 2010 г. — Evropaïki Dynamiki/ЕЦМНН (Обществени поръчки за услуги — Процедура за възлагане на обществена поръчка от ЕЦМНН — Извършване на информационни услуги по програмиране и на софтуерни консултантски услуги — Отхвърляне на офертата на оферент — Критерии за възлагане — Явна грешка в преценката — Равно третиране — Прозрачност — Принцип на добра администрация — Задължение за мотивиране)

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/30

      Решение на Общия съд от 9 септември 2010 г. — Evropaïki Dynamiki/ЕЦМНН
      (Дело T-63/06) (1)

      (Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане на обществена поръчка от ЕЦМНН - Извършване на информационни услуги по програмиране и на софтуерни консултантски услуги - Отхвърляне на офертата на оферент - Критерии за възлагане - Явна грешка в преценката - Равно третиране - Прозрачност - Принцип на добра администрация - Задължение за мотивиране)
      (2010/C 288/56)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представител: N. Korogiannakis, avocat)

         Ответник: Европейски център за мониторинг на наркотици и наркомании (ЕЦМНН) (представители: D. Storti, подпомаган от J. Stuyck, avocat)

         Предмет

      От една страна искане за отмяна на решението на Европейския център за мониторинг на наркотици и наркомании от 5 декември 2005 г. да не избере офертата, подадена от жалбоподателя в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка относно извършване на услуги по програмиране и на софтуерни консултантски услуги (ОВ S 187), както и да възложи поръчката на друг оферент и, от друга страна, искане за обезщетение

         Диспозитив

                  1.

                  Отхвърля жалбата.

                  2.

                  Осъжда Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати тези на Европейския център за мониторинг на наркотици и наркомании (ЕЦМНН).

         (1)  ОВ C 86, 8.4.2006 г.


title: Дело T-393/10 R: Определение на председателя на Общия съд от 13 април 2011 г. — Westfälische Drahtindustrie и др./Комисия (Обезпечително производство — Конкуренция — Решение на Комисията за налагане на глоба — Банкова гаранция — Молба за спиране на изпълнението)

text:
               24.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/20

         Определение на председателя на Общия съд от 13 април 2011 г. — Westfälische Drahtindustrie и др./Комисия
   (Дело T-393/10 R)
   (Обезпечително производство - Конкуренция - Решение на Комисията за налагане на глоба - Банкова гаранция - Молба за спиране на изпълнението)
   2011/C 282/40
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Westfälische Drahtindustrie GmbH (Hamm, Германия), Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG (Hamm) и Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG (Iserlohn, Германия) (представители: C. Stadler и N. Tkatchenko, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: V. Bottka, R. Sauer и C. Hödlmayr, подпомагани от R. Van der Hout, avocat)

      Предмет

   Молба за спиране на изпълнението на Решение C(2010) 4387 окончателен на Комисията от 30 юни 2010 година относно процедура по прилагане на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/38.344 — Стомана за предварително напрягане), изменено с Решение C(2010) 6676 окончателен на Комисията от 30 септември 2010 г., в частта, с която се налагат глоби на жалбоподателите

      Диспозитив

               1.

               Спира изпълнението на наложеното на Westfähliche Drahtindustrie GmbH, на Westfähliche Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG и на Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG задължение да представят банкова гаранция в полза на Европейската комисия, с оглед на това последната да не пристъпи към незабавно събиране на глобите, които са им наложени с член 2, параграф 1 от Решение C(2010) 4387 окончателен на Комисията от 30 юни 2010 година относно процедура по прилагане на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/38.344 — Стомана за предварително напрягане), изменено с решение C(2010) 6676 окончателен на Комисията от 30 септември 2010 г., при условие че:

                           —

                           Westfähliche Drahtindustrie GmbH, Westfähliche Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG и Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG заплатят на Комисията сумата от [поверително] милиона евро до 30 юни 2011 г.;

                           —

                           тези дружества заплащат на Комисията месечни вноски в размер на 300 000 EUR, считано от 15 юли 2011 г. на всяко петнадесето число от месеца до ново разпореждане или най-късно до датата на произнасяне на решението по главното производство.

               2.

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-141/11: Жалба, подадена на 11 март 2011 г. — Dogbo/Съвет

text:
               30.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 130/23

         Жалба, подадена на 11 март 2011 г. — Dogbo/Съвет
   (Дело T-141/11)
   2011/C 130/46
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Blé Brunot Dogbo (Abidjan, Кот д’Ивоар) (представител: G. Collard, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да заключи, че по отношение на жалбоподателя г-н Blé Brunot DOGBO Регламент (ЕС) № 25/2011 на Съвета от 14 януари 2011 г. и Решение 2011/18/ОВППС на Съвета от 14 януари 2011 г., публикувани на 15 януари 2011 година в Официален вестник на Европейския съюз, не са фактически обосновани,

               —

               в резултат на това,

                           —

                           да отмени Регламент (ЕС) № 25/2011 на Съвета от 14 януари 2011 г. и Решение 2011/18/ОВППС на Съвета от 14 януари 2011 г.;

                           —

                           при условията на евентуалност, да разпореди името на г-н Blé Brunot DOGBO да бъде заличено от списъците, приложени към този регламент и към посоченото решение.

      Правни основания и основни доводи

   Правните основания и основни доводи, изтъкнати от жалбоподателя, са по същество идентични или сходни с тези, изтъкнати по дело T-137/11, Guiai Bi Poin/Съвет.


title: Дело C-76/09 P: Жалба, подадена на 19 февруари 2009 г. от Società Italiana per il gas SpA (Italgas) срещу Решението на Първоинстанционния съд (шести разширен състав) от 28 ноември 2008 г. по дело Hotel Cipriani SpA и др./Комисия (съединени дела T-254/00, T-270/00 и T-277/00)

text:
               16.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/22

         Жалба, подадена на 19 февруари 2009 г. от Società Italiana per il gas SpA (Italgas) срещу Решението на Първоинстанционния съд (шести разширен състав) от 28 ноември 2008 г. по дело Hotel Cipriani SpA и др./Комисия (съединени дела T-254/00, T-270/00 и T-277/00)
   (Дело C-76/09 P)
   2009/C 113/43
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Società Italiana per il gas SpA (Italgas) (представители: M. Merola, M. Pappalardo, T. Ubaldi, avvocati)

      Други страни в производството: Hotel Cipriani SpA, Италианска република, Coopservice — Servizi di fiducia Soc. coop. rl, Comitato „Venezia vuole vivere“, Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда да:

               —

               отмени обжалваното съдебно решение,

               —

               отмени член 1 и член 2 от Решение 2000/394/ЕО (1) в частта, с която обявяват за несъвместими с общностната търговия данъчните облекчения, предоставени от Италия, и член 5 от решението или, при условията на евентуалност, делото да се върне на Първоинстанционния съд по смисъла на член 61 от Статута на Съда,

               —

               осъди Комисията да заплати съдебните разноски за производството пред двете съдебни инстанции.

      Правни основания и основни доводи

               —

               Първото правно основание се отнася до грешка при прилагане на правото във връзка с прилагането на член 87, параграф 1 ЕО и до липса на мотиви относно компенсаторното естество на разглежданите намаления, както и относно доказването на нарушение на конкуренцията и въздействие върху търговията. Всъщност Първоинстанционният съд допуска грешка, тъй като макар да признава, че дадена мярка не съставлява помощ, ако единствено компенсира обективно икономическо неблагоприятно положение, той приема, че в настоящия случай този принцип не намира приложение, тъй като i) е необходима пряка връзка между размера на компенсацията и размера на допълнителните разходи на предприятията поради установяването им в лагуната във Венеция и Киоджа; ii) допълнителните разходи на предприятията бенефициери се изчисляват спрямо средните разходи на общностните предприятия, а не спрямо тези на предприятията от континента. Освен това Първоинстанционният съд не отбелязва присъщото за спорното решение противоречие, изразяващо се в това, че при оценяване на положението на предприятието, натоварено с управлението на водоснабдителни услуги, Комисията приема, че компенсаторният характер на дадена мярка може да се признае и при липсата на пълно съответствие между размера на публичната помощ и понасяните от предприятието допълнителни разходи, както и че тези разходи не трябва задължително да се изчисляват спрямо средните разходи на общностните предприятия.

               —

               Второто правно основание се отнася до грешка при прилагане на правото във връзка с прилагането на член 87, параграф 1 ЕО и на общностната съдебна практика по отношение на тежестта на доказване, що се отнася до квалифицирането от страна на Комисията на спорната мярка като помощ по смисъла на член 87, параграф 1, както и до липсата на мотиви в обжалваното съдебно решение. Първоинстанционният съд по-специално допуснал грешка, като приел, че не се очаква от Комисията, а по-скоро от Италианската република и третите заинтересувани лица да докажат, че предпоставките за прилагането на член 87, параграф 1 ЕО не са изпълнени във връзка с някои категории предприятия или сектори на дейност, заинтересувани от намаленията, достигайки до извода, че спорното решение не нарушава член 87, параграф 1 ЕО, нито принципа на равно третиране, нито е противоречиво или му липсват мотиви. Освен това Първоинстанционният съд не обсъжда повдигнатите от жалбоподателя в жалбата му оплаквания във връзка с нарушението на член 87, параграф 1 ЕО по отношение на принципа за недопускане на дискриминацията и явното противоречие в мотивите при разглеждането на дерогацията по член 86, параграф 2 ЕО.

               —

               Третото правно основание се отнася до изопачаването на фактите и доказателствата и до грешка при прилагане на правото относно изпълнението на процесуалните задължения и на принципа за надлежно и безпристрастно разглеждане в тежест на Комисията. От документацията, представена в хода на първоинстанционното производство, всъщност личи, че Първоинстанционният съд изопачава фактите и доказателствата на негово разположение и допуска груба грешка при прилагане на правото, като не отбелязва, че Комисията не се е съобразила с процесуалните задължения и със задълженията за надлежно, точно и недискриминационно разглеждане, които е длъжна да изпълнява при упражняване на своите правомощия съгласно член 87 и член 88 ЕО.

               —

               Четвъртото правно основание се отнася до грешка при прилагане на правото, както и до недостатъчните и противоречиви мотиви на обжалваното съдебно решение във връзка с преценката относно липсата на мотиви на спорното решение по отношение на правното значение на писмата на Комисията от 29 август и от 29 октомври 2001 г. във връзка с разглеждането на необходимите условия за въздействие върху конкуренцията и търговията на оспорваните намаления. В светлината на нормите и принципите, залегнали в основата на системата за контрол на държавните помощи, предвидена в Договора, позицията на Първоинстанционния съд е неправилна и немотивирана в частта, в която той: i) прави извода, че мотивите на спорното решение са достатъчни, за да се признае на италианските орани възможността да определят предприятията, задължени да възстановят получените помощи в изпълнение на спорното решение; ii) признава минимално правно значение на указанията и допълненията към тях от страна на Комисията пред италианските органи в писмата от 29 август и 29 октомври 2001 г., като ги определя като актове, попадащи в обхвата на лоялното сътрудничество между Комисията и националните органи.

      (1)  Решение 2000/394/ЕО на Комисията от 25 ноември 1999 година относно мерките за помощи в полза на предприятията, установени на територията на Венеция и Киоджа, предвидени в Закон № 30/1997 и Закон № 206/1995 за намаляване на социалноосигурителните вноски (ОВ L 150, 2000 г., стр. 50).


title: Дело T-405/15: Иск, предявен на 25 юли 2015 г. — Fulmen/Съвет

text:
               12.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 337/25

         Иск, предявен на 25 юли 2015 г. — Fulmen/Съвет
   (Дело T-405/15)
   (2015/C 337/25)
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Fulmen (Техеран, Иран) (представители: A. Bahrami и N. Korogiannakis, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               да приеме, че искът е допустим и основателен,

               —

               да осъди Съвета да заплати сумата 1 1 0 09  560 EUR за имуществени вреди и сумата 1 00  000 EUR за неимуществени вреди и

               —

               да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищецът излага едно основание, изведено от допуснато от Съвета особено тежко и сериозно нарушение, което би могло да се квалифицира дори като злоупотреба с власт.
   Ищецът твърди, че Съветът не разполагал с никакво доказателство срещу него, което да обоснове мотивите за включване на името му в списъка на лицата и образуванията, по отношение на които се прилагат ограничителните мерки срещу Иран, и че той използвал спорните мерки, за да навреди на индустриалните възможности и на икономическото развитие на Иран.


title: Дело T-36/09: Жалба, подадена на 23 януари 2009 г.  — dm-drogerie markt/СХВП — Distribuciones Mylar (dm)

text:
               4.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/30

         Жалба, подадена на 23 януари 2009 г. — dm-drogerie markt/СХВП — Distribuciones Mylar (dm)
   (Дело T-36/09)
   (2009/C 82/54)
   Език на жалбата: английски
   Страни

      Жалбоподател: dm-drogerie markt GmbH + Co. KG (Karlsruhe, Германия) (представители: O. Bludovsky и C. Mellein, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Distribuciones Mylar, SA (Gelves, Испания)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 30 октомври 2008 г. по преписка R 228/2008-1 и като се измени, да се отхвърли възражението изцяло,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 30 октомври 2008 г. по преписка R 228/2008-1 и да се върне преписката на СХВП,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 30 октомври 2008 г. по преписка R 228/2008-1, и

               —

               да се осъди другата страна в производството пред апелативния състав да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „dm“, за стоки от класове 1, 3-6, 8-11, 14, 16, 18, 20-22, 24-32, 34 и за услуги от клас 40

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративната марка „DM“, регистрирана в Испания под № 2 561 742 за стоки и услуги от класове 9 и 39

      Решение на отдела по споровете: уважава частично възражението

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: нарушение на членове 57 и 59 от Регламент № 40/94 на Съвета, тъй като апелативният състав погрешно е заключил, че писмото на ответника от 8 юни 2007 г. не спира срока за обжалване; нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 на Съвета, тъй като апелативният състав погрешно е преценил, че съществува вероятност от объркване на съответните марки поради приликата на обхванатите стоки; нарушение на правило 17, параграфи 2 и 4 от Регламент № 2868/95 (1), тъй като апелативният състав не е установил, че другата страна в производството пред апелативния състав не е посочила съществените елементи на възражението.

      (1)  Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността (ОВ L 303, 1995 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189).


title: Дело C-576/14 P: Жалба, подадена на 11 декември 2014 г. от Mirelta Ingatlanhasznosító Kft. срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 19 ноември 2014 г. по дело T-430/14, Mirelta Ingatlanhasznosító Kft./Европейска комисия и Европейски омбудсман

text:
               2.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/14

      Жалба, подадена на 11 декември 2014 г. от Mirelta Ingatlanhasznosító Kft. срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 19 ноември 2014 г. по дело T-430/14, Mirelta Ingatlanhasznosító Kft./Европейска комисия и Европейски омбудсман
      (Дело C-576/14 P)
      (2015/C 073/20)
      Език на производството: унгарски

         Страни

         Жалбоподател: Mirelta Ingatlanhasznosító Kft. (представител: K.D. Pap, адвокат)

         Други страни в производството: Европейска комисия и Европейски омбудсман

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното определение и да върне делото на Общия съд.

         Основания и основни доводи

            Главно основание: неправилно тълкуване от Общия съд на исканията на жалбоподателя

      Жалбоподателят счита, че Общият съд неправилно е тълкувал и преформулирал исканията му и също така неправилно е тълкувал основанията на тези искания, като е приел, че е подадена жалба срещу „отказа на [Комисията] да започне производство за установяване на неизпълнение на задължения“.
      Жалбоподателят поддържа, че е искал от Общия съд
            „да задължи Европейската комисия да проведе производство в съответствие с правото на Съюза, така че да гарантира ефективността на това право“.

      Така жалбоподателят е предявил иск срещу Комисията, тъй като счита, че явното нарушение на правото му на справедлив процес е нарушение на основно право, което му е гарантирано от Хартата на основните права на Европейския съюз. Според него Комисията го е лишила не само от правото на справедлив процес, но и от правото на ефективни правни средства за защита, като е провела производство, което не е справедливо, извършила е анализ, който противоречи на правото на Съюза и не е гарантирала ефективността на това право (и по-специално на посочената Харта на основните права).
      Жалбоподателят счита, че при тълкуване на исканията му като направеното от Общия съд, се оказва, че производството, което трябва да започне Комисията в съответствие с правото на Съюза при обективна преценка в светлината на това право, е за установяване на неизпълнението на задължения, а жалбоподателят не може да иска това.
      Напротив, жалбоподателят счита, че от разпоредбите на Хартата на основните права, които имат същата обвързваща сила като договорите, следва, че само след справедливо разглеждане Комисията може да реши, като се основе на съдебната практика, дали да започне производство за установяване на неизпълнение на задължения. Следователно справедливото производство е основно изискване и Комисията може да упражни правото си на преценка — което според жалбоподателя не може да води до неспазване на основните права — само след справедливо производство, тъй в противен случай дори няма да има какво да се преценява, както се е оказало в конкретния случай.

            Основание, изложено при условията на евентуалност: правото на Съюза не предоставя на Комисията дискреционно право на преценка, за да освобождава — и още по-малко непряко — държавите членки от задължението да прилагат вторичното право и Регламента.

      Становището на Общия съд относно дискреционното право на преценка, с което разполага Комисията, изразено в мотивите от правна страна на решението — точка 6 — нарушава в редица отношения разпоредби от договорите, които са недвусмислени и императивни и поради това не подлежат на преценка от страна на Комисията, като жалбоподателят счита, че тя не може да преценява и задължението да се осигури зачитането на основните права, предвидени в Хартата на основните права на Съюза.
      В жалбата си жалбоподателят нито веднъж не оспорва правото на преценка на Комисията, а като се позовава на действителния предмет на исканията си, твърди, че Комисията не е имала възможност да упражни правото си на преценка в съответствие с постоянната съдебна практика, на която се позовава Общият съд, тъй като за упражняване на правото на преценка може да става дума само ако самата преценка е справедлива и ако има какво да се преценява разумно.
      Договорът, който има по-висок ранг от съдебната практика, предвижда, че Комисията трябва да гарантира ефективността на правото на Съюза.

         В конкретния случай служителят на Съюза (орган на Съюза), който е извършил преценката, е лишил жалбоподателя от неговото основно право, като самият той вместо Комисията, предварително и без справедливо разглеждане, е извършил преценка и взел решение по въпроси, които сами по себе си не могат да бъдат преценявани, тоест вместо да се упражни правото на преценка, самият служител, основавайки се на неправилни фактически констатации, се е произнесъл по случая на жалбоподателя.

      Жалбоподателят счита, че нито националният съд, нито Европейската комисия могат да преценяват дали в случай на прилагане на член 101 ДФЕС трябва да се приложи Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета относно прилагането на посочения член и че Комисията не може също така да установява, че отказът за прилагане на регламент на Съюза (несъмнен случай на неприлагане) е равносилен на „различно прилагане“. Сама по себе си тази проста констатация вече доказва, че е нарушено правото на жалбоподателя на справедлив съдебен процес и следователно — че е лишен от ефективни правни средства за защита и от определен от закона съд.


title: Дело T-28/10: Жалба, подадена на 26 януари 2010 г. — Euro-Information/СХВП (EURO AUTOMATIC PAYMENT)

text:
               27.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/37

         Жалба, подадена на 26 януари 2010 г. — Euro-Information/СХВП (EURO AUTOMATIC PAYMENT)
   (Дело T-28/10)
   2010/C 80/62
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Européenne de traitement de l’information (Euro-Information) (Страсбург, Франция) (представител: A. Grolée, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението, постановено на 11 ноември 2009 г. от втори апелативен състав по преписка R 635/2009-2, доколкото с него се отхвърля заявката за марка № 7 077 654 относно стоките и услугите, предмет на настоящата жалба,

               —

               да се приеме заявка за регистрация № 7 077 654 на марка на Общността „EURO AUTOMATIC PAYMENT“ за всички отказани стоки и услуги от класове 9 и 36,

               —

               да се осъди СХВП да понесе съдебните разноски на жалбоподателя, направени в производството пред СХВП и в рамките на настоящото обжалване, съгласно член 87 от Процедурния правилник.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „EURO AUTOMATIC PAYMENT“ за стоки и услуги от класове 9, 35, 36, 37, 38, 42 и 45 (заявка за регистрация № 7 077 654)

      Решение на проверителя: частичен отказ за регистрация

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009, доколкото предложената за регистрация марка не е описателна, а отличителна за всички отказани за регистрация стоки и услуги.


title: Дело T-507/12: Решение на Общия съд от 28 януари 2016 г. — Словения/Комисия (Държавни помощи — Производство на оборудване за развлечения — Помощ за преструктуриране — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда нейното възстановяване — Задължение за мотивиране — Отговорност на държавата — Критерий за частния инвеститор)

text:
               14.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/27

         Решение на Общия съд от 28 януари 2016 г. — Словения/Комисия
   (Дело T-507/12) (1)

   ((Държавни помощи - Производство на оборудване за развлечения - Помощ за преструктуриране - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда нейното възстановяване - Задължение за мотивиране - Отговорност на държавата - Критерий за частния инвеститор))
   (2016/C 098/35)
   Език на производството: словенски

      Страни

      Жалбоподател: Република Словения (представители: V. Klemenc и A. Grum)

      Ответник: Европейска комисия (представители: É. Gippini Fournier, T. Maxian Rusche, M. Kocjan и B. Rous Demiri, подпомагани първоначално от M. Ulčar и M. Ménard, впоследствие от M. Ménard, P. Božičko и A. Krošel, адвокати)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2014/273/ЕС на Комисията от 19 септември 2012 година относно мерките в полза на ELAN d.o.o. SA.26379 (C 13/10) (ex NN 17/10), приложени от Словения (ОВ L 144, 2014 г., стр. 1)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Република Словения понася съдебните разноски, включително разноските в обезпечителното производство.

      (1)  ОВ C 32, 2.2.2013 г.


title: Дело F-138/07: Жалба, подадена на 6 декември 2007 г. — Van Arum/Парламент

text:
               12.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 92/48

         Жалба, подадена на 6 декември 2007 г. — Van Arum/Парламент
   (Дело F-138/07)
   (2008/C 92/98)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Жалбоподател: Rinse van Arum (Winksele, Белгия) (представител: W. van den Muijsenbergh, avocat)

      Ответник: Европейски парламент
   Предмет и описание на спора
   От една страна жалбоподателят иска да се измени решението на ОН да му предостави една единствена точка за заслуги в решение за предоставяне на две точки за заслуги и, при условията на евентуалност, да се отмени посоченото решение и да се нареди на ОН да представи на Съда на публичната служба всички доказателства и документи, въз основа на които е било прието спорното решение. От друга страна, жалбоподателят претендира да се осъди ответникът да заплати символичната сума от 1 EUR като обезщетение.
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се измени решението за предоставяне на една единствена точка в решение за предоставяне на две точки,

               —

               при условията на евентуалност, да се нареди на ОН да представи на Съда на публичната служба всички доказателства и документи, въз основа на които генералният директор е приел своите решения от 7 септември и от 23 ноември 2006 г. и да се отменят тези решения, както и решението на съвместния комитет,

               —

               да се осъди ОН да заплати на жалбоподателя символичната сума от 1 EUR като обезщетение;

               —

               да се осъди Европейският парламент да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-172/09: Жалба, подадена на 24 април 2009 г. — Gem-Year и Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang)/Съвет

text:
               4.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/46

         Жалба, подадена на 24 април 2009 г. — Gem-Year и Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang)/Съвет
   (Дело T-172/09)
   2009/C 153/90
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Gem-Year Industry Co. Ltd и Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) Co. Ltd (представители: K. Adamantopoulos и Y. Melin, lawyers)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателите

               —

               Да се отмени Регламент (ЕО) № 91/2009 на Съвета от 26 януари 2009 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои скрепителни елементи от желязо или стомана с произход от Китайската народна република, доколкото:

                           —

                           в него е допусната явна грешка при преценка на фактите, като в нарушение на член 5, параграфи 1 и 4 от основния регламент се заключава, че подалите жалби производители от Общността са получили необходимата подкрепа,

                           —

                           с него се нарушават член 1, параграфи 1, 2 и 4, член 2, параграф 8 и член 5, параграфи 2 и 10 от основния регламент, като се налагат антидъмпингови мита за няколко различни вида стоки,

                           —

                           в резултат на явна грешка в преценката на фактите по случая с него се нарушават член 3, параграфи 3 и 4 от основния регламент, като се заключава, че производството на Общността понася съществена вреда,

                           —

                           с него, в нарушение на член 2, параграф 7, буква в), първо тире, второ предложение от основния регламент, необосновано се отхвърлят исканията на китайските производители износители за третиране в условията на пазарна икономика,

                           —

                           с него се нарушава член 2, параграф 7, буква в), тълкуван с оглед на Споразумението за създаване на СТО и параграф 15 от Протокола за присъединяване на Китай към СТО, тъй като въз основа на преобладаващо в друга промишленост положение се отхвърля искането за третиране в условията на пазарна икономика на производителите в сектора на скрепителните елементи,

                           —

                           констатациите в него се основават на недостатъчно информация в нарушение на предвиденото в общностния правов ред във връзка с административните производства задължение за внимателно и безпристрастно разглеждане на релевантните за всеки отделен случай обстоятелства,

                           —

                           с него се нарушават член 1, параграфи 1 и 2, член 2, член 3, параграф 1, член 5, член 6, член 8, член 10, параграф 1, член 11 и член 15 от основния антисубсидиен регламент, тъй като целта на съдържащия се в него отказ да се приложи третиране в условията на пазарна икономика е да се компенсират субсидиите,

               —

               да се осъди Съветът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С жалбата си жалбоподателите искат отмяна на Регламент (ЕО) № 91/2009 на Съвета от 26 януари 2009 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои скрепителни елементи от желязо или стомана с произход от Китайската народна република (1) поради следните съображения:
   Жалбоподателите поддържат, че Съветът е допуснал явна грешка при преценка на фактите по случая, като е заключил, че подалите жалби производители са получили необходимата подкрепа съгласно член 5, параграфи 1 и 4 от основния регламент (2), като твърдят, че той е трябвало да вземе предвид процента на грешката в използваната от него статистика, за да изчисли общото производството на Общността, и съответно да коригира тези данни. Освен това жалбоподателите твърдят, че с обжалвания регламент се нарушават член 1, параграфи 1, 2 и 4, член 2, параграф 8 и член 5, параграфи 2 и 10 от основния регламент, като се налагат андипъмпингови мита за няколко различни вида стоки, при положение че антидъмпингово разследване може да се отнася само до един вид стока. В допълнение жалбоподателите изтъкват, че Съветът е допуснал явна грешка при преценка на фактите по случая и е нарушил член 3, параграфи 3 и 4 от основния регламент, като е заключил в съображение 161 от обжалвания регламент, че промишлеността на Общността е понесла съществени вреди, тъй като тази констатация се основава единствено на отрицателен индикатор за вреда, на противоречива констатация и на някои неясни съображения.
   Жалбоподателите твърдят също, че с обжалвания регламент се нарушава член 2, параграф 7, буква в), първо тире, второ предложение, доколкото с него се отхвърля искането за третиране в условията на пазарна икономика на китайските производители износители, на основание че разходите им за основните вложени материали не отразяват международната, недеформирана пазарна цена, тъй като в тази разпоредба просто се изисква дружествата, които искат да бъдат третирани в условията на пазарна икономика, да докажат, че закупуват основните вложени материали на пазарна стойност.
   Освен това жалбоподателите поддържат, че с обжалвания регламент се нарушава член 2, параграф 7, буква в), тълкуван с оглед на Споразумението за създаване на СТО и параграф 15 от Протокола за присъединяване на Китай към СТО, тъй като с него, въз основа на преобладаващо в друга промишленост положение, се отхвърля искането за третиране в условията на пазарна икономика на производителите в сектора на скрепителните елементи. В допълнение жалбоподателите твърдят, че констатациите в обжалвания регламент се основават на недостатъчно информация в нарушение на предвиденото в общностния правов ред във връзка с административните производства задължение за внимателно и безпристрастно разглеждане на релевантните за всеки отделен случай обстоятелства.
   На последно място жалбоподателите твърдят, че с обжалвания регламент се нарушават член 1, параграфи 1 и 2, член 2 и член 3, параграф 1 от основния антисубсидиен регламент (3), тъй като в него не се определя дали установените по време на антидъмпинговото разследване субсидии представляват субсидии съгласно определението в тези членове; с други думи, не се определя дали е била отпусната финансова помощ, дали тя е специфична и дали води до полза, в резултат на което производството на ЕС е понесло вреда. Също така според жалбоподателите Комисията изобщо не е анализирала вредата съгласно член 8 от основния антисубсидиен регламент, нито е изчислила ползата за получателя, както налагат членове 5 и 6 от посочения регламент. В допълнение жалбоподателите твърдят, че Комисията не е спазила установената в член 10, параграф 1 и член 11 процедура, нито е доказала, въз основа на фактите, че са налице изравнителни субсидии и вреда, причинена в резултат на тези субсидии, както се изисква в член 15 от основния антисубсидиен регламент, тъй като целта на отказа да се приложи третиране в условията на пазарна икономика е да се компенсират субсидиите.

      (1)  ОВ L 29, 2009 г., стр. 1

      (2)  Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 56, 1996 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223), изменен с Регламент (ЕО) № 2117/2005 (ОВ L 340, 2005 г., стр.17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 44, стр. 15)

      (3)  Регламент (ЕО) № 2026/97 на Съвета от 6 октомври 1997 година относно защитата срещу субсидиран внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 288, 1997 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 15, стр. 180)


title: Дело C-24/07: Искане за преюдициално заключение, представено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 25 януари 2007 г. — Cantina Produttori Cormons, Luigi Soini/Ministero delle Politiche Agricole, alimentari e forestali, Regione Friuli Venezia Giulia

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/15

         Искане за преюдициално заключение, представено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 25 януари 2007 г. — Cantina Produttori Cormons, Luigi Soini/Ministero delle Politiche Agricole, alimentari e forestali, Regione Friuli Venezia Giulia
   (Дело C-24/07)
   (2007/C 82/27)
   Език на производството: италиански
   Препращащ съд
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio.
   Страни в главното производство

      Ищци: Cantina Produttori Cormons, Luigi Soini.

      Ответници: Ministero delle Politiche Agricole, alimentari e forestali, Regione Friuli Venezia Giulia.
   Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли Договорът за присъединяване на Унгарската република към Европейския съюз (ОВ L 236, 23 септември 2003 г.) да бъде тълкуван така, че относно обозначаването на произведените в Унгария и в Европейската общност вина, считано от 1 май 2004 г., се прилагат единствено разпоредбите, съдържащите се в общностното законодателство, и по-специално в Регламент № 1493/99 (1) и в Регламент № 753/2002 (2), както е изменен с Регламент № 1429/2004 (3)?

               2)

               Представлява ли член 52 от Регламент № 1493/99 достатъчно правно основание, оправомощаващо Комисията на Европейските общности да заличи наименованието на вино (в случая: „Tocai friulano“), произведено от сортове лози, които са правомерно вписани в специалните държавни регистри в Италия и са отразени в съответните общностни регламенти?

               3)

               Съдържа ли член 34, параграф 2, втора алинея от Договора за ЕО, който забранява дискриминацията между производители и потребители на селскостопански продукти в рамките на Европейската общност, забрана за дискриминация на производители и на ползватели на едно-единствено наименование на вино по отношение на виното „Tocai friulano“, измежду изброените 122 наименования в приложение I към Регламент № 753/2002 (както е изменен с Регламент № 1429/2004), с цел да се попречи, посоченото наименование да продължи да бъде използвано след 31 март 2007 г.?

               4)

               Трябва ли член 19, параграф 2 от Регламент № 753/2002 на Комисията, който установява правомерността на употребата на наименованията на изброените сортове лози в приложение I от същия регламент (както е изменен с Регламент № 1429/2004), да бъде тълкуван така, че се признава за възможно и правно допустимо наличието на случаи, при които наименования на сортовете лози и географските указания на лозаро-винарски продукти в рамките в Европейската общност са омоними?

               5)

               При положителен отговор на предходното питане № 4, забранява ли член 34, параграф 2, втора алинея от Договора за ЕО, който съдържа забрана за дискриминация между производители и потребители на селскостопански продукти в рамките на Европейската общност, на Комисията да прилага в своя Регламент (753/2002) критерия за омоними, както той произтича от приложение I към същия регламент, т.е. се признава правомерността на употребата на множество наименования на сортове лози, които съдържат наименования, частично или изцяло омоними на същия брой географски указания, а не се признава горепосочената правомерност на употребата за едно-единствено наименование на сорт лози („Tocai friulano“), правомерно използвано от векове на европейския пазар?

               6)

               Трябва ли член 50 от Регламент № 1493/99 да бъде тълкуван в смисъл, че при прилагане на разпоредбите на членове 23–24 от Споразумението ТРИПС и, по-специално, на разпоредбата на член 24.6 от него по отношение на омонимични наименования на вина, Съветът на министрите и държавите-членки (както и на по-силно основание Комисията на Европейските общности) не могат да допускат или да разрешават мерки, подобни на описаните в Регламент № 753/2002 на Комисията, които в областта на наименования-омоними, предвиждат различно третиране на наименованията на вино, които притежават същите характеристики, само че под формата на омоними?

               7)

               Като се има предвид съдебната практика Съда на Европейските общности, води ли изричното позоваване на членове 23 и 24 от Споразумението ТРИПС в съображение № 56 и в член 50 на Регламент № 1493/99 до пряка приложимост в общностния правен ред на разпоредбата на член 24.6, който признава правото на държавите-страни по горепосоченото Споразумение да закрилят наименования-омоними?

      (1)  ОВ L 179, стр. 1.

      (2)  ОВ L 118, стр. 1.

      (3)  ОВ L 263, стр. 11.


title: Дело T-262/15: Жалба, подадена на 22 май 2015 г. — Киселев/Съвет

text:
               7.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 294/70

         Жалба, подадена на 22 май 2015 г. — Киселев/Съвет
   (Дело T-262/15)
   (2015/C 294/85)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Дмитри Константинович Киселев (Королев, Русия) (представители: T. Otty и B. Kennelly, Barristers, и J. Linneker, Solicitor)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение (ОВППС) 2015/432 на Съвета от 13 март 2015 година за изменение на Решение 2014/145/ОВППС относно ограничителни мерки във връзка с действия, подкопаващи или застрашаващи териториалната цялост, суверенитета и независимостта на Украйна и Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/427 на Съвета от 13 март 2015 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 269/2014 относно ограничителни мерки по отношение на действия, подкопаващи или застрашаващи териториалната цялост, суверенитета и независимостта на Украйна, доколкото те се прилагат спрямо жалбоподателя;

               —

               да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски на жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага шест правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от явна грешка в преценката, че жалбоподателят отговаря на критерия за вписване по член 1, параграф 1 от решението (изменено) и член 2, параграф 1 от регламента (изменен).

                           —

                           Жалбоподателят изтъква, че за да се осигури спазване на член 11 от Хартата на основните права на Европейския съюз и на член 10 от Европейската конвенция за защита правата на човека, критериите за вписване в решението и регламента трябва да се тълкуват в съответствие с правото на свобода на изразяване. Според жалбоподателя критерият, че дадено лице „активно поддържа“ руската правителствена политика във връзка с Украйна, задължително изисква това лице да има висока степен на влияние върху съответната политика, а не просто да изразява виждане в журналистически контекст. Както жалбоподателят твърди, той е само журналист и директор на медийна компания и следователно не притежава необходимото влияние или конкретно въздействие, а и отговорност, за положението в Украйна. В действителност жалбоподателят никога не е изразявал подкрепа за „разполагането на руски сили в Украйна“, както твърди Съветът.

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушение на свободата на изразяване.

                           —

                           Според жалбоподателя ограничителните мерки са наказание срещу него заради политическите му възгледи, които той е изразявал като журналист и коментатор. Те също така ограничават възможността му да упражнява правото си на свобода на изразяване, както и дейността на новинарската агенция „Россия сегодня“, която той ръководи. Според жалбоподателя простият факт, че Съветът възразява срещу съдържанието на някои от репортажите на жалбоподателя не може да обоснове ограничения. В допълнение, липсват доказателства, че той е подстрекавал към насилие или е извършил каквото и да е, така че ограничаването на правото му на свобода на изразяване да бъде оправдано.

               3.

               Третото правно основание е изведено от нарушение на правото на жалбоподателя на защита и от правото на ефективна съдебна защита.

                           —

                           Жалбоподателят изтъква, че не са му били представени „сериозни и убедителни доказателства“ или „конкретни доказателства и сведения“ в подкрепа на хипотеза, която би могла да обоснове ограничителните мерки спрямо него. Жалбоподателят твърди, че „доказателствата“ на Съвета са му били представени (и то частично) едва след вписването му.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от липса на достатъчно изложени мотиви за вписването на жалбоподателя.

                           —

                           Според жалбоподателя посоченият мотив е изключително неясен и не идентифицира действителната и конкретна причина за налагане на ограничителните мерки спрямо него.

               5.

               Петото правно основание, при условията на евентуалност, е изведено от позоваването на Съвета на незаконосъобразна мярка (доколкото критерият за вписване позволява нарушаване на правото на жалбоподателя на свобода на изразяване).

                           —

                           Жалбоподателят изтъква, че ако противно на първото му оплакване, критерият трябваше да се тълкува така, че да позволи вписването на извършващи медийна дейност физически лица просто поради изразяването на политическите им възгледи, укорими според Съвета, критерият за вписване би бил лишен от надлежно правно основание и/или би бил непропорционален на целите на решението и регламента.

               6.

               Шестото правно основание е изведено от нарушаване на Споразумението за партньорство и сътрудничество между ЕС и Русия.

                           —

                           Жалбоподателят изтъква, че не е бил направен опит за обосноваване на нарушенията на член 52 от Споразумението за партньорство и сътрудничество между ЕС и Русия, извършени чрез ограничаване на свободното движение на финансовите средства на жалбоподателя (наред с други) и не е бил направен опит за ангажиране на Съвета за сътрудничество по силата на член 90.


title: Дело T-137/17: Жалба, подадена на 3 март 2017 г. — Kakol/Комисия

text:
               8.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 144/51

         Жалба, подадена на 3 март 2017 г. — Kakol/Комисия
   (Дело T-137/17)
   (2017/C 144/70)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподателка: Danuta Kakol (Люксембург, Люксембург) (представител: R. Duta, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателката

   Жалбоподателката иска от Общия съд:

               —

               да отмени решенията на конкурсната комисия от 25 ноември 2016 г. и от 2 май 2016 г., с които се отхвърля кандидатурата ѝ в конкурс EPSO/AD/177/10-AUDIT2013-Administrators-D5,

               —

               да осъди ответника да заплати сумата от 5 000 EUR, или всяка друга, дори по-голяма, сума, която Общият съд определи по справедливост заради злоупотребата с правомощия при разглеждането на кандидатурата ѝ,

               —

               да разпореди изпълнение на всичко дължимо по закон,

               —

               да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   Настоящата жалба е насочена по същество срещу решенията от 25 ноември 2016 г. и от 5 май 2016 г., с което кандидатурата на жалбоподателката в конкурс „EPSO/AD/177/10-AUDIT2013-Administrateurs-AD5“ е отхвърлена по съображение, че от гледна точка на изискваното образование тя не отговаря на условията за допускане.
   Жалбоподателката излага пет основания за обжалване.

               1.

               Първо основание — липса на делегиране от страна на конкурсната комисия, що се отнася до решението от 2 май 2016 г.

                           —

                           Жалбоподателката твърди в това отношение, че има редица белези за това, че решението от 2 май 2016 г. няма как да е било взето от конкурсната комисия.

               2.

               Второ основание — нарушение на принципа за защита на оправданите правни очаквания, на принципа на правна сигурност и на принципа на „estoppel“

                           —

                           Според жалбоподателката администрацията ѝ е дала конкретни уверения в предходния конкурс, в който тя е участвала, а именно конкурс EPSO/AD/172/09, доколкото условията за допускане на този конкурс са същите като тези за конкурс EPSO/AD/177/10. В рамките на конкурс EPSO/AD/172/09 обаче конкурсната комисия е приела, че жалбоподателката отговаря на условията за професионален опит/образование.

               3.

               Трето основание — нарушение на принципите за равно третиране и за недопускане на дискриминация

               4.

               Четвърто основание — наличие в случая на явна грешка в преценката

                           —

                           Жалбоподателката твърди в това отношение, че видно от представените дипломи притежава университетска образователна степен, която съответства на най-малко тригодишен пълен цикъл на обучение и е удостоверена с диплома, отговаряща на естеството на длъжността, за която се провежда конкурсът.

               5.

               Пето основание — злоупотреба с власт и липса на пропорционалност

                           —

                           Жалбоподателката твърди в това отношение, че е очевидно, че кандадидатурата ѝ не е отхвърлена по съображения, свързани с квалификацията и дипломите ѝ, а по съображения на обща политика, които нямат отношение към целите на провеждания конкурс.


title: Дело C-430/07: Решение на Съда (трети състав) от 25 юни 2009 г. (преюдициално запитване от Raad van State, Нидерландия) — Exportslachterij J. Gosschalk & Zoon BV/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Решение 2000/764/ЕО — Епидемиологично изследване и наблюдение на спонгиформната енцефалопатия по говедата — Регламент (ЕО) № 2777/2000 — Мерки за подпомагане на пазара — Ветеринарни мерки — Участие на Общността във финансирането на част от разходите за тестовете — Директива 85/73/ЕИО — Възможност за държавите-членки да финансират частта, която не се поема от Общността, чрез събирането на национални такси за инспекция на меса или за борба срещу епизоотии)

text:
               29.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/5

         Решение на Съда (трети състав) от 25 юни 2009 г. (преюдициално запитване от Raad van State, Нидерландия) — Exportslachterij J. Gosschalk & Zoon BV/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Дело C-430/07) (1)

   (Решение 2000/764/ЕО - Епидемиологично изследване и наблюдение на спонгиформната енцефалопатия по говедата - Регламент (ЕО) № 2777/2000 - Мерки за подпомагане на пазара - Ветеринарни мерки - Участие на Общността във финансирането на част от разходите за тестовете - Директива 85/73/ЕИО - Възможност за държавите-членки да финансират частта, която не се поема от Общността, чрез събирането на национални такси за инспекция на меса или за борба срещу епизоотии)
   2009/C 205/07
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Raad van State

      Страни в главното производство

      Ищец: Exportslachterij J. Gosschalk & Zoon BV

      Ответник: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

      Предмет

   Преюдициално запитване — Nedelandse Raad van State — Тълкуване на член 1, параграф 3 от Решение 2000/764/ЕО на Комисията от 29 ноември 2000 г. относно откриването на спонгиформната енцефалопатия при говедата и телетата и за изменение на Решение 98/272/ЕО относно епидемиологичния контрол на трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (ОВ L 305, стр. 35), на член 2, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 2777/2000 на Комисията от 18 декември 2000 г. относно приемане на извънредни мерки за подпомагане на пазара на говеждо и телешко месо (ОВ L 321, стр. 47), на член 1, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕО) № 1258/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно финансирането на общата селскостопанска политика (ОВ L 160, стр. 103), на Регламент (ЕО) № 1254/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно общата организация на пазара на говеждо и телешко месо (ОВ L 160, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 28, стр. 80) и на член 5, параграф 4, последно изречение от Директива 85/73/ЕИО на Съвета от 29 януари 1985 г. относно финансирането на здравните инспекции и контрол на прясно месо и птиче месо (ОВ L 32, стр. 14 Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 5, стр. 12), изменена и кодифицирана с Директива 96/43/ЕО (ОВ L 162, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 19, стр. 61) — Изследвания за СЕГ — Одобрени бързи тестове — Финансиране изключително от Общността или задължително участие във финансирането от страна на държавите-членки като разходите се прехвърлят върху икономическите оператори посредством събирани такси — Решение по Дело С-239/01, Германия/Комисия

      Диспозитив

               1)

               Член 2, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2777/2000 на Комисията от 18 декември 2000 година за извънредни мерки за подпомагане на пазара на говеждо и телешко месо, изменен с Регламент (ЕО) № 111/2001 на Комисията от 19 януари 2001 година, трябва да се тълкува в смисъл, че с тази разпоредба се визират задължително проведените в Нидерландия през май и юни 2001 г. тестове за откриване на спонгиформна енцефалопатия по говедата върху цялото количество месо с произход от животни от рода на едрия рогат добитък на възраст над 30 месеца, заклани за човешка консумация.

               2)

               Член 2, параграф 1 от Регламент № 2777/2000, изменен с Регламент № 111/2001, трябва да се тълкува в смисъл, че забраната за пускане на пазара на месо от животни от рода на едрия рогат добитък на възраст над 30 месеца, чийто резултат от тест за откриване на спонгиформна енцефалопатия по говедата не е бил отрицателен, която той налага от 1 януари 2001 г., представлява ветеринарна мярка по смисъла на член 1, параграф 2, буква г) от Регламент (ЕО) № 1258/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно финансирането на общата селскостопанска политика, която се вписва в програмите за ликвидиране и мониторинг на спонгиформната енцефалопатия по говедата.

               3)

               Член 2, параграф 2 от Регламент № 2777/2000, изменен с Регламент № 111/2001, както и член 4 и член 5, параграф 4, втора алинея от Директива 85/73/ЕИО на Съвета от 29 януари 1985 година относно финансирането на ветеринарните инспекции и проверки, посочени в директиви 89/662/ЕИО, 90/425/ЕИО, 90/675/ЕИО и 91/496/ЕИО, изменена и консолидирана с Директива 96/43/ЕО на Съвета от 26 юни 1996 година, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат държавите-членки да събират национални такси, предназначени да финансират разходите за извършване на тестовете за откриване на спонгиформна енцефалопатия по говедата. Общата сума на таксите във връзка с клането на животни от рода на едрия рогат добитък, предназначени за човешка консумация, трябва да се определя в съответствие с принципите, приети за таксите на Общността, според които, от една страна, тази сума не трябва да надвишава направените разноски, които покриват разходите за заплати и социално осигуряване, както и административните разноски, свързани с провеждането на подобни тестове, и според които, от друга страна, не се разрешава прякото или непряко възстановяване на таксите.

      (1)  ОВ C 297, 8.12.2007 г.


title: Дело T-461/14: Жалба, подадена на 20 юни 2014 г.  — Arocasa/Комисия

text:
               4.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 253/63

         Жалба, подадена на 20 юни 2014 г. — Arocasa/Комисия
   (Дело T-461/14)
   2014/C 253/85
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Arocasa, SA (Мадрид, Испания) (представители: J. García Muñoz, J. Jiménez-Blanco и J. Corral García, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение и

               —

               да осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски, свързани с производството.

      Правни основания и основни доводи

   Правните основания и основните доводи са същите като вече изложените по дело T-392/14, Gutser/Комисия.


title: Дело T-531/10: Жалба, подадена на 22 ноември 2010 г. — Häfele/СХВП (Vorfront)

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/43

         Жалба, подадена на 22 ноември 2010 г. — Häfele/СХВП (Vorfront)
   (Дело T-531/10)
   ()
   2011/C 30/78
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Häfele GmbH & Co. KG (Nagold, Германия) (представители: M. Eck и J. Dönch, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 14 септември 2010 г., прието по преписка R 570/2010-1,

               —

               да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „Vorfront“ за стоки от класове 6, 7, 19 и 20

      Решение на проверителя: отхвърля заявката за регистрация.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1), тъй като съответната марка на Общността има отличителен характер и не е чисто описателна.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, 2009 г., стр. 1).


title: Дело C-322/12: Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Белгия) на 4 юли 2012 г. — État belge — SPF Finances/GIMLE SA

text:
               22.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/22

         Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Белгия) на 4 юли 2012 г. — État belge — SPF Finances/GIMLE SA
   (Дело C-322/12)
   2012/C 287/40
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: État belge — SPF Finances

      Ответник: GIMLE SA

      Преюдициален въпрос

   Член 2, [параграфи] 3, 4, и 5 от Четвърта директива 78/660/ЕИО на Съвета от 25 юли 1978 година, приета на основание член 54, параграф 3, буква ж) от Договора, относно годишните счетоводни отчети на някои видове дружества (1) следва ли да се тълкува в смисъл, че не предвижда само споменаване на допълнителна информация в приложението към годишния счетоводен отчет, но когато цената на придобиване явно не съответства на действителната стойност на съответните вещи, с което дава изопачена представа за имуществото, финансовото състояние и финансовия резултат на предприятието, налага отклонение от принципа на осчетоводяване на активите по цената на придобиване, като те бъдат незабавно осчетоводени по стойността на тяхната препродажба, ако тя изглежда да е тяхната действителна стойност?

      (1)  ОВ L 222, стр. 11; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 21.


title: Дело F-130/12: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 22 май 2014 г.  — CI/Парламент (Публична служба — Възнаграждения — Семейни надбавки — Надбавка за дете на издръжка — Надбавка за дете на издръжка в удвоен размер — Член 67, параграф 3 от Правилника — Условия за отпускане — Приятелско споразумение между страните в резултат на намесата на Европейския омбудсман — Изпълнение — Задължение за полагане на необходимото старание)

text:
               14.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/66

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 22 май 2014 г. — CI/Парламент
   (Дело F-130/12) (1)

   ((Публична служба - Възнаграждения - Семейни надбавки - Надбавка за дете на издръжка - Надбавка за дете на издръжка в удвоен размер - Член 67, параграф 3 от Правилника - Условия за отпускане - Приятелско споразумение между страните в резултат на намесата на Европейския омбудсман - Изпълнение - Задължение за полагане на необходимото старание))
   2014/C 223/68
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: CI (представители: B. Cortese и A. Salerno, avocats)

      Ответник: Европейски парламент (представители: E. Despotopoulou и M. Ecker)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението, с което се отказва отпускането на надбавка за дете на издръжка в удвоен размер, съгласно член 67, параграф 3 от Правилника

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на Европейския парламент от 5 декември 2011 г. съдържащо отказ за подновяване, считано от 1 юни 2008 г., на плащането на надбавка за дете на издръжка в удвоен размер, както и решението от 20 юли 2012 г. за отхвърляне на административната жалба.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата част.

               3)

               Европейският парламент понася собствените си съдебни разноски и се осъжда да заплати съдебните разноски на CI.

      (1)  ОВ C 71, 9.3.2013 г., стр. 29.


title: Дело F-43/08: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 18 юни 2009 г. — Spee/Европол (Публична служба — Служители на Европол — Свободна длъжност — Процедура за подбор)

text:
               15.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 193/35

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 18 юни 2009 г. — Spee/Европол
   (Дело F-43/08) (1)

   (Публична служба - Служители на Европол - Свободна длъжност - Процедура за подбор)
   2009/C 193/57
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: David Spee (Rijswijk, Нидерландия) (представители: първоначално P. de Casparis, avocat, впоследствие I. Blekman, avocat)

      Ответник: Европейска полицейска служба (Европол) (представители: D. Neumann и D. El Khoury, подпомагани от B. Wägenbaur и R. Van der Hout, avocats)

      Предмет на делото

   Отмяна на решението на Европол да оттегли предложението за работа, за която жалбоподателят е кандидатствал, и после да го публикува отново, както и искане за обезщетение за вреди.

      Диспозитив на решението

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Spee да заплати всички съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 183, 19.7.2008 г., стр. 33.


title: Дело C-186/10: Решение на Съда (втори състав) от 21 юли 2011 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division), Обединеното кралство) — Tural Oguz/Secretary of State for the Home Department (Споразумение за асоцииране ЕИО-Турция — Член 41, параграф 1 от Допълнителния протокол — Клауза „standstill“ — Свобода на установяване — Отказ за подновяване на разрешение за пребиваване на турски гражданин, който е регистрирал дружество в нарушение на определените в разрешението условия — Злоупотреба с право)

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/14

         Решение на Съда (втори състав) от 21 юли 2011 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division), Обединеното кралство) — Tural Oguz/Secretary of State for the Home Department
   (Дело C-186/10) (1)

   (Споразумение за асоцииране ЕИО-Турция - Член 41, параграф 1 от Допълнителния протокол - Клауза „standstill“ - Свобода на установяване - Отказ за подновяване на разрешение за пребиваване на турски гражданин, който е регистрирал дружество в нарушение на определените в разрешението условия - Злоупотреба с право)
   2011/C 269/22
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Tural Oguz

      Ответник: Secretary of State for the Home Department

      В присъствието на: Centre for Advice on Individual Rights in Europe

      Предмет

   Преюдициално запитване — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Тълкуване на член 41, параграф 1 от Допълнителния, както и от Финансовия протокол, подписани на 23 ноември 1970 година и приложени към Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция и относно, мерките, които трябва да се вземат за тяхното влизане в сила (ОВ L 293, стр. 4) — Правилото standstill — Обхват — Забрана за въвеждане на нови ограничения за свободата на установяване и свободното предоставяне на услуги — Турски гражданин, който започва търговска дейност в Обединеното кралство след като е получил разрешително за престой с условие да не упражнява професионална дейност без съгласието на Държавния секретар — Отказ за подновяване на посоченото разрешително поради нарушаване на условията в него

      Диспозитив

   Член 41, параграф 1 от Допълнителния протокол, подписан на 23 ноември 1970 г. в Брюксел и сключен, одобрен и утвърден от името на Общността с Регламент (ЕИО) № 2760/72 на Съвета от 19 декември 1972 г., трябва да се тълкува в смисъл, че на него има право да се позове турски гражданин, чието разрешение за пребиваване в държава членка е обвързано с условие, забраняващо му да упражнява каквато и да било търговска или професионална дейност, който турски гражданин обаче — в нарушение на това условие — е започнал дейност като самостоятелно заето лице и на основание на междувременно създаденото от него предприятие подаде впоследствие молба до съответните национални органи за продължаване на разрешението му за пребиваване.

      (1)  ОВ C 179, 3.7.2010 г.


title: Решение на Съда от 28 януари 2015 година по дело E-12/14 — Надзорен орган на ЕАСТ/Исландия (Неизпълнение от договаряща се страна на нейните задължения — Директива 2009/125/ЕО относно изискванията за екодизайн към продукти, свързани с енергопотреблението — Нетранспониране)

text:
               18.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/6

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 28 януари 2015 година
   по дело E-12/14
   Надзорен орган на ЕАСТ/Исландия
   (Неизпълнение от договаряща се страна на нейните задължения — Директива 2009/125/ЕО относно изискванията за екодизайн към продукти, свързани с енергопотреблението — Нетранспониране)
   (2015/C 201/06)
   По дело Е-12/14 Надзорният орган на ЕАСТ/Исландия — ИСК за постановяване, че като не е приела в определения срок и/или не е уведомила незабавно Надзорния орган на ЕАСТ за всички мерки, необходими за транспонирането на акта, посочен в точка 6 от глава IV от приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2009/125/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г. за създаване на рамка за определяне на изискванията за екодизайн към продукти, свързани с енергопотреблението), адаптиран към Споразумението с Протокол 1 и с Решение № 67/2011 на Съвместния комитет на ЕИП от 1 юли 2011 г., Исландия не е изпълнила задълженията си по акта и по член 7 от Споразумението за ЕИП — Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия докладчик) и Páll Hreinsson, съдии, постанови на 28 януари 2015 г. решение, чийто диспозитив гласи:
   С настоящото Съдът:

               1.

               Постановява, че Исландия не е изпълнила задълженията си по акта, посочен в точка 6 от глава IV от приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2009/125/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г. за създаване на рамка за определяне на изискванията за екодизайн към продукти, свързани с енергопотреблението), адаптиран към Споразумението с Протокол 1 и с Решение № 67/2011 на Съвместния комитет на ЕИП от 1 юли 2011 г., и по член 7 от Споразумението, като не е приела в определения срок мерките, необходими за транспонирането на акта.

               2.

               Осъжда Исландия да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-595/14: Жалба, подадена на 19 декември 2014 г. — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз

text:
               27.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/26

         Жалба, подадена на 19 декември 2014 г. — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-595/14)
   (2015/C 138/36)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейски парламент (представители: F. Drexler, A. Caiola и M. Пенчева)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение за изпълнение на Съвета 2014/688/ЕС от 25 септември 2014 година за подлагане на 4-йодо-2,5-диметокси-N-(2-метоксибензил)фенилетиламин (25I-NBOMe), N-{[1-(диметиламино)циклохексил]метил}-3,4-дихлоробензамид (AH-7921), 3,4-метилендиоксипировалерон (MDPV) и 2-(етиламино)-2-(3-метоксифенил)циклохексанон (метоксетамин) на мерки за контрол (1);

               —

               правните последиците от Решение за изпълнение на Съвета 2014/688/ЕС да се запазят до момента на замяната му с нов, надлежно приет акт;

               —

               ответникът да бъде осъден да заплати всички съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, подадена на основание член 263 ДФЕС, Европейският парламент изтъква две основания.
   Първото основание се отнася до използването от страна на Съвета на правна основание, което е отменено с влизането в сила на Договора от Лисабон, и алтернативно, на правно основание от вторичното право, което правно основание съгласно практиката на Съда като такова е незаконосъобразно.
   Второто основание се отнася до използването от страна на Съвета на неправилна от правна гледна точка процедура за вземане на решения при приемането на Решение 2014/688/ЕС. Парламентът не взел участие в процедурата, довела до приемането на обжалваното решение. Въз основа на това обстоятелство Парламентът прави извода, че Договорите са били нарушени и е допуснато съществено процесуално нарушение.
   Парламентът счита, че ако Съдът реши да отмени обжалваното решение, би било уместно Съдът да упражни правото си на преценка, за да запази правните последици от обжалваното решение в съответствие с член 264, втора алинея ДФЕС до момента на замяната му с нов, надлежно приет акт.

      (1)  ОВ L 287, стр. 22.