title: Дело C-214/08 P: Жалба, подадена на 22 май 2008 г. от Philippe Guigard срещу решението на Първоинстанционния съд (трети състав), постановено на 11 мaрт 2008 г. по дело T-301/05, Guigard/Комисия

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/19

         Жалба, подадена на 22 май 2008 г. от Philippe Guigard срещу решението на Първоинстанционния съд (трети състав), постановено на 11 мaрт 2008 г. по дело T-301/05, Guigard/Комисия
   (Дело C-214/08 P)
   (2008/C 223/31)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Philippe Guigard (представители: адв. S. Rodrigues и адв. C. Bernard-Glanz, avocats)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се обяви жалбата за допустима,

               —

               да се отмени решението, постановено от Първоинстанционния съд на Европейските общности на 11 март 2008 г. по дело T-301/05,

               —

               да се уважат исканията за отмяна и за обезщетение, направени от жалбоподателя в първоинстанционното производство,

               —

               да се осъди ответникът в първата инстанция да заплати всички съдебни разноски, свързани с първоинстанционното производство и производството по обжалване.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят излага главно три правни основания в подкрепа на жалбата си.
   С първото правно основание, което се състои от две части, жалбоподателят на първо място изтъква, че Първоинстанционният съд тълкува неправилно Четвъртата конвенция от Ломе (1).
   От една страна грешката се изразявала в това, че според Първоинстанционния съд националният разпоредител, на основание член 313, параграф 2, буква к) от Конвенцията от Ломе, следва да вземе решение относно наемането на консултанти и експерти за техническо съдействие, без да държи сметка за правото на бюджетен контрол и на управление на средства, признато на Комисията съгласно посочената конвенция, и за задължението на последната институция да предостави на националния разпоредител техническо съдействие при воденето на преговорите за сключването на договорите.
   От друга страна грешката, допусната от Първоинстанционния съд, се изразявала в това, че според същия искането на националния разпоредител до Комисията с оглед на одобряването на решението за подновяване на трудовия договор на жалбоподателя трябва да съдържа изрично препращане към член 314 от Конвенцията от Ломе, за да започне да тече посоченият в тази разпоредба 30-дневен срок, въпреки че подобно изискване по никакъв начин не произтича от тази разпоредба. Според жалбоподателя Първоинстанционният съд следователно трябвало да установи, ако бе тълкувал правилно упоменатата по-горе разпоредба, че Комисията не е спазила посочения срок.
   С второто правно основание жалбоподателят поддържа на следващо място, че мотивите на обжалваното решение съдържат очевидно противоречие, тъй като, що се отнася до правното основание, изведено от нарушение на член 317, буква a) от Конвенцията от Ломе, Първоинстанционният съд приел от една страна, че това правно основание е предявено след изтичането на предвидения срок, и от друга страна, че по същество се смесва с правното основание, изведено от нарушение на член 313, параграф 2, буква к) от същата конвенция. Според жалбоподателя едно и също правно основание не може да бъде едновременно отхвърлено като недопустимо и като неоснователно.
   С третото правно основание жалбоподателят на последно място твърди, че Първоинстанционният съд нарушил правото му на защита, тъй като, от една страна, не взел предвид всички доводи, изложени от него в съдебното заседание, и от друга страна, не се съобразил с обхвата на посоченото от него правно основание, изведено от нарушаването на принципите за полагане на грижа, на добра администрация и на зачитане на оправданите правни очаквания.

      (1)  Четвърта конвенция, сключена между държавите от Африка, Карибския и Тихоокеанския басейн (АКТБ) и Европейската икономическа общност, подписано в Ломе на 15 декември 1989 г. (одобрена с Решение 91/400/ЕОВС, ЕИО на Съвета и Комисията от 25 февруари 1991 година относно сключването на Четвъртата конвенция АКТБ—ЕИО, ОВ L 229, стр. 1), ревизирана със споразумението, подписано в Мавриций на 4 ноември 1995 г. (ОВ 1998 г., L 156, стр. 3).


title: Дело T-42/13: Жалба, подадена на 28 януари 2013 г. — 1. garantovaná/Комисия

text:
               16.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/30

         Жалба, подадена на 28 януари 2013 г. — 1. garantovaná/Комисия
   (Дело T-42/13)
   2013/C 79/51
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: 1. garantovaná a.s. (Братислава, Словакия) (представители: M. Powell, Solicitor, G. Forwood, Barrister, M. Staroň и P. Hodál, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени писмо на Комисията от 21 декември 2012 г. по преписка COMP/39.396 — Калциев карбид, доколкото в него:

                           —

                           се начислява лихва в размер на 4.5 % за периоди, през които Общият съд i) е спрял действието спрямо жалбоподателя на член 2 от Решение C(2009) 5791 окончателен на Комисията от 22 юли 2009 г. по преписка COMP/39.396 — Реактиви на основата на калциев карбид и на магнезий за стоманодобивната и газовата промишленост и ii) е спрял изпълнението на задължението на жалбоподателя за представяне на банкова гаранция с оглед осуетяване на незабавното събиране на глобата, наложена в член 2 от това решение,

                           —

                           размерът задължението, включващо глобата и лихвата за забава, се определя на 20 293 586,60 EUR към 25 януари 2013 г.,

                           —

                           жалбоподателят се уведомява официално, че в срок най-късно до 25 януари 2013 г. следва или да извърши плащане под условие на сума в размер на 20 293 586,60 EUR, или да депозира допустима финансова гаранция, покриваща тази сума,

               —

               да осъди ответника да плати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от твърдението, че Комисията няма право да начислява лихва за периодите, попадащи под действието на определението за временни мерки ex parte, постановено на 20 октомври 2009 г., тъй като то спира действието на член 2 от Решение C(2009) 5791 по отношение на жалбоподателя. Поради това глобата не е станала „изискуема“ по смисъла на член 79, буква в) от Правилата за прилагане (1). Съгласно принципа accessorium sequitur principale лихва върху глоба може да се начислява едва от датата, на която глобата става изискуема.

               2.

               Второто правно основание е изведено от твърдението, че начисляването на наказателна лихва в размер на 4.5 % за периодите, попадащи под действието на определение за временни мерки, нарушава оправданите правни очаквания на жалбоподателя, доколкото определението за временни мерки от 2 март 2011 г. спира изпълнението на задължението му да представи банкова гаранция с оглед осуетяване на незабавното събиране на наложената в член 2 от Решение C(2009) 5791 глоба. Това поставя жалбоподателя в същата позиция, в която би бил, ако беше представил банковата гаранция. Поради това жалбоподателят основателно се позовава на оправданите правни очаквания — породени от писмото на Комисията от 24 юли 2009 г., с което е уведомен за Решение C(2009) 5791, — че лихвата върху глобата следва да се изплати в размера, определен в член 86, параграф 5 от Правилата за прилагане.

               3.

               Третото правно основание е изведено от твърдението, че начисляването на наказателна лихва в размер на 4.5 % за периодите, попадащи под действието на определенията за временни мерки, лишава последните от техния практически ефект, тъй като целта на двата лихвени размера, уредени в член 86, параграф 2, буква б) и в член 86, параграф 5 от Правилата за прилагане, е да се стимулира предоставяне на банкова гаранция и, обратно, да се накажат онези, които отказват да платят глобата, след като тя стане изискуема или да представят подходяща банкова гаранция. Жалбоподателят не следва да бъде наказван чрез начисляването на наказателна лихва заради това, че не е представил банкова гаранция, при условие че i) Общият съд е спрял действието на глобата и ii) е постановил, че е обективно невъзможно за жалбоподателя да представи банкова гаранция.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от твърдението, че начисляването на наказателна лихва в размер на 4.5 % за периодите, попадащи под действието на определенията за временни мерки, нарушава принципа на пропорционалност. Би било непропорционално жалбоподателят да се наказва чрез начисляване на лихва в размера, предвиден в член 86, параграф 2, буква б) от Правилата за прилагане, при условие че i) глобата не подлежи на принудително изпълнение и ii) юрисдикцията на Европейския съюз е постановила, че жалбоподателят не може да плати глобата или да представи подходяща банкова гаранция.

      (1)  Регламент (ЕО, Евратом) № 2342/2002 на Комисията от 23 декември 2002 година относно определянето на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета относно Финансовия регламент, приложим към общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 357, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 4, стр. 3), изменен.


title: Дело T-102/08 P: Жалба, подадена на 25 февруари 2008 г. от Asa Sundholm срещу решение, постановено на 13 декември 2007 г. от Съда на публичната служба по дело F-27/07, Sundholm/Комисия

text:
               26.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 107/38

         Жалба, подадена на 25 февруари 2008 г. от Asa Sundholm срещу решение, постановено на 13 декември 2007 г. от Съда на публичната служба по дело F-27/07, Sundholm/Комисия
   (Дело T-102/08 P)
   (2008/C 107/64)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Asa Sundholm (Брюксел, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocats)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Съда на публичната служба (втори състав) от 13 декември 2007 г. по дело F-27/07,

               —

               да се постанови ново решение по същество, като се направи това, което е трябвало да извърши предходният съд: да се отмени решението за съставяне на доклада за развитие на кариерата на жалбоподателя за периода 1 юли 2001 г. — 31 декември 2002 г., взето в изпълнение на Решение на Първоинстанционния съд от 20 април 2005 г.,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски, направени във връзка с производствата пред двете инстанции.

         Правни основания и основни доводи
   С жалбата си жалбоподателката иска да се отмени решението на Съда на публичната служба за отхвърляне на жалбата, с която същата е поискала отмяната на решението на Комисията за съставяне на нейния доклад за развитие на кариерата за периода 1 юли 2001 г. — 31 декември 2002 г., тъй като първият доклад да посочения период е отменен с решение на Първоинстанционния съд от 20 април 2005 г. (1)

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателката изтъква само едно правно основание, изведено от грешка при прилагане на правото, нарушение на член 233 ЕО и неспазване на общностното право във връзка със специалното задължение за посочване на мотиви.
   Тя твърди, че Съдът на публичната служба е допуснал грешка при прилагане на правото, като е извършил нарушение по отношение на приложното поле на решението на Първоинстанционния съд от 20 април 2005 г., както и на член 233 ЕО, тъй като е приел, че органът по назначаването не е бил длъжен, като мярка за изпълнение на съдебното решение и предвид мотивите за последното, както и с оглед на периода от време, изтекъл между отмяната на решението и приемането на ново такова в изпълнение на съдебното решение, да посочи по-обстойни мотиви с оглед на задължението на администрацията да мотивира по специален начин доклад за развитие на кариерата, съставен в изпълнение на решение на Първоинстанционния съд и то, според жалбоподателката, със забава.
   В допълнение последната поддържа, че Съдът на публичната служба нарушил силата на пресъдено нещо на решението на Първоинстанционния съд, която има действие по отношение на всички, като приел, че обикновеното изтриване на бележките, които незаконно са били взети предвид, представлява справедливо поправяне на оценката на жалбоподателката.

      (1)  Решение на Първоинстанционния съд по дело Sundholm/Комисия, T-86/04, непубликувано в Recueil.


               3.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/14

         Дело, заведено на 28 юни 2013 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
   (Дело E-10/13)
   2013/C 287/10
   На 28 юни 2013 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Xavier Lewis и Maria Moustakali в качеството им на агенти на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
   Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:

               1.

               да постанови, че като не е приложила правилно и в предвидения срок член 2, параграф 1, букви а)—г) и член 2, параграф 2, букви a)—б) от акта, посочен в точка 21б от приложение XVIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 г. за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (преработена), адаптиран към Споразумението за ЕИП с Протокол 1 към него, Исландия не е изпълнила задълженията си по акта.

               2.

               да нареди на Исландия да заплати съдебните разноски.

      Правен и фактически контекст и правни аргументи в подкрепа:

               —

               Искът се отнася до факта, че до 20 август 2012 г. Исландия не е спазила мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 20 юни 2012 г., относно липсата на правилно прилагане на член 2, параграф 1, букви а)—г) и член 2, параграф 2, букви a)—б) от акта, посочен в точка 21б от приложение XVIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 г. за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (преработена) (наричана по-нататък „директивата“).

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че Исландия не е изпълнила задълженията си по член 2, параграф 1, букви а)—г) и член 2, параграф 2, букви a)—б) от директивата, като не е приела мерките, необходими за прилагането на директивата в предвидения срок.


title: Съединени дела C-260/06 и C-261/06: Решение на Съда (четвърти състав) от 8 ноември 2007 г. (преюдициални запитвания, отправени от Cour d'appel de Montpellier — Франция) — Наказателни производства срещу Daniel Escalier (C-260/06), Jean Bonnarel (C-261/06) (Продукти за растителна защита — Паралелен внос — Процедура по издаване на разрешение за пускане на пазара — Допустимост — Условия — Спазване на принципа на пропорционалност)

text:
               22.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/18

         Решение на Съда (четвърти състав) от 8 ноември 2007 г. (преюдициални запитвания, отправени от Cour d'appel de Montpellier — Франция) — Наказателни производства срещу Daniel Escalier (C-260/06), Jean Bonnarel (C-261/06)
   (Съединени дела C-260/06 и C-261/06) (1)

   (Продукти за растителна защита - Паралелен внос - Процедура по издаване на разрешение за пускане на пазара - Допустимост - Условия - Спазване на принципа на пропорционалност)
   (2007/C 315/29)
   Език на производството: френски
   Препращаща юрисдикция
   Cour d'appel de Montpellier
   Страни в главните наказателни производства
   Daniel Escalier (C-260/06), Jean Bonnarel (C-261/06)
   Предмет
   Преюдициално запитване — Cour d'appel de Montpellier [Апелативен съд на Монпелие] — Тълкуване на член 28 от Договора за ЕО и на член 30 от Договора за ЕО, и на Директива 91/414/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (OВ L 230, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 10, стр. 30) — Национално законодателство, според което за земеделски производител, внасящ само за нуждите на своето земеделско стопанство продукт за растителна защита с произход от друга държава-членка, като в тази друга държава той вече се ползва с разрешение за пускане на пазара, издадено в съответствие с Директива 91/414/ЕИО, се прилага опростена процедура за разрешение за пускане на пазара, с която следва да се провери идентичността на продукта и за която се заплаща такса в размер на 800 EUR
   Диспозитив
   Държава-членка може да подложи на опростена процедура за разрешение за пускане на пазара паралелния внос на продукт за растителна защита с произход от друга държава-членка, в която той вече се ползва от такова разрешение, когато вносът се извършва от земеделски производител само за нуждите на неговото стопанство, като разрешението за пускане на пазара се предоставя отделно за всеки оператор. Това разрешение не може да е обусловено от означението на внасяния продукт със собствената марка на въпросния оператор, когато последният е земеделски производител, който извършва паралелен внос само за нуждите на своето собствено стопанство. Посоченото разрешение не може да е обвързано със заплащането на такса, която не е в съответствие с разходите, породени от контролните или административни действия, изисквани за прегледа на заявлението за разрешение. Допустима е обаче предварително определена оценка на такива разходи при спазване на принципа на пропорционалност.

      (1)  ОВ C 212, 2.9.2006 г.


title: Дело C-208/13: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale Per il Lazio (Италия) на 15 април 2013 г. — Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/10

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale Per il Lazio (Италия) на 15 април 2013 г. — Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico
   (Дело C-208/13)
   2013/C 207/18
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale Per il Lazio

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Ответници: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

      Преюдициални въпроси

               1.

               Защитата на свободата на конкуренцията, свободното движение на предприятията, свободата на установяване и на предоставяне на услуги (съгласно член 4, параграф 3 ДЕС, член 101 ДФЕС, членове 49, 56 и 96 ДФЕС) съвместима ли е и в каква степен с националните разпоредби на държавите членки на Съюза, предвиждащи минимални експлоатационни разходи в сектора на автомобилния транспорт, които предполагат наложено отвън определяне на съставен елемент от възнаграждението на услугата и следователно на договорната цена?

               2.

               Основателни ли са и при какви условия ограниченията на посочените принципи от съображения за гарантиране на обществения интерес за безопасност на движението по пътищата и и тази цел може ли да обоснове определянето на минимални експлоатационни разходи съгласно предвиденото в уредбата, съдържаща се в член 83а от Законодателен декрет № 112/2008, изменен и допълнен?

               3.

               В този контекст определянето на минимални експлоатационни разходи може ли да бъде предоставено на доброволното договаряне между съответните категории оператори и, евентуално, на органи, чийто състав се характеризира със засилено присъствие на представители на частните икономически оператори от сектора при липсата на предварително определени критерии на законодателно равнище?


title: Дело C-154/07: Искане за преюдициално заключение, направено от Bundesverwaltungsgericht (Германия) на 20 март 2007 г. — Firma 01051 Telekom GmbH/Федерална република Германия

text:
               23.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 140/8

         Искане за преюдициално заключение, направено от Bundesverwaltungsgericht (Германия) на 20 март 2007 г. — Firma 01051 Telekom GmbH/Федерална република Германия
   (Дело C-154/07)
   (2007/C 140/14)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Bundesverwaltungsgericht (Германия)
   Страни в главното производство

      Ищец: Firma 01051 Telekom GmbH

      Ответник: Федерална република Германия

      Встъпила страна: Deutsche Telekom AG
   Преюдициални въпроси
   Следва ли Директива 90/388/ЕИО на Комисията от 28 юни 1990 година относно конкуренцията на пазара на телекомуникационни услуги — Директива за конкуренцията (1) и Директива 97/33/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 юни 1997 година относно взаимосвързаността в далекосъобщенията за осигуряване на универсална услуга и оперативна съвместимост чрез прилагане на принципите на предоставяне на отворени мрежи (ПОМ) — Директива за взаимосвързаността (2) — да се разбират в смисъл, че не е възможно националният регулаторен орган да задължи през 2003 г. оператора на свързочна мрежа, свързана с обществена местна телекомуникационна мрежа, да заплаща на оператора на местната мрежа, който има господстващо положение на пазара, вноска с оглед изравняване на възникналия за него дефицит в резултат от предоставянето на достъп до мрежата му?
   При положителен отговор на първия въпрос:
   Дали противоречието с общностното право на такова задължение, произтичащо от разпоредба на вътрешното право, следва да бъде взето предвид от националния съд в производството за заплащане на посочената по-горе вноска от оператора на свързочната мрежа?

      (1)  ОВ L 192, стр. 10.

      (2)  ОВ L 199, стр. 32.


title: Дело C-377/13: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Португалия) на 3 юли 2013 г. — Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, S.A./Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               21.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 274/8

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Португалия) на 3 юли 2013 г. — Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, S.A./Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Дело C-377/13)
   2013/C 274/13
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, S.A.

      Ответник: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Преюдициален въпрос

   Член 4, параграф 1, буква в) и параграф 2, буква a), член 7, параграф 1 и член 10, буква a) от Директива 69/335/ЕИО (1) на Съвета от 17 юли 1969 година (изменена с Директива 85/303/ЕИО (2) на Съвета от 10 юни 1985 г.) допускат ли национална правна уредба, като съдържащата се в Закон-декрет № 322-B/2001 от 14 декември 2001 г., който предвижда облагане с гербов налог на увеличаванията на капитала на капиталовите дружества, осъществени чрез капитализиране на вземания на акционерите за акцесорни вноски, направени преди това в дружеството, макар тези допълнителни вноски да са направени в брой, като се има предвид, че към 01 юли 1984 г. националното законодателство предвижда тези увеличения на капитала да бъдат облагани с гербов налог по ставка от 2 % и към същата дата предвижда освобождаване от гербов налог за увеличенията на капитал, осъществени чрез вноски, направени в брой?

      (1)  Директива 69/335/ЕИО на Съвета от 17 юли 1969 година относно косвените данъци върху набирането на капитал (ОВ L 249, стр. 25; EE 09/01, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 9).

      (2)  Директива 85/303/ЕИО на Съвета от 10 юни 1985 година за изменение на Директива 69/335/ЕИО относно косвените данъци върху прираста на капитала (ОВ L 156, стр. 23; EE 09/01, стр. 171; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 75).


title: Дело T-271/15 P: Жалба, подадена на 28 май 2015 г. от Tuula Rajala срещу решението, постановено на 18 март 2015 г. от Съда на публичната служба по дело F-24/14, Rajala/СХВП

text:
               10.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 262/32

         Жалба, подадена на 28 май 2015 г. от Tuula Rajala срещу решението, постановено на 18 март 2015 г. от Съда на публичната служба по дело F-24/14, Rajala/СХВП
   (Дело T-271/15 P)
   (2015/C 262/43)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Tuula Rajala (El Campello, Испания) (представител: H. Tettenborn, адвокат)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Съда на публичната служба от 18 март 2015 г. по дело F-24/14;

               —

               да отмени атестационния доклад за жалбоподателя за периода 1 октомври 2011 г. — 31 декември 2012 г.;

               —

               да разпореди на СХВП да заплати подходящо обезщетение по преценка на Съда — но не и под 500 EUR — на жалбоподателя за неимуществените вреди, които той е понесъл вследствие на този атестационен доклад;

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски в производството пред Съда на публичната служба и пред Общия съд.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага четири основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Първото основание е изведено от изопачаване на важни факти от Съда на публичната служба и от обстоятелството, че той основава своето решение на изопачените факти. Жалбоподателят посочва следните случаи на изопачаване на фактите:

                           —

                           изопачаване на обстоятелството, че сроковете не били спазени поради здравословни проблеми на жалбоподателката;

                           —

                           изопачаване, свързано с обстоятелството, че върху сроковете е дало отрицателно отражение това, че тя е била единствената екзаминаторка, работила на фински език през част от атестационния период и една от двамата фински екзаминатори за останалата част на атестационния период;

                           —

                           изопачаване, свързано с обстоятелството, че жалбоподателката е третирала необичайно висок брой особено сложни и обемисти преписки;

                           —

                           изопачаване на фактите, свързани с отрицателните последици, които прилагането на Решение IP Translator е породило за производителността на жалбоподателя и за сроковете на нейните решения;

                           —

                           изопачаване на фактите, свързани със статистическите данни относно спазването на сроковете от жалбоподателката в сравнение с тези на останалите екзаминатори.

               2.

               С второто основание се твърди, че Съдът на публичната служба е допуснал грешка в прилагане на правото, като е приел че от констатацията, според която от седем оценявани компетентности пет са били оценени като съответстващи на нивото, изисквано за заемане на съответния пост, не може да се изведе явна грешка в общата преценка на работата на жалбоподателката.

               3.

               Третото основание е изведено от грешка в прилагане на правото, допусната от Съда на публичната служба с това, че той отхвърля твърдението за злоупотреба с доверие от страна на СХВП.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от грешка в прилагане на правото, допусната от Съда на публичната служба с това, че той отхвърля основанието, свързано с нарушение на оправданите правни очаквания от СХВП.


title: Дело T-460/08: Иск, предявен на 10 октомври 2008 г. — Комисия/Acentro Turismo

text:
               6.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/53

         Иск, предявен на 10 октомври 2008 г. — Комисия/Acentro Turismo
   (Дело T-460/08)
   (2008/C 313/94)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: A. Aresu и A. Caeiros)

      Ответник: Acentro Turismo SpA (Милано, Италия)
   Искания на ищеца
   Комисията моли Първоинстанционния съд:

               —

               да осъди дружеството Acentro Turismo SpA да заплати сумата от 13 497,46 EUR като главница,

               —

               да осъди посоченото дружество да заплати сумата от 2 278,55 EUR като лихви за забава, изтекли до датата на завеждане на настоящия иск, както и лихвите за забава, които ще изтекат след датата на завеждане на настоящия иск до датата на ефективното плащане на главницата, които да бъдат изчислени впоследствие в зависимост от установения от италианския закон лихвен процент,

               —

               да осъди посоченото дружество да заплати мораторните лихви върху горепосочените лихви за забава, изтекли до датата на завеждане на настоящия иск, които да бъдат изчислени впоследствие в зависимост от датата на плащане на горепосочените лихви, както и от установения от италианския закон лихвен процент,

               —

               да осъди посоченото дружество да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С настоящия иск Комисията на Европейските общности, в качеството на представител на Европейската общност за атомна енергия (Евратом) иска от Първоинстанционния съд да осъди учреденото по италианското право дружество Acentro Turismo SpA да заплати сумата от 13 497,46 EUR, заедно с лихвите за забава, дължима въз основа на условията за изпълнение, предвидени в договор за предоставяне на услуги № 349-90-04 TL ISP I, сключен през 1990 г. за възлагането на това дружество на функциите на туристическа агенция в района на Испра.
   В това отношение Комисията поддържа, че дружество Acentro не е изплатило две фактури, издадени от самата Комисия на основание член 8 от спорния договор, и че съществуването на това вземане е надлежно доказано с оглед съдържанието на договора, вследствие на което въпросното вземане се явява безспорно, ликвидно и изискуемо.


title: Дело C-361/12: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Napoli (Италия) на 31 юли 2012 г. — Carratù/Poste Italiane SpA

text:
               29.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 295/23

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Napoli (Италия) на 31 юли 2012 г. — Carratù/Poste Italiane SpA
   (Дело C-361/12)
   2012/C 295/42
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Napoli

      Страни в главното производство

      Ищец: Carmela Carratù

      Ответник: Poste Italiane SpA

      Преюдициални въпроси

               1.

               Допуска ли принципът на равностойност национална правна уредба, която — в приложение на Директива 1999/70/ЕО (1) — предвижда в случаите на незаконосъобразно спиране на изпълнението на трудов договор, засегнат от нищожна клауза за срок, различни и значително по-ниски по размер икономически последици в сравнение със случаите на незаконосъобразно спиране на действието на договор по общото гражданско право, съдържащ нищожна клауза за срок?

               2.

               Съответства ли на правото на Съюза — в рамките на неговото прилагане — обстоятелството, че ефективността на санкция предоставя предимство на работодателя нарушител за сметка на претърпелия вреди поради нарушението работник, така че продължителността на производството, макар и необходима, води до пряка вреда за работника в полза на работодателя и факта, че ефикасността на възстановяването на предишното положение намалява пропорционално на увеличаването на продължителността на производството като се стига до почти пълна липса на полза от посоченото възстановяване?

               3.

               В рамките на прилагането на правото на Съюза по смисъла на член 51 от Хартата от Ница, съответства ли на член 47 от Хартата и на член 6 от ЕНПЧ факта, че продължителността на производството, макар и необходима, причинява пряка вреда на работника и предоставя предимство на работодателя, както и факта, че ефикасността на възстановяването на предишното положение намалява пропорционално на увеличаването на продължителността на производството като се стига до почти пълна липса на полза от посоченото възстановяване?

               4.

               С оглед на уточненията, дадени в член 3, параграф 1, буква в) от Директива 2000/78/ЕО (2) и в член 14, параграф 1, буква в) от Директива 2006/54/ЕО (3), дали понятието за условията за наемане на работа, изведено в клауза 4 от Директива 1999/70/ЕО включва и последиците от незаконосъобразно прекратяване на трудовото правоотношение?

               5.

               При утвърдителен отговор на предходния въпрос могат ли различните последици, които вътрешното право предвижда при незаконосъобразно прекратяване на трудово правоотношение за неопределено време и на срочното трудово правоотношение, да бъдат обосновани по смисъла на клауза 4?

               6.

               Действащите общи принципи на правото на Съюза относно правната сигурност, защитата на оправданите правни очаквания, равенството на страните в процеса, ефективната съдебна защита, правото на независим съд, и по-общо правото на справедлив процес, гарантирани от член 6, параграф 2 от Договора за ЕС във връзка с член 6 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи и с член 46, член 47 и член 52, параграф 3 от Хартата на основните права на Европейския съюз, прокламирана в Ница на 7 декември 2000 г., и възпроизведени в Договора от Лисабон, трябва ли да се тълкуват в смисъл, че не допускат приемането от страна на италианската държава, след значителен период от време (девет години), на нормативна разпоредба като член 32, параграф 7 от Закон № 183/10, която засяга последиците от текущите производства и води до пряка вреда за работника в полза на работодателя, а ефикасността на възстановяването на предишното положение намалява пропорционално на увеличаването на продължителността на производството като се стига до почти пълна липса на полза от посоченото възстановяване?

               7.

               В случай че Съдът не приеме изложените принципи за основни принципи на правото на Европейския съюз за целите на общото им хоризонтално прилагане, от което произтича единствено противоречие на разпоредба като член 32, параграфи 5—7 от Закон № 183/10 на предвидените в Директива 1999/70/ЕО задължения и на Хартата от Ница, дали дружество като ответното трябва да се приеме за държавен орган за целите на прякото вертикално прилагане на правото на Съюза и по-конкретно на клауза 4 от Директива 1999/70/ЕО и на Хартата от Ница?

      (1)  ОВ L 175, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129.

      (2)  ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7.

      (3)  ОВ L 204, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 262.


title: Дело C-203/08: Преюдициално запитване, отправено от Raad van State (Нидерландия) на 16 май 2008 г. — The Sporting Exchange Ltd, осъществяващ търговска дейност под фирма Betfair ; други страни: Minister van Justitie, Stichting de Nationale Sporttotalisator и Scientific Games Racing

text:
               2.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 197/11

         Преюдициално запитване, отправено от Raad van State (Нидерландия) на 16 май 2008 г. — The Sporting Exchange Ltd, осъществяващ търговска дейност под фирма „Betfair“; други страни: Minister van Justitie, Stichting de Nationale Sporttotalisator и Scientific Games Racing
   (Дело C-203/08)
   (2008/C 197/17)
   Език на производството: нидерландки
   Препращаща юрисдикция
   Raad van State
   Страни в главното производство

      Ищец: The Sporting Exchange Ltd, осъществяващ търговска дейност под фирма „Betfair“

      Ответник: Minister van Justitie, Stichting de Nationale Sporttotalisator и Scientific Games Racing
   Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли член 49 EО да се тълкува в смисъл, че прилагането на тази разпоредба води до това, че компетентният орган на държава-членка въз основа на действащата затворена система за издаване на разрешение за предлагането на услуги във връзка с хазартни игри, не може да забрани на доставчик на услуги, на когото вече е издадено разрешение за предоставянето на услуги по Интернет, да предлага тези услуги по Интернет също и в първата държава-членка?

               2.

               Може ли тълкуването на член 49 EО, и по-специално на принципа на равнопоставеност и на произтичащия от него принцип на прозрачност, което Съдът дава по свързано с концесии дела, да се приложи спрямо издаването на разрешение за предлагането на услуги във връзка с хазартни игри в условията на законово установена единна система за разрешаване?

               3.

                           a)

                           Може ли в условията на законово установена единна система за разрешаване удължаването на срока на разрешение на настоящ притежател на разрешение, без евентуални заинтересовани лица да получат шанса да подадат едновременно заявление за същото разрешение, да бъде подходящо и съразмерно средство за съобразяване с императивни причини от обществен интерес, които Съдът посочва като обосновка за ограничаването на свободното предоставяне на услуги във връзка с хазартни игри? В случай на утвърдителен отговор, при какви предпоставки?

                           б)

                           Има ли значение за отговора на въпрос 3a обстоятелството, дали се дава утвърдителен отговор на въпрос 2?


title: Дело C-361/11: Решение на Съда (първи състав) от 17 януари 2013 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Haarlem — Нидерландия) — Hewlett-Packard Europe BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp (Обща митническа тарифа — Комбинирана номенклатура — Тарифно класиране — Многофункционални принтери, съставени от съчетание в един апарат между модул лазерен принтер и модул скенер, с функция копиране — Подпозиция 84433191 — Валидност на Регламент (ЕО) № 1031/2008)

text:
               2.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/5

         Решение на Съда (първи състав) от 17 януари 2013 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Haarlem — Нидерландия) — Hewlett-Packard Europe BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp
   (Дело C-361/11) (1)

   (Обща митническа тарифа - Комбинирана номенклатура - Тарифно класиране - Многофункционални принтери, съставени от съчетание в един апарат между модул лазерен принтер и модул скенер, с функция копиране - Подпозиция 8443 31 91 - Валидност на Регламент (ЕО) № 1031/2008)
   2013/C 63/06
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank Haarlem

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Hewlett-Packard Europe BV

      Ответник: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp

      Предмет

   Преюдициално запитване — Rechtbank Haarlem — Обща митническа тарифа — Тарифно класифициране на многофункционални принтери, съставени от съчетание на три модула (принтер, скенер и фотокопирен апарат) — Класифициране преди 1 януари 2007 г. в подпозиция 8471 60 20 от комбинираната номенклатура, което позволява освобождаване от мита на съответните стоки в приложение на Решение на Съда от 11 декември 2008 г. по свързани дела C-362/07 и C-363/07 по дело Kip Europe (Сборник, стр. I-9489) — Валидност на Регламент (ЕО) № 1031/2008 на Комисията от 19 септември 2008 година за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 291, стр. 1 и поправки в OB L 37, 6.2.2009 г., стр. 14—14 и OB L 179, 10.7.2009 г., стр. 68—71)

      Диспозитив

   При разглеждането на преюдициалните въпроси не беше открито никакво обстоятелство, което е от естество да засегне валидността на Регламент (ЕО) № 1031/2008 на Комисията от 19 септември 2008 година за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, в частта му, в която той класира в подпозиция 8443 31 91 от комбинираната номенклатура, посочена в приложение I към Регламент № 2658/87, изменен с Регламент (ЕО) № 254/2000 на Съвета от 31 януари 2000 г., многофункционални принтери като разглежданите в делото по главното производство, съставени от съчетание в един апарат между модул лазерен принтер и модул скенер, с функция копиране, пуснати в свободно обращение през април 2009 г.

      (1)  ОВ C 282, 24.9.2011 г.


title: Дело C-88/13: Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Белгия) на 22 февруари 2013 г. — Philippe Gruslin/Citibank Belgium SA

text:
               25.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 147/10

         Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Белгия) на 22 февруари 2013 г. — Philippe Gruslin/Citibank Belgium SA
   (Дело C-88/13)
   2013/C 147/17
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Philippe Gruslin

      Ответник: Citibank Belgium SA

      Преюдициални въпроси

   Трябва ли член 45 от Директива 85/611/ЕИО на Съвета от 20 декември 1985 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) (1) да се тълкува в смисъл, че понятието „плащания в полза на притежателите на дялов[е]“ включва и издаването на удостоверения за поименни дялове на притежателите на дялове?

      (1)  ОВ L 375, стр. 3, Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 138


title: Дело C-43/14: Преюдициално запитване, отправено от Nejvyšší správní soud (Чешка република), постъпило на 18 декември 2013 г.  — Ško-Energo, s.r.o./Odvolací finanční ředitelství

text:
               12.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/9

         Преюдициално запитване, отправено от Nejvyšší správní soud (Чешка република), постъпило на 18 декември 2013 г. — Ško-Energo, s.r.o./Odvolací finanční ředitelství
   (Дело C-43/14)
   2014/C 142/11
   Език на производството: чешки

      Запитваща юрисдикция

   Nejvyšší správní soud

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ško-Energo, s.r.o.

      Ответник: Odvolací finanční ředitelství

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 10 от Директива 2003/87/ЕО (1) на Европейския Парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета да се тълкува в смисъл, че не допуска прилагането на разпоредби от националното право, по силата на които безплатно разпределените в съответния период квоти за емисии се облагат с данък върху даренията?

      (1)  ОВ L 275, 2003 г., cтр. 32


title: Дело C-328/05 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 10 май 2007 г. — SGL Carbon AG/Комисия на Европейските общности (Обжалване — Конкуренция — Картел — Насоки относно методиката за определяне на размера на глобите — Известие за сътрудничество — Принцип non bis in idem )

text:
               23.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 140/4

         Решение на Съда (четвърти състав) от 10 май 2007 г. — SGL Carbon AG/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-328/05 P) (1)

   (Обжалване - Конкуренция - Картел - Насоки относно методиката за определяне на размера на глобите - Известие за сътрудничество - Принцип „non bis in idem“)
   (2007/C 140/06)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: SGL Carbon AG (представители: M. Klusmann и F. Wiemer, Rechtsanwälte)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: F. Castillo de la Torre, M. Schneider, W. Mölls и H. Gading, agents)
   Предмет
   Жалба срещу решението на Първоинстанционния съд (втори състав) от 15 юни 2005 година по дело SGL Carbon/Комисия (съединени дела Т-71/03, Т-74/03, Т-87/03 и Т-91/03), с което Първоинстанционният съд частично отхвърля иска за отмяна на Решение на Комисията С(2002) 5083 окончателен от 17 декември 2002 година относно процедура по прилагане на член 81 от Договора за ЕО — Картел на пазара на специални графити
   Диспозитив

               1)

               Жалбата се отхвърля.

               2)

               SGL Carbon се осъжда да заплати разноските.

      (1)  ОВ C 281, 12.11.2005 г.


title: Дело T-333/15: Решение на Общия съд от 28 юни 2017 г. — Josel/EUIPO — Nationale-Nederlanden Nederland (NN) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Посочваща Европейския съюз международна регистрация — Словна марка „NN“ — По-ранна национална словна марка „NN“ — Относително основание за отказ — Липса на реално използване на по-ранната марка — Член 15, параграф 1, втора алинея, буква а) и член 42, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Форма, която се различава по елементи, променящи отличителния характер)

text:
               21.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 277/35

         Решение на Общия съд от 28 юни 2017 г. — Josel/EUIPO — Nationale-Nederlanden Nederland (NN)
   (Дело T-333/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Посочваща Европейския съюз международна регистрация - Словна марка „NN“ - По-ранна национална словна марка „NN“ - Относително основание за отказ - Липса на реално използване на по-ранната марка - Член 15, параграф 1, втора алинея, буква а) и член 42, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Форма, която се различава по елементи, променящи отличителния характер))
   (2017/C 277/51)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Josel, SL (Барселона, Испания) (представители: първоначално J. L. Rivas Zurdo, впоследствие J. Güell Serra, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Gája)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Nationale-Nederlanden Nederland BV (Хага, Нидерландия) (представители: първоначално E. Morée и A. Janssen, впоследствие A. Janssen, R. Sjoerdsma и C. Jehoram, адвокати)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 14 април 2015 г. (преписка R 1531/2014-4), постановено в производство по възражение със страни Josel и Nationale-Nederlanden Nederland

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Josel, SL да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 262, 10.8.2015 г.


title: Дело T-103/15: Жалба, подадена на 27 февруари 2015 г. — Flabeg Deutschland/Комисия

text:
               27.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/62

         Жалба, подадена на 27 февруари 2015 г. — Flabeg Deutschland/Комисия
   (Дело T-103/15)
   (2015/C 138/81)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Flabeg Deutschland GmbH (Нюрнберг, Германия (представители: M. Küper и E.-M. Schwind, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на ответника от 25 ноември 2014 г., постановено по преписка „Държавна помощ SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) C(2014) 8786 окончателен“, и по-специално членове 1 и 2, член 3, точки 1 и 2, членове 4 и 5 (квалифициране като помощ и констатиране на несъвместимостта на EEG 2012, включително на особения му компенсационен режим, с общия пазар), както и на член 6 във връзка с член 7 (разпореждане за незабавно частично възстановяване от получателите),

               —

               да осъди ответника да понесе съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първо основание: неналичие на условията по член 107 ДФЕС.
               Жалбоподателят твърди, че системата на налагане на намалена допълнителна такса по EEG и особеният компенсационен режим по EEG 2012 не са помощи по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС. В случай че особеният компенсационен режим по EEG 2012 трябвало да се приеме за помощ, същият бил обоснован от член 107, параграф 3, букви б) и в) ДФЕС (помощи за насърчаване изпълнението на важен проект от общоевропейски интерес, респ. за улесняване развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, без тези помощи да засягат условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес) и следователно не противоречал на правото относно помощите.

               2.

               Второ основание: неприложимост на релевантните за плана за адаптация Насоки относно държавната помощ за опазване на околната среда и за енергетика (the Environmental and Energy State Aide Guidelines — EEAG)
               Жалбоподателят изтъква, че EEAG, които са релевантни за целите на определянето на подлежащата на възстановяване съгласно член 3 от обжалваното решение на ответника сума, и които са станали приложими от 1 юли 2014 г., са неприложими за него, тъй като разглежданите инструменти — системата на налагане на намалена допълнителна такса по EEG и особеният компенсационен режим по EEG 2012 — не представляват помощи и освен това принципът на законосъобразност на действията на администрацията важи и на равнище ЕС.


title: Дело C-551/16: Преюдициално запитване от Centrale Raad van Beroep (Нидерландия), постъпило на 31 октомври 2016 г. — J. Klein Schiphorst/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

text:
               30.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/20

         Преюдициално запитване от Centrale Raad van Beroep (Нидерландия), постъпило на 31 октомври 2016 г. — J. Klein Schiphorst/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
   (Дело C-551/16)
   (2017/C 030/24)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Centrale Raad van Beroep

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: J. Klein Schiphorst

      Ответник: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

      Преюдициални въпроси

               1.

               Допустимо ли е с оглед на членове 63 и 7 от Регламент № 883/2004 (1), на целта и съдържанието на регламента, както и на свободното движение на хора и работници, предоставената в член 64, параграф 1, буква в) от Регламент № 883/2004 възможност да се прилага по такъв начин, че молба за удължаване на срока за прехвърляне на обезщетения за безработица по принцип да се отхвърля, освен ако Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen прецени, че предвид особените обстоятелства на конкретния случай, например когато съществува конкретна и доказуема перспектива за работа, няма основание да постанови отказ за удължаването на срока за прехвърляне?

               2.

               По какъв начин следва държавите членки да прилагат предоставената от член 64, параграф 1, буква в) от Регламент № 883/2004 възможност?

      (1)  Регламент (EО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социално осигуряване (ОВ L 166, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82).


title: Дело C-141/12: Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Middelburg (Нидерландия) на 20 март 2012 г. — Y.S./Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel

text:
               2.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 157/3

         Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Middelburg (Нидерландия) на 20 март 2012 г. — Y.S./Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel
   (Дело C-141/12)
   2012/C 157/04
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank Middelburg

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Y.S.

      Ответник: Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel

      Преюдициални въпроси

               1.

               Данните, съдържащи се в проекта за решение относно заинтересованото лице и отнасящи се до това лице, следва ли да се считат за лични данни по смисъла на член 2, буква а) от Директива 95/46 (1)?

               2.

               Правният анализ, съдържащ се в проекта за решение, представлява ли лични данни по смисъла на споменатата разпоредба?

               3.

               В случай че Съдът на Европейския съюз потвърди, че описаните по-горе данни представляват лични данни, следва ли администраторът или съответният орган да предостави и достъп до тези лични данни на основание член 12 от Директива 95/46 и член 8 от Хартата на ЕС (2)?

               4.

               Може ли във връзка с това заинтересованото лице също така да се позове пряко на член 41, параграф 2, буква б) от Хартата на ЕС и, ако това е така, следва ли съдържащата се в него формулировка „като се зачитат легитимните интереси, свързани с поверителността“ [на процеса на вземане на решение] да се тълкува в смисъл, че поради тази причина може да бъде отказан достъп до проекта за решение?

               5.

               В случай че заинтересованото лице подаде молба за достъп до проекта за решение, администраторът [на лични данни], съответно [надзорният] орган следва ли да предостави на разположение на това лице копие на този документ, за да удовлетвори правото на последното да получи съответната информация?

      (1)  Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (ОВ L 281, стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 10).

      (2)  Харта на основните права на Европейския съюз (ОВ С 364, 2000 г., стр. 1; публикувана на български език в ОВ C 303, 2007 г., стр. 1).


title: Дело C-359/11: Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 8 юли 2011 г. — Alexandra Schulz/Technische Werke Schussental GmbH und Co. KG

text:
               22.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/17

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 8 юли 2011 г. — Alexandra Schulz/Technische Werke Schussental GmbH und Co. KG
   (Дело C-359/11)
   2011/C 311/26
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Ищец: Alexandra Schulz

      Ответник: Technische Werke Schussental GmbH und Co.KG

      Преюдициален въпрос

   Следва ли член 3, параграф 3 от Директива 2003/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и отменяне на Директива 98/30/ЕО (1), във връзка с буква б) и/или буква в) от приложение А към тази директива, да се тълкува в смисъл, че с национална правна уредба относно условията за промяна на цените по договори за доставка на природен газ на битови потребители, осъществявана в рамките на общото задължение за снабдяване с природен газ на потребители, към които се прилага съответната тарифа, се изпълняват изискванията за прозрачност, при положение че в посочената национална уредба всъщност не се предвиждат основанията, предпоставките и обхватът на съответната промяна на цените, но се гарантира, че газоснабдителното предприятие предварително и в разумен срок следва да уведоми потребителите си за всяко увеличение на цените и потребителите имат право едностранно да прекратят договорите си за доставка на природен газ, ако не желаят да приемат промяната на договорните условия, за която са уведомени?

      (1)  ОВ L 176, стр. 57.


title: Дело C-182/11: Преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato (Италия) на 18 април 2011 г. — Econord Spa/Comune di Cagno и Comune di Varese

text:
               16.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/10

         Преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato (Италия) на 18 април 2011 г. — Econord Spa/Comune di Cagno и Comune di Varese
   (Дело C-182/11)
   2011/C 211/19
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Econord Spa

      Ответник: Comune di Cagno, Comune di Varese

      Трета заинтересована страна: Aspem Spa

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли да се прилага принципът за ирелевантността на положението на отделен публичен орган, който притежава дялово участие в дружество със специално предназначение, дори когато една от сдружените общини притежава една-единствена акция в дружеството със специално предназначение и споразуменията между публичните органи, акционери в дружеството, не могат да осигурят на община с участие в него ефективен контрол върху дружеството, поради което дяловото участие може да се счита само като формална рамка на договор за доставка на услуги?


title: Дело T-201/11: Решение на Общия съд от 17 декември 2014 г.  — Si.mobil/Комисия (Конкуренция — Злоупотреба с господстващо положение — Словенски пазар на мобилната телефония — Решение за отхвърляне на жалба — Разглеждане от орган по конкуренцията на държава членка — Липса на интерес за Съюза)

text:
               16.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/14

         Решение на Общия съд от 17 декември 2014 г. — Si.mobil/Комисия
   (Дело T-201/11) (1)

   ((Конкуренция - Злоупотреба с господстващо положение - Словенски пазар на мобилната телефония - Решение за отхвърляне на жалба - Разглеждане от орган по конкуренцията на държава членка - Липса на интерес за Съюза))
   (2015/C 056/18)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Si.mobil telekomunikacijske storitve d.d. (Любляна, Словения) (представители: първоначално P. Alexiadis и E. Sependa, solicitors, впоследствие P. Alexiadis, P. Figueroa Regueiro и A. Melihen, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално C. Giolito, B. Gencarelli и A. Biolan, впоследствие C. Giolito и A. Biolan)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Република Словения (представители: T. Mihelič Žitko и V. Klemenc); и Telekom Slovenije d.d., по-рано Mobitel, telekomunikacijske storitve d.d. (Любляна, Словения) (представители: J. Sladič и P. Sladič, адвокати)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2011) 355 окончателен на Комисията от 24 януари 2011 г., с което се отхвърля жалбата, подадена от жалбоподателя относно нарушения на член 102 ДФЕС, за които се твърди, че са извършени от Mobitel на няколко от пазарите на едро и на дребно на мобилна телефония (преписка COMP/39.707 — Si.mobil/Mobitel).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Si.mobil telekomunikacijske storitve d.d. понася направените от него съдебни разноски и се осъжда да заплати съдебните разноски, направени от Европейската комисията и от Telekom Slovenije d.d.

               3)

               Република Словения понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 160, 28.5.2011 г.


title: Дело T-267/12: Жалба, подадена на 12 юни 2012 г. — Deutsche Bahn и др./Комисия

text:
               11.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/28

         Жалба, подадена на 12 юни 2012 г. — Deutsche Bahn и др./Комисия
   (Дело T-267/12)
   2012/C 243/50
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Deutsche Bahn AG (Берлин, Германия), Schenker AG (Есен, Германия), Schenker China Ltd (Шанхай, Китай), Schenker International (H.K.) Ltd (Хонконг, Китай) (представители: F. Montag и B. Kacholdt, lawyers, D. Colgan и T. Morgan, solicitors)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени член 1, параграф 2, буква ж), параграф 3, букви a) и б) и параграф 4, буква з) от Решение на Европейската комисия от 28 март 2012 година относно производство по прилагане на член 101 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/39462 — Спедиторски услуги),

               —

               изцяло да отмени или, при условията на евентуалност, да намали глобите, определени в член 2, параграф 2, буква ж), параграф 3, букви a) и б) и параграф 4, буква з) от обжалваното решение, и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат шест правни основания.

               1.

               По първото правно основание твърдят, че:

                           —

                           Комисията е нарушила правото им на защита, принципа на справедлив процес и принципа на добра администрация, доколкото не е прекратила разследването си, след като е била уведомена, че доказателствата, предоставени от представителите на определено дружество, са събрани в нарушение на закона.

               2.

               По второто правно основание твърдят, че:

                           —

                           Комисията е превишила правомощията си, доколкото е приела обжалваното решение, въпреки че съгласно Регламент № 141/1962 (1) не е била компетентна за това.

               3.

               По третото правно основание твърдят, че:

                           —

                           Комисията е нарушила член 101, параграф 1 ДФЕС и член 296 ДФЕС, член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз, член 4, член 7 и член 23, параграф 2 от Регламент № 1/2003, както и принципа на личната отговорност и принципа на добра администрация, доколкото е приела, че Schenker China Ltd носи отговорност за поведението на BAX Global (China) Co. Ltd, и доколкото за това поведение е наложила глоба единствено на Schenker China Ltd, въпреки че към онзи момент BAX Global (China) Co. Ltd е било дъщерно дружество на друго предприятие, оглавявано от конкретно дружество през по-голямата част от периода на поведението по член 1, параграф 3, буква a) от обжалваното решение.

               4.

               По четвъртото правно основание твърдят, че:

                           —

                           Комисията е нарушила членове 23 и 27 от Регламент № 1/2003, правото на защита на жалбоподателите, Насоките за глобите от 2006 г. (2), принципа за съответствие между наказанието и нарушението, принципа на добра администрация, принципа nulla poena sine culpa и принципа на пропорционалност и е допуснала явна грешка в преценката при определянето на размера на глобите въз основа на оборот, надвишаващ максималния му теоретичен размер в резултат от поведението, посочено в член 1, параграф 2, буква ж), параграф 3, букви a) и б) и параграф 4, буква з) от обжалваното решение.

               5.

               По петото правно основание твърдят, че:

                           —

                           Комисията е нарушила член 23 от Регламент № 1/2003, Известието за сътрудничеството (3) и принципа на равно третиране и е допуснала явна грешка в преценката при определянето на процента на намаление на глобите на жалбоподателите.

               6.

               По шестото правно основание твърдят, че:

                           —

                           Комисията е нарушила член 23 от Регламент № 1/2003 и принципа на равно третиране и е допуснала явна грешка в преценката, като е отказала провеждането на производство за постигане на споразумение по реда на Известието за тези производства (4).

      (1)  Регламент № 141 на Съвета от 26 ноември 1962 година за освобождаване на транспортните услуги от прилагането на Регламент № 17 на Съвета (OB 124, стр. 2751).

      (2)  Насоки относно метода за определяне на глобите, налагани по силата на член 23, параграф 2, буква а) от Регламент № 1/2003 (ОВ C 210, 2006 г., стр. 2).

      (3)  Известие на Комисията относно освобождаване от глоби и намаляване на техния размер по делата за картели (ОВ C 298, 2006 г., стр. 11).

      (4)  Известие на Комисията относно воденето на производства за постигане на споразумение с оглед приемане на решения съгласно член 7 и член 23 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета при дела за картели (ОВ C 167, 2008 г., стр. 1).


title: Дело T-389/08: Определение на Първоинстанционния съд от 26 юни 2009 г. — Lemans/СХВП — Turner (ICON)

text:
               15.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 193/33

         Определение на Първоинстанционния съд от 26 юни 2009 г. — Lemans/СХВП — Turner (ICON)
   (Дело T-389/08) (1)

   2009/C 193/53

      Език на производството: английски

   Председателят на пети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 301, 22.11.2008 г.


title: Дело T-407/08: Жалба, подадена на 22 септември 2008 г. — MIP Metro/СХВП — CBT Comunicación Multimedia (Metromeet)

text:
               20.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 327/31

         Жалба, подадена на 22 септември 2008 г. — MIP Metro/СХВП — CBT Comunicación Multimedia (Metromeet)
   (Дело T-407/08)
   (2008/C 327/57)
   Език на жалбата: немски
   Страни

      Жалбоподател: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Германия) (представители: J.-C. Plate und R. Kaase, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: CBT Comunicación Multimedia, SL (Getxo, Испания)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решение № R 387/2007-1 от 12 юни 2008 г. на първи апелативен състав на СХВП поради несъвместимост с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 относно марката на Общността и да се отхвърли заявка за марка на Общността 37 405 29 „metromeet“;

               —

               да се осъди ответникът да заплати както съдебните разноски, така и разноските, направени във връзка с производството по възражение и производството по обжалване пред СХВП.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: CBT Comunicación Multimedia, SL

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „Metromeet“ за стоки и услуги от класове 9, 16, 35 и 41 — заявка № 3 740 529

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: националните фигуративна марка „METRO“ и словна марка „meeting metro“ за стоки и услуги от класове 9, 16, 35 и 41

      Решение на отдела по споровете: приема възражението

      Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по споровете и отхвърля възражението

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 на Съвета, тъй като между конфликтните марки съществува опасност от объркване.


title: Дело C-98/13: Решение на Съда (втори състав) от 6 февруари 2014 г. (преюдициално запитване от Højesteret — Дания) — Martin Blomqvist/Rolex SA, Manufacture des Montres Rolex SA (Преюдициално запитване — Регламент (ЕО) № 1383/2003 — Мерки, целящи да се възпрепятства пускането на пазара на имитирани и пиратски стоки — Член 2 — Приложно поле на Регламента — Продажба по интернет на фалшив часовник от трета държава за лична употреба на физическо лице, живеещо в държава членка — Задържане на часовника от митническите органи при влизането му на територията на държавата членка — Законосъобразност на задържането — Условия — Условия, свързани с нарушението на правото на интелектуална собственост — Директива 2001/29/ЕО — Член 4 — Публично разпространяване — Директива 2008/95/ЕО — Член 5 — Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 9 — Използване в търговската дейност)

text:
               29.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/18

         Решение на Съда (втори състав) от 6 февруари 2014 г. (преюдициално запитване от Højesteret — Дания) — Martin Blomqvist/Rolex SA, Manufacture des Montres Rolex SA
   (Дело C-98/13) (1)

   (Преюдициално запитване - Регламент (ЕО) № 1383/2003 - Мерки, целящи да се възпрепятства пускането на пазара на имитирани и пиратски стоки - Член 2 - Приложно поле на Регламента - Продажба по интернет на фалшив часовник от трета държава за лична употреба на физическо лице, живеещо в държава членка - Задържане на часовника от митническите органи при влизането му на територията на държавата членка - Законосъобразност на задържането - Условия - Условия, свързани с нарушението на правото на интелектуална собственост - Директива 2001/29/ЕО - Член 4 - Публично разпространяване - Директива 2008/95/ЕО - Член 5 - Регламент (ЕО) № 207/2009 - Член 9 - Използване в търговската дейност)
   2014/C 93/28
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Højesteret

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Martin Blomqvist

      Ответници: Rolex SA, Manufacture des Montres Rolex SA

      Предмет

   Преюдициално запитване — Højesteret — Тълкуване на член 4, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (ОВ L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230), член 5, параграфи 1 и 3 от Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 299, стр. 25), член 9, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1) и член 2, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1383/2003 на Съвета от 22 юли 2003 година относно намесата на митническите органи по отношение на стоки, за които се подозира, че нарушават някои права върху интелектуалната собственост, както и относно мерките, които следва да се вземат по отношение на стоки, нарушаващи някои права върху интелектуалната собственост (OB L 196, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 16, стр. 18) — Мерки за предотвратяване на пускането в свободно обращение на имитирани и пиратски стоки — Физическо лице, което живее в държава членка и по интернет е закупило от продавач в трета държава фалшив часовник за лична употреба — Решение на властите на държавата членка да задържат часовника, който продавачът е изпратил по пощата, и да спрат освобождаването му от митницата.

      Диспозитив

   Регламент (ЕО) № 1383/2003 на Съвета от 22 юли 2003 година относно намесата на митническите органи по отношение на стоки, за които се подозира, че нарушават някои права върху интелектуалната собственост, както и относно мерките, които следва да се вземат по отношение на стоки, нарушаващи някои права върху интелектуалната собственост, трябва да се тълкува в смисъл, че титулярят на право на интелектуална собственост върху стока, която е продадена на лице, живеещо на територията на държава членка, от разположен в трета страна уебсайт за онлайн продажби, разполага с гарантираната му с посочения регламент защита от момента, в който стоката влезе на територията на тази държава членка, поради самия факт на придобиването на стоката. За целта не е необходимо преди продажбата стоката да е била и предмет на предложение за продажба или на реклама, насочено/насочена към потребителите в същата държава.

      (1)  ОВ C 129, 4.5.2013 г.


title: Дело C-675/11: Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Франция) на 29 декември 2011 г. — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), правоприемник на Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)/Regalp SA

text:
               24.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/10

         Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Франция) на 29 декември 2011 г. — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), правоприемник на Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)/Regalp SA
   (Дело C-675/11)
   2012/C 89/14
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), правоприемник на Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)

      Ответник: Regalp SA

      Преюдициални въпроси

               1.

               Как може да бъде приложена от държава членка възможността, предоставена в параграф 4 на член 2 от Регламент (ЕИО) № 4045/89 на Съвета от 21 декември 1989 година относно проверките от страна на държавите членки на транзакции, съставляващи част от системата за финансиране на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието, секция „Гарантиране“ (1), за разширяване на контролирания период и „за периоди (…) предшестващи или следващи едногодиш(ния) период“, определен в този член, като се имат предвид, от една страна, изискванията за защита на финансовите интереси на Общностите, и от друга страна, принципа на правната сигурност и на необходимостта да не се оставя на контролните органи неопределена власт?

               2.

               В частност:

                           —

                           Трябва ли контролираният период във всички случаи да приключи в рамките на едногодишния период, предхождащ периода, наречен „контролен“, по време на който контролен период се извършват контролните дейности, защото в противен случай контролът ще бъде опорочен от нередност, на която контролираното лице би могло да се позове за да оспори решението, основано на резултатите от този контрол?

                           —

                           При положителен отговор на предходния въпрос, как следва да се разбира изрично предвидената в Регламента възможност за разширяване на контролирания период и за периоди, „следващи едногодишния период“?

                           —

                           При отрицателен отговор на първия въпрос, трябва ли все пак контролираният период да обхваща период от дванадесет месеца, който приключва в рамките на контролния период, предхождащ периода, през който е извършен контролът — защото иначе контролът ще бъде опорочен от нередност, на която контролираното лице би могло да се позове за да оспори решението, основано на резултатите от този контрол — или контролът може да засяга само период, който приключва преди началото на предишния контролен период?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 4045/89 на Съвета от 21 декември 1989 година относно проверките от страна на държавите членки на транзакции, съставляващи част от системата за финансиране на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието, секция „Гарантиране“ и за отмяна на Директива 77/435/ЕИО (ОВ L 388, стp. 18, Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 7, стр. 196).


title: Дело F-24/07: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 12 март 2009 г. — Lafleur Tighe/Комисия (Публична служба — Договорно наети служители — Наемане на работа — Класиране в степен — Бивши самостоятелно работещи експерти — Професионален опит — Диплома — Удостоверение за приравняване — Допустимост — Съществено ново обстоятелство)

text:
               1.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/36

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 12 март 2009 г. — Lafleur Tighe/Комисия
   (Дело F-24/07) (1)

   (Публична служба - Договорно наети служители - Наемане на работа - Класиране в степен - Бивши самостоятелно работещи експерти - Професионален опит - Диплома - Удостоверение за приравняване - Допустимост - Съществено ново обстоятелство)
   2009/C 102/52
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Virginie Lafleur Tighe (Makati, Филипини) (представители: S. Rodrigues и C. Bernard-Glanz, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и G. Berscheid)

      Предмет

   От една страна, отмяна на решението на органа по назначаването (ОН) за класиране на жалбоподателката при наемането ѝ като договорно нает служител във функционална група IV, степен 13, стъпка 1, тъй като при изчисляването на професионалния ѝ опит не е взет предвид периода между получаването на първата ѝ диплома (Bachelor) и получаването на втората ѝ диплома (Maîtrise) и, от друга страна, ново класиране на жалбоподателката, със задна дата, в степен 14.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 117, 26.05.2007 г., стр. 36


title: Дело C-349/12: Преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Törvényszék (преди това Fővárosi Bíróság) (Унгария) на 24 юли 2012 г. — Peró Gáz Kft./Balla János

text:
               13.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/4

         Преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Törvényszék (преди това Fővárosi Bíróság) (Унгария) на 24 юли 2012 г. — Peró Gáz Kft./Balla János
   (Дело C-349/12)
   2012/C 311/03
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Fővárosi Törvényszék (преди това Fővárosi Bíróság)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Peró Gáz Kft.

      Ответник: Balla János

      Преюдициални въпроси

               1.

               В съответствие с правото на Европейския съюз ли са мерките, процедурите и средствата за защита, които в рамките на производство за изменение на решение във връзка с искане за обявяване на недействителност на патент се прилагат така, че националният съд не е обвързан от направените от страните искания или други изявления с правни последици и има правомощието служебно да разпореди да бъдат представени доказателствата, които счита за необходими?

               2.

               В съответствие с правото на Европейския съюз ли са мерките, процедурите и средствата за защита, които в рамките на производство за изменение на решение във връзка с искане за обявяване на недействителност на патент се прилагат така, че в своята преценка националният съд не е обвързан от административно решение, постановено по искане за обявяване на недействителност, нито от направените в това решение фактически констатации, по-специално от изтъкнатите в хода на административното производство основания за обявяване на недействителност, нито от направените изявления или твърдения или пък от представените в хода на това производство доказателства?

               3.

               В съответствие с правото на Европейския съюз ли са мерките, процедурите и средствата за защита, които в рамките на производство за изменение на решение във връзка с искане за обявяване на недействителност на патент се прилагат така, че във връзка с изискванията за новост и изобретателски елемент националният съд преценява дали на изобретението следва да се даде приоритет към датата на представяне на заявлението или единствено към датата на изменението при условие че в момента на представяне на заявлението правната уредба позволява на заявителя да разшири след датата на представяне на заявлението техническото съдържание на заявения патент и обхвата на търсената защита?


title: Дело T-346/06 R: Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 7 юни 2007 г. IMS/Комисия (Обезпечително производство — Искане за спиране на изпълнението — Директива 98/37/ЕО — Допустимост — Fumus boni juris — Неотложност — Баланс на интереси)

text:
               4.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/33

         Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 7 юни 2007 г. IMS/Комисия
   (Дело T-346/06 R)
   (Обезпечително производство - Искане за спиране на изпълнението - Директива 98/37/ЕО - Допустимост - Fumus boni juris - Неотложност - Баланс на интереси)
   (2007/C 183/64)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Industria Masetto Schio Srl (IMS) (Schio, Италия) (представители: F. Colonna и T. Romolotti, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: C. Zadra и D. Lawunmi)
   Предмет
   Искане за спиране на изпълнението на Становище C (2006) 3914 на Комисията от 6 септември 2006 година относно мярка за забрана, наложена от френските власти във връзка с някои механични преси, носещи марката IMS.
   Диспозитив

               1)

               Изпълнението на Становище C (2006) 3914 на Комисията от 6 септември 2006 година относно мярка за забрана, наложена от френските власти във връзка с някои механични преси, носещи марката IMS, се спира, докато Първоинстанционният съд не се произнесе по главния иск.

               2)

               Първоинстанционният съд не се произнася по разноските.


title: Дело T-167/16: Определение на Общия съд от 26 октомври 2016 г. — Полша/Комисия

text:
               6.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/54

         Определение на Общия съд от 26 октомври 2016 г. — Полша/Комисия
   (Дело T-167/16) (1)

   (2017/C 038/71)
   Език на производството: полски
   Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 243, 4.7.2016 г.


title: Дело T-261/11: Жалба, подадена на 20 май 2011 г. — European Goldfields/Комисия

text:
               23.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 219/18

         Жалба, подадена на 20 май 2011 г. — European Goldfields/Комисия
   (Дело T-261/11)
   2011/C 219/28
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: European Goldfields Ltd (Whitehorse, Канада) (представители: K. Adamantopoulos, E. Petritsi, E. Trova и P. Skouris, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да се отмени Решение на Европейската комисия от 23 февруари 2011 г. относно държавна помощ C 48/2008 (ex NN 61/2008), отпусната от Гърция на Ellinikos Chrysos A.E., по-специално членове 1—5 от него; и

               —

               да се разпореди на ответника да заплати съдебните разноски, извършени от жалбоподателя в хода на настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет правни основания.

               1.

               С първото правно основание се твърди, че Комисията е допуснала няколко явни грешки при установяването и преценката на фактите по делото, които са се отразили по същество на прилагането и тълкуването от нейна страна на условието за съществуване на икономическо предимство в полза на Ellinikos Xryssos съгласно член 107, параграф 1 ДФЕС.

               2.

               С второто правно основание се твърди, че Комисията е допуснала явна грешка при прилагане на правото, като е приложила и тълкувала неправилно частта от дефиницията на държавна помощ, отнасяща се до съществуването на икономическо предимство съгласно член 107, параграф 1 ДФЕС, прилагайки погрешно или неправилно релевантния принцип относно инвеститора, действащ в условията на пазарна икономика.

               3.

               С третото правно основание се твърди, че Комисията е допуснала няколко явни грешки при прилагането и тълкуването на условието за съществуване на икономическо предимство съгласно член 107, параграф 1 ДФЕС, установявайки съществуването на такова икономическо предимство въз основа на собствените ѝ неоснователни, избирателни и произволни доводи относно твърдяната стойност на продадените активи.

               4.

               С четвъртото правно основание се твърди, че Комисията е допуснала няколко явни грешки при прилагането и тълкуването на условието за съществуване на икономическо предимство съгласно член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като е заключила погрешно, че твърдяното освобождаване от данъци в полза на Ellinikos Xryssos представлява икономическо предимство.

               5.

               С петото правно основание се твърди, че Комисията е нарушила съществени процедурни правила и е злоупотребила с правомощието си, нарушавайки задължението си да разгледа преписката по делото старателно и безпристрастно.


title: Дело T-700/15: Жалба, подадена на 30 ноември 2015 г. — Volfas Engelman/СХВП — Rauch Fruchtsäfte (BRAVORO PINTA)

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/71

         Жалба, подадена на 30 ноември 2015 г. — Volfas Engelman/СХВП — Rauch Fruchtsäfte (BRAVORO PINTA)
   (Дело T-700/15)
   (2016/C 038/96)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Volfas Engelman AB (Kaunas, Литва) (представител: P. Olson, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Rauch Fruchtsäfte GmbH (Rankweil, Австрия)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словните елементи „BRAVORO PINTA“ — заявка за регистрация № 10 725 381

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на СХВП от 17.9.2015 г. по преписка R 1649/2014-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение и да допусне регистрацията на марка на Общността № 10 72538 и

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Апелативният състав неправилно определил съответните потребители,

               —

               Апелативният състав неправилно приел, че съответните потребители ще проявят средна степен на внимание,

               —

               Апелативният състав неправилно не взел предвид съществените визуални елементи на заявената марка,

               —

               Апелативният състав неправилно приел, че между марките е налице фонетично сходство,

               —

               Апелативният състав неправилно основал решението си на направената в точка 42 от него констатация, че по-ранната марка е отличителна за енергийни напитки,

               —

               Апелативният състав неправилно приел, че е налице вероятност от объркване.


title: Дело C-509/16 P: Жалба, подадена на 26 септември 2016 г. от Francisco Javier Rosa Rodriguez срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 20 юли 2016 г. по дело T-358/16, Rosa Rodriguez/Consejería de Educación de la Junta de Andalucía

text:
               23.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/3

         Жалба, подадена на 26 септември 2016 г. от Francisco Javier Rosa Rodriguez срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 20 юли 2016 г. по дело T-358/16, Rosa Rodriguez/Consejería de Educación de la Junta de Andalucía
   (Дело C-509/16 P)
   (2017/C 022/05)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Francisco Javier Rosa Rodriguez (представител: J. Velasco Velasco, адвокат)

      Друга страна в производството: Consejería de Educación de la Junta de Andalucía
   С определение от 8 декември 2016 г. Съдът (девети състав) отхвърли жалбата и реши г-н Rosa Rodríguez да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-569/10: Иск, предявен на 3 декември 2010 г. — Европейска комисия/Република Полша

text:
               12.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/6

         Иск, предявен на 3 декември 2010 г. — Европейска комисия/Република Полша
   (Дело C-569/10)
   2011/C 46/10
   Език на производството: полски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представител: K. Herrmann)

      Ответник: Република Полша

      Искания на ищеца

   Комисията иска:

               —

               да се установи, че като не е приела мерките, необходими, за да се гарантира на заинтересованите субекти липсата на каквато и да е дискриминация при достъпа до дейностите по проучване, изследване и производство на въглеводороди и че разрешенията за упражняването на тези дейности се предоставят въз основата на процедура, в рамките на която всички заинтересовани субекти могат да подадат заявления, както и че тези разрешения се издават въз основа на критерии, публикувани в Официален вестник на Европейския съюз преди началото на срока за подаване на заявления, Република Полша нарушава задълженията си по член 2, параграф 2, член 3, параграф 1 и член 5, параграфи 1 и 2 от Директива 94/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 1994 година относно условията за предоставяне и ползване на разрешения за проучване, изследване и производство на въглеводороди (1);

               —

               да се осъди Република Полша да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Комисията посочва три нарушения на Директива 94/22/ЕО, за които отговаря Република Полша.
   На първо място според Комисията полският Закон за геоложкото и минното дело („Prawo geologiczne i górnicze“) и подзаконовите актове за неговото прилагане предвиждат определени изисквания, на които заинтересованият субект трябва да отговаря към момента на подаване на заявлението за издаване на разрешение за проучване, изследване и производство на въглеводороди. По този начин предприятията, развиващи дейност на територията на Полша, се поставят в по-благоприятно положение в сравнение с останалите субекти, и така се нарушава принципът за равен достъп до тази дейност.
   На второ място Комисията изтъква, че полският закон не поставя като условие за цялата процедура по предоставянето на разрешение за проучване, изследване и производство на въглеводороди да се провежда обществена поръчка, както е предвидено в член 3, параграф 2 от Директива 94/22/ЕО. За проучване, изследване и производство на въглеводороди полският закон изисква предоставянето на право на търсене и проучване на подземни богатства и на концесия. Съгласно полското право единствено предоставянето на правото на търсене и проучване на подземни богатства се предхожда по правило от провеждането на процедура по възлагане на обществена поръчка, като в продължение на две години обаче се запазва право на приоритет за субекта, открил и документирал конкретно находище на въглеводороди, ако е изготвил документацията за геоложките изследвания с точността, необходима за предоставянето на концесия за добив на подземни богатства.
   На трето място според Комисията направените предложения с оглед на предоставянето на разрешения за проучване, изследване и производство на въглеводороди не се оценяват изключително въз основа на посочените критерии в член 5, параграф 1 от Директива 94/22/ЕО. Освен това не всички критерии за оценка са общодостъпни, т.е. не се публикуват в Официален вестник на Европейския съюз.

      (1)  ОВ L 164, стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 173.


title: Дело T-119/16: Жалба, подадена на 22 март 2016 г. — Topera/EUIPO (RHYTHMVIEW)

text:
               6.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 200/26

         Жалба, подадена на 22 март 2016 г. — Topera/EUIPO (RHYTHMVIEW)
   (Дело T-119/16)
   (2016/C 200/38)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Topera, Inc. (Абот Парк, Илинойс, Съединени щати) (представител: H. Sheraton, Solicitor)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: марка на Европейския съюз „RHYTHMVIEW“ — заявка за регистрация № 13 374 483

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 12 януари 2016 г. по преписка R 1368/2015-4

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 207/2009.