title: Дело T-406/15: Решение на Общия съд от 2 юли 2019 г. — Mahmoudian/Съвет (Извъндоговорна отговорност — Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Ислямска република Иран — Замразяване на средства — Ограничения във връзка с влизането на територията на държавите членки — Поправяне на вредата, за която се твърди че е претърпяна от включването и запазването на името на ищеца в списъците на лица и образувания, спрямо които се прилагат ограничителни мерки — Имуществени вреди — Неимуществени вреди)

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/36

      Решение на Общия съд от 2 юли 2019 г. — Mahmoudian/Съвет
      (Дело T-406/15) (1)

      (Извъндоговорна отговорност - Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Ислямска република Иран - Замразяване на средства - Ограничения във връзка с влизането на територията на държавите членки - Поправяне на вредата, за която се твърди че е претърпяна от включването и запазването на името на ищеца в списъците на лица и образувания, спрямо които се прилагат ограничителни мерки - Имуществени вреди - Неимуществени вреди)
      (2019/C 328/38)
      Език на производството: френски

         Страни

         Ищец: Fereydoun Mahmoudian (Техеран, Иран) (представители: A. Bahrami и N. Korogiannakis, avocats)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: R. Liudvinaviciute-Cordeiro и M. Bishop)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: първоначално A. Aresu и D. Gauci, впоследствие A. Aresu и R. Tricot)

         Предмет

      Искане на основание член 268 ДФЕС за поправяне за вредите, които ищецът твърди, че е претърпял от приемането на Решение № 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 195, 2010 г., стр. 39), на Регламент за изпълнение (ЕС) № 668/2010 на Съвета от 26 юли 2010 година за прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 423/2007 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 195, 2010 г., стр. 25), на Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 година за изменение на Решение 2010/413 (ОВ L 281, 2010 г., стр. 81) и на Регламент (ЕС) № 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) № 423/2007 (ОВ, L 281, 2010 г. стр. 1), с които името на ищеца е било включено и запазено в списъците на лица и образувания, спрямо които се прилагат ограничителни мерки.

         Диспозитив

                  1)

                     Осъжда Съвета на Европейския съюз да плати на г-н Fereydoun Mahmoudian обезщетение от 71 000 EUR за претърпените от него неимуществени вреди.

                  2)

                     Отхвърля иска в останалата му част.

                  3)

                     Г-н Fereydoun Mahmoudian, Съветът и Комисията понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 337, 12.10.2015 г.


title: Дело T-522/15: Решение на Общия съд от 11 юли 2019 г. — CCPL и др./Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на опаковките на храни за търговия на дребно — Решение за установяване на нарушение по член 101 ДФЕС — Отговорност за неправомерно поведение — Насоки за определяне на размера на глобите от 2006 г. — Стойност на продажбите — Горна граница на глобата — Пропорционалност — Равно третиране — Платежоспособност)

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/37

      Решение на Общия съд от 11 юли 2019 г. — CCPL и др./Комисия
      (Дело T-522/15) (1)

      (Конкуренция - Картели - Пазар на опаковките на храни за търговия на дребно - Решение за установяване на нарушение по член 101 ДФЕС - Отговорност за неправомерно поведение - Насоки за определяне на размера на глобите от 2006 г. - Стойност на продажбите - Горна граница на глобата - Пропорционалност - Равно третиране - Платежоспособност)
      (2019/C 328/39)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподатели: CCPL — Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC (Реджо Емилия, Италия) Coopbox group SpA (Реджо Емилия), Poliemme Srl (Реджо Емилия), Coopbox Hispania, SL (Лорка, Испания), Coopbox Eastern s. r. o. (Нове место над Вахом, Словакия) (представители: S. Bariatti и E. Cucchiara, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално F. Jimeno Fernández, A. Biolan и P. Rossi, впоследствие F. Jimeno Fernandez, P. Rossi и L. Malferrari)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС с главно искане за частична отмяна на Решение C(2015) 4336 окончателен на Комисията от 24 юни 2015 г. относно процедура по прилагане на член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка AT.39563 — Опаковки на храни за търговия на дребно) и, при условията на евентуалност, за намаляване на глобите, наложени на жалбоподателите

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя член 2, параграф 1, букви е) и ж), параграф 2, букви г) и д), както и параграф 4, букви в) и г) от Решение C(2015) 4336 окончателен на Комисията от 24 юни 2015 г. относно процедура по прилагане на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП (AT.39563 — Опаковки на храни за търговия на дребно).

                  2)

                     Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски, включително разноските, възникнали в обезпечителното производство.

         (1)  ОВ C 354, 26.10.2015 г.


title: Дело T-894/16: Решение на Общия съд от 11 юли 2019 г. — Air France/Комисия (Жалба за отмяна — Държавни помощи — Мерки, приведени в действие от Франция в полза на летище Марсилия Прованс и на авиокомпаниите, ползватели на летището — Решение, с което помощта се обявява за съвместима с вътрешния пазар — Инвестиционни субсидии — Диференциация на летищните такси, прилагани за вътрешни и за международни полети — Намалени летищни такси с цел насърчаване на полетите от новия терминал Марсилия Прованс 2 — Липса на лично засягане — Липса на съществено засягане на конкурентното положение — Недопустимост)

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/40

      Решение на Общия съд от 11 юли 2019 г. — Air France/Комисия
      (Дело T-894/16) (1)

      (Жалба за отмяна - Държавни помощи - Мерки, приведени в действие от Франция в полза на летище Марсилия Прованс и на авиокомпаниите, ползватели на летището - Решение, с което помощта се обявява за съвместима с вътрешния пазар - Инвестиционни субсидии - Диференциация на летищните такси, прилагани за вътрешни и за международни полети - Намалени летищни такси с цел насърчаване на полетите от новия терминал Марсилия Прованс 2 - Липса на лично засягане - Липса на съществено засягане на конкурентното положение - Недопустимост)
      (2019/C 328/43)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Société Air France (Трамбле ан Франс, Франция) (представител: R. Sermier, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: S. Noë, C. Giolito и Цв. Георгиева-Кечмар)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Aéroport Marseille Provence SA (Маринян, Франция) (представител: A. Lepièce, avocat), Ryanair DAC, по-рано RyanairLtd (Дъблин, Ирландия) и Airport Marketing Services Ltd (Дъблин) (представители: E. Vahida и I.-G. Metaxas-Maranghidis, avocats)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ЕС) 2016/1698 на Комисията от 20 февруари 2014 година относно мерки SA.22932 (11/C) (ex NN 37/07), приведени в действие от Франция в полза на летище Marseille Provence и на авиокомпаниите — ползватели на летището (ОВ L 260, 2016 г., стр. 1)

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                     Société Air France понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

                  3)

                     Ryanair DAC и Airport Marketing Services Ltd, както и Aéroport Marseille Provence SA понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 46, 13.2.2017 г.


title: Дело T-291/17: Решение на Общия съд от 12 юли 2019 г. — Transdev и др./Комисия (Държавни помощи — Схема за помощ, приведена в действие от Франция в периода 1994 — 2008 г. — Субсидии за инвестиции, предоставени от регион Ил дьо Франс — Решение, с което схемата за помощ се обявява за съвместима с вътрешния пазар — Понятия „съществуваща помощ“ и „нова помощ“ — Член 107 ДФЕС — Член 108 ДФЕС — Член 1, буква б), подточки i) и v) от Регламент (ЕС) 2015/1589 — Давностен срок — Член 17 от Регламент 2015/1589 — Задължение за мотивиране)

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/41

      Решение на Общия съд от 12 юли 2019 г. — Transdev и др./Комисия
      (Дело T-291/17) (1)

      (Държавни помощи - Схема за помощ, приведена в действие от Франция в периода 1994 - 2008 г. - Субсидии за инвестиции, предоставени от регион Ил дьо Франс - Решение, с което схемата за помощ се обявява за съвместима с вътрешния пазар - Понятия „съществуваща помощ“ и „нова помощ“ - Член 107 ДФЕС - Член 108 ДФЕС - Член 1, буква б), подточки i) и v) от Регламент (ЕС) 2015/1589 - Давностен срок - Член 17 от Регламент 2015/1589 - Задължение за мотивиране)
      (2019/C 328/44)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Transdev (Иси ле Мулино, Франция), Transdev Île de France (Иси ле Мулино), Transports rapides automobiles (TRA) (Вилпент, Франция) (представител: F. Salat-Baroux, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: L. Armati, Цв. Георгиева-Кечмар и T. Maxian Rusche)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на Решение (ЕС) 2017/1470 на Комисията от 2 февруари 2017 година относно схемите за помощ SA.26763 2014/C (ex 2012/NN), приведени в действие от Франция в полза на предприятията за автобусен транспорт в региона на Île-de-France (ОВ L 209, 2017 г., стр. 24)

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Transdev, Transdev Île de France и Transports rapides automobiles (TRA) понасят, наред с направените от тях съдебни разноски, и съдебните разноски на Европейската комисия.

         (1)  ОВ C 231, 17.7.2017 г.


title: Дело T-292/17: Решение на Общия съд от 12 юли 2019 г. — Région Île-de-France/Комисия (Държавни помощи — Схема за помощ, приведена в действие от Франция в периода 1994 — 2008 г. — Субсидии за инвестиции, предоставени от регион Ил дьо Франс — Решение, с което схемата за помощ се обявява за съвместима с вътрешния пазар — Предимство — Избирателност — Член 107, параграф 1 ДФЕС — Задължение за мотивиране — Понятия „съществуваща помощ“ и „нова помощ“ — Член 108 ДФЕС — Член 1, буква б), подточки i) и v) от Регламент (ЕС) 2015/1589)

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/42

      Решение на Общия съд от 12 юли 2019 г. — Région Île-de-France/Комисия
      (Дело T-292/17) (1)

      (Държавни помощи - Схема за помощ, приведена в действие от Франция в периода 1994 - 2008 г. - Субсидии за инвестиции, предоставени от регион Ил дьо Франс - Решение, с което схемата за помощ се обявява за съвместима с вътрешния пазар - Предимство - Избирателност - Член 107, параграф 1 ДФЕС - Задължение за мотивиране - Понятия „съществуваща помощ“ и „нова помощ“ - Член 108 ДФЕС - Член 1, буква б), подточки i) и v) от Регламент (ЕС) 2015/1589)
      (2019/C 328/45)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Région Île-de-France (Франция) (представител: J.-P. Hordies, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: L. Armati, Цв. Георгиева-Кечмар и T. Maxian Rusche)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на Решение (ЕС) 2017/1470 на Комисията от 2 февруари 2017 година относно схемите за помощ SA.26763 2014/C (ex 2012/NN), приведени в действие от Франция в полза на предприятията за автобусен транспорт в региона на Île-de-France (ОВ L 209, 2017 г., стр. 24)

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Région Île-de-France понася, наред с направените от него съдебни разноски, и съдебните разноски на Европейската комисия.

         (1)  ОВ C 231, 17.7.2017 г.


title: Дело T-309/17: Решение на Общия съд от 12 юли 2019 г. — Optile/Комисия (Държавни помощи — Схема за помощ, приведена в действие от Франция в периода 1994 — 2008 г. — Субсидии за инвестиции, предоставени от регион Ил дьо Франс — Решение, с което схемата за помощ се обявява за съвместима с вътрешния пазар — Понятия „съществуваща помощ“ и „нова помощ“ — Член 107 ДФЕС — Член 108 ДФЕС — Член 1, буква б), подточки i) и v) от Регламент (ЕС) 2015/1589 — Давностен срок — Член 17 от Регламент 2015/1589)

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/43

      Решение на Общия съд от 12 юли 2019 г. — Optile/Комисия
      (Дело T-309/17) (1)

      (Държавни помощи - Схема за помощ, приведена в действие от Франция в периода 1994 - 2008 г. - Субсидии за инвестиции, предоставени от регион Ил дьо Франс - Решение, с което схемата за помощ се обявява за съвместима с вътрешния пазар - Понятия „съществуваща помощ“ и „нова помощ“ - Член 107 ДФЕС - Член 108 ДФЕС - Член 1, буква б), подточки i) и v) от Регламент (ЕС) 2015/1589 - Давностен срок - Член 17 от Регламент 2015/1589)
      (2019/C 328/46)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Organisation professionnelle des transports d’Île de France (Optile) (Париж, Франция) (представители: F. Thiriez и M. Dangibeaud, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: L. Armati, Цв. Георгиева-Кечмар и T. Maxian Rusche)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на Решение (ЕС) 2017/1470 на Комисията от 2 февруари 2017 година относно схемите за помощ SA.26763 2014/C (ex 2012/NN), приведени в действие от Франция в полза на предприятията за автобусен транспорт в региона на Île-de-France (ОВ L 209, 2017 г., стр. 24)

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Organisation professionnelle des transports d’Île de France (Optile) понася, наред с направените от него съдебни разноски, и съдебните разноски на Европейската комисия.

         (1)  ОВ C 249, 31.7.2017 г.


title: Дело T-331/17: Решение на Общия съд от 12 юли 2019 г. — Steifer/ЕИСК (Публична служба — Длъжностни лица — Пенсии — Права на пенсия, придобити преди постъпването на служба за Съюза — Прехвърляне към пенсионната схема на Съюза — Бонус за осигурителен стаж — Възстановяване на размера на пенсионните права, които не са взети предвид в схемата за изчисляване на годините осигурителен стаж за пенсия на Съюза — Липса на нови и съществени факти — Липса на извинима грешка — Отговорност — Недопустимост)

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/44

      Решение на Общия съд от 12 юли 2019 г. — Steifer/ЕИСК
      (Дело T-331/17) (1)

      (Публична служба - Длъжностни лица - Пенсии - Права на пенсия, придобити преди постъпването на служба за Съюза - Прехвърляне към пенсионната схема на Съюза - Бонус за осигурителен стаж - Възстановяване на размера на пенсионните права, които не са взети предвид в схемата за изчисляване на годините осигурителен стаж за пенсия на Съюза - Липса на нови и съществени факти - Липса на извинима грешка - Отговорност - Недопустимост)
      (2019/C 328/48)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Guy Steifer (Брюксел, Белгия) (представители: M.-A. Lucas и M. Bertha, avocats)

         Ответник: Европейски икономически и социален комитет (представители: M. Pascua Mateo, K. Gambino и L. Camarena Januzec, подпомагани от M. Troncoso Ferrer и F.-M. Hislaire, avocats)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС с предмет, първо, отмяна на нотата на директора на човешки и финансови ресурси на ЕИСК от 21 октомври 2002 г., с която се отхвърля молбата на жалбоподателя от 2 октомври 2002 г. да му бъде възстановена заедно с лихвите за забава частта от пенсионните му права, върху която не е начислен бонус, които пенсионни права са прехвърлени към пенсионната схема на Европейския съюз, и на решение 360/03 A на посочения директор от 15 декември 2003 г. за определяне на пенсионните му права, второ, осъждане на ЕИСК да му възстанови сумата на периодичните просрочени плащания, изплатени от националния пенсионен институт на ЕИСК от 1 януари 2004 г. на основание на прехвърлянето на пенсионните му права, и всеки месец размера на посочените периодични просрочени плащания, които ще бъдат изплатени за в бъдеще, и трето, поправяне на вредата, която жалбоподателят твърди, че е претърпял в резултат на един от мотивите към посочената нота, по силата на който директорът неправилно го информирал, че няма право на никаква белгийска пенсия

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                     Осъжда г-н Guy Steifer да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 231, 17.7.2017 г.


title: Дело T-738/17: Решение на Общия съд от 12 юли 2019 г. — STIF-IDF/Комисия (Държавни помощи — Схема за помощ, приведена в действие от Франция в периода 1994 — 2008 г. — Субсидии за инвестиции, предоставени от STIF-IDF — Решение, с което схемата за помощ се обявява за съвместима с вътрешния пазар — Предимство — Компенсация за разходите, свързани с изпълнението на задълженията за предоставяне на обществена услуга — Член 107, параграф 1 ДФЕС — Задължение за мотивиране)

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/45

      Решение на Общия съд от 12 юли 2019 г. — STIF-IDF/Комисия
      (Дело T-738/17) (1)

      (Държавни помощи - Схема за помощ, приведена в действие от Франция в периода 1994 - 2008 г. - Субсидии за инвестиции, предоставени от STIF-IDF - Решение, с което схемата за помощ се обявява за съвместима с вътрешния пазар - Предимство - Компенсация за разходите, свързани с изпълнението на задълженията за предоставяне на обществена услуга - Член 107, параграф 1 ДФЕС - Задължение за мотивиране)
      (2019/C 328/49)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Syndicat Transport Île de France (STIF-IDF) (Париж, Франция) (представители: B. Le Bret и C. Rydzynski, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: L. Armati, Цв. Георгиева-Кечмар и T. Maxian Rusche)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на Решение (ЕС) 2017/1470 на Комисията от 2 февруари 2017 година относно схемите за помощ SA.26763 2014/C (ex 2012/NN), приведени в действие от Франция в полза на предприятията за автобусен транспорт в региона на Île-de-France (ОВ L 209, 2017 г., стр. 24)

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Syndicat Transport Île-de-France (STIF-IDF) понася, наред с направените от него съдебни разноски, и съдебните разноски на Европейската комисия.

         (1)  ОВ C 22, 22.1.2018 г.


title: Дело T-53/18: Решение на Общия съд от 9 юли 2019 г. — Германия/Комисия (Сближаване на законодателствата — Регламент (ЕС) № 305/2011 — Регламент (ЕС) № 1025/2012 — Строителни продукти — Хармонизирани стандарти EN 13341:2005 + A1:2011 и EN 12285-2:2005 — Задължение за мотивиране)

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/46

      Решение на Общия съд от 9 юли 2019 г. — Германия/Комисия
      (Дело T-53/18) (1)

      (Сближаване на законодателствата - Регламент (ЕС) № 305/2011 - Регламент (ЕС) № 1025/2012 - Строителни продукти - Хармонизирани стандарти EN 13341:2005 + A1:2011 и EN 12285-2:2005 - Задължение за мотивиране)
      (2019/C 328/50)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: първоначално T. Henze и J. Möller, впоследствие J. Möller, подпомагани от M. Winkelmüller, F. van Schewick и M. Kottmann, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: C. Hermes и A. Sipos)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна, първо, на Решение (ЕС) 2017/1995 на Комисията от 6 ноември 2017 година относно запазването в Официален вестник на Европейския съюз на позоваването на хармонизирания стандарт EN 13341:2005 + A1:2011 „Термопластични статични резервоари за надземно съхранение на горива за битово отопление, керосин и дизелови горива“ в съответствие с Регламент (ЕС) № 305/2011 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 288, 2017 г., стр. 36), и второ, на Решение (ЕС) 2017/1996 на Комисията от 6 ноември 2017 година относно запазването в Официален вестник на Европейския съюз на позоваването на хармонизирания стандарт EN 12285-2:2005 „Цистерни от стомана, произведени в заводски условия“ в съответствие с Регламент (ЕС) № 305/2011 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 288, 2017 г., стр. 39)

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Федерална република Германия понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

         (1)  ОВ C 112, 26.3.2018 г.


title: Дело T-95/18: Решение на Общия съд от 11 юли 2019 г. — Gollnisch/Парламент (Правна уредба, свързана с разноските и надбавките на членовете на Европейския парламент — Надбавка за парламентарни сътрудници — Връщане на недължимо платени суми — Обжалване по административен ред — Жалба за отмяна — Допустимост — Право на защита — Задължение за мотивиране — Фактическа грешка)

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/46

      Решение на Общия съд от 11 юли 2019 г. — Gollnisch/Парламент
      (Дело T-95/18) (1)

      (Правна уредба, свързана с разноските и надбавките на членовете на Европейския парламент - Надбавка за парламентарни сътрудници - Връщане на недължимо платени суми - Обжалване по административен ред - Жалба за отмяна - Допустимост - Право на защита - Задължение за мотивиране - Фактическа грешка)
      (2019/C 328/51)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Bruno Gollnisch (Вилие льо Майо, Франция) (представител: B. Bonnefoy-Claudet, avocat)

         Ответник: Европейски парламент (представители: S. Seyr и M. Ecker)

         Встъпила страна, подпомагаща ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer, R. Meyer и A. Jensen)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на генералния секретар на Парламента от 1 юли 2016 г., с което се разпорежда жалбоподателят да върне недължимо платената му сума от 275 984,23 EUR за надбавки за парламентарни сътрудници, и на съответното дебитно известие от 5 юли 2016 г., както и на решението на Бюрото на Парламента от 23 октомври 2017 г., с което се потвърждава решението на квесторите от 14 март 2017 г. да отхвърлят подадената по административен ред жалба против решението от 1 юли 2016 г.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Г-н Bruno Gollnisch понася, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Европейския парламент.

                  3)

                     Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 142, 23.4.2018 г.


title: Дело T-274/18: Решение на Общия съд от 11 юли 2019 г. — Klymenko/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Украйна — Замразяване на средства — Списък на лицата, образуванията и органите, чиито финансови средства и икономически ресурси се замразяват — Запазване на името на жалбоподателя в списъка — Задължение на Съвета да провери дали решение на орган на трета държава е взето при зачитане на правото на защита и на правото на ефективна съдебна защита)

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/47

      Решение на Общия съд от 11 юли 2019 г. — Klymenko/Съвет
      (Дело T-274/18) (1)

      (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Украйна - Замразяване на средства - Списък на лицата, образуванията и органите, чиито финансови средства и икономически ресурси се замразяват - Запазване на името на жалбоподателя в списъка - Задължение на Съвета да провери дали решение на орган на трета държава е взето при зачитане на правото на защита и на правото на ефективна съдебна защита)
      (2019/C 328/52)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Oleksandr Viktorovych Klymenko (Москва, Русия) (представител: M. Phelippeau, avocat)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: A. Vitro и P. Mahnič)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ОВППС) 2018/333 на Съвета от 5 март 2018 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (ОВ L 63, 2018 г., стр. 48) и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/326 на Съвета от 5 март 2018 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (ОВ L 63, 2018 г., стр. 5), в частта, в която името на жалбоподателя е запазено в списъка на лицата, образуванията и органите, по отношение на които се прилагат тези ограничителни мерки

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя Решение (ОВППС) 2018/333 на Съвета от 5 март 2018 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна и Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/326 на Съвета от 5 март 2014 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна в частта, в която името на г-н Oleksandr Viktorovych Klymenko е запазено в списъка на лицата, образуванията и органите, по отношение на които се прилагат тези ограничителни мерки.

                  2)

                     Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 249, 16.7.2018 г.


title: Дело T-285/18: Решение на Общия съд от 11 юли 2019 г. — Pshonka/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Украйна — Замразяване на средства — Списък на лицата, образуванията и органите, чиито финансови средства и икономически ресурси се замразяват — Запазване на името на жалбоподателя в списъка — Задължение на Съвета да провери дали решение на орган на трета държава е взето при зачитане на правото на защита и на правото на ефективна съдебна защита)

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/48

      Решение на Общия съд от 11 юли 2019 г. — Pshonka/Съвет
      (Дело T-285/18) (1)

      (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Украйна - Замразяване на средства - Списък на лицата, образуванията и органите, чиито финансови средства и икономически ресурси се замразяват - Запазване на името на жалбоподателя в списъка - Задължение на Съвета да провери дали решение на орган на трета държава е взето при зачитане на правото на защита и на правото на ефективна съдебна защита)
      (2019/C 328/53)
      Език на производството: чешки

         Страни

         Жалбоподател: Viktor Pavlovych Pshonka (Киев, Украйна) (представител: M. Mleziva, avocat)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: V. Piessevaux и R. Pekař)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ОВППС) 2018/333 на Съвета от 5 март 2018 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (ОВ L 63, 2018 г., стр. 48) и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/326 на Съвета от 5 март 2018 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (ОВ L 63, 2018 г., стр. 5), в частта, в която името на жалбоподателя е запазено в списъка на лицата, образуванията и органите, по отношение на които се прилагат тези ограничителни мерки

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя Решение (ОВППС) 2018/333 на Съвета от 5 март 2018 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна и Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/326 на Съвета от 5 март 2014 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна в частта, в която името на г-н Viktor Pavlovych Pshonka е запазено в списъка на лицата, образуванията и органите, по отношение на които се прилагат тези ограничителни мерки.

                  2)

                     Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 249, 16.7.2018 г.


title: Дело T-349/18: Решение на Общия съд от 11 юли 2019 г. — Hauzenberger/EUIPO (TurboPerformance) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „TurboPerformance“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/50

      Решение на Общия съд от 11 юли 2019 г. — Hauzenberger/EUIPO (TurboPerformance)
      (Дело T-349/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „TurboPerformance“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2019/C 328/55)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Andreas Hauzenberger (Зинцинг, Германия) (представител: B. Bittner, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: M. Eberl и D. Hanf)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 5 април 2018 г. (преписка R 2206/2017-4) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „TurboPerformance“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Andreas Hauzenberger да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 259, 23.7.2018 г.


title: Дело T-397/18: Решение на Общия съд от 9 юли 2019 г. — Hugo's Hotel/EUIPO — H'ugo's (HUGO’S BURGER Bar) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „HUGO’S BURGER Bar“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „H’ugo’s“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/50

      Решение на Общия съд от 9 юли 2019 г. — Hugo's Hotel/EUIPO — H'ugo's (HUGO’S BURGER Bar)
      (Дело T-397/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „HUGO’S BURGER Bar“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „H’ugo’s“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2019/C 328/56)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Hugo's Hotel Ltd (Сейнт Джулианс, Малта) (представител: R. Sladden, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: E. Śliwińska и J. Ivanauskas)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: H'ugo's GmbH (Мюнхен, Германия)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 2 май 2018 г. (преписка R 1879/2017-4), постановено в производство по възражение със страни H’ugo’s и Hugo’s Hotel

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Hugo’s Hotel Ltd да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 301, 27.8.2018 г.


title: Дело T-482/18: Решение на Общия съд от 9 юли 2019 г. — XF/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Възнаграждение — Надбавка за настаняване — Временна промяна на мястото на работа — Промяна на местопребиваването)

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/51

      Решение на Общия съд от 9 юли 2019 г. — XF/Комисия
      (Дело T-482/18) (1)

      (Публична служба - Длъжностни лица - Възнаграждение - Надбавка за настаняване - Временна промяна на мястото на работа - Промяна на местопребиваването)
      (2019/C 328/57)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: XF (представител: J.-N. Louis, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: T. Bohr и D. Milanowska)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС за отмяна на решението на служба „Управление и плащане по индивидуални права“ (PMO) на Комисията от 2 октомври 2017 г., с което тя отказва да отпусне на жалбоподателя надбавка за настаняване вследствие на преместването му и постъпването му на служба в централата на Европейската служба за външна дейност (ЕСВД) в Брюксел (Белгия)

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда XF да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

         (1)  ОВ C 364, 8.10.2018 г.


title: Дело T-158/18: Определение на Общия съд от 9 юли 2019 г. — Scaloni и Figini/Комисия (Иск за обезщетение — Преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници — Директива 2014/59/ЕС и Регламент (ЕС) № 806/2014 — Държавни помощи — Неспазване на изискванията за форма — Член 76, буква г) от Процедурния правилник — Явна недопустимост)

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/52

      Определение на Общия съд от 9 юли 2019 г. — Scaloni и Figini/Комисия
      (Дело T-158/18) (1)

      (Иск за обезщетение - Преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници - Директива 2014/59/ЕС и Регламент (ЕС) № 806/2014 - Държавни помощи - Неспазване на изискванията за форма - Член 76, буква г) от Процедурния правилник - Явна недопустимост)
      (2019/C 328/59)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Ищци: Mario Scaloni (Анкона, Италия) и Ennio Figini (Киаравале, Италия) (представител: P. Putti, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: D. Recchia, A. Steiblytė и K.-P. Wojcik)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Европейски парламент (представители: L. Visaggio и M. Sammut), Съвет на Европейския съюз (представители: E. Rebasti и J. Bauerschmidt)

         Предмет

      Искане на основание член 268 ДФЕС за обезщетение за имуществените вреди, които ищците твърдят, че са претърпели в резултат от отказа на Комисията да разреши на Италианската република да предостави държавна помощ в полза на Banca delle Marche.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля иска.

                  2)

                     Осъжда г-н Mario Scaloni и г-н Ennio Figini да понесат направените от тях съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

                  3)

                     Европейският парламент и Съветът на Европейския съюз понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 152, 30.4.2018 г.


title: Дело T-544/18: Определение на Общия съд от 5 юли 2019 г. — ArcelorMittal Bremen/Комисия (Околна среда — Директива 2003/87/ЕО — Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове — Регламент (ЕС) № 389/2013 — Преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии — Уведомяване за промяна в националната таблица за разпределение относно Германия за периода от 2013 г. до 2020 г. — Искане за промяна в националната таблица за разпределение, регистрирана в Дневника на ЕС за трансакциите — Иск за установяване на неправомерно бездействие — Указание на Комисията до централния администратор, дадено в хода на съдебното производство — Отпадане на предмета на делото — Липса на основание за произнасяне по същество)

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/53

      Определение на Общия съд от 5 юли 2019 г. — ArcelorMittal Bremen/Комисия
      (Дело T-544/18) (1)

      (Околна среда - Директива 2003/87/ЕО - Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове - Регламент (ЕС) № 389/2013 - Преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии - Уведомяване за промяна в националната таблица за разпределение относно Германия за периода от 2013 г. до 2020 г. - Искане за промяна в националната таблица за разпределение, регистрирана в Дневника на ЕС за трансакциите - Иск за установяване на неправомерно бездействие - Указание на Комисията до централния администратор, дадено в хода на съдебното производство - Отпадане на предмета на делото - Липса на основание за произнасяне по същество)
      (2019/C 328/60)
      Език на производството: немски

         Страни

         Ищец: ArcelorMittal Bremen GmbH (Бремен, Германия) (представители: S. Altenschmidt и D. Jacob, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland и A. Becker)

         Предмет

      Искане на основание член 265 ДФЕС с предмет да се установи, че Комисията незаконосъаброзно се е въздържала да даде указание на централния администратор да внесе в националната таблица за разпределение, регистрирана в Дневника на ЕС за трансакциите (EUTL), промяната, за което е била уведомена на 8 февруари 2018 г. от Федерална република Германия по отношение на инсталацията на ищеца, а при условията на евентуалност, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на твърдяното решение, прието от Комисията на 31 август 2018 г. относно поканата на ищеца с дата 14 май 2018 г.

         Диспозитив

                  1)

                     Липсва основание за произнасяне по иска.

                  2)

                     Отхвърля искането за „порицаване“ на представителите на Европейската комисия за това, че представили неточни факти пред Общия съд и не изпълнили процесуалното си задължение да представят резюме, съответстващо на действителността.

                  3)

                     Липсва основание за произнасяне по молбата за встъпване на Федерална република Германия.

                  4)

                     Осъжда Комисията да понесе направените от нея съдебни разноски и тези на ArcelorMittal Bremen GmbH.

                  5)

                     Федерална република Германия понася направените от нея съдебни разноски във връзка с молбата за встъпване.

         (1)  ОВ C 399, 5.11.2018 г.


title: Дело T-654/16 P: Решение на Общия съд от 11 септември 2018 г. — Foshan Lihua Ceramic/Комисия (Дъмпинг — Внос на керамични плочки с произход от Китай — Член 11, параграфи 3 и 5, и член 17 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 [понастоящем член 11, параграфи 3 и 5, и член 17 от Регламент (ЕС) 2016/1036] — Отказ на Искане за частичен междинен преглед, ограничено до дъмпинговите аспекти във връзка с окончателните антидъмпингови мерки, наложени с Регламент за изпълнение (ЕС) № 917/2011 на Съвета — Трайна промяна в обстоятелствата — Изготвяне на извадка — Индивидуално разглеждане — Неоказване на съдействие за разследването, довело до приемането на окончателните мерки)

text:
               22.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/20

      Решение на Общия съд от 11 септември 2018 г. — Foshan Lihua Ceramic/Комисия
      (Дело T-654/16 P) (1)

      ((Дъмпинг - Внос на керамични плочки с произход от Китай - Член 11, параграфи 3 и 5, и член 17 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 [понастоящем член 11, параграфи 3 и 5, и член 17 от Регламент (ЕС) 2016/1036] - Отказ на Искане за частичен междинен преглед, ограничено до дъмпинговите аспекти във връзка с окончателните антидъмпингови мерки, наложени с Регламент за изпълнение (ЕС) № 917/2011 на Съвета - Трайна промяна в обстоятелствата - Изготвяне на извадка - Индивидуално разглеждане - Неоказване на съдействие за разследването, довело до приемането на окончателните мерки))
      (2018/C 381/22)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Foshan Lihua Ceramic Co. Ltd (Foshan City, Китай) (представители: B. Spinoit и D. Philippe, avocats)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: M. França, T. Maxian Rusche, N. Kuplewatzky и A. Demeneix)

         Предмет

      Жалба, подадена но основание член 263 ДФЕС с искане за отмяна на Решение за изпълнение C(2016) 4259 на Комисията от 11 юли 2016 година, с което се отхвърля искане за частично междинно преразглеждане, ограничено до дъмпинговите аспекти във връзка с окончателните антидъмпингови мерки, наложени върху вноса на керамични плочки с произход от Китайската народна република с Регламент за изпълнение (ЕС) № 917/2011 на Съвета от 12 септември 2011 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на керамични плочки с произход от Китайската народна република

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Foshan Lihua Ceramic Co. Ltd да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 428, 21.11.2016 г.


title: Дело C-452/18: Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Teruel (Испания), постъпило на 11 юли 2018 г. — XZ/Ibercaja Banco, S.A.

text:
               22.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/2

      Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Teruel (Испания), постъпило на 11 юли 2018 г. — XZ/Ibercaja Banco, S.A.
      (Дело C-452/18)
      (2018/C 381/03)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Teruel

         Страни в главното производство

         Ищец: XZ

         Ответник: Ibercaja Banco, S.A.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Дали принципът на необвързващо действие на нищожните клаузи (член 6 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април [1993 година]) (1) трябва да се прилага и спрямо сключените за тези клаузи последващи договори и правни сделки, какъвто е договорът за новация?
                  След като пълната нищожност означава, че въпросната клауза никога не е съществувала в правната и икономическата действителност на договора, може ли да се приеме, че извършените впоследствие по тази клауза правни действия и техните последици, тоест договорът за новация, също се заличават от правната действителност и следователно трябва да се считат за несъществуващи и без никакво обвързващо действие?

                  2)

                  Дали документите за изменение или сключване на спогодба по недоговорени клаузи, които не биха преминали проверката за правомерност и прозрачност, могат да се определят като спадащи към общите условия по смисъла на член 3 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април [1993 г.], след като при тях са налице същите основания за нищожност като за първоначалните документи, по отношение на които е сключен договорът за новация или спогодбата?

                  3)

                  Трябва ли отказът от правото на иск, съдържащ се в договора за новация, също да е нищожен, доколкото подписаните от клиентите договори не им предоставят информация за наличието на нищожна клауза, нито за паричната сума или икономическата стойност, която са имали право да получат като възстановяване на платените лихви в резултат от първоначалното прилагане на „клаузите за долен праг“?
                  По този начин се посочва, че клиентът се съгласява да се откаже от правото си на иск, без банката да го е информирала от какво и от колко пари се отказва.

                  4)

                  Следва ли от анализа на договора за новация с оглед на практиката на Съда на ЕС и на член 3, параграф 1 и член 4, параграф 2 от Директива [93/13], че включената в него нова клауза за долен праг също е опорочена поради липса на прозрачност, след като банката отново не е изпълнила установените по този повод в решението на Tribunal Supremo (Върховен съд, Испания) от 9 май 2013 г. критерии за прозрачност и не е информирала клиента за реалната финансова тежест на тази клауза за ипотеката му, за да може да е наясно с лихвения процент (и с произтичащия от това размер на вноската), който би трябвало да плаща, ако новата клауза за долен праг бъде включена и с лихвения процент (и с произтичащия от това размер на вноската), който би трябвало да плаща, ако не е включена каквато и да е клауза за долен праг, а се прилага договореният в договора за ипотечен кредит лихвен процент без долна граница?
                  С други думи дали преди да наложи определеният като новация документ относно „клаузите за долен праг“ финансовата институция е трябвало да извърши проверките за прозрачност, предвидени в член 3, параграф 1 и член 4, параграф 2 от Директива [93/13], и да информира потребителя за сумите, с които е ощетен в резултат от прилагането на „клаузите за долен праг“, както и за лихвата, която би се прилагала при липсата на такива клаузи, и дали след като тя не е направила това тези документи също са нищожни?

                  5)

                  Дали клаузата за непредявяване на исковете, включени в общите условия на договора за новация, може да се счита за неравноправна поради съдържанието си с оглед на член 3, параграф 1 във връзка с приложението относно примерните неравноправни клаузи и по-конкретно в буква q) от приложението (неравноправни са клаузите, които имат за предмет изключване или накърняване на правото на потребителя да предяви иск или да използва други правни средства), тъй като ограничава правото на потребителите да упражнят правата си, които могат да възникнат или да се проявят след подписването на договора, подобно на възможността да се търси пълно възстановяване на недължимо платените лихви (съгласно решение на Съда от 21 декември 2016 г.)?“ (2)

         (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, глава 15, том 2, стр. 273).

         (2)  Решение от 21 декември 2016 г., Gutiérrez Naranjo и др. (C-154/15, C-307/15 и C-308/15, EU:C:2016:980).


title: Дело T-715/15: Определение на Общия съд от 13 юли 2018 г. — BBY Solutions/EUIPO — Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY GEEK SQUAD)

text:
               22.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/31

      Определение на Общия съд от 13 юли 2018 г. — BBY Solutions/EUIPO — Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY GEEK SQUAD)
      (Дело T-715/15) (1)

      (2018/C 381/36)
      Език на производството: английски
      Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 59, 15.2.2016 г.


title: Дело T-788/16: Решение на Общия съд от 12 септември 2018 г. — De Geoffroy и др./Парламент (Публична служба — Длъжностни лица — Отпуски — Приемане на нови насоки на Парламента за управление на отпуските — Взети въз основа на новите насоки индивидуални решения в службите за устен превод — Задължение за мотивиране — Явна грешка в преценката — Интерес на службата — Възражение за незаконосъобразност)

text:
               22.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/21

      Решение на Общия съд от 12 септември 2018 г. — De Geoffroy и др./Парламент
      (Дело T-788/16) (1)

      ((Публична служба - Длъжностни лица - Отпуски - Приемане на нови насоки на Парламента за управление на отпуските - Взети въз основа на новите насоки индивидуални решения в службите за устен превод - Задължение за мотивиране - Явна грешка в преценката - Интерес на службата - Възражение за незаконосъобразност))
      (2018/C 381/23)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Dominique De Geoffroy (Брюксел, Белгия) и 14 други жалбоподатели, посочени поименно в приложение към решението (представители: първоначално N. de Montigny и J.-N. Louis, впоследствие N. de Montigny, avocats)

         Ответник: Европейски парламент (представители: Е. Танева и L. Deneys)

         Предмет

      Искане по член 270 ДФЕС за отмяна, първо, на насоките на Парламента от 21 март 2016 г. за прилагане в службите за устен превод на член 4, параграф 5 от Вътрешните правила за управление на отпуските, второ, на решението на Парламента от 12 април 2016 г., с което молбата за отпуск на г-жа Françoise Joostens се уважава, но исканите дни отпуск се включват в квота от 3,5 дни, трето, на решението на Парламента от 2 юни 2016 г., с което се отказва искан от г-жа Joostens отпуск, и, четвърто, на решението на Парламента от 13 юни 2016 г., с което се отказва искан от г-н Stéphane Grosjean отпуск

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на Европейския парламент от 13 юни 2016 г., с което се отказва искан от г-н Stéphane Grosjean отпуск.

                  2)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                  Всяка от страните понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 14, 16.1.2017 г.


title: Дело T-563/18: Жалба, подадена на 21 септември 2018 г. — YP/Комисия

text:
               12.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 408/59

      Жалба, подадена на 21 септември 2018 г. — YP/Комисия
      (Дело T-563/18)
      (2018/C 408/76)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: YP (представител: J.-N. Louis, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:
      да постанови

                  —

                  отмяната на решението на Комисията от 13 ноември 2017 г. за неповишаване на жалбоподателя в степен AD14;

                  —

                  осъждането на ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

                  1.

                  Първото основание е изведено от нарушението на член 45 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз и на презумпцията за невиновност.

                  2.

                  Второто основание е изведено от нарушението на член 9, параграф 3 от приложение IX към Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз.

                  3.

                  Третото основание е изведено от нарушението на задължението за мотивиране.


title: Решение на Съда от 27 октомври 2017 година по дело E-21/16 — Pascal Nobile срещу DAS Rechtsschutz-Versicherungs AG (Директива 87/344/ЕИО — член 201, параграф 1, буква а) от Директива 2009/138/ЕО — застраховка във връзка с правни разноски — свободен избор на адвокат)

text:
               22.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 422/9

      РЕШЕНИЕ НА СЪДА
      от 27 октомври 2017 година
      по дело E-21/16
      Pascal Nobile срещу DAS Rechtsschutz-Versicherungs AG

         (Директива 87/344/ЕИО — член 201, параграф 1, буква а) от Директива 2009/138/ЕО — застраховка във връзка с правни разноски — свободен избор на адвокат)

      (2018/C 422/07)
      По дело E-21/16, Pascal Nobile срещу DAS Rechtsschutz-Versicherungs AG – МОЛБА до Съда съгласно член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд, отправена от Княжеския апелативен съд (Fürstliches Obergericht), относно тълкуването на член 201, параграф 1, буква а) от Директива 2009/138/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 г. относно започването и упражняването на застрахователна и презастрахователна дейност (Платежоспособност II), Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия докладчик) и Benedikt Bogason (ad hoc), съдии, постанови на 27 октомври 2017 г. решение, чийто диспозитив гласи:
      Член 201, параграф 1, буква а) от Директива 2009/138/ЕО изключва клаузи в застрахователен договор във връзка с правни разноски, които освобождават застрахователното дружество от задълженията му съгласно договора, ако застрахованото лице в момент, в който има право да предяви претенция съгласно договора, упълномощи адвокат, който да представлява интересите му, без съгласието на дружеството.


title: Дело T-596/18: Жалба, подадена на 28 септември 2018 г. — ZL/EUIPO

text:
               10.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 445/20

      Жалба, подадена на 28 септември 2018 г. — ZL/EUIPO
      (Дело T-596/18)
      (2018/C 445/25)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: ZL (представител: E. Fontes Vila, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението от 1 декември 2017 г. на конкурсната комисия в конкурса на общо основание EUIPO/AD/01/17, в което се посочват резултатите на жалбоподателя от конкурса и се потвърждава, че той не е включен в списъка на издържалите конкурса кандидати,

                  —

                  при условията на евентуалност да отмени като свързани следните решения: първо, решението от 7 март 2018 г. на конкурсната комисия, с което се предоставя отговор на искането на жалбоподателя за преразглеждане и се потвърждава решението от 1 декември 2017 г., второ, решението от 27 юни 2018 г. на органа по назначаването, с което се отхвърля административната жалба на жалбоподателя от 7 юни 2018 г. и се потвърждава решението от 1 декември 2017 г.,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

                  1.

                  В рамките на първото основание се твърди, че цялата кореспонденция и всички решения, получени от EPSO и/или EUIPO във връзка с въпросния конкурс на общо основание, не са били надлежно мотивирани от правна страна и не са били подкрепени с писмени доказателства, доколкото жалбоподателят не е могъл да установи дали решенията, които го засягат неблагоприятно, са били обосновани и дали подлежат на съдебен контрол, поради което се създава правна несигурност, а жалбоподателят е поставен в беззащитно положение спрямо администрацията.

                  2.

                  В рамките на второто основание се твърди, (i) нарушение на основните права на жалбоподателя на добра администрация и достъп до документи (членове 41 и 42 от Хартата на основните права на Европейския съюз, член 15 ДФЕС, член 2, параграф 1 от Регламент № 1049/2001 (1)) и на хоризонталния принцип на прозрачност, доколкото органът по назначаването е отказал на жалбоподателя достъп до спорните въпроси от компютърните тестове за словесно логическо мислене, основани на въпроси с възможност за избор на правилен отговор, като е посочил, че твърдението на жалбоподателя, в рамките на което се оспорва релевантността и валидността на посочените въпроси, било твърде общо, без обаче да посочи конкретни мотиви защо не били изпълнени условията за непредоставянето на достъп съгласно съдебната практика, и (ii) нарушение на правото на защита на жалбоподателя, доколкото искането от страна на органа по назначаването да бъдат посочени по-подробни основания за обжалването на спорните въпроси е практически неосъществимо за жалбоподателя, поставяйки го в особено уязвимо положение поради изискването да докаже невъзможното.

                  3.

                  В рамките на третото основание се твърди нарушение на правото на защита на жалбоподателя и на принципите на притежавани качества и способности в рамките на въпросния конкурс, на прозрачност при свободния достъп до публична служба и на справедливо и равно третиране, доколкото след като получил своите резултати от конкурса жалбоподателят не е могъл да се позове на съществени недостатъци в спорните въпроси поради слабости и грешки при формулирането им (напр. поради проблеми в превода). На всеки етап от конкурсната процедура и особено след оповестяването на резултатите кандидатите трябва да могат да оспорят обстоятелството, че са били конфронтирани със съществени грешки във въпросите. Освен това жалбоподателят изтъква, че слабостите в превода биха могли да поставят в значително по-благоприятно положение кандидатите, избрали езика на оригинала на словесните компютърни тестове.

                  4.

                  В рамките на четвъртото основание се твърди, че обжалваното решение от 1 декември 2017 г. е опорочено поради явен недостатък в конкурсната процедура, доколкото в спорните въпроси от компютърните тестове за словесно логическо мислене имало съществени недостатъци.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело C-613/18: Преюдициално запитване от Tribunal Tributário de Lisboa (Португалия), постъпило на 28 септември 2018 г. — Estado do Canadá/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               10.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 445/8

      Преюдициално запитване от Tribunal Tributário de Lisboa (Португалия), постъпило на 28 септември 2018 г. — Estado do Canadá/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Дело C-613/18)
      (2018/C 445/09)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Tributário de Lisboa

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Канадска държава

         Ответник: Autoridade Tributária e Aduaneira (Данъчен и митнически орган като представител на Министерство на финансите)

         Преюдициален въпрос

      Що се отнася до данъчното облагане на дивиденти, разпределени от установено на територията на страната дружество, към неустановено дружество, съвместимо ли е с принципа за забрана на ограниченията върху движението на капитали между държави членки и трети страни съществуването на ефективно по-тежко облагане с данък IRC, приложимо към установените в трета страна образувания в сравнение с облагането, приложимо към установено на територията на страната образувание с идентичен характер?


title: Дело C-636/18: Иск, предявен на 11 октомври 2018 г. — Европейска комисия/Френска република

text:
               10.12.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 445/10

      Иск, предявен на 11 октомври 2018 г. — Европейска комисия/Френска република
      (Дело C-636/18)
      (2018/C 445/13)
      Език на производството: френски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представител: J.-F. Brakeland)

         Ответник: Френска република

         Искания на ищеца

      Да се констатира
      От една страна, че като превишава системно и постоянно годишната пределно допустима стойност за NO2 считано от 1 януари 2010 г. в следните 12 агломерации и зони за качество на въздуха: Марсилия (FR03A02), Тулон (FR03A03), Париж (FR04A01), Оверн-Клермон-Феран (FR07A01), Монпелие (FR08A01), Тулуза Средни Пиренеи (FR12A01), Регионална градска зона Реймс Шампан-Ардени (FR14N10), Гренобъл Рона-Алпи (FR15A01), Страсбург (FR16A02), Лион- Рона-Алпи (FR20A01), Регионална градска зона Вале де л-Авр Рона-Алпи (FR20N10) и Ница (FR24A01), и като превишава системно и постоянно почасовата пределно допустима стойност за NO2 считано от 1 януари 2010 г. в следните 2 агломерации и зони за качество на въздуха: Париж (FR04A01) и Лион- Рона-Алпи (FR20A01), Френската република продължава да не изпълнява задълженията си по член 13, параграф 1 от Директива 2008/50/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 година относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа (1) във връзка с приложение XI към посочената директива, считано от влизането в сила на пределно допустимите стойности през 2010 г.,
      и
      от друга страна, че Френската република не е изпълнила считано от 11 юни 2010 г. задълженията си по член 23, параграф 1 от Директива 2008/50/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 година относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа във връзка с приложение XV към посочената директива, и в частност задължението по член 23, параграф 1, втора алинея от тази директива периодът на превишаване да бъде възможно най-кратък.

                  —

                  да се осъди Френска република да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Считано от 2010 г. годишните и почасовите пределно допустими стойности за N02 се превишават системно и постоянно, съответно в 12-те и в 2-те зони. Сами по себе си тези превишавания представляват нарушение на член 13, параграф 1 от Директива 2008/50/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 година относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа във връзка с приложение XI от тази директива.
      Въпреки тези неизпълнения на разпоредбите на член 13, параграф 1 във връзка с приложение XI към Директива 2008/50/ЕО, Френската република не е приела, в разрез с предвиденото в член 23, параграф 1, втора алинея от Директива 2008/50/ЕО, ефективни мерки в планове за качество на въздуха, за да гарантира, че периодът на превишаване да бъде възможно най-кратък.
      Неефективността на тези мерки произтича наред с друго, от продължителността на периода, в който са превишени пределно допустимите стойности, от нивото на превишаванията и тяхното развитие, и от подробния анализ на всеки от плановете, приети от френските органи за въпросните 12 зони.

         (1)  ОВ L 152, стр. 1.


title: Дело T-337/18 R: Определение на председателя на Общия съд от 25 октомври 2018 г. — Laboratoire Pareva/Комисия (Обезпечително производство — Регламент (EС) № 528/2012 — Биоциди — Активно вещество PHMB (1415; 4.7) — Отказ на одобрение — Искане за временни мерки — Ново искане — Липса на нови факти — Недопустимост)

text:
               4.2.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/71

      Определение на председателя на Общия съд от 25 октомври 2018 г. — Laboratoire Pareva/Комисия
      (Дело T-337/18 R)
      ((Обезпечително производство - Регламент (EС) № 528/2012 - Биоциди - Активно вещество PHMB (1415; 4.7) - Отказ на одобрение - Искане за временни мерки - Ново искане - Липса на нови факти - Недопустимост))
      (2019/C 44/94)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Laboratoire Pareva (Saint-Martin-de-Crau, Франция) (представители: K. Van Maldegem и S. Englebert, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: R. Lindenthal и K. Mifsud-Bonnici,)

         Предмет

      Молба на основание членове 278 и 279 ДФЕС, от една страна, за спиране на изпълнението на решение за изпълнение (ЕС) на Комисията от 20 април 2018 г., с което отказва да одобри PHMB (1415; 4.7) като съществуващо активно вещество, предназначено за използване в биоциди от видовете 1, 5 и 6 (ОВ L 102, 2018 г., стр. 21), и от друга страна, и от друга страна, за приемане на каквато и да е друга подходяща временна мярка

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

                  2)

                  Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-632/16: Решение на Общия съд от 13 декември 2018 г. — Haeberlen/ENISA (Публична служба — Възнаграждение — Годишно адаптиране на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица — Регламенти (ЕС) № 422/2014 и № 423/2014 — Адаптиране на възнагражденията и пенсиите за 2011 и 2012 година — Задължение за мотивиране — Пропорционалност — Оправдани правни очаквания — Правила относно социалния диалог)

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/46

      Решение на Общия съд от 13 декември 2018 г. — Haeberlen/ENISA
      (Дело T-632/16) (1)

      ((Публична служба - Възнаграждение - Годишно адаптиране на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица - Регламенти (ЕС) № 422/2014 и № 423/2014 - Адаптиране на възнагражденията и пенсиите за 2011 и 2012 година - Задължение за мотивиране - Пропорционалност - Оправдани правни очаквания - Правила относно социалния диалог))
      (2019/C 82/52)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Thomas Haeberlen (Swisttal, Германия) (представители: първоначално L. Levi и A. Tymen, впоследствие L. Levi и накрая L. Levi и C. Bernard-Glanz, avocats)

         Ответник: Агенция на Европейския съюз за мрежова и информационна сигурност (представители: A. Ryan, подпомаган от D. Waelbroeck и A. Duron, avocats)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Европейски парламент (представители: E. Танева и M. Ecker) и Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и R. Meyer)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС, от една страна, за отмяна на решението на ENISA от 21 октомври 2015 г., с което на жалбоподателя е разпоредено да изплати сумата от 3 133,19 EUR, вследствие на прилагането към неговото възнаграждение на адаптиране в размер на 0 % за 2011 г., предвидено от Регламент (ЕС) № 422/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 година за адаптиране, считано от 1 юли 2011 г., на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица и другите служители на Европейския съюз и на корекционните коефициенти, прилагани по отношение на тях (OВ L 129, 2014 г., стр. 5; поправка, OB L 140, 2014 г., стр. 178) и на адаптиране в размер на 0,8 % за 2012 г., предвидено от Регламент (ЕС) № 423/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 година за адаптиране, считано от 1 юли 2012 г., на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица и другите служители на Европейския съюз и на корекционните коефициенти, прилагани по отношение на тях (OВ L 129, 2014 г., стр. 12), и, от друга страна — за заплащане на обезщетение за неимуществените вреди, които жалбоподателят твърди, че е претърпял вследствие на това решение

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Г-н Thomas Haeberlen понася направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Агенцията на Европейския съюз за мрежова и информационна сигурност (ENISA).

                  3)

                  Съветът на Европейския съюз и Европейският парламент понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 410, 7.11.2016 г.


title: Дело T-160/17: Решение на Общия съд от 10 януари 2019 г. — RY/Комисия (Публична служба — Срочно наети служители — Член 2, буква в) от Условията за работа на другите служители — Договор за неопределено време — Уволнение — Прекъсване на връзките на доверие — Право на изслушване — Тежест на доказване)

text:
               11.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/50

      Решение на Общия съд от 10 януари 2019 г. — RY/Комисия
      (Дело T-160/17) (1)

      ((Публична служба - Срочно наети служители - Член 2, буква в) от Условията за работа на другите служители - Договор за неопределено време - Уволнение - Прекъсване на връзките на доверие - Право на изслушване - Тежест на доказване))
      (2019/C 93/62)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: RY (представители: първоначално J.-N. Louis и N. de Montigny, впоследствие J.-N. Louis, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: G. Berscheid и L. Radu Bouyon)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС за отмяна на решението на Комисията от 27 април 2016 г. за прекратяване на договора за неопределено време на жалбоподателя

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на Европейската комисия от 27 април 2016 г., с което се разваля договорът за неопределено време на RY.

                  2)

                  Осъжда Комисията да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 144, 8.5.2017 г.


title: Дело C-713/18: Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark (Австрия), постъпило на 14 ноември 2018 г. — ZR, BS, AR

text:
               1.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 122/4

      Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark (Австрия), постъпило на 14 ноември 2018 г. — ZR, BS, AR
      (Дело C-713/18)
      (2019/C 122/05)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: ZR, BS и AR

         Ответник: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

         Друга участваща страна: Finanzpolizei

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 56 ДФЕС, както и Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги (1) и Директива 2014/67/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за осигуряване на изпълнението на Директива 96/71/ЕО (2) да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална разпоредба, която предвижда много високи глоби или имуществени санкции, по-специално с висок минимален размер, налагани кумулативно за всеки засегнат работник при нарушение на формалните задължения във връзка с трансгранична заетост на работници, като например неизпълнение на задължението за предоставяне на документация относно трудовите възнаграждения, както и относно социалното осигуряване, или неизпълнение на задължението за уведомяване на Zentrale Koordinationsstelle (Централна координационна служба на Федералното министерство на финансите)?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос:
                  Трябва ли член 56 ДФЕС, както и Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги и Директива 2014/67/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за осигуряване на изпълнението на Директива 96/71/ЕО да се тълкуват в смисъл, че не допускат кумулативно налагане на глоби или имуществени санкции за нарушение на формалните задължения във връзка с трансгранична заетост на работници, ако горната граница на санкциите не е определена в абсолютен размер?

         (1)  ОВ L 18, 1997 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 4, стр. 29.

         (2)  ОВ L 159, 2014 г., стр. 11.


title: Дело C-799/18: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 17 декември 2018 г. — Athesia Energy Srl и др./Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA

text:
               1.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 122/7

      Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 17 декември 2018 г. — Athesia Energy Srl и др./Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA
      (Дело C-799/18)
      (2019/C 122/08)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Athesia Energy Srl, Pv Project Cologna S.r.l., Belriccetto S.r.l., Itt Energy S.r.l., Pietra dei Fiori S.r.l., Energia Solare S.r.l., Green Hunter S.p.A, Actasol 5 S.r.l., Actasol 6 S.r.l., Cinque S.r.l., Spf Energy Uno S.r.l., Spr Energy Due S.r.l., Spf Energy Tre S.r.l., Bulicata S.r.l., Energy Line S.r.l., Marche Solare 1 S.r.l.

         Ответници: Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA

         Преюдициален въпрос

      Допуска ли правото на Европейския съюз прилагането на национална разпоредба като предвидената в член 26, параграфи 2 и 3 от Декрет-закон № 91/2014, преобразуван в Закон 116/2014, която намалява или забавя съществено изплащането на стимулите, вече предоставени чрез закон и определени съгласно специални споразумения, подписани от производителите на електроенергия от фотоволтаична конверсия с Gestore dei servizi energetici s.p.a., публично предприятие, отговарящо за това?
      По-специално съвместима ли е тази национална разпоредба с общите принципи на правото на Европейския съюз на оправдани правни очаквания, правна сигурност, лоялно сътрудничество и полезно действие, с членове 16 и 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз, с Директива № 2009/28/ЕО (1) и с предвидения в нея правен режим на схемите за подпомагане, с член 216, параграф 2 ДФЕС, по-специално във връзка с Договора за Европейската енергийна харта?

         (1)  Директива 2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници и за изменение и впоследствие за отмяна на директиви 2001/77/ЕО и 2003/30/ЕО (ОВ L 140, 2009 г., стр. 16).


title: Дело C-806/18: Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 20 декември 2018 г.— JZ

text:
               1.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 122/8

      Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 20 декември 2018 г.— JZ
      (Дело C-806/18)
      (2019/C 122/09)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hoge Raad der Nederlanden

         Страни в главното производство

      JZ

         Преюдициални въпроси

      Съвместим ли е национален престъпен състав — съгласно който се наказва гражданин на трета държава, пребиваващ на територията на Нидерландия, след като на основание член 66a, параграф 7 от Vreemdelingenwet 2000 (Закон за чужденците 2000) му е наложена забрана за влизане, при положение че съгласно националното право е също така установено, че този чужденец не пребивава в Нидерландия на законно основание и че макар и да са били предприети стъпките по уреденото в Директива 2008/115/ЕО производство по връщане, в действителност не се е състояло такова връщане — с решение на Съда на Европейския съюз от 26 юли 2017 г., Ouhrami (C-225/16, ECLI:EU:C:2017:590, т. 49), съгласно което регламентираната в член 11 от Директива 2008/115 (1) забрана за влизане поражда „правни последици“ едва от момента на връщането на чужденеца в неговата държава по произход или в друга трета страна?

         (1)  Директива 2008/115/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите-членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (ОВ L 348, 2008 г., стр. 98).


title: Дело C-814/18: Преюдициално запитване от College van Beroep voor het bedrijfsleven. (Нидерландия), постъпило на 21 декември 2018 г. — Ursa Major Services BV/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               1.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 122/9

      Преюдициално запитване от College van Beroep voor het bedrijfsleven. (Нидерландия), постъпило на 21 декември 2018 г. — Ursa Major Services BV/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (Дело C-814/18)
      (2019/C 122/10)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      College van Beroep voor het bedrijfsleven

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Ursa Major Services BV

         Ответник: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Приложим ли е член 55, параграф 1 от Регламент № 1198/2006 (1) в правоотношението между отпускащия финансовата помощ орган, в конкретния случай министърът, и бенефициера (получателят на финансовата помощ)?

                  2.

                  В случай че отговорът на първия въпрос е в смисъл, че член 55, параграф 1 от Регламент № 1198/2006 се прилага в правоотношението между отпускащия финансовата помощ орган и бенефициера, могат ли разходите, направени от трето лице (като в зависимост от конкретния случай това може да е чрез прихващане), да бъдат разглеждани като разходи по член 55, параграф 1 от Регламент № 1198/2006, направени в действителност от бенефициера?

                  3.

                  В случай че отговорът на втория въпрос е в смисъл, че разходите, направени от трето лице (като в зависимост от конкретния случай това може да е чрез прихващане) не могат да бъдат разглеждани като разходи по член 55, параграф 1 от Регламент № 1198/2006:

                              a)

                              следва ли в резултат на възприетата административна практика, според която отпускащият финансовата помощ орган разглежда систематически приносите от трети лица като разходи по смисъла на член 55, параграф 1 от Регламент № 1198/2006, направени в действителност от бенефициера, да се приеме, че бенефициерът не може да признава възприетото от отпускащия финансовата помощ орган неправилно тълкуване на член 55, параграф 1 от Регламент № 1198/2006, поради което има право да претендира финансовата помощ в размера, в който му е била отпусната, и

                              б)

                              в този случай следват ли приносите от трети лица да бъдат причислявани към разходите по смисъла на член 55, параграф 1 от Регламент № 1198/2006, направени в действителност от бенефициера (в резултат на което финансовата помощ следва да бъде в по-голям размер), или

                              в)

                              след съобразяване на принципа на защита на оправданите правни очаквания и/или на принципа на правна сигурност следва да не се стига до връщане на неоснователно отпуснатите финансови помощи?

                              г)

                              В това отношение по-различно ли е положението, ако отпускащият финансовата помощ орган, какъвто е настоящият случай, е отпуснал авансови суми по финансовата помощ?

         (1)  Регламент (ЕО) № 1198/2006 на Съвета от 27 юли 2006 година за Европейския фонд за рибарство (ОВ L 223, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 4р том 9, стр. 229).


title: Дело C-815/18: Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlande (Нидерландия), постъпило на 21 декември 2018 г. — Federatie Nederlandse Vakbeweging/Van den Bosch Transporten B.V., Van den Bosch Transporte GmbH, Silo-Tank Kft

text:
               1.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 122/10

      Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlande (Нидерландия), постъпило на 21 декември 2018 г. — Federatie Nederlandse Vakbeweging/Van den Bosch Transporten B.V., Van den Bosch Transporte GmbH, Silo-Tank Kft
      (Дело C-815/18)
      (2019/C 122/11)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hoge Raad der Nederlande

         Страни в главното производство

         Ищец: Federatie Nederlandse Vakbeweging

         Ответници: Van den Bosch Transporten B.V., Van den Bosch Transporte GmbH, Silo-Tank Kft

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли Директива 96/71/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги (ОВ L 18, 1997 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 4, стр. 29, наричана по-нататък „Директивата за командироването“) да се тълкува в смисъл, че е приложима и спрямо работник, който работи като шофьор в международния автомобилен превоз на стоки и следователно полага труда си в повече от една държава членка?

                  2)

                              (а)

                              При утвърдителен отговор на първия въпрос: от какъв критерий или какви съображения трябва да се изходи, за да се определи дали работник, който работи като шофьор в международния автомобилен превоз на стоки, е командирован „на територията на държава членка“ по смисъла на член 1, параграфи 1 и 3 от Директивата за командироването, и дали този работник по смисъла на член 2, параграф 1 от Директивата за командироването „за ограничен период извършва работа на територията на държава членка, която е различна от държавата членка, в която той обичайно работи“?

                              (б)

                              Има ли значение за отговора на въпрос 2(а) фактът, че предприятието, което командирова упоменатия във въпрос 2(а) работник, е свързано с предприятието, в което е командирован този работник — например, в рамките на група дружества — и ако има значение, доколко?

                              (в).

                              Ако работата на упоменатия във въпрос 2(a) работник отчасти включва каботажен превоз — т.е. транспортна услуга, извършвана изключително на територията на държава членка, различна от държавата членка, в която този работник обичайно работи — трябва ли във всички случаи за същия работник да се приеме, че по отношение на тази част от работата той временно работи на територията на първата държава членка? При утвърдителен отговор, има ли в тази насока минимален праг, например под формата на минимален период месечно, през който се извършва този каботажен превоз?

                  3)

                              (а)

                              При утвърдителен отговор на първия въпрос: как трябва да се тълкува понятието „обявени за общоприложими колективни трудови договори“ по смисъла на член 3, параграф 1 и параграф 8, първа алинея от Директивата за командироването? Налице ли е самостоятелно понятие на правото на Съюза и следователно е достатъчно залегналите в член 3, параграф 8, първа алинея от Директивата за командироването условия да са фактически изпълнени, или тези разпоредби изискват и колективният трудов договор да е бил обявен за общоприложим съгласно националното право?

                              (б)

                              Ако колективен трудов договор не може да бъде квалифициран като обявен за общоприложим колективен трудов договор по смисъла на член 3, параграф 1 и параграф 8, първа алинея от Директивата за командироването, пречка ли член е 56 ДФЕС установено в държава членка предприятие, което командирова работник на територията на друга държава членка, да бъде задължено по договорен път да спазва разпоредбите на такъв колективен трудов договор, който е в сила в последната държава членка?

         (1)  Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги (ОВ L 18, 1997 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 4, стр. 29)


title: Дело C-826/18: Преюдициално запитване от Rechtbank Limburg (Нидерландия), постъпило на 28 декември 2018 г. — LB, Stichting Varkens in Nood, Stichting Dierenrecht, Stichting Leefbaar Buitengebied/College van burgemeester en wethouders van de gemeente Echt-Susteren, друга страна в производството: Sebava BV

text:
               1.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 122/11

      Преюдициално запитване от Rechtbank Limburg (Нидерландия), постъпило на 28 декември 2018 г. — LB, Stichting Varkens in Nood, Stichting Dierenrecht, Stichting Leefbaar Buitengebied/College van burgemeester en wethouders van de gemeente Echt-Susteren, друга страна в производството: Sebava BV
      (Дело C-826/18)
      (2019/C 122/12)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank Limburg

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: LB, Stichting Varkens in Nood, Stichting Dierenrecht, Stichting Leefbaar Buitengebied

         Ответник: College van burgemeester en wethouders van de gemeente Echt-Susteren

         Друга страна в производството: Sebava BV

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Трябва ли правото на Съюза, по-специално член 9, параграф 2 от Орхуската конвенция (1), да се тълкува в смисъл, че не допуска напълно да бъде изключено правото на обществеността (public) (на всеки) на достъп до правосъдие, доколкото не става въпрос за заинтересована общественост (public concerned) (заинтересовани страни)?

                  2.

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос:
                  Трябва ли правото на Съюза, по-специално член 9, параграф 2 от Орхуската конвенция, да се тълкува в смисъл, че в случай на твърдяно нарушение на процедурни изисквания и на право на участие по смисъла на член 6 от конвенцията, които се прилагат спрямо обществеността, тази общественост (public) (всеки) трябва да има достъп до правосъдие?
                  Има ли значение обстоятелството, че в това отношение заинтересованата общественост (public concerned) (заинтересованата страна) има достъп до правосъдие и освен това може да изложи материално-правни основания пред съд?

                  3.

                  Трябва ли правото на Съюза, по-специално член 9, параграф 2 от Орхуската конвенция, да се тълкува в смисъл, че не допуска достъпът до правосъдие на заинтересованата общественост (public concerned) (заинтересованата страна) да зависи от упражняването на право на участие по смисъла на член 6 от тази конвенция?

                  4.

                  При отрицателен отговор на третия въпрос:
                  Трябва ли правото на Съюза, по-специално член 9, параграф 2 от Орхуската конвенция, да се тълкува в смисъл, че не допуска национална разпоредба, която изключва достъпа до правосъдие на заинтересованата общественост (public concerned) (заинтересованата страна) по отношение на акт на публичен орган, ако тя може да бъде основателно упрекната, че не е предявила възражения срещу проекторешението (или срещу части от него)?

                  5.

                  При отрицателен отговор на четвъртия въпрос:
                  Може ли въз основа на обстоятелствата в конкретен случай националният съд да се произнася неограничено относно това какво следва да се разбира под „който може да бъде основателно упрекнат“ или в този случай националният съд е длъжен да вземе под внимание определени гаранции на правото на Съюза?

                  6.

                  До каква степен отговорът на трети, четвърти и пети въпрос е различен, когато става въпрос за обществеността (public) (всеки), ако същевременно тя не е заинтересована общественост (public concerned) (заинтересована страна)?

         (1)  Конвенция за достъп до информация, участие на обществеността и достъп до правосъдието по въпроси на околната среда, подписана на 25 юни 1998 г. в Орхус и сключена от името на Европейската общност с Решение 2005/370/ЕО на Съвета от 17 февруари 2005 г. (ОВ L 124, 2005 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 201).


title: Дело C-7/19: Преюдициално запитване от Amtsgericht Köln (Германия), постъпило на 4 януари 2019 г. — QG/Germanwings GmbH

text:
               1.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 122/12

      Преюдициално запитване от Amtsgericht Köln (Германия), постъпило на 4 януари 2019 г. — QG/Germanwings GmbH
      (Дело C-7/19)
      (2019/C 122/13)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Amtsgericht Köln

         Страни в главното производство

         Ищец: QG

         Ответник: Germanwings GmbH

         Преюдициален въпрос

      Представлява ли обявена от синдикална организация в съответствие с националното право редовна стачка на работниците и служителите на опериращия въздушен превозвач извънредно обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1)?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-33/19: Иск, предявен на 18 януари 2019 година — Европейска комисия/Република България

text:
               1.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 122/12

      Иск, предявен на 18 януари 2019 година — Европейска комисия/Република България
      (Дело C-33/19)
      (2019/C 122/14)
      Език на производството: български

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: Цв. Георгиева-Kecsmar и J. Hottiaux)

         Ответник: Република България

         Искания

      Комисията моли Съда да заключи както следва:
      България не е изпълнила своите задължения съгласно член 21 от Директива 2004/49/ЕО (1);

                  —

                  като не е успяла да гарантира независимостта на специализираното звено за разследване от управителя на инфраструктурата, България не е изпълнила задълженията си съгласно член 21, параграф 1 от Директива 2004/49/ЕО;

                  —

                  като не е успяла да гарантира достатъчно ресурси за специализираното звено, за да изпълнява функциите си независимо, България не е изпълнила задълженията си съгласно член 21, параграф 2 от Директива 2004/49/ЕО;

                  —

                  да се осъди Република България да заплати разходите по производството.

         Правни основания и главни доводи

                  1.

                  Съгласно член 21 от Директива 2004/49/ЕО, държавите-членки са длъжни да гарантират, че разследванията на злополуки и инциденти, посочени в член 19, се провеждат от постоянен орган, който се състои от най-малко един следовател, квалифициран да изпълнява функцията на главен разследващ в случай на произшествие или инцидент. Този орган е независим в своята организация, законова структура и вземане на решения от всякакви оператори на инфраструктури, железопътни предприятия, от органите, налагащи такси, разпределящи инфраструктурен капацитет и организациите, уведомявани за взетите мерки, както и от всяка страна, чиито интереси биха могли да са в противоречие с функциите, възложени на разследващия орган. Освен това, той е независим и от органа по безопасността, както и от всякакъв регулатор на железопътни мрежи.

                  2.

                  В своята искова молба Комисията отбелязва, че специализираното звено за разследване на произшествия и инциденти създадено в рамките на Министерство на транспорта, не е независимо от управителя на инфраструктурата — Национална компания „Железопътна инфраструктура“. По-конкретно, звеното се характеризира с липса на организационна независимост, както и липса на автономия относно взимането на решения. В този смисъл, Република България не се е съобразила с разпоредбите на член 21 параграф 1 от Директива 2004/49/ЕО.

                  3.

                  В исковата молба Комисията посочва също така, че нормативната уредба на Република България не гарантира, достъпа до достатъчно ресурси, за да може специализираното звено да изпълнява функциите си независимо, по смисъла на член 21 параграф 2 от Директива 2004/49/ЕО.

         (1)  Директива 2004/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно безопасността на железопътния транспорт в Общността и за изменение на Директива 95/18/ЕО на Съвета относно лицензирането на железопътните предприятия и Директива 2001/14/ЕО относно разпределяне на капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътната инфраструктура и за сертифициране за безопасност (Директива относно безопасността на железопътния транспорт)

         OB 2004, L 164, стр. 44; Специално българско издание: глава 7, том 14, стр. 62


title: Дело C-82/19: Преюдициално запитване от High Court (Ирландия), постъпило на 5 февруари 2019 г. — Minister for Justice and Equality/PI

text:
               1.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 122/13

      Преюдициално запитване от High Court (Ирландия), постъпило на 5 февруари 2019 г. — Minister for Justice and Equality/PI
      (Дело C-82/19)
      (2019/C 122/15)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      High Court (Ирландия)

         Страни в главното производство

         Молител: Minister for Justice and Equality

         Ответник: PI

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли независимостта на прокурор от изпълнителната власт да се определя в съответствие с неговото положение в рамките на съответната национална правна система? Ако отговорът е отрицателен, по какви критерии следва да се определи дали е налице независимост от изпълнителната власт?

                  2)

                  Достатъчно независим ли е от изпълнителната власт прокурор, който в съответствие с националното право се подчинява пряко или косвено на евентуални разпореждания или указания, издадени от Министерство на правосъдието, за да се смята този прокурор за съдебен орган по смисъла на член 6, параграф 1 от Рамковото решение (1)?

                  3)

                  Ако това е така, трябва ли прокурорът да бъде и функционално независим от изпълнителната власт, и по какви критерии следва да се определи дали е налице функционална независимост?

                  4)

                  В случай че е независим от изпълнителната власт, представлява ли „съдебен орган“ по смисъла на член 6, параграф 1 от Рамковото решение прокурор, чиито функции са сведени до започването и провеждането на разследвания и гарантиране, че тези разследвания се провеждат обективно и законосъобразно, издаването на обвинителни актове, изпълнението на съдебни решения и провеждането на наказателното преследване на престъпления, и който не издава национални заповеди за арест и не може да изпълнява съдебни функции?

                  5)

                  Представлява ли прокурорът на Цвикау „съдебен орган“ по смисъла на член 6, параграф 1 от Рамково решение от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки?

         (1)  Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (ОВ L 190, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3).


title: Дело T-134/17: Решение на Общия съд от 12 февруари 2019 г. — Hércules Club de Fútbol/Комисия [Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Документи относно процедура за контрол на държавни помощи — Отказ на достъп — Висящо производство — Изключение във връзка със защитата на целите на дейности по инспектиране, разследване и одит — Изключение във връзка със защитата на търговските интереси на трето лице — Задължение за конкретно и индивидуално разглеждане — По-висш обществен интерес]

text:
               1.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 122/15

      Решение на Общия съд от 12 февруари 2019 г. — Hércules Club de Fútbol/Комисия
      (Дело T-134/17) (1)

      (Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Документи относно процедура за контрол на държавни помощи - Отказ на достъп - Висящо производство - Изключение във връзка със защитата на целите на дейности по инспектиране, разследване и одит - Изключение във връзка със защитата на търговските интереси на трето лице - Задължение за конкретно и индивидуално разглеждане - По-висш обществен интерес)
      (2019/C 122/16)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Hércules Club de Fútbol, SAD (Аликанте, Испания) (представители: S. Rating и Y. Martínez Mata, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: J. Baquero Cruz, G. Luengo и P. Němečková)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяната на Решение C(2017) 736 окончателен на Комисията от 2 февруари 2017 г., с което се отказва на Hércules Club de Fútbol достъпа до документите, свързани с процедура за контрол на държавни помощи SA.363872

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Hércules Club de Fútbol, SAD да заплати съдебните разноски, включително направените в обезпечителното производство.

         (1)  ОВ C 144, 8.5.2017 г.