title: Дело C-212/13: Решение на Съда (четвърти състав) от 11 декември 2014 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud — Чешка република) — František Ryneš/Úřad pro ochranu osobních údajů (Преюдициално запитване — Директива 95/46/ЕО — Защита на физическите лица — Обработване на лични данни — Понятието „в хода на [изцяло] лични или домашни занимания“ )

text:
               9.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/6

         Решение на Съда (четвърти състав) от 11 декември 2014 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud — Чешка република) — František Ryneš/Úřad pro ochranu osobních údajů
   (Дело C-212/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Директива 95/46/ЕО - Защита на физическите лица - Обработване на лични данни - Понятието „в хода на [изцяло] лични или домашни занимания“))
   (2015/C 046/07)
   Език на производството: чешки

      Запитваща юрисдикция

   Nejvyšší správní soud

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: František Ryneš

      Ответник: Úřad pro ochranu osobních údajů

      Диспозитив

   Член 3, параграф 2, второ тире от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни трябва да се тълкува в смисъл, че използването на система за видеонаблюдение, извършваща видеозаснемане на хора, съхранявано върху устройство за дълготрайно запаметяване, а именно твърд диск, която е инсталирана от физическо лице в семейната му къща за защита на собствеността, здравето и живота на собствениците на къщата, като системата покрива и обществени места, не представлява обработване на лични данни при извършване на изцяло лични или домашни занимания по смисъла на тази разпоредба.

      (1)  ОВ C 207, 20.7.2013 г.


title: Дело F-20/09: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 10 ноември 2011 г. — Juvyns/Съвет (Публична служба — Длъжностни лица — Повишаване — Процедура по повишаване за 2008 г. — Съпоставяне на заслугите — Процедура, основана на атестационнте доклади за 2005/2006 г. — Критерий за нивото на изпълняваните отговорности)

text:
               12.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/22

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 10 ноември 2011 г. — Juvyns/Съвет
   (Дело F-20/09) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура по повишаване за 2008 г. - Съпоставяне на заслугите - Процедура, основана на атестационнте доклади за 2005/2006 г. - Критерий за нивото на изпълняваните отговорности)
   2012/C 138/42
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Marc Juvyns (Брюксел, Белгия) (представители: адв. S. Orlandi, адв. A. Coolen, адв. J.-N. Louis и адв. É. Marchal)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално K. Zieleśkiewicz и G. Kimberley, впоследствие K. Zieleśkiewicz и M. Bauer)

      Предмет

   Отмяна на решението да не се повиши жалбоподателя в степен AST 7 в процедурата по повишаване за 2008 година и — доколкото е необходимо — на решенията да се повишат в тази степен длъжностни лица с по-малко заслуги

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-н Juvyns понася направените от него съдебни разноски и съдебните разноски на Съвета на Европейския съюз.

      (1)  ОВ C 113, 16.5.2009 г., стр. 46.


title: Дело T-511/09: Решение на Общия съд от 13 май 2015 г. — Niki Luftfahrt/Комисия (Държавни помощи — Помощ за преструктуриране, отпусната от Австрия в полза на групата Austrian Airlines — Решение, обявяващо помощта за съвместима с общия пазар, при спазване на някои условия — Приватизация на групата Austrian Airlines — Определяне на получателя на помощта — Насоки за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение)

text:
               29.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/24

         Решение на Общия съд от 13 май 2015 г. — Niki Luftfahrt/Комисия
   (Дело T-511/09) (1)

   ((Държавни помощи - Помощ за преструктуриране, отпусната от Австрия в полза на групата Austrian Airlines - Решение, обявяващо помощта за съвместима с общия пазар, при спазване на някои условия - Приватизация на групата Austrian Airlines - Определяне на получателя на помощта - Насоки за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение))
   (2015/C 213/43)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Niki Luftfahrt GmbH (Виена, Австрия) (представители: H. Asenbauer и A. Habeler, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално B. Martenczuk и K. Gross, подпомагани от G. Quardt, avocat, впоследствие B. Martenczuk и R. Sauer, подпомагани от G. Quardt и J. Lipinsky, адвокати)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Република Австрия (представители: C. Pesendorfer и M. Klamert); Deutsche Lufthansa AG (Кьолн, Германия) (представители: първоначално H.-J. Niemeyer, H. Ehlers и M. Rosenberg, впоследствие H.-J. Niemeyer, H. Ehlers, C. Kovács и S. Völcker, адвокати); Austrian Airlines AG (Виена) (представители: първоначално H.-J. Niemeyer, H. Ehlers и M. Rosenberg, впоследствие H.-J. Niemeyer, H. Ehlers и C. Kovács, адвокати); и Österreichische Industrieholding AG (Виена) (представители: T. Zivny, P. Lewisch и H. Kristoferitsch, адвокати)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение № 2010/137/ЕО на Комисията от 28 август 2009 година, Държавна помощ C 6/09 (ex N 663/08) — Австрия Austrian Airlines — План за преструктуриране (OВ 2010 г., L 59, стр. 1), с което помощта за преструктуриране, предоставена от Република Австрия в полза на групата Austrian Airlines при придобиването на последната от групата Lufthansa се обявява за съвместима с общия пазар, при спазване на някои условия

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Niki Luftfahrt GmbH понася, освен направените от него разноски, и тези, направени от Европейската комисия, Österreichische Industrieholding AG, Deutsche Lufthansa AG и Austrian Airlines AG.

               3)

               Република Австрия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 80, 27.3.2010 г.


title: Дело C-66/15: Решение на Съда (десети състав) от 14 януари 2016 г. — Европейска комисия/Република Гърция (Неизпълнение на задължения на държава членка — Свободно предоставяне на услуги — Моторни превозни средства — Наемане или финансов лизинг на моторно превозно средство от лице с постоянно пребиваване в държава членка от доставчик, установен в друга държава членка — Облагане на превозното средство при регистрацията му в първата държава членка — Събиране на пълния размер на таксата за регистрация)

text:
               14.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/15

         Решение на Съда (десети състав) от 14 януари 2016 г. — Европейска комисия/Република Гърция
   (Дело C-66/15) (1)

   ((Неизпълнение на задължения на държава членка - Свободно предоставяне на услуги - Моторни превозни средства - Наемане или финансов лизинг на моторно превозно средство от лице с постоянно пребиваване в държава членка от доставчик, установен в друга държава членка - Облагане на превозното средство при регистрацията му в първата държава членка - Събиране на пълния размер на таксата за регистрация))
   (2016/C 098/19)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: M. Wasmeier и D. Triantafyllou)

      Ответник: Република Гърция (представители: K. Boskovits и V. Karrá)

      Диспозитив

               1)

               Като е събрала пълния размер на таксата за регистрация, предвидена в законодателството при регистрация на превозно средство, взето под наем или на финансов лизинг от клиент, пребиваващ на гръцка територия от доставчик, установен в държава членка, без да вземе предвид срока на договора за наем или финансов лизинг и продължителността на използване на посоченото превозно средство на гръцка територия, Република Гърция не е изпълнила задълженията, възложени ѝ съгласно членове 56 ДФЕС—62 ДФЕС.

               2)

               Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 138, 27.4.2015 г.


title: Дело T-324/15: Определение на Общия съд от 10 май 2016 г. — Volkswagen/EUIPO – Andrã (BAG PAX) (Марка на Европейския съюз — Производство по отмяна — Словна марка на Европейския съюз „BAG PAX“ — Реално използване на марката — Член 15, параграф 1, буква a) и член 51, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               18.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/40

         Определение на Общия съд от 10 май 2016 г. — Volkswagen/EUIPO – Andrã (BAG PAX)
   (Дело T-324/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по отмяна - Словна марка на Европейския съюз „BAG PAX“ - Реално използване на марката - Член 15, параграф 1, буква a) и член 51, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание))
   (2016/C 260/50)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Volkswagen AG (Волфсбург, Германия) (представител: U. Sander, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: H. Kunz)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд, по-рано BAGPAX Cargo Systems e.K.: Marvin Dominic Andrã (Саарлуи, Германия) (представител: T. Dohmen, avocat)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 23 април 2015 г. (дело R 1971/2014-4) относно производство по отмяна между Volkswagen и BAGPAX Cargo Systems.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 270, 17.8.2015 г.


title: Съединени дела C-358/13 и С-181/14: Решение на Съда (четвърти състав) от 10 юли 2014 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Наказателно производство срещу Markus D. (C — 358/13) и G. (C — 181/14) (Лекарствени продукти за хуманна употреба — Директива 2001/83/ЕО — Приложно поле — Тълкуване на понятието „лекарствен продукт“  — Обхват на критерия, състоящ се в свойството да се променят физиологични функции — Продукти на основата на ароматни треви и канабиноиди — Изключване)

text:
               15.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/19

         Решение на Съда (четвърти състав) от 10 юли 2014 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Наказателно производство срещу Markus D. (C — 358/13) и G. (C — 181/14)
   (Съединени дела C-358/13 и С-181/14) (1)

   ((Лекарствени продукти за хуманна употреба - Директива 2001/83/ЕО - Приложно поле - Тълкуване на понятието „лекарствен продукт“ - Обхват на критерия, състоящ се в свойството да се променят физиологични функции - Продукти на основата на ароматни треви и канабиноиди - Изключване))
   2014/C 315/27
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главните производства

   Markus D. (C — 358/13) и G. (C — 181/14)

      Диспозитив

   Член 1, точка 2, буква б) от Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба, изменена с Директива 2004/27/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г., трябва да се тълкува в смисъл, че изключва вещества като разглежданите по главните производства, чието действие се ограничава само до промяна на физиологичните функции, без те да могат да предизвикат пряко или непряко положително въздействие върху човешкото здраве, които се употребяват единствено с цел да предизвикат състояние на опиянение и поради това са вредни за човешкото здраве.

      (1)  ОВ C 325, 9.11.2013 г.

      ОВ C 212, 7.7.2014 г.


title: Дело C-265/08: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo per la Lombardia (Италия) на 19 юни 2008 г. — Federutility и др./Autorità per l'energia elettrica e il gas

text:
               13.9.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 236/6

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo per la Lombardia (Италия) на 19 юни 2008 г. — Federutility и др./Autorità per l'energia elettrica e il gas
   (Дело C-265/08)
   (2008/C 236/09)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia
   Страни в главното производство

      Ищци: Federutility, Assogas, Libarna Gas spa, Collino Commercio spa, Sadori gas spa, Egea Commerciale, E.On Vendita srl, Sorgenia spa

      Ответник: Autorità per l'energia elettrica e il gas.
   Преюдициални въпроси

               1)

               Дали член 23 от Директива 2003/55/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година, който урежда отварянето на пазара на газ, трябва да се тълкува в съответствие с принципите, които произтичат от Договора за ЕО, в смисъл че противоречи на тази разпоредба и на общностните принципи национална норма (и съответните актове за нейното прилагане), която след датата 1 юли 2007 г. продължава да предоставя на националния регулативен орган правомощието да определя референтни цени за доставка на природен газ на домашните клиенти (неустановена категория, която не е определена в законодателството и която сама по себе си не предполага преценка на особени положения на социални или икономически затруднения, които биха могли да обосноват определянето на посочените референтни цени) — цени, които предприятията дистрибутори или продавачи трябва да включват в предлаганите от тях търговски услуги, в рамките на задълженията за извършване на публична услуга? или

               2)

               Дали тази норма (член 23, посочен по-горе) трябва да се тълкува във връзка с член 3 от Директива 2003/55/ЕО (който предвижда в параграф 2, че държавите-членки могат да налагат на предприятията за природен газ, за общите икономически интереси, задължения към обществото, които могат да бъдат свързани — що се отнася до това, което ни интересува в настоящия случай — с цената на доставките) в смисъл, че не противоречи на посочените общностни разпоредби национална норма, която с оглед на особеното състояние на пазара, характеризиращо се все още с липса на условия на „ефективна конкуренция“, поне в сектора на търговията на едро, допуска определянето по административен ред на референтна цена на природния газ — цена, която задължителна трябва да се включва в търговските услуги, предлагани от всеки продавач на неговите домашни клиенти, в рамките на понятието за обща услуга, въпреки че всички клиенти трябва да се считат за „свободни“?

      (1)  ОВ L 176, стр. 57; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 80.


title: Дело T-4/17: Иск, предявен на/Жалба, подадена на 4 януари 2017 г. — Coedo Suárez/Съвет

text:
               13.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/35

         Иск, предявен на/Жалба, подадена на 4 януари 2017 г. — Coedo Suárez/Съвет
   (Дело T-4/17)
   (2017/C 078/48)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Ángel Coedo Suárez (Брюксел, Белгия) (представители: S. Rodrigues и C. Bernard-Glanz, адвокати)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви настоящата жалба за допустима;

               —

               да отмени решението от 4 март 2016 г. на Генералния секретар на Съвета, и доколкото е необходимо, решението от 27 септември 2016 г. на Генералния секретар на Съвета, с което последният отхвърля подадената по административен ред жалба;

               —

               да осъди ответника да заплати сума, определена ex aequo et bono на 5 000 евро, или сума в размер, определен от Общия съд по справедливост, за поправяне на неимуществената вреда, ведно със законната лихва за забава, считано от деня на произнасяне на предстоящото съдебно решение;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на член 78, алинея 5 от Правилника за длъжностните лица с това, че Съветът неправилно е квалифицирал писмото от 20 ноември 2015 г. като административна жалба и вследствие на това я е обявил за недопустима. От друга страна искането да се признае, че причината за инвалидността от 20 ноември 2015 г. е от професионално естество, също така не може да бъде обявено за недопустимо поради превишаване на разумния срок.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушение на принципа на добра администрация и на задължението за полагане на дължима грижа, с това, че като е отхвърлил искането за признаване на професионалното естество на причината за инвалидността на жалбоподателя с неправилни мотиви, противоречащи на принципите, изведени от съдебната практика, Съветът удължил продължителността на производството и по този начин не спазил принципа на разумния срок, и още по-общо, на принципа на добра администрация.


title: Дело C-119/10: Решение на Съда (първи състав) от 15 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Frisdranken Industrie Winters BV/Red Bull GmbH (Марки — Директива 89/104/ЕИО — Член 5, параграф 1, буква б) — Пълнене на кутийки за напитки, върху които вече е поставен знак, сходен с този на дадена марка — Предоставяне на услуги по поръчка и съгласно указанията на трето лице — Иск на притежателя на марката срещу доставчика на услугите)

text:
               11.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 39/3

         Решение на Съда (първи състав) от 15 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Frisdranken Industrie Winters BV/Red Bull GmbH
   (Дело C-119/10) (1)

   (Марки - Директива 89/104/ЕИО - Член 5, параграф 1, буква б) - Пълнене на кутийки за напитки, върху които вече е поставен знак, сходен с този на дадена марка - Предоставяне на услуги по поръчка и съгласно указанията на трето лице - Иск на притежателя на марката срещу доставчика на услугите)
   2012/C 39/03
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Frisdranken Industrie Winters BV

      Ответник: Red Bull GmbH

      Предмет

   Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden — Тълкуване на член 5 от Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 40, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92) — Право на притежателя на регистрирана марка да се противопостави на незаконното използване на своята марка — Използване на знак — Пълнене на кутийки за напитки, върху които вече е поставен знак, като услуга за и по поръчка на трето лице — Стоки, предназначени единствено за износ извън Бенелюкс или Европейския съюз — Съответни потребители

      Диспозитив

   Член 5, параграф 1, буква б) от Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките следва да се тълкува в смисъл, че когато по поръчка и съгласно указанията на трето лице доставчик на услуги пълни опаковки, предоставени му от това трето лице, което преди това е поставило върху тях знак, идентичен или сходен със защитен като марка знак, самият доставчик на услугите не използва този знак, така че това използване да може да бъде забранено на основание на тази разпоредба.

      (1)  ОВ C 134, 22.5.2010 г.


title: Съединени дела T-40/07 P-REV и T-62/07 P-REV: Определение на Общия съд от 16 април 2012 г. — de Brito Sequeira Carvalho/Комисия (Производство — Молба за преразглеждане — Ново обстоятелство — Липса — Недопустимост)

text:
               16.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 174/21

         Определение на Общия съд от 16 април 2012 г. — de Brito Sequeira Carvalho/Комисия
   (Съединени дела T-40/07 P-REV и T-62/07 P-REV) (1)

   (Производство - Молба за преразглеждане - Ново обстоятелство - Липса - Недопустимост)
   2012/C 174/34
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: José António de Brito Sequeira Carvalho (Брюксел, Белгия) (представител: адв. M. Boury)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Currall и D. Martin)

      Предмет

   Молба за преразглеждане на Решение на Общия съд от 5 октомври 2009 г. по дело de Brito Sequeira Carvalho и Комисия/Комисия и de Brito Sequeira Carvalho (T-40/07 P и T-62/07 P, все още непубликувано в Сборника)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля молбата за преразглеждане като недопустима.

               2.

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 82, 14.4.2007 г.


title: Пленум

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/4

      Пленум
      (2010/C 288/05)
      На 20 септември 2010 г. Общият съд реши в съответствие с член 32, параграф 1, втора алинея от Процедурния правилник, че ако след определянето на генерален адвокат съгласно член 17 броят на съдиите в пленума на Общия съд стане четен, предварително установеният ротационен принцип, прилаган през трите години, за които са избрани председателите на състави от петима съдии, по който председателят на Общия съд определя съдията, който няма да вземе участие в решаването на делото, изисква да се следва в обратен ред рангът на съдиите съобразно тяхното старшинство на тази длъжност по член 6 от Процедурния правилник, освен ако така определеният съдия е съдията докладчик. В последният случай се определя съдията, който го предшества непосредствено по ранг.


title: Дело C-509/12: Решение на Съда (трети състав) от 6 февруари 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunal Central Administrativo Norte — Португалия) — IPTM-Instituto Portuário e dos Transportes Marítimos/Navileme-Consultadoria Náutica, Lda, Nautizende — Consultadoria Náutica, Lda (Преюдициално запитване — Членове 52 ДФЕС и 56 ДФЕС — Свободно предоставяне на услуги — Даване на свидетелство за управление на плавателни съдове за развлечение — Условие за пребиваване в издаващата го страна — Ограничение за лицата, които не пребивават в нея — Опазване на морската безопасност — Обществен ред)

text:
               29.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/13

         Решение на Съда (трети състав) от 6 февруари 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunal Central Administrativo Norte — Португалия) — IPTM-Instituto Portuário e dos Transportes Marítimos/Navileme-Consultadoria Náutica, Lda, Nautizende — Consultadoria Náutica, Lda
   (Дело C-509/12) (1)

   (Преюдициално запитване - Членове 52 ДФЕС и 56 ДФЕС - Свободно предоставяне на услуги - Даване на свидетелство за управление на плавателни съдове за развлечение - Условие за пребиваване в издаващата го страна - Ограничение за лицата, които не пребивават в нея - Опазване на морската безопасност - Обществен ред)
   2014/C 93/20
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Central Administrativo Norte

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: IPTM-Instituto Portuário e dos Transportes Marítimos

      Ответници: Navileme-Consultadoria Náutica, Lda, Nautizende — Consultadoria Náutica, Lda

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunal Central Administrativo Norte — Португалия — Тълкуване на членове 18, 20, 45, 52 и 62 ДФЕС — Дискриминация, основана на гражданство — Свободно движение на лица и свободно предоставяне на услуги — Ограничения — Разпоредба, която установява изискване за пребиваване на националната територия във връзка с издаването на свидетелство за управление на плавателни съдове за развлечение

      Диспозитив

   Членове 52 ДФЕС и 56 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат правна уредба на държава членка като разглежданата в главното производство, която налага условие за пребиваване на националната територия на гражданите на Европейския съюз, които искат да им бъде издадено свидетелство за управление на морски плавателни съдове за развлечение от тази държава членка.

      (1)  ОВ C 32, 2.2.2013 г.


title: Решение на Съда от 2 октомври 2015 година по дело E-7/15 — Надзорен орган на ЕАСТ/Кралство Норвегия (Неизпълнение на задължения от държава — членка на ЕАСТ — Директива 2008/50/ЕО относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа — Допустими стойности за някои замърсители в атмосферния въздух — План за качество на въздуха)

text:
               15.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 467/22

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 2 октомври 2015 година
   по дело E-7/15
   Надзорен орган на ЕАСТ/Кралство Норвегия
   (Неизпълнение на задължения от държава — членка на ЕАСТ — Директива 2008/50/ЕО относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа — Допустими стойности за някои замърсители в атмосферния въздух — План за качество на въздуха)
   (2016/C 467/09)
   По дело E-7/15 Надзорен орган на ЕАСТ срещу Кралство Норвегия — ИСКАНЕ за обявяване, че Кралство Норвегия не е изпълнило задълженията си по акта, посочен в точка 14в от приложение XX към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2008/50/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 г. относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа) чрез надхвърляне на допустимите стойности на серен диоксид (SO2), прахови частици (PM10) и азотен диоксид (NO2) в атмосферния въздух в определени зони в Норвегия по различен начин за периода 2008—2012 г. и неизпълнение на задължението, посочено в плана за качество на въздуха, Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател (съдия-докладчик), Per Christiansen и Páll Hreinsson, съдии, постанови на 2 октомври 2015 г. решение със следния диспозитив:
   С настоящото Съдът:

               1.

               Заявява, че със:

                           i)

                           надвишаването на допустимите стойности за серен диоксид (SO2) и прахови частици (PM10) в атмосферния въздух в периода 2009—2012 г. по различен начин в зони NO3, NO4 и NO6, посочени в членове 3 и 5 от Директива 1999/30/ЕО, понастоящем член 13 от Директива 2008/50/ЕО;

                           ii)

                           надвишаването на допустимите стойности за азотен диоксид (NO2) в атмосферния въздух в периода 2010—2012 г. по различен начин в зони NO1, NO3 и NO5, посочени в член 4 от Директива 1999/30/ЕО, понастоящем член 13 от Директива 2008/50/ЕО; както и

                           iii)

                           с неспазването на плана за качеството на въздуха, както е посочено в член 8, параграф 3 от Директива 96/62/ЕО, понастоящем член 23 от Директива 2008/50/ЕО по различен начин по отношение на зони NO1, NO2, NO3, NO4 и NO5,
                           Кралство Норвегия не е изпълнило задълженията си, произтичащи по силата на акта, посочен в точка 14в от приложение XX към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2008/50/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 г. относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа).

               2.

               Осъжда Норвегия да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-299/08: Решение на Съда (трети състав) от 10 декември 2009 г. — Европейска комисия/Френска република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2004/18/ЕО — Процедури за възлагане на обществени поръчки — Национална правна уредба, предвиждаща една-единствена процедура за възлагането на поръчка за определяне на потребности и на поръчка за изпълнение, която следва от нея — Съвместимост с посочената директива)

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/9

         Решение на Съда (трети състав) от 10 декември 2009 г. — Европейска комисия/Френска република
   (Дело C-299/08) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2004/18/ЕО - Процедури за възлагане на обществени поръчки - Национална правна уредба, предвиждаща една-единствена процедура за възлагането на поръчка за определяне на потребности и на поръчка за изпълнение, която следва от нея - Съвместимост с посочената директива)
   2010/C 24/13
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: D. Kukovec, G. Rozet и M. Konstantinidis)

      Ответник: Френска република (представители: G. de Bergues, J.-C. Gracia и J.-S. Pilczer)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 2, 28 и 31 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116, поправка OB L 182, 2008 г., стр. 282) — Прилагане на процедурата на договаряне без публикуване на обявление за обществена поръчка в случаи, които не са предвидени в Директива 2004/18 — Разлика между „определящи“ поръчки, за които се прилагат правилата на Директивата, и поръчки „за изпълнение“, за които не се прилагат тези правила — Нарушение на принципите на прозрачност и равно третиране

      Диспозитив

               1.

               Като приела и оставила в сила членове 73 и 74-IV от Кодекса за обществените поръчки, приет с Декрет № 2006-975 от 1 август 2006 г., доколкото тези разпоредби предвиждат процедура за определящи поръчки, която позволява на възлагащ орган да възложи поръчка за изпълнение (на услуги, доставки или строителство) на един от титулярите на първоначалните определящи поръчки при конкурентно възлагане, ограничено до тези титуляри, Френската република не е изпълнила задълженията си по членове 2 и 28 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги.

               2.

               Отхвърля иска в останалата му част.

               3.

               Осъжда Френската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 272, 25.10.2008 г.


title: Дело C-271/07: Иск, предявен на 7 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия

text:
               8.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/13

         Иск, предявен на 7 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия
   (Дело C-271/07)
   (2007/C 211/24)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: A. Alcover San Pedro и J.-B. Laignelot, agents)

      Ответник: Кралство Белгия
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като е транспонирало частично или неправилно член 2, параграфи 2, 3, 4, 5, 6, 7, 9, 10 и 11, член 3, член 5, член 6, параграф 1, член 8, член 9, параграфи 3, 4, 5 и 6, член 10, член 12, параграф 2, член 13, параграфи 1 и 2, член 14, член 17, параграф 2, приложение I и приложение IV от Директива 96/61/ЕО на Съвета от 24 септември 1996 г. (1) за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по тази директива;

               —

               да се осъди Кралство Белгия да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   С иска си Комисията упреква ответника, че е транспонирал частично или неправилно, и дори че не е транспонирал, множество съществени разпоредби от Директива 96/61. Искът, визиращ мерките, които са (или не са) приети от Région wallonne и Région de Bruxelles-Capitale, касае по-специално липсата на съответствие между материалноправното приложно поле на посочените мерки и това на директивата, както и твърде широкото право на преценка, предоставено на регионалните власти по отношение на разрешенията за експлоатация и обстоятелствата, при които трябва да бъдат извършени преглед и/или актуализиране на условията в разрешителните.

      (1)  ОВ L 257, стр. 26.


title: Дело F-29/12: Определение на Съда на публичната служба от 18 април 2016 г. — Hill и др./Комисия

text:
               30.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/53

         Определение на Съда на публичната служба от 18 април 2016 г. — Hill и др./Комисия
   (Дело F-29/12) (1)

   (2016/C 191/78)
   Език на производството: френски
   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 133, 5.5.2012 г., стр. 31.


title: Дело C-281/14 P: Решение на Съда (десети състав) от 21 януари 2016 г. — Società per l'aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO) SpA/Европейска комисия, Изпълнителна агенция за трансевропейска транспортна мрежа (TEN T EA) (Обжалване — Трансевропейска транспортна мрежа — Финансово участие — Прекратяване — Решение, с което определени разходи са обявени за недопустими и се съставя окончателен отчет — Член 263, алинея четвърта ДФЕС — Жалба за отмяна — Обжалваем акт — Процесуална легитимация — Лице, различно от спечелилия конкурса)

text:
               14.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/6

         Решение на Съда (десети състав) от 21 януари 2016 г. — Società per l'aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO) SpA/Европейска комисия, Изпълнителна агенция за трансевропейска транспортна мрежа (TEN T EA)
   (Дело C-281/14 P) (1)

   ((Обжалване - Трансевропейска транспортна мрежа - Финансово участие - Прекратяване - Решение, с което определени разходи са обявени за недопустими и се съставя окончателен отчет - Член 263, алинея четвърта ДФЕС - Жалба за отмяна - Обжалваем акт - Процесуална легитимация - Лице, различно от спечелилия конкурса))
   (2016/C 098/07)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Società per l'aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO) SpA (представители: G. Greco, M. Muscardini и G. Carullo, avvocati)

      Други страни в производството: Европейска комисия (представители: J. Hottiaux и E. Montaguti, D. Gullo, avvocato), Изпълнителна агенция за трансевропейска транспортна мрежа (TEN T EA) (представители: I. Ramallo, D. Silhol и Z. Szilvássy, A. Lanzi и M. Bozzo, avvocati)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Società per l’aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio (SACBO) SpA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 292, 1.9.2014 г.


title: Съединени дела C-106/09 P и C-107/09 P: Решение на Съда (голям състав) от 15 ноември 2011 г. — Европейска комисия/Government of Gibraltar, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, Кралство Испания (C-106/09), Кралство Испания/Европейска комисия, Government of Gibraltar, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (C-107/09) (Обжалване — Държавни помощи — Селективност по същество — Система за данъчно облагане — Гибралтар — Офшорни дружества)

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/2

      Решение на Съда (голям състав) от 15 ноември 2011 г. — Европейска комисия/Government of Gibraltar, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, Кралство Испания (C-106/09), Кралство Испания/Европейска комисия, Government of Gibraltar, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (C-107/09)
      (Съединени дела C-106/09 P и C-107/09 P) (1)

      (Обжалване - Държавни помощи - Селективност по същество - Система за данъчно облагане - Гибралтар - Офшорни дружества)
      (2012/C 25/02)
      Език на производството: английски

         Страни

         C-106/09 P

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: R. Lyal, V. Di Bucci и N. Khan)

         Други страни в производството: Government of Gibraltar (представители: J. Temple Lang, solicitor, M. Llamas, barrister и A. Petersen, advokat), Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: I. Rao, D. Anderson QC и M. Gray, barrister), Кралство Испания (представители: N. Díaz Abad и J.M. Rodríguez Cárcamo)

         Встъпила страна в подкрепа на Government of Gibraltar и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия: Ирландия (представители: D. O'Hagan и B. Doherty, barrister)

         C-107/09 P

         Жалбоподател: Кралство Испания (представители: N. Díaz Abad и J.M. Rodríguez Cárcamo)

         Други страни в производството: Европейска комисия (представители: R. Lyal, V. Di Bucci и N. Khan), Government of Gibraltar (представители: J. Temple Lang, solicitor, M. Llamas, barrister и A. Petersen, advokat), Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: I. Rao, D. Anderson QC и M. Gray, barrister)

         Предмет

      Жалби срещу Решение на Първоинстанционния съд (трети разширен състав) от 18 декември 2008 г. по дело Government of Gibraltar/Комисия (T-211/04 и T-215/04), с което Първоинстанционният съд отменя Решение 2005/261/ЕО на Комисията от 30 март 2004 година относно схемата за помощи, която Обединеното кралство възнамерява да приведе в действие във връзка с реформата на корпоративния данък от правителството на Гибралтар (държавна помощ № C 66/2002 ex (N 534/2002) — Обединено кралство)

         Диспозитив

                  1.

                  Отменя Решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 18 декември 2008 г. по дело Government of Gibraltar и Обединено кралство/Комисия (T-211/04 и T-215/04).

                  2.

                  Отхвърля жалбата на Government of Gibraltar и жалбата на Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия.

                  3.

                  Осъжда Government of Gibraltar и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия да понесат освен направените от тях съдебни разноски и разноските на Европейската комисия и на Кралство Испания, направени в настоящото производство по обжалване, както и направените от Европейската комисия в първоинстанционното производство съдебни разноски.

                  4.

                  В качеството на страни, встъпили в производството съответно пред Първоинстанционния съд на Европейските общности и пред Съда на Европейския съюз, Кралство Испания и Ирландия понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 141, 20.6.2009 г.


title: Дело T-141/17 R: Определение на председателя на Общия съд от 23 март 2017 г. — Amisi Kumba/Съвет (Обезпечително производство — Ограничителни мерки — Демократична република Конго — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               6.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 178/24

         Определение на председателя на Общия съд от 23 март 2017 г. — Amisi Kumba/Съвет
   (Дело T-141/17 R)
   ((Обезпечително производство - Ограничителни мерки - Демократична република Конго - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност))
   (2017/C 178/34)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Gabriel Amisi Kumba (Каза-Вубу, Демократична република Конго) (представители: O. Okito и A. Ouannès, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Предмет

   Молба на основание членове 278 и 279 ДФЕС за спиране на изпълнението на Регламент (ЕС) 2016/2230 на Съвета от 12 декември 2016 година за изменение на Регламент (ЕО) № 1183/2005 на Съвета за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу лица, нарушаващи оръжейното ембарго по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 336 I, 2016 г., стр. 1)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2)

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-215/11: Преюдициално запитване, отправено от Sąd Okręgowy we Wrocławiu (Република Полша) на 9 май 2011 г. — Iwona Szyrocka/SIGER Technologie GmbH

text:
               23.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 219/7

         Преюдициално запитване, отправено от Sąd Okręgowy we Wrocławiu (Република Полша) на 9 май 2011 г. — Iwona Szyrocka/SIGER Technologie GmbH
   (Дело C-215/11)
   2011/C 219/08
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Sąd Okręgowy we Wrocławiu

      Страни в главното производство

      Ищец: Iwona Szyrocka

      Ответник: SIGER Technologie GmbH

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 7 от Регламент (ЕО) № 1896/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година за създаване на процедура за европейска заповед за плащане (1) да се тълкува в смисъл, че

                           а)

                           в тази разпоредба се посочват изчерпателно всички изисквания, на които следва да отговаря молбата за издаване на европейска заповед за плащане,
                           или в смисъл, че

                           б)

                           с тази разпоредба се определят единствено минималните изисквания, на които трябва да отговаря тази молба, като по отношение на неуредените въпроси следва да се прилагат нормите на националното право?

               2.

               При утвърдителен отговор на въпроса по точка 1, буква б), в случай, че молбата не отговаря на определени изисквания за нейните форма и съдържание съгласно правото на съответната държава членка (например не е приложен препис от молбата за насрещната страна или не е посочена цената на иска), следва ли от ищеца да се изисква да допълни подадената молба на основание член 26 от Регламент (ЕО) № 1896/2006 или допълването на молбата следва да се изисква по-скоро на основание член 9 от Регламент (ЕО) № 1896/2006?

               3.

               Следва ли член 4 от Регламент (ЕО) № 1896/2006 да се тълкува в смисъл, че посочените в тази разпоредба характеристики на паричното вземане, т.е. да е с определен размер и да е изискуемо в момента на подаването на молбата за издаване на европейска заповед за плащане, се отнасят изключително само до главницата, или посочената разпоредба следва да се разбира и в смисъл, че тези характеристики се отнасят също така и за вземането за лихви за забава?

               4.

               Следва ли член 7, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕО) № 1896/2006 да се тълкува в смисъл, че ако в правото на държавата членка по произход не се предвижда автоматично начисляване на лихви в допълнение към главницата, в рамките на производството по издаване на европейска заповед за плащане може да се претендира и:

                           а)

                           заплащане на всички лихви, включително на така наречените „отворени“ лихви (изчислени за периода от конкретната дата на тяхната изискуемост, до деня на тяхното заплащане, определен без посочване на конкретна дата, като например: [дължимите лихви] „от 20 март 2011 г. до изплащането на задължението“);

                           б)

                           единствено лихвите за периода от конкретната дата на тяхната изискуемост до датата на подаване на молбата за издаване на европейска заповед за плащане или до датата на издаване на самата европейска заповед за плащане;

                           в)

                           единствено дължимите лихви за периода от конкретната дата на тяхната изискуемост до датата на подаване на молбата за издаване на европейска заповед за плащане?

               5.

               При утвърдителен отговор на въпроса по точка 4, буква а), предвид изискванията на Регламент (ЕО) № 1896/2006, по какъв начин съдът следва да формулира диспозитива от решението си относно лихвите при попълване на формуляра за [европейската] заповед за плащане?

               6.

               При утвърдителен отговор на въпроса по точка 4, буква б), от кого следва да се определи размерът на дължимите лихви — от ищеца или служебно от съответния съд?

               7.

               При утвърдителен отговор на въпроса по точка 4, буква в) ищецът задължен ли е да посочи в молбата изчисления от него размер на дължимите лихви?

               8.

               В случай че до подаване на молбата за издаване на европейска заповед за плащане ищецът не изчисли размера на претендираните лихви, следва ли националният съд да изчисли служебно размера на тези лихви или по-скоро следва да изиска от ищеца да допълни молбата си в съответствие с член 9 от Регламент (ЕО) № 1896/2006?

      (1)  ОВ L 399, стр. 1; Специално издание на български език, глава 19, том 9, стр. 108.


title: Дело T-629/15: Жалба, подадена на 12 ноември 2015 г. — Hako/СХВП (SCRUBMASTER)

text:
               18.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/47

         Жалба, подадена на 12 ноември 2015 г. — Hako/СХВП (SCRUBMASTER)
   (Дело T-629/15)
   (2016/C 016/56)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Hako GmbH (Бад Олдесло, Германия) (представител: A. Marx, Rechtsanwältin)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Данни за производството пред СХВП

      Спорна марка: словна марка на Общността „SCRUBMASTER“ — заявка № 12 492 617

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 1 септември 2015 г. по преписка R 2197/2014-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски, включително разноските за производството пред апелативния състав.

      Изложени основания

               —

               нарушение на член 7, параграф 1, буква в) във връзка с член 7, параграф 2 от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на член 7, параграф 1, буква б) във връзка с член 7, параграф 2 от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на член 75 от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-173/17: Жалба, подадена на 16 март 2017 г. — TestBioTech/Комисия

text:
               22.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/31

         Жалба, подадена на 16 март 2017 г. — TestBioTech/Комисия
   (Дело T-173/17)
   (2017/C 161/44)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: TestBioTech eV (Мюнхен, Германия) (представители: K. Smith, QC, и J. Stevenson, barrister)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Комисията от 9 януари 2017 г., с което се отхвърля искането на жалбоподателя за вътрешно преразглеждане на Решение за изпълнение (ЕС) 2016/1215 на Комисията (1), Решение за изпълнение (ЕС) 2016/1216 (2) и Решение за изпълнение (ЕС) 2016/1217 (3) от 22 юли 2016 г., с които се дават разрешения за пускане на пазара съгласно Регламент (EО) № 1829/2003 (4) (наричан по-нататък „Регламента за ГМО“) за генетично модифицирана соя FG 72, MON 87708 x MON 89788 и MON 87705 x MON 89788, съответно;

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква главно едно основание, а именно, че Комисията не е изпълнила задълженията си по Регламента за ГМО, и в частност членове 14 и 16, тъй като не е извършила съответните пълни оценки на безопасността, преди да даде разрешение за пускане на пазара или не е осигурила ефективен мониторинг след издаване на разрешението.
   Комисията допуснала грешка, като се позовала на съответното право на ЕС относно контрола на пестицидите, тъй като то не урежда конкретно генетично модифицирани организми.

      (1)  Решение за изпълнение (ЕС) 2016/1215 на Комисията от 22 юли 2016 година за разрешаване на пускането на пазара на продукти, съдържащи, състоящи се или произведени от генетично модифицирана соя FG72 (MST-FGØ72-2), в съответствие с Регламент (ЕО) № 1829/2003 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 199, 2016 г. стр. 16).

      (2)  Решение за изпълнение (ЕС) 2016/1216 на Комисията от 22 юли 2016 година за разрешаване на пускането на пазара на продукти, съдържащи, състоящи се или произведени от генетично модифицирана соя MON 87708 × MON 89788 (MON-877Ø8-9 × MON-89788-1), в съответствие с Регламент (ЕО) № 1829/2003 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 199, 2016 г. стр. 22).

      (3)  Решение за изпълнение (ЕС) 2016/1217 на Комисията от 22 юли 2016 година за разрешаване на пускането на пазара на продукти, съдържащи, състоящи се или произведени от генетично модифицирана соя MON 87705 × MON 89788 (MON-877Ø5-6 × MON-89788-1), в съответствие с Регламент (ЕО) № 1829/2003 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 199, 2016 г. стр. 28).

      (4)  Регламент (ЕО) № 1829/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 22 септември 2003 година относно генетично модифицираните храни и фуражи (ОВ L 268, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 41, стр. 3).


title: Дело T-406/09: Жалба, подадена на 5 октомври 2009 г. — Donau Chemie/Комисия

text:
               19.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/32

         Жалба, подадена на 5 октомври 2009 г. — Donau Chemie/Комисия
   (Дело T-406/09)
   2009/C 312/53
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Donau Chemie AG (Виена, Австрия) (представители: S. Polster, W. Brugger и M. Brodey, Rechtsanwälte)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени член 2 от обжалваното Решение C (2009) 5791 окончателен на Комисията от 22 юли 2009 година (по преписка COMP/39.396 — реактиви с основа калциев карбид и магнезий за стоманената и газовата промишленост) в частта, в която засяга жалбоподателя,

               —

               при условията на евентуалност, да се намали чувствително и съразмерно глобата, наложената на жалбоподателя от Комисията в обжалваното решение,

               —

               да се осъди Комисия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят оспорва Решение C (2009) 5791 окончателен на Комисията от 22 юли 2009 година по преписка COMP/39.396 — реактиви с основа калциев карбид и магнезий за стоманената и газовата промишленост. С обжалваното решение на жалбоподателя и на други предприятия е наложена глоба за нарушение на член 81 ЕО, както и на член 53 от Споразумението за ЕИП. По мнение на Комисията жалбоподателят е участвал в едно единствено и продължено нарушение в сектора на калциевия карбид и на магнезия в ЕИП, с изключение на Испания, Португалия, Ирландия и Обединеното кралство, което се състояло в подялба на пазара, уговаряне на квоти, разпределяне на клиентите, определяне на цени и обмен на поверителна търговска информация за цени, клиенти и обеми на продажба.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва нарушение на Договора за ЕО и на правилата за прилагането му, като изтъква по-специално следните доводи:

               —

               неправомерно изчисляване на основния размер на глобата, както и на допълнителния размер, който трябва да се определи в съответствие с член 25 от Насоките за определяне на глобите (1),

               —

               неправомерно невземане в предвид на смекчаващите обстоятелства при изчисляване на глобата,

               —

               неправомерно прилагане на Известието относно освобождаване от глоби и намаляване на техния размер по делата за картели (2), тъй като намаляването на глобата, предоставено на жалбоподателя в резултат на искането му за освобождаване от глоба, било твърде ниско,

               —

               нарушение на принципа на равно третиране и на пропорционалност при изчисляване на глобата,

               —

               неправомерно невземане в предвид на намаляване на глоба поради икономическа неспособност по смисъла на точка 35 от Насоките за определяне на глобите и/или поради особени обстоятелства по смисъла на точка 37 от посочените насоки,

               —

               нарушение на член 253 ЕО поради липса на мотивиране на обжалваното решение.

      (1)  Насоки относно метода за определяне на глобите, налагани по силата на член 23, параграф 2, буква а) от Регламент № 1/2003 (ОВ, C 210, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 4, стр. 264).

      (2)  Известие на Комисията относно освобождаване от глоби и намаляване на техния размер по делата за картели (ОВ, C 45, 2002 г., стр. 3).


title: Дело T-51/14: Жалба, подадена на 22 януари 2014 г. — Чешка република/Комисия

text:
               29.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/27

         Жалба, подадена на 22 януари 2014 г. — Чешка република/Комисия
   (Дело T-51/14)
   2014/C 93/47
   Език на производството: чешки

      Страни

      Жалбоподател: Чешка република (представители: M. Smolek, J. Vláčil, J. Vikáková)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени Решение за изпълнение C(2013) 7615 окончателен на Комисията от 13 ноември 2013 година за отхвърляне на заявка за вписване в регистъра на храните с традиционно специфичен характер, предвиден в Регламент (ЕС) № 1151/2012 (1) на Европейския парламент и на Съвета (Pomazánkové máslo (ХТСХ) и

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага едно правно основание, изведено от твърдение за нарушение на членове 50 и 52 от Регламент № 1151/2012, във връзка с член 18 от него. Жалбоподателят твърди, че Комисията не е извършила проверка дали са спазени условията за регистрация на наименованието „Pomazánkové máslo“ като храна с традиционно специфичен характер и е отхвърлила въпросната заявка по причини, различни от факта, че не отговаря на тези условия.

      (1)  Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 година относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни (ОВ L 343, стp. 1).


title: Дело T-363/15: Жалба, подадена на 6 юли 2015 г. — Työhönvalmennus Valma/СХВП (форма на кутия)

text:
               12.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 337/16

         Жалба, подадена на 6 юли 2015 г. — Työhönvalmennus Valma/СХВП (форма на кутия)
   (Дело T-363/15)
   (2015/C 337/18)
   Език на производството: фински

      Страни

      Жалбоподател: Työhönvalmennus Valma Oy (Лахти, Финландия) (представители: S. Salonen и K. Parviainen, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Данни за производството пред СХВП

      Спорна марка: триизмерна марка на Общността (форма на кутия) — заявка за регистрация № 12137337

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на СХВП от 4 май 2015 г. по преписка R 1690/2014-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение в частта, в която потвърждава решението на проверителя, съгласно което марката, чиято регистрация е поискана, е лишена от отличителен характер по отношение на разглеждания продукт,

               —

               да разреши регистрацията на марката или при условията на евентуалност да върне заявката за регистрация за ново разглеждане от СХВП и

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на член 7, параграф 3 във връзка с член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-168/17: Преюдициално запитване от Kúria (Унгария), постъпило на 3 април 2017 г. — SH/TG

text:
               10.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/5

         Преюдициално запитване от Kúria (Унгария), постъпило на 3 април 2017 г. — SH/TG
   (Дело C-168/17)
   (2017/C 221/07)
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Kúria

      Страни в главното производство

      Ищец: SH

      Ответник: TG

      Встъпила страна в подкрепа на ищеца: UF

      Преюдициални въпроси

               1)

               Попадат ли в приложното поле на Регламент № 204/2011 (1) или евентуално в това на Регламент 2016/44 (2) следните задължения за заплащане на разхода за гаранция, произтичащи от някои договори за насрещна гаранция, сключени като част от поредица договори с цел издаването на банкова гаранция в полза на Либийския съвет по жилищното строителство и инфраструктурата (Libyan Housing and Infrastructure Board, наричан по-нататък „HIB“):

                           1.1.

                           ако по силата на договор за насрещна гаранция банка, установена в Европейския съюз, е длъжна да заплати разходите на либийска банка, включена в забранителния списък в приложение III към Регламент № 204/2011;

                           1.2.

                           ако по силата на договор за насрещна гаранция банка, установена в Европейския съюз, е длъжна да заплати разходите на либийска банка, която не е включена в забранителния списък в приложение III към Регламент № 204/2011, но банковата гаранция е издадена в полза на HIB, който е включен в посочения списък;

                           1.3.

                           ако в периода след изменението на Регламент № 204/2011 с Регламент № 45/2014, Регламент № 204/2011 забранява преките или непреките плащания към всякакви либийски образувания;

                           1.4.

                           ако задължението за заплащане на разходите за гаранция произтича от договор за насрещна гаранция, сключен в рамките на правоотношението между две установени в Европейския съюз банки като част от поредица договори с цел издаването на банкова гаранция в полза на HIB;

                           1.5.

                           ако окончателното изчисляване на разходите за гаранция се извърши след изтичането на периода на гаранцията в съдебно производство след влизането в сила на Регламент 2016/44?

               2)

               Трябва ли да се счита, ако посоченото в точки 1.1 и 1.2 задължение за заплащане на разходите за гаранция попада в приложното поле на регламента, че платените на либийска банка разходи за гаранция — която банка също за определен период е включена в забранителния списък в приложение III — с цел издаването на гаранция за възстановяване на авансовото плащане и на гаранция за добро изпълнение в полза на HIB представляват финансови средства, използвани пряко или непряко в полза на юридическите лица, образуванията и органите, изброени в приложение III към Регламент № 204/2011?

               3)

               Трябва ли в периода след изменението на Регламент № 204/2011 с Регламент № 45/2014 (точка 1.3) член 12, параграф 1, буква б) от първия регламент да се тълкува в смисъл, че разходите и разноските, претендирани от либийска банка и платени по силата на договор за насрещна гаранция от установена в Европейския съюз банка, следва да се считат за преки или непреки претенции по гаранция?

               4)

               Трябва ли за лице или образувание по смисъла на член 12, параграф 1, буква в) от Регламент № 204/2011 в редакцията му след изменението с Регламент № 45/2014 — а именно лице или образувание, действащо чрез или от името или в полза на едно от лицата, образуванията или органите, посочени в букви а) или б) от посочения член 12, параграф 1 — да се счита установена в Европейския съюз банка, която по силата на договор за насрещна гаранция, сключен като част от поредица договори с цел издаването на банкова гаранция в полза на HIB, е длъжна да заплати разходите за гаранция на либийско образувание (точка 1.4)? Следва ли разходите за гаранция, които тази банка претендира от друга установена в Европейския съюз банка, да се считат за преки или непреки претенции по гаранция?

               5)

               Отнася ли се предвиденото в член 9 от Регламент № 204/2011 изключение за всякакви плащания?

               6)

               Приложим ли е за разрешаването на спора между страните Регламент 2016/44 на Съвета — с който се отменя Регламент № 204/2011, но който по същество съдържа идентични разпоредби (точка 1.5) — доколкото окончателното изчисляване на разходите за гаранция се извършва след влизането в сила на Регламент 2016/44 и трябва ли член 17, параграф 1, буква б) от този регламент да се тълкува в смисъл, че разходите и разноските, претендирани от либийска банка и платени по силата на договор за насрещна гаранция от установена в Европейския съюз банка, следва да се считат за преки или непреки претенции по гаранция? Трябва ли за лице или образувание по смисъла на член 17, параграф 1, буква в) от този регламент — а именно лице или образувание, действащо чрез или от името или в полза на едно от лицата, образуванията или органите, посочени в букви а) или б) от същия член 17, параграф 1— да се счита установена в Европейския съюз банка, която по силата на договор за насрещна гаранция, сключен като част от поредица договори с цел издаването на банкова гаранция в полза на HIB, е длъжна да заплати разходите за гаранция на либийско образувание? Следва ли разходите за гаранция, които тази банка претендира от друга установена в Европейския съюз банка, да се считат за преки или непреки претенции по гаранция?

      (1)  Регламент (ЕС) № 204/2011 на Съвета от 2 март 2011 година относно ограничителни мерки с оглед на положението в Либия (ОВ L 58, стр. 1).

      (2)  Регламент (EС) 2016/44 на Съвета от 18 януари 2016 година за ограничителни мерки с оглед на положението в Либия и за отмяна на Регламент (ЕС) № 204/2011 (ОВ L 12, стр. 1).


title: Дела T-195/11, Т-458/11, Т-448/12, и Т-41/13: Решение на Общия съд от 18 март 2015 г. — Cahier и др./Съвет и Комисия (Извъндоговорна отговорност — Забрана за производителите на вино от сортове грозде с двойно предназначение сами да дестилират до спиртна напитка количествата вино, които надхвърлят обичайно произвежданото количество — Приложение на това законодателство от националните органи)

text:
               4.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 146/34

         Решение на Общия съд от 18 март 2015 г. — Cahier и др./Съвет и Комисия
   (Дела T-195/11, Т-458/11, Т-448/12, и Т-41/13) (1)

   ((Извъндоговорна отговорност - Забрана за производителите на вино от сортове грозде с двойно предназначение сами да дестилират до спиртна напитка количествата вино, които надхвърлят обичайно произвежданото количество - Приложение на това законодателство от националните органи))
   (2015/C 146/45)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Jean-Marie Cahier (Моншод, Франция) и другите жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложението към решението (представител: C.-É. Gudin, avocat)

      Ответници: Съвет на Европейския съюз (представители: по дела T-195/11 и T-458/11, първоначално É. Sitbon и P. Mahnič Bruni, впоследствие É. Sitbon и S. Barbagallo, по дело T-448/12, първоначално E. Karlsson и É. Sitbon, впоследствие E. Karlsson и A. Westerhof Löfflerová и накрая E. Karlsson и S. Barbagallo и по дело T-41/13, S. Barbagallo и E. Karlsson); и Европейска комисия (представители: по дело T-195/11, първоначално D. Bianchi, B. Schima и M. Vollkommer, впоследствие D. Bianchi и B. Schima, по дело T-458/11, B. Schima, по дело T-448/12, I. Galindo Martin и B. Schima и по дело T-41/13, първоначално A. Marcoulli и B. Schima, впоследствие D. Bianchi, B. Schima и A. Marcoulli)

      Предмет

   Искания за обезщетение за вреди, които жалбоподателите твърдят, че са претърпели в резултат на преследването и съдебното им осъждане във Франция, тъй като през различни лозарски години не са се съобразили с механизма за задължителна дестилация, установен в член 28 от Регламент (ЕО) № 1493/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно общата организация на пазара на вино (ОВ L 179, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 28, стр. 190) и приложен с Регламент (ЕО) № 1623/2000 на Комисията от 25 юли 2000 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (EO) № 1493/1999 относно общата организация на пазара на вино по отношение на пазарните механизми (ОВ L 194, стр. 45; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 34, стр. 120)

      Диспозитив

               1)

               Съединява дела T-195/11, T-458/11, T-448/12 и T-41/13 за целите на постановяването на настоящото решение.

               2)

               Отхвърля жалбите.

               3)

               Осъжда г-н Jean-Marie Cahier и другите жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложението, да понесат направените от тях съдебни разноски по главното производство, както и разноските на Съвета на Европейския съюз и на Европейската комисия.

               4)

               Осъжда г-ж Jean-Marie Cahier и другите жалбоподатели по дело T-195/11 да понесат съдебните разноски по обезпечителното производство по дело T-195/11 R.

               5)

               Френската република понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)
      ОВ C 173, 11.6.2011 г.


title: Дело C-40/08: Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia № 4 de Bilbao (Испания) на 5 февруари 2008 г. — Asturcom Telecomunicaciones S.L./Cristina Rodríguez Nogueira

text:
               12.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 92/17

         Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia № 4 de Bilbao (Испания) на 5 февруари 2008 г. — Asturcom Telecomunicaciones S.L./Cristina Rodríguez Nogueira
   (Дело C-40/08)
   (2008/C 92/31)
   Език на производството: испански
   Препращаща юрисдикция
   Juzgado de Primera Instancia № 4 de Bilbao
   Страни в главното производство

      Ищец: Asturcom Telecomunicaciones S.L.

      Ответник: Cristina Rodríguez Nogueira
   Преюдициален въпрос
   Дали защитата на потребителите, която осигурява Директива 93/13/ЕИО (1) на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори, означава, че юрисдикцията, сезирана с иск за принудително изпълнение на постановено без явяване на потребителя окончателно арбитражно решение, преценява служебно нищожността на арбитражното споразумение и следователно отменя решението с довода, че посоченото споразумение съдържа неравноправна клауза във вреда на потребителя?

      (1)  ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.


title: Дело C-296/10: Преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Stuttgart (Германия) на 16 юни 2010 г. — Bianca Purrucker/Guillermo Vallés Pérez

text:
               14.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/30

         Преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Stuttgart (Германия) на 16 юни 2010 г. — Bianca Purrucker/Guillermo Vallés Pérez
   (Дело C-296/10)
   ()
   2010/C 221/48
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Stuttgart

      Страни в главното производство

      Ищец: Bianca Purrucker

      Ответник: Guillermo Vallés Pérez

      Преюдициални въпроси

               1.

               Прилага ли се разпоредбата на член 19, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2201/2003 (Регламент „Брюксел II a“) (1), когато съдът на държава членка, който първи е сезиран със спор във връзка с родителската отговорност от една от страните по спора, се произнася само по искане за постановяване на временни мерки, докато съдът на друга държава членка, който по-късно е сезиран от другата страна със спор със същия предмет, се произнася по иска?

               2.

               Следва ли разпоредбата да се прилага и когато решението по самостоятелното искане за постановяване на временни мерки в една държава членка не подлежи на признаване в друга държава членка по смисъла на член 21 от Регламент № 2201/2003?

               3.

               Следва ли сезирането на съд на държава членка със самостоятелно искане за постановяване на временни мерки да се приравни на сезиране с иск по смисъла на член 19, параграф 2 от Регламент № 2201/2003, когато съгласно процесуалното право на тази държава се изисква в определен срок пред този съд да бъде предявен и искът, за да се избегнат евентуалните неблагоприятни процесуални последици?

      (1)  Регламент (ЕО) № 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) № 1347/2000 (ОВ L 338, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 183).


title: Дело C-567/12 P: Жалба, подадена на 29 ноември 2012 г. от Adrian Barliba срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 25 септември 2012 г. по дело T-312/12, Barliba/Комисия

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/53

         Жалба, подадена на 29 ноември 2012 г. от Adrian Barliba срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 25 септември 2012 г. по дело T-312/12, Barliba/Комисия
   (Дело C-567/12 P)
   2013/C 225/95
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Adrian Barliba (представител: R. Neagu, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия
   С определение от 27 юни 2013 г. Съдът (седми състав) постанови, че жалбата е недопустима.


title: Дело C-489/14: Преюдициално запитване от High Court of Justice, Family Division (Англия и Уелс) (Обединено кралство), постъпило на 4 ноември 2014 г.  — A/B

text:
               26.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/10

         Преюдициално запитване от High Court of Justice, Family Division (Англия и Уелс) (Обединено кралство), постъпило на 4 ноември 2014 г. — A/B
   (Дело C-489/14)
   (2015/C 026/13)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice, Family Division (Англия и Уелс)

      Страни в главното производство

      Ищец: A

      Ответник: B

      Преюдициални въпроси

               1)

               Какво означава „установяване“ за целите на член 19, параграфи 1 и 3 (1) при следните обстоятелства:

                           а)

                           ищецът по делото пред първия сезиран съд (наричано по-нататък „първото дело“) фактически не предприема никакви действия след първото заседание, и по-специално не предявява искане (Assignation) [за постановяване на определение за съдебна раздяла] до изтичането на срока за прекратяване на производството по исковата му молба (Requête), в резултат на което първото дело се прекратява без постановяване на решение с изтичането на предвидения съгласно приложимото (френско) право срок, а именно 30 месеца след първото заседание,

                           б)

                           първото дело се прекратява на посоченото основание съвсем скоро (3 дни) след завеждането на дело в Англия пред съд, пред който искът е предявен по-късно (наричано по-нататък „второто дело“), поради което няма постановено съдебно решение във Франция, нито какъвто и да било риск от противоречие между първото и второто дело, и

                           в)

                           поради часовата зона, в която се намира Обединеното кралство, след прекратяване на първото дело ищецът по него винаги би могъл да предяви иск за развод във Франция преди ищецът [в главното производство] да може да предяви иск за развод в Англия?

               2)

               В частност терминът „установяване“ означава ли, че ищецът по първото дело трябва с дължимата грижа и бързина да предприема действия с оглед разрешаване на спора (от съда или чрез постигане на споразумение) или след установяване на компетентността на съд по негов избор на основание член 3 и член 19, параграф 1 може да не предприема каквито и да било съществени действия в това отношение, като цели само прекратяване на второто дело и блокиране на разрешаването на спора като цяло?

      (1)  Регламент (ЕО) № 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) № 1347/2000 (ОВ L 338, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 183).


title: Решение на Съда от 27 октомври 2015 година по дело E-10/15 — Надзорен орган на ЕАСТ/Исландия (Неизпълнение на задължения от държава — Членка на ЕИП/ЕАСТ — Нетранспониране — Директива 2009/126/ЕО относно Етап II на улавянето на бензиновите пари при зареждането на моторни превозни средства на бензиностанции)

text:
               15.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 467/23

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 27 октомври 2015 година
   по дело E-10/15
   Надзорен орган на ЕАСТ/Исландия
   (Неизпълнение на задължения от държава — Членка на ЕИП/ЕАСТ — Нетранспониране — Директива 2009/126/ЕО относно Етап II на улавянето на бензиновите пари при зареждането на моторни превозни средства на бензиностанции)
   (2016/C 467/10)
   По дело Е-10/15 Надзорният орган на ЕАСТ/Исландия — ИСК за постановяване, че като не е приела в определения срок мерките, необходими за транспонирането на акта, посочен в точка 21аф от глава III на приложение XX към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2009/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г. относно Етап II на улавянето на бензиновите пари при зареждането на моторни превозни средства на бензиностанции), адаптиран към Споразумението с Протокол 1 към него, и по смисъла на член 7 от Споразумението, Исландия не е изпълнила задълженията си – Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия докладчик) и Páll Hreinsson, съдии, постанови на 27 октомври 2015 г. решение, чийто диспозитив гласи:
   С настоящото Съдът:

               1.

               Постановява, че Исландия не е изпълнила задълженията си по акта, посочен в точка 21аф от глава III на приложение XX към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2009/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г. относно Етап II на улавянето на бензиновите пари при зареждането на моторни превозни средства на бензиностанции), адаптиран към Споразумението с Протокол 1 към него, и по смисъла на член 7 от Споразумението, като не е приела в предвидения срок мерките, необходими за транспонирането на акта.

               2.

               Осъжда Исландия да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-118/11: Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Варна (България) на 7 март 2011 година — „ЕОН АСЕТ МЕНИДЖМЪНТ“ ООД/Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“

text:
               14.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/15

         Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Варна (България) на 7 март 2011 година — „ЕОН АСЕТ МЕНИДЖМЪНТ“ ООД/Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“
   (Дело C-118/11)
   2011/C 145/21
   Език на производството: български

      Препращаща юрисдикция

   Административен съд — Варна.

      Страни в главното производство

      Ищец:„ЕОН АСЕТ МЕНИДЖМЪНТ“ ООД.

      Ответник: Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“.

      Преюдициални въпроси

               1.

               Как трябва да се тълкува условието по чл.168 от Директива 2006/112 (1)„се използват“, и при преценката за първоначалното възникване на правото на приспадане на начисления данък, към кой момент същото следва да е осъществено — още в данъчния период на придобиване на стоката или получаване на услугата, или е достатъчно да е възможно осъществяването му в един бъдещ данъчен период?

               2.

               Допустима ли е от гледна точка на чл.168 и чл.176 от Директива 2006/112, правна уредба като националната — чл.70, ал.1, т.2 от ЗДДС, която позволява първоначалното изключване от системата на приспадане на ДДС, на стоки и услуги, определени като „предназначени за безвъзмездни доставки или за дейности различни от икономическата дейност на лицето“?

               3.

               При утвърдителен отговор на втория въпрос, трябва ли чл. 176 от Директива 2006/112, да се тълкува в смисъл, че държава-членка, която е искала да се възползва от предоставената ѝ възможност да изключи правото на приспадане на ДДС за някои стоки и услуги, по отношение на категориите разходи определени по следния начин: стоките или услугите са предназначени за безвъзмездни доставки или за дейности, различни от икономическата дейност на лицето, освен в случаите по ал.3 на чл.70 от ЗДДС, е изпълнила изискването да посочи категория достатъчно определени стоки и услуги, т.е. да ги определи според тяхното естество?

               4.

               Съобразно отговора на третия въпрос, от гледна точка на чл. 168 и чл. 173 от Директива 2006/112, как следва да се съобразява предназначението (употребата/бъдещата употреба) на придобити от данъчнозадължено лице стоки или услуги — като предпоставка за първоначалното възникване на правото на приспадане на ДДС или като основание за извършване на корекция на размера на данъка за приспадане?

               5.

               В случай че предназначението (употребата) следва да се съобразява като основание за корекция на размера на данъка за приспадане, как следва да се тълкува разпоредбата на чл.173 от Директива 2006/112: същата предвижда ли извършването на корекции в хипотези, при които стоки или услуги първоначално се използват в необлагаема дейност, или след придобиването им изобщо не се използват, но са на разположение на предприятието, и в един последващ придобиването период са включени в облагаемата дейност на лицето?

               6.

               В случай че чл.173 от Директива 2006/112 следва да се тълкува в смисъл, че предвидената корекция е приложима и в случаите когато стоките или услугите след придобиването им най-напред са използвани в необлагаема дейност, или изобщо не са използвани, но впоследствие са включени в облагаемата дейност на данъчнозадълженото лице, следва ли да се приеме, че предвид въведеното ограничение по чл.70, ал.1, т.2 от ЗДДС и предвиждането на корекции само за хипотези, когато стоки, чиято първоначална употреба отговаря на условията за приспадане на данъка, се включват след това в употреба, която не отговаря на условията за приспадане на данъка, каквато е разпоредбата на чл.79, ал.1 и ал.2 от българския ЗДДС, държавата членка е изпълнила задължението си да определи правото на приспадане на начисления данък, в максимално достоверна и справедлива степен за всички данъчнозадължени лица?

               7.

               Съобразно отговорите по предходните въпроси, следва ли да се приеме, че според въведения в българския ЗДДС режим на ограничение на правото на приспадане на ДДС, съответно на корекции на размера на ДДС за приспадане, при обстоятелства като разглежданите в главното производство и предвид чл.168 от Директива 2006/112, данъчнозадължено лице, регистрирано по ДДС има право да приспадне начисления ДДС за предоставени му от друго данъчнозадължено лице стоки или услуги, в периода, в който са предоставени и данъкът е станал изискуем?

      (1)  OB L 347, стр. 1


title: Дело T-274/07: Решение на Общия съд от 8 ноември 2011 г. — Zhejiang Harmonic Hardware Products/Съвет (Дъмпинг — Внос на дъски за гладене с произход от Китайската народна република и Украйна — Статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика — Право на защита — Ценова гаранция — Поверително третиране на идентичността на жалбоподателите)

text:
               17.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 370/22

         Решение на Общия съд от 8 ноември 2011 г. — Zhejiang Harmonic Hardware Products/Съвет
   (Дело T-274/07) (1)

   (Дъмпинг - Внос на дъски за гладене с произход от Китайската народна република и Украйна - Статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика - Право на защита - Ценова гаранция - Поверително третиране на идентичността на жалбоподателите)
   2011/C 370/34
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Zhejiang Harmonic Hardware Products (Quzhou, Zhejiang, Китай) (представители: R. MacLean, solicitor, и Y. Melin, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix и B. Driessen, agents, подпомагани от B. O’Connor, solicitor, и E. McGovern, barrister)

      Страни встъпили в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: H. van Vliet и K. Talabér-Ritz, agents); Vale Mill (Rochdale) Ltd (Rochdale, Обединено кралство); Pirola SpA (Mapello, Италия); и Colombo New Scal SpA (Rovagnate, Италия) (представители: G. Berrisch и G. Wolf, avocats)

      Предмет

   Искане за отмяна на Регламент (ЕО) № 452/2007 на Съвета от 23 април 2007 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на дъски за гладене с произход от Китайската народна република и Украйна (ОВ L 109, стр. 12) в частта му, в която се въвежда антидъмпингово мито върху вноса на дъски за гладене, произведени от жалбоподателя.

      Диспозитив

               1.

               Отменя членове 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 452/2007 на Съвета от 23 април 2007 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на дъски за гладене с произход от Китайската народна република и Украйна, доколкото в тях е предвидено въвеждане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху дъските за гладене, произведени от Zhejiang Harmonic Hardware Products Co. Ltd.

               2.

               Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски и тези на Zhejiang Harmonic Hardware Products.

               3.

               Европейската комисия, Vall Mill (Rochdale) Ltd, Pirola SpA и Colombo New Scale SpA понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 223, 22.9.2007 г.


title: Дело C-455/12: Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhof (Германия) на 10 октомври 2012 г. — Karin Oertel/Finanzamt Würzburg mit Außenstelle Ochsenfurt

text:
               22.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/13

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhof (Германия) на 10 октомври 2012 г. — Karin Oertel/Finanzamt Würzburg mit Außenstelle Ochsenfurt
   (Дело C-455/12)
   2012/C 399/22
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesfinanzhof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Karin Oertel

      Ответник: Finanzamt Würzburg mit Außenstelle Ochsenfurt

      Преюдициален въпрос

   Като се има предвид принципът на неутралитет, допуска ли член 12, параграф 3, буква а), трета алинея във връзка с пета категория от приложение З към Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година (1) национална правна уредба, предвиждаща намалена ставка на ДДС за таксиметров превоз на пътници на близки разстояния, докато за превоза на пътници на близки разстояния с така наречените коли под наем се прилага общата ставка на ДДС?

      (1)  Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — общ система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) след последните изменения.


title: Дело F-61/15: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 20 януари 2016 г. — Proia/Комисия (Публична служба — Договорно нает служител — Възнаграждение — Надбавка за експатриране — Условия, предвидени в член 4, параграф 1, буква а) от приложение VII към Правилника за длъжностните лица — Предишно обичайно местопребиваване преди встъпване в длъжност — Период на обучение, последван от стаж и последователни трудови договори в държавата на местоназначение — Предполагаема воля на съответния служител да премести постоянния център на интересите си от началото на обучението си в държавата по местоназначение — Липса)

text:
               29.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/36

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 20 януари 2016 г. — Proia/Комисия
   (Дело F-61/15) (1)

   ((Публична служба - Договорно нает служител - Възнаграждение - Надбавка за експатриране - Условия, предвидени в член 4, параграф 1, буква а) от приложение VII към Правилника за длъжностните лица - Предишно обичайно местопребиваване преди встъпване в длъжност - Период на обучение, последван от стаж и последователни трудови договори в държавата на местоназначение - Предполагаема воля на съответния служител да премести постоянния център на интересите си от началото на обучението си в държавата по местоназначение - Липса))
   (2016/C 078/49)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Alessandro Proia (Брюксел, Белгия) (представители: S. Orlandi и T. Martin, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: T. S. Bohr и F. Simonetti)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на Службата на Комисията за управление и изплащане на индивидуалните права от 25 септември 2014 година, с което на жалбоподателя се отказва право на надбавка за експатриране

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на Европейската комисия от 25 септември 2014 година, с което на г-н Proia се отказва право на надбавка за експатриране съгласно член 4, параграф 1, буква а) от приложение VII от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз.

               2)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски и е осъдена да понесе направените от г-н Proia разноски.

      (1)  ОВ C 221, 6.7.2015 г., стр. 27


title: Дело F-69/10: Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 8 септември 2011 г. — Marcuccio/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Иск за обезщетение — Незаконосъобразност — Изпращане на писмо относно съдебните разноски по делото на адвоката, представлявал жалбоподателя по това дело — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание — Член 94 от Процедурния правилник)

text:
               12.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/30

         Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 8 септември 2011 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело F-69/10) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Иск за обезщетение - Незаконосъобразност - Изпращане на писмо относно съдебните разноски по делото на адвоката, представлявал жалбоподателя по това дело - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание - Член 94 от Процедурния правилник)
   2012/C 138/65
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Триказе, Италия) (представител: адв. G. Cipressa)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и C. Berardis-Kayser, подпомагани от адв. A. Dal Ferro)

      Предмет на делото

   Искане да се отмени решението, с което се отхвърля искането на жалбоподателя да получи обезщетение за вредите, претърпени поради това че ответникът изпратил писмо, засягащо жалбоподателя, на адвокат, който все още не го представлява по това дело

      Диспозитив на определението

               1.

               Отхвърля жалбата като явно лишена от всякакво правно основание.

               2.

               Осъжда г-н Marcuccio да заплати всички съдебни разноски.

               3.

               Осъжда г-н Marcuccio да заплати на Съда на публичната служба сума в размер на 2 000 EUR.

      (1)  ОВ C 288, 23.10.2010 г., стр. 75.


title: Дело T-316/08: Жалба, подадена на 12 август 2008 г. — Pescazzura/Комисия

text:
               25.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/34

         Жалба, подадена на 12 август 2008 г. — Pescazzura/Комисия
   (Дело T-316/08)
   (2008/C 272/64)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Pescazzura Srl (Messina, Италия) (представители: A. Maiorana, avvocato, A. De Matteis, avvocato, A. De Francesco, avvocato)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Регламент (ЕО) № 530/2008 на Комисията от 12 юни 2008 г., публикуван в ОВ L 155 от 13 юни 2008 г.,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски и разходите за защита.

         Правни основания и основни доводи
   Правните основания и основните доводи са тези, посочени по Дело T-313/08 — Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore Snc/Комисия.


title: Дело C-435/17: Преюдициално запитване от Tartu Halduskohus (Естония), постъпило на 18 юли 2017 г. — Argo Kalda Mardi talu/Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)

text:
               9.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 338/9

         Преюдициално запитване от Tartu Halduskohus (Естония), постъпило на 18 юли 2017 г. — Argo Kalda Mardi talu/Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)
   (Дело C-435/17)
   (2017/C 338/09)
   Език на производството: естонски

      Запитваща юрисдикция

   Tartu Halduskohus

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Argo Kalda Mardi talu

      Ответник: Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)

      Преюдициални въпроси

               1)

               Съвместимо ли е с член 93, параграф 1, член 94 и минималните стандарти съгласно приложение II към Регламент № 1306/2013 (1) на Европейския парламент и на Съвета държава членка да предвиди задължение за опазване на каменните гробове в тежест на заявителите за единно плащане на площ и плащане за селскостопански практики, благоприятни за климата и околната среда, а при неизпълнение на това задължение да им налага административната санкция по член 39 от Делегиран регламент № 640/2014 (2), а именно намаляване на помощта с 3 %?

               2)

               При отрицателен отговор на първия въпрос: съгласно член 72, параграф 1, буква а), член 91, параграфи 1 и 2, член 93, параграф 1 и член 94 от Регламент № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета и съгласно член 4, параграф 1, букви б), в) и д) от Регламент № 1307/2013 (3) на Европейския парламент и на Съвета, за да избегне прилагането на административна санкция, трябва ли заявителят за единно плащане на площ и плащане за селскостопански практики, благоприятни за климата и околната среда, да спазва изискванията за добро земеделско и екологично състояние по отношение на цялото си стопанство, или трябва да ги спазва само по отношение на конкретната земеделска площ, за която иска подпомагане?

      (1)  Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета (ОВ L 347, 2013 г., стр. 549).

      (2)  Делегиран регламент (ЕС) № 640/2014 на Комисията от 11 март 2014 година за допълнение на Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на интегрираната система за администриране и контрол и условията за отказ или оттегляне на плащанията и административните санкции, приложими към директните плащания, подпомагането на развитието на селските райони и кръстосаното съответствие (ОВ L 181, 2014 г., стр. 48).

      (3)  Регламент (ЕС) № 1307/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за установяване на правила за директни плащания за земеделски стопани по схеми за подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика и за отмяна на Регламент (ЕО) № 637/2008 на Съвета и Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета (ОВ L 347, 2013 г., стр. 608).


title: Дело C-230/16: Преюдициално запитване от Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Германия), постъпило на 25 април 2016 г. — Coty Germany GmbH/Parfümerie Akzente GmbH

text:
               18.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/21

         Преюдициално запитване от Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Германия), постъпило на 25 април 2016 г. — Coty Germany GmbH/Parfümerie Akzente GmbH
   (Дело C-230/16)
   (2016/C 260/26)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht Frankfurt am Main

      Страни в главното производство

      Ищец: Coty Germany GmbH

      Ответник: Parfümerie Akzente GmbH

      Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли селективни дистрибуторски системи, които са насочени към дистрибуция на луксозни и престижни стоки и целят преди всичко осигуряването на „луксозен имидж“ на стоките, да представляват съвместима с член 101, параграф 1 ДФЕС съставна част на конкуренцията?

               2)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос:
               Може ли да се приеме за съвместима с член 101, параграф 1 ДФЕС съставна част на конкуренцията, ако на действащи на равнище търговия на дребно членове на селективна дистрибуторска система най-общо се забранява при продажби чрез интернет да се включват разпознаваеми отвън трети предприятия, без да има значение дали в конкретния случай се нарушават легитимните изисквания за качество на производителя?

               3)

               Трябва ли член 4, буква б) от Регламент (ЕС) № 330/2010 (1) да се тълкува в смисъл, че забрана, наложена на действащи на равнище търговия на дребно членове на селективна дистрибуторска система, при продажби чрез интернет да се включват разпознаваеми отвън трети предприятия, представлява ограничение, което има за предмет клиентите на търговците на дребно?

               4)

               Трябва ли член 4, буква в) от Регламент (ЕС) № 330/2010 да се тълкува в смисъл, че забрана, наложена на действащи на равнище търговия на дребно членове на селективна дистрибуторска система, при продажби чрез интернет да се включват разпознаваеми отвън трети предприятия, представлява ограничение, което има за предмет пасивната продажба на крайните потребители?

      (1)  Регламент (ЕС) № 330/2010 на Комисията от 20 април 2010 година за прилагането на член 101, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз относно категориите вертикални споразумения и съгласувани практики (ОВ L 102, стр. 1).