title: Дело T-472/21: Жалба, подадена на 4 август 2021 г. — RTE/ACER

text:
               20.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/32

      Жалба, подадена на 4 август 2021 г. — RTE/ACER
      (Дело T-472/21)
      (2021/C 382/45)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: RTE Réseau de transport de l’électricité (Париж, Франция) (представители: M. Levitt, lawyer, B. Byrne, Solicitor, и D. Vasbeck, lawyer)

         Ответник: Агенция за сътрудничество между регулаторите на енергия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени по отношение на жалбоподателя Решение A-001-2021 (консолидирано) на апелативния състав на Агенцията за сътрудничество между регулаторите на енергия от 28 май 2021 г. (наричано по-нататък „Решението“), с което се потвърждава Решение 30/2020 на Агенцията за сътрудничество между регулаторите на енергия от 30 ноември 2020 г.,

                  —

                  да уважи исканията на жалбоподателя, съдържащи се в жалбата, подадена до апелативния състав на Агенцията за сътрудничество между регулаторите на енергия и

                  —

                  да осъди Агенцията за сътрудничество между регулаторите на енергия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Решението е опорочено от грешка в прилагането на правото, тъй като, като е потвърдил Решение 30/2020 от 30 ноември 2020 г. апелативният съвет на Агенцията за сътрудничество между регулаторите на енергия незаконосъобразно е разширил приложното поле на член 16, параграф 13 от Регламента за вътрешния пазар на електроенергия (1), както и на член 74 от Регламента за установяване на насоки относно разпределянето на преносната способност и управлението на претоварването (2) и е нарушил основният принцип на предоставен компетентност, установен в член 5, параграф 2 ДЕС.

                  2.

                  Второ основание: Решението е опорочено от грешка в прилагането на правото, тъй като Агенцията за сътрудничество между регулаторите на енергия неправилно е тълкувал релевантната правна уредба и неправилно е приложил необходимите параметри за приемане на обща методика за поделяне на разходите за повторно диспечиране или насрещна търговия за изчислителен регион на капацитета Core.

                  3.

                  Трето основание: Решението нарушава принципа на добра администрация и задължението за мотивиране и нарушава правните задължения на апелативния състав на ответника в качеството му на въззивна инстанция.

                  4.

                  Четвърто основание: Решението е опорочено от грешка в прилагането на правото, тъй като апелативният състав на ответника неправилно тълкува и прилага член 3 от Регламента (3) и свързани разпоредби и принципи на правото на ЕС относно езиковия режим, съгласно който ответникът следва да постанови решенията си, включително член 342 ДФЕС, член 3, параграф 3 ДЕС, член 22 от Хартата на основните права на Европейския съюз, член 44, параграф 1 от Регламента за създаване на ACER (4), принципа на правна сигурност и правото на защита.

         (1)  Регламент (ЕС) 2019/943 на Европейския парламент и на Съвета от 5 юни 2019 година относно вътрешния пазар на електроенергия (ОВ L 158, 2019 г., стр. 54).

         (2)  Регламент (ЕС) 2015/1222 на Комисията от 24 юли 2015 година за установяване на насоки относно разпределянето на преносната способност и управлението на претоварването (ОВ L 197, 2015 г., стр. 24).

         (3)  Регламент № 1 на Съвета от 15 април 1958 г. за определяне на езиковия режим на Европейската икономическа общност (ОВ P 17, 1958 г., стр. 385), последно изменен с Регламент 517/2013 на Съвета от 13 май 2013 г. (ОВ L 158, 2013 г., стр. 1).

         (4)  Регламент (ЕС) 2019/942 на Европейския парламент и на Съвета от 5 юни 2019 година за създаване на Агенция на Европейския съюз за сътрудничество между регулаторите на енергия (преработен текст) (ОВ L 158, 2019 г., стр. 22).


title: Дело T-474/21: Жалба, подадена на 4 август 2021 г. — Schenk Italia/EUIPO — Consorzio per la tutela dei vini Valpolicella (AMICONE)

text:
               20.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/33

      Жалба, подадена на 4 август 2021 г. — Schenk Italia/EUIPO — Consorzio per la tutela dei vini Valpolicella (AMICONE)
      (Дело T-474/21)
      (2021/C 382/46)
      Език на жалбата: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Schenk Italia SpA (Ora, Италия) (представители: D. Caneva и M. Lucchini, avvocati)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Consorzio per la tutela dei vini Valpolicella (San Pietro in Cariano, Италия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „AMICONE“ — марка на Европейския съюз № 11 005 725

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 10 юни 2021 г. по преписка R 2885/2019-2

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение;

                  —

                  да установи и обяви, че марката на Европейския съюз „AMICONE“ № 11 005 725 не представлява позоваване на ЗНП [защитено наименование за произход] „Amarone della Valpolicella“ по смисъла на член 103, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕС) № 1308/2013 (1) и не е засегната от никое от основанията за недействителност — абсолютни или относителни — които са изтъкнати от Consorzio per la tutela dei vini Valpolicella, поради което тя е валидна;

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително които са направени от Consorzio per la tutela dei vini Valpolicella и от другите евентуално встъпили в производството страни.

         Изложени основания

                  —

                  Не e правилно идентифицирана значителната част от ЗНП „Amarone della Valpolicella“ с оглед на прилагането на член 103, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕС) № 1308/2013;

                  —

                  Не е приложен правилно член 103, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕС) № 1308/2013 в частта, отнасяща се до установяване на позоваването от страна на оспорваната марка на ЗНП;

                  —

                  Не е приложен правилно член 95, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета във връзка с член 27, параграф 4 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625 на Комисията;

                  —

                  Марката „AMICONE“ не е засегната от никакво друго основание за недействителност — абсолютно или относително — въпреки твърдението на Consorzio per la tutela dei vini Valpolicella.

         (1)  Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕИО) № 234/79, (ЕО) № 1037/2001 и (ЕО) № 1234/2007 (ОВ L 347, 2013 г., стр. 671).


title: Дело T-477/21: Жалба, подадена на 9 август 2021 г. — Glaxo Group/EUIPO — Cipla Europe (Форма на инхалатор)

text:
               20.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/34

      Жалба, подадена на 9 август 2021 г. — Glaxo Group/EUIPO — Cipla Europe (Форма на инхалатор)
      (Дело T-477/21)
      (2021/C 382/47)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Glaxo Group Ltd (Брентфорт, Обединено кралство) (представители: T. de Haan и F. Verhoestraete, lawyers)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Cipla Europe NV (Антверпен, Белгия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорна марка: триизмерна марка на Европейския съюз (Форма на инхалатор) — Марка на Европейския съюз № 2 179 562

         Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 19 май 2021 г. по преписка R 1835/2016-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO и встъпилата страна да заплатят съдебните разноски, включително и тези на жалбоподателя в производството пред апелативния състав на Службата.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 94, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета, както и на член 41, параграф 2 от Хартата на основните права на ЕС,

                  —

                  нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) 40/94 на Съвета и

                  —

                  нарушение на член 52, параграф 2 от Регламент (ЕО) 207/2009 на Съвета.


title: Дело T-478/21: Жалба, подадена на 9 август 2021 г. — Les Éditions P. Amaury/EUIPO — Golden Balls (BALLON D’OR)

text:
               20.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/35

      Жалба, подадена на 9 август 2021 г. — Les Éditions P. Amaury/EUIPO — Golden Balls (BALLON D’OR)
      (Дело T-478/21)
      (2021/C 382/48)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Les Éditions P. Amaury (Булoн Биянкyр, Франция) (представители: T. de Haan и M. Laborde, lawyers)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Golden Balls Ltd (Лондон, Обединено кралство)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „BALLON D’OR“ — марка на Европейския съюз № 4 226 148

         Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 7 юни 2021 г. по преписка R 1073/2020-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени частично обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO и встъпилата страна да заплатят съдебните разноски, включително тези, направени от жалбоподателя пред четвърти апелативен състав на EUIPO.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 5, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) 207/2009 на Съвета.


title: Дело T-482/21: Жалба, подадена на 9 август 2021 г. — TenneT TSO и TenneT TSO/ACER

text:
               20.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/35

      Жалба, подадена на 9 август 2021 г. — TenneT TSO и TenneT TSO/ACER
      (Дело T-482/21)
      (2021/C 382/49)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: TenneT TSO GmbH (Байройт, Германия), TenneT TSO BV (Арнхем, Нидерландия) (представители: D. Uwer, J. Meinzenbach, P. Rieger, R. Klein и S. Westphal, адвокати)

         Ответник: Агенция на Европейския съюз за сътрудничество между регулаторите на енергия (ACER)

         Искания

      Жалбоподателите искат от Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение A-001-2021 (консолидиран текст) на Апелативния съвет на ACER от 28 май 2021 г., с което изцяло се потвърждава Решение 30/2020 на ACER от 30 ноември 2020 г. по предложението, направено от операторите на преносни системи от регион за изчисляване на капацитета „Централен“, за методика за поделяне на разходите за повторно диспечиране и насрещна търговия, и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: обхватът на утвърдената методика за поделяне на разходите за повторно диспечиране и насрещна търговия е незаконосъобразен. При този обхват по принцип „всички“ мрежови елементи на равнище 220 или повече киловолта ще отговарят на условията за поделяне на разходите по принципа „замърсителят плаща“ по член 16, параграф 13 от Регламент (ЕС) 2019/943 на Европейския парламент и на Съвета от 5 юни 2019 година относно вътрешния пазар на електроенергия (наричан по-нататък „Регламентът за електроенергията“). Това е незаконосъобразно. Обхватът на методиката за поделяне на разходите трябва да съответства на процеса на изчисляване на капацитета, съгласно който само мрежови елементи с фактор за разпределение на преноса на електроенергия от поне 5 % могат от техническа гледна точка да ограничат трансграничната търговия и съответно да изискват мерки за повторно диспечиране и насрещна търговия с трансгранично значение.
                  Обжалваното решение трябва да бъде отменено, тъй като с него се нарушават по-специално член 16, параграф 13 от Регламента за електроенергията и член 74, параграфи 2 и 4 от Регламент (ЕС) 2015/1222 на Комисията от 24 юли 2015 година за установяване на насоки относно разпределянето на преносната способност и управлението на претоварването (наричан по-нататък „Регламентът за РПСУП“). Апелативният съвет сгрешил, що се отнася до необходимостта от правно основание, за да може поделянето на разходите по принципа „замърсителят плаща“ да обхване и мрежови елементи с фактор за разпределение на преноса на електроенергия под 5 %. Такова правно основание обаче не съществува. Освен това включването на почти всички мрежови елементи в обхвата на въпросната методика нарушава член 74 от Регламента за РПСУП, тъй като създава погрешни стимули и е несъвместимо с правните отговорности и задължения на участващите оператори на преносни системи.

                  2.

                  Второ основание: обжалваното решение трябва да бъде отменено, тъй като Апелативният съвет незаконосъобразно утвърдил т. нар. метод за оцветяване на потока на мощност (Power Flow Colouring Method, наричан по-нататък „методът PFC“) като метод за разлагане на потока, приложим за въпросната методика.
                  Методът PFC противоречи на целта на член 16, параграф 13 от Регламента за електроенергията, а именно за въвеждане на принципа „замърсителят плаща“. Методът PFC не се основава на истински физически потоци, а на виртуални пазарни резултати. Общоизвестно е обаче, че физическите потоци се отклоняват от пазарните резултати. Поради това резултатът от метода PFC не позволява надеждно да се установи истинският причинител на съответното претоварване. Ето защо с метода PFC не могат да се определят правилни стимули за управление на претоварванията, коригиращи действия и ефективни инвестиции, а това противоречи на член 74 от Регламента за РПСУП. Апелативният съвет освен това не е оценил надлежно техническите аспекти, което прави метода PFC незаконосъобразен, и е извел неправдоподобни заключения от негодни доказателства.
                  Що се отнася до разлагането на потока, Апелативният съвет също така незаконосъобразно е потвърдил специфични предположения, които се прилагат само за процеса на разлагане на потока в мрежови елементи с постоянен ток с високо напрежение (наричан по-нататък „ПТВН“). Тези предположения са фактически необосновани, противоречат на член 16, параграф 13 от Регламента за електроенергията и водят до увеличено разпределение на разходите към мрежови елементи с ПТВН. С тези предположение освен това се въвежда дискриминация между мрежови елементи с ПТВН спрямо мрежови елементи с променлив ток. Апелативният съвет не е обсъдил в достатъчна степен тези предположения по отношение на мрежовите елементи с ПТВН и е извел неправдоподобни заключения от негодни доказателства.

                  3.

                  Трето основание: обжалваното решение трябва да бъде отменено, тъй като с него незаконосъобразно се утвърждава общ праг за кръгов поток, който ACER определя на 10 % въз основа на разходни разчети. Това противоречи на член 16, параграф 13 от Регламента за електроенергията, тъй като прагът не се основава на надеждни фактически данни за равнището на кръгови потоци, които биха съществували без структурни претоварвания. ACER не е имал правомощия да определи праг от 10 %. С този праг се пренебрегва и член 16, параграф 18 от Регламента за електроенергията, съгласно който операторите на преносни системи могат да използват до 30 % за вътрешни потоци, маржове на надеждност и кръгови потоци. Освен това преценката на Апелативния съвет се основава на фактически грешки и с нея се въвеждат погрешни стимули за мрежови инвестиции в противоречие с член 74 от Регламента за РПСУП. Апелативният съвет също така е допуснал грешка при прилагане на правото, приемайки че член 16, параграф 13 от Регламента за електроенергията изисква праг за кръгов поток само според пазарна зона, а не според граници на пазарни зони.


title: Дело T-49/21: Определение на Общия съд от 13 юли 2021 г. — PZ/Комисия

text:
               20.9.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/37

      Определение на Общия съд от 13 юли 2021 г. — PZ/Комисия
      (Дело T-49/21) (1)

      (2021/C 382/50)
      Език на производството: английски
      Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 128, 12.4.2021 г.


title: Дело C-403/21: Преюдициално запитване от Consiliul Naţional de Soluţionare a Contestaţiilor (Румъния), постъпило на 29 юни 2021 г. — SC NV Construct SRL/Judeţul Timiş

text:
               4.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 401/3

      Преюдициално запитване от Consiliul Naţional de Soluţionare a Contestaţiilor (Румъния), постъпило на 29 юни 2021 г. — SC NV Construct SRL/Judeţul Timiş
      (Дело C-403/21)
      (2021/C 401/03)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Consiliul Naţional de Soluţionare a Contestaţiilor

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: SC NV Construct SRL

         Възлагащ орган: Judeţul Timiş

         Встъпила страна: SC Proiect Construct Regiunea Transilvania SRL

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли разпоредбите на член 58 от Директива [2014/24 (1)], принципът на пропорционалност и принципът на отговорност да се тълкуват в смисъл, че възлагащият орган има право, за дейности в рамките на обществена поръчка с незначителен обем, да определи критериите за технически капацитет, т.е. да прецени необходимостта в тръжната документация да се включат или да не се включат критерии за технически и професионални способности, и да прецени способността за упражняване на техническа и професионална дейност, която произтича от разпоредбите на специални закони?

                  2)

                  Допускат ли принципите на прозрачност и пропорционалност валидно да се добавят в тръжната документация критерии за квалификация, произтичащи от специални закони, приложими към дейности, свързани с възлаганата обществена поръчка, които не са били предвидени в тръжната документация и които възлагащият орган е решил да не налага на икономическите оператори?

                  3)

                  Допускат ли член 63 от Директивата и принципът на пропорционалност изключването от [тръжната] процедура на оферент, който не е посочил поименно оператор като подизпълнител, за да изпълни критерии, свързани с техническите и професионалните способности и със способността за упражняване на техническа и професионална дейност, които произтичат от разпоредбите на непредвидени в тръжната документация специални закони, когато оферентът е избрал друг вид договор за ангажиране на специалисти в процедурата по възлагане на обществена поръчка, а именно договор за предоставяне на услуги, или е представил декларация за тяхната готовност за участие? Има ли право икономическият оператор да определя собствената си организация и договорните отношения в рамките на групата, и съществува ли възможност за ангажиране в обществената поръчка и на някои доставчици на услуги, като се има предвид, че тези доставчици не са част от субектите, които оферентът възнамерява да използва, за да изпълни съответните критерии?

         (1)  Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (ОВ L 94, 2014 г., стр. 65).


title: Дело C-409/21: Преюдициално запитване, отправено от Върховен административен съд (България) на 2 юли 2021 година — „ДЕЛИД“ ЕООД / Изпълнителен директор на Държавен фонд „Земеделие“

text:
               4.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 401/4

      Преюдициално запитване, отправено от Върховен административен съд (България) на 2 юли 2021 година — „ДЕЛИД“ ЕООД / Изпълнителен директор на Държавен фонд „Земеделие“
      (Дело C-409/21)
      (2021/C 401/04)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Върховен административен съд

         Страни в главното производство

         Жалбоподател:„ДЕЛИД“ ЕООД

         Ответник: Изпълнителен директор на Държавен фонд „Земеделие“

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Допустима ли е съгласно чл. 17 от Регламент 1305/2013 (1) национална разпоредба като чл. 26 от Наредба № 9/2015 г., която създава критерий за допустимост на кандидат за финансова помощ за подпомагане по подмярка 4.1 „Инвестиции в земеделските стопанство“ от мярка „Инвестиции в материални активи“ от Програмата за развитие на селските райони за периода от 2014-2020 г., за инвестиции „Изграждане на люпилня за патици“, да изисква представянето на удостоверение за регистрация на животновъден обект на името на кандидата като доказателство за осъществявана преди кандидатстването за финансиране на животновъдна дейност в организирано от него стопанство по смисъла на чл. 4 от Регламент № 1307/2013 (2) г., или е достатъчно за целите на регламента земеделският стопанин да докаже, че е в процес на получаване на изискваната регистрация на животновъден обект на негово име.

                  2.

                  Следва ли да се счита за съвместимо с целта на подпомагане по мярка „Инвестиции в материални активи“ — чл. 17 от регламент 1305/2015, приоритетите на Съюза за развитие на селски райони по чл. 5 от Регламент 1305/2013 г. и понятието за стандартните производствени обеми на стопанствата по смисъла на отменения Регламент № 1242/2008 (3) г. на Комисията от 8.12.2008 г. за установяване на типология на Общността на земеделските стопанства, изискване в национална разпоредба като чл. 8, ал. 1, т.2 от Наредба № 9/ от 21.3.2015 г. за прилагане на подмярка 4.1 „Инвестиции в земеделските стопанство“ от мярка „Инвестиции в материални активи“ от Програмата за развитие на селските райони за периода от 2014-2020 г., кандидатите за подпомагане да доказват минимален производствен обем на земеделското стопанство не по-малко от левовата равностойност от 8000 евро към датата на подаване на заявлението за подпомагане;

                  3.

                  Ако отговорът на втория въпрос е положителен, следва ли да се счита, че новорегистрираните земеделски производители към датата на подаване на заявление за подпомагане на мярка „Инвестиции в материални активи“ следва да бъдат изключени от финансово подпомагане по Регламент 1306/2013 (4)?

         (1)  Регламент (ЕС) № 1305/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета (OB 2013, L 347, стр. 487)

         (2)  Регламент (ЕС) № 1307/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за установяване на правила за директни плащания за земеделски стопани по схеми за подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика и за отмяна на Регламент (ЕО) № 637/2008 на Съвета и Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета (OB 2013, L 347, стр. 608)

         (3)  Регламент (ЕО) № 1242/2008 на Комисията от 8 декември 2008 година за установяване на типология на Общността за земеделските стопанства (OB 2008, L 335, стр. 3)

         (4)  Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета (OB 2013, L 347, стр. 549)


title: Дело C-412/21: Преюдициално запитване от Tribunalul Satu Mare (Румъния), постъпило на 6 юли 2021 г. — Dual Prod SRL/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca — Comisia regională pentru autorizarea operatorilor de produse supuse accizelor armonizate

text:
               4.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 401/5

      Преюдициално запитване от Tribunalul Satu Mare (Румъния), постъпило на 6 юли 2021 г. — Dual Prod SRL/Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca — Comisia regională pentru autorizarea operatorilor de produse supuse accizelor armonizate
      (Дело C-412/21)
      (2021/C 401/05)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunalul Satu Mare (Окръжен съд Сату Маре)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Dual Prod SRL

         Ответник: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca — Comisia regională pentru autorizarea operatorilor de produse supuse accizelor armonizate

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Възможно ли е разпоредбите на член 48, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз, отнасящ се до принципа на презумпцията за невиновност, във връзка с тези на член 16, параграф 1 от Директива 2008/118/ЕО (1) да се тълкуват в смисъл, че не допускат правно положение като разглежданото в главното производство, при което административна мярка, изразяваща се в спиране на действието на лицензия за производство на алкохол, може да бъде постановена въз основа само на предположения, които са предмет на висящо наказателно разследване, без да е налице окончателна осъдителна присъда?

                  2)

                  Възможно ли е разпоредбите на член 50 от Хартата на основните права на Европейския съюз, отнасящ се до принципа ne bis in idem, във връзка с тези на член 16, параграф 1 от Директива 2008/118/ЕО да се тълкуват в смисъл, че не допускат правно положение като разглежданото в главното производство, при което за едни и същи деяния на едно и също лице се налагат две еднакви по характер санкции (спиране на действието на лицензията за производство на алкохол), различаващи се само по продължителността им на действие?

         (1)  Директива 2008/118/ЕО на Съвета от 16 декември 2008 година относно общия режим на облагане с акциз и за отмяна на Директива 92/12/ЕИО (ОВ L 9, 2009 г., стр. 12).


title: Дело C-431/21: Преюдициално запитване от Finanzgericht Bremen (Германия), постъпило на 15 юли 2021 г. — X GmbH & Co. KG/Finanzamt Bremen

text:
               4.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 401/5

      Преюдициално запитване от Finanzgericht Bremen (Германия), постъпило на 15 юли 2021 г. — X GmbH & Co. KG/Finanzamt Bremen
      (Дело C-431/21)
      (2021/C 401/06)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Finanzgericht Bremen

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: X GmbH & Co. KG

         Ответник: Finanzamt Bremen

         Преюдициален въпрос

      Следва ли член 43 ДЕО, съответно член 49 ДФЕС, които гарантират свободата на установяване (респ. член 49 ДЕО, съответно член 56 ДФЕС, които гарантират свободното предоставяне на услуги), да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която при положения, които засягат операции с международен елемент, данъчнозадължено лице трябва да изготвя документация за естеството и съдържанието на своите търговски отношения със свързани лица, включваща и икономическите и правните основания за договаряне на цените и другите търговски условия със свързаните лица при спазване на принципа на сделката между несвързани лица, и съгласно която уредба, когато данъчнозадълженото лице не представи посочената документация при поискване от данъчната администрация или ако представената документация по същество е непригодна за използване, не само се прилага оборимата презумпция, че неговите облагаеми доходи в страната, за чието определяне служи документацията, са по-високи от декларираните от него, и когато в подобни случаи данъчният орган трябва да направи приблизителна оценка и тези доходи могат да бъдат установени само в определена рамка, по-специално само въз основа на ценови диапазони, може да се приложи максималният размер от тази рамка в ущърб на данъчнозадълженото лице, но и освен това може да се определи и допълнителен данък в размер най-малко 5 % и най-много 10 % от допълнително установените доходи, но най-малко 5 000 евро, а при представяне със закъснение на пригодна за използване документация е в размер до 1 000 000 евро, но най-малко 100 евро за всеки пълен ден просрочие, като допълнителен данък може да не се определя, само ако неизпълнението на задълженията за изготвяне на документация е извинимо или нарушението е само маловажно?


title: Дело C-493/21: Преюдициално запитване от Court of Appeal (Ирландия), постъпило на 11 август 2021 г. — K.M./The Director of Public Prosecutions

text:
               4.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 401/6

      Преюдициално запитване от Court of Appeal (Ирландия), постъпило на 11 август 2021 г. — K.M./The Director of Public Prosecutions
      (Дело C-493/21)
      (2021/C 401/07)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Court of Appeal

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: K.M.

         Ответник: The Director of Public Prosecutions

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Необходимо ли е съгласно текста на член 89 и/или член 90 от Регламента (1) и съгласно изискванията за пропорционалност, произтичащи от Хартата и от правото на Съюза, постановилият присъдата съд да разполага с право на преценка да коригира, изменя или смекчава обхвата на заповедта за конфискация на улова и на риболовните съоръжения, по-специално с оглед на обстоятелствата, посочени в членове 89 и 90 от Регламент (ЕО) № 1224/2009?

                  2)

                  С оглед на потенциалното отражение върху препитанието на капитан вследствие на автоматична задължителна конфискация на целия улов и на всички риболовни съоръжения, може ли разпоредба от националното право като член 28, параграф 5, буква b) (2), която не позволява на националния съд да разгледа отражението върху правото на препитание на лице, признато за виновно вследствие на производство с внасяне на обвинителен акт в съда за престъпление по посочения член и Регламента (освен във връзка с преценката каква глоба би била подходяща), да се счита за съвместима с текста на Регламента, Хартата и правото на Съюза, като се отчита основното право на капитана да упражнява своята професия?

         (1)  Регламент (ЕО) № 1224/2009 на Съвета от 20 ноември 2009 година за създаване на система за контрол на Общността за гарантиране на спазването на правилата на общата политика в областта на рибарството, за изменение на регламенти (ЕО) № 847/96, (ЕО) № 2371/2002, (ЕО) № 811/2004, (ЕО) № 768/2005, (ЕО) № 2115/2005, (ЕО) № 2166/2005, (ЕО) № 388/2006, (ЕО) № 509/2007, (ЕО) № 676/2007, (ЕО) № 1098/2007, (ЕО) № 1300/2008, (ЕО) № 1342/2008 и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 2847/93, (ЕО) № 1627/94 и (ЕО) № 1966/2006 (ОВ L 343, 2009 г., стр. 1).

         (2)  от Sea Fisheries and Maritime Jurisdiction Act 2006 (Закон за морския риболов и морската юрисдикция от 2006 г.).


title: Дело T-500/19: Определение на Общия съд от 20 юли 2021 г. — Coravin/EUIPO — Cora (CORAVIN) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Отмяна на по-ранната национална марка, на която се основава обжалваното решение — Липса на основание за произнасяне)

text:
               4.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 401/7

      Определение на Общия съд от 20 юли 2021 г. — Coravin/EUIPO — Cora (CORAVIN)
      (Дело T-500/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Отмяна на по-ранната национална марка, на която се основава обжалваното решение - Липса на основание за произнасяне)
      (2021/C 401/08)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Coravin, Inc. (Уилмингтън, Делауеър, Съединени щати) (представител: F. Valentin, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Hanf)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Cora (Марн ла Вале, Франция) (представител: M. Georges-Picot, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 12 април 2019 г. (преписка R 2385/2016-1), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Cora и Coravin

         Диспозитив

                  1)

                  Липсва основание за произнасяне по жалбата.

                  2)

                  Всяка от страните понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 288, 26.8.2019 г.


title: Дело T-249/21 R: Определение на председателя на Общия съд от 28 юли 2021 г. — SN/Парламент (Обезпечително производство — Член на Европейския парламент — Връщане на надбавки, изплатени за възстановяване на разходите за парламентарни сътрудници — Молба за спиране на изпълнението — Неспазване на изискванията за форма — Недопустимост — Липса на неотложност)

text:
               4.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 401/7

      Определение на председателя на Общия съд от 28 юли 2021 г. — SN/Парламент
      (Дело T-249/21 R)
      (Обезпечително производство - Член на Европейския парламент - Връщане на надбавки, изплатени за възстановяване на разходите за парламентарни сътрудници - Молба за спиране на изпълнението - Неспазване на изискванията за форма - Недопустимост - Липса на неотложност)
      (2021/C 401/09)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: SN (представител: P. Eleftheriadis, barrister)

         Ответник: Европейски парламент (представители: N. Görlitz и M. Ecker)

         Предмет

      Молба на основание членове 278 ДФЕС и 279 ДФЕС за спиране на изпълнението на решението на Парламента от 21 декември 2020 г. за връщане на недължимо платената сума от 196 199,84 EUR, както и на дебитно известие № 7010000021 от 15 януари 2021 г., издадено вследствие на това решение

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за спиране на изпълнението.

                  2)

                  Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-377/21: Жалба, подадена на 5 юли 2021 г. — Eurecna/Комисия

text:
               4.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 401/8

      Жалба, подадена на 5 юли 2021 г. — Eurecna/Комисия
      (Дело T-377/21)
      (2021/C 401/10)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Eurecna SpA (Венеция, Италия) (представител: R. Sciaudone, avvocato)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Комисията от 26 април 2021 г. (наричано по-нататък „обжалваното решение“), с което Комисията, потвърждавайки предходния отказ от 3 март 2021 г., отхвърля искането на жалбоподателя за достъп до окончателния доклад и съответните приложения, изготвен от Европейската служба за борба с измамите (OLAF) след приключване на разследване OC/2019/0766,

                  —

                  да разпореди на Комисията да представи доклада на OLAF и съответните приложения, и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски по настоящото производство.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква шест основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: неправилно тълкуване на последиците, произтичащи от достъпа до доклада на OLAF.
                  В това отношение се изтъква, че обжалваното решение трябва да се отмени, тъй като достъпът до доклада на OLAF не може да бъде направен „обществено достояние“ съгласно член 10, параграф 1 и член 2, параграф 4 от Регламент № 1049/2001 (1).

                  2.

                  Второ основание: нарушение на член 4, параграф 2, трето тире от Регламент № 1049/2001.
                  В това отношение се изтъква, че ответникът е нарушил член 4, параграф 2, трето тире от Регламент № 1049/2001, както е тълкуван в съдебната практика, съгласно която в случай че адресатът на доклада на OLAF възнамерява да приеме актове, които увреждат заинтересованите лица, последните имат право на достъп до въпросния доклад.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001 и на принципа на пропорционалност.
                  В това отношение се изтъква, че жалбоподателят никога не е отправял искане за предаване на лични данни на физически лица, поради което ако в доклада евентуално е имало лични данни, те са можели лесно да бъдат защитени чрез най-обикновено действие по заличаване на данни.

                  4.

                  Четвърто основание: неправилно прилагане и тълкуване на член 4, параграф 6 от Регламент № 1049/2001.
                  В това отношение се изтъква, че обжалваното решение трябва да се отмени, тъй като ответникът по-специално не е проверил дали в конкретния случай е било възможно да се даде частичен достъп.

                  5.

                  Пето основание: нарушение на задължението за мотивиране.
                  В това отношение се изтъква, че ответникът не е изложил никакви мотиви по приложимостта на изключението по член 4, параграф 3 от Регламент № 1049/2001.

                  6.

                  Шесто основание: неправилно изключване на обществен интерес от оповестяването.
                  В това отношение се изтъква, че ответникът е тълкувал неправилно правото на защита само като интерес на страната, без да вземе предвид, че жалбоподателят е имал нужда от достъп до доклада на OLAF, за да отговори на исканията за връщане на средствата на Генерална дирекция „Международно сътрудничество и развитие“ (DG DEVCO).

         (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело T-379/21: Жалба, подадена на 5 юли 2021 г. — Vendrame/Комисия

text:
               4.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 401/9

      Жалба, подадена на 5 юли 2021 г. — Vendrame/Комисия
      (Дело T-379/21)
      (2021/C 401/11)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Michele Vendrame (Венеция, Италия) (представител: R. Sciaudone, avvocato)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Комисията от 26 април 2021 г. (наричано по-нататък „обжалваното решение“), с което Комисията, потвърждавайки предходния отказ от 3 март 2021 г., отхвърля искането на жалбоподателя за достъп до окончателния доклад и съответните приложения, изготвен от Европейската служба за борба с измамите (OLAF) след приключване на разследване OC/2019/0766,

                  —

                  да разпореди на Комисията да представи доклада на OLAF и съответните приложения, и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски по настоящото производство.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква шест основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: неправилно тълкуване на последиците, произтичащи от достъпа до доклада на OLAF.
                  В това отношение се изтъква, че обжалваното решение трябва да се отмени, тъй като достъпът до доклада на OLAF не може да бъде направен „обществено достояние“ съгласно член 10, параграф 1 и член 2, параграф 4 от Регламент № 1049/2001 (1).

                  2.

                  Второ основание: нарушение на член 4, параграф 2, трето тире от Регламент № 1049/2001.
                  В това отношение се изтъква, че ответникът е нарушил член 4, параграф 2, трето тире от Регламент № 1049/2001, както е тълкуван в съдебната практика, съгласно която в случай че адресатът на доклада на OLAF възнамерява да приеме актове, които увреждат заинтересованите лица, последните имат право на достъп до въпросния доклад.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001 и на принципа на пропорционалност.
                  В това отношение се изтъква, че жалбоподателят никога не е отправял искане за предаване на лични данни на физически лица, поради което ако в доклада евентуално е имало лични данни, те са можели лесно да бъдат защитени чрез най-обикновено действие по заличаване на данни.

                  4.

                  Четвърто основание: неправилно прилагане и тълкуване на член 4, параграф 6 от Регламент № 1049/2001.
                  В това отношение се изтъква, че обжалваното решение трябва да се отмени, тъй като ответникът по-специално не е проверил дали в конкретния случай е било възможно да се даде частичен достъп.

                  5.

                  Пето основание: нарушение на задължението за мотивиране.
                  В това отношение се изтъква, че ответникът не е изложил никакви мотиви по приложимостта на изключението по член 4, параграф 3 от Регламент № 1049/2001.

                  6.

                  Шесто основание: неправилно изключване на обществен интерес от оповестяването.
                  В това отношение се изтъква, че ответникът е тълкувал неправилно правото на защита само като интерес на страната, без да вземе предвид, че правото на защита е крайъгълен камък на правовата държава и като такова дава сигурност и закрила на обществото, а не само на отделния индивид.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело T-411/21: Иск, предявен на 8 юли 2021 г. — Alfa Acciai/Комисия

text:
               4.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 401/10

      Иск, предявен на 8 юли 2021 г. — Alfa Acciai/Комисия
      (Дело T-411/21)
      (2021/C 401/12)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Ищец: Alfa Acciai SpA (Бреша, Италия) (представители: D. Fosselard, D. Slater и G. Carnazza, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Ищецът моли Общия съд:

                  — i.

                  да осъди Европейския съюз, представляван от Европейската комисия, да заплати лихви за забава върху сумата от 7 175 000 EUR по процента, определен от Европейската централна банка (ЕЦБ) за основните ѝ операции по рефинансиране, в сила на първия календарен ден на месеца, в който попада крайната дата, увеличен с три и половина процентни пункта, за периода от 9 март 2010 г. до 14 ноември 2017 г., в размер на 2 222 073,29 EUR, като се приспаднат лихвите в размер на 260 968,15 EUR, вече получени от ищеца, или, при условията на евентуалност, лихви за забава, изчислени по лихвен процент, определен от Общия съд по справедливост,

                  — ii.

                  да осъди Европейския съюз, представляван от Европейската комисия, да заплати лихви за забава върху сумата, предявена по предходната подточка (i), за периода от 14 ноември 2017 г. до датата на пълното изплащане, по процента, определен от Европейската централна банка за основните ѝ операции по рефинансиране, в сила на първия календарен ден на месеца, в който попада крайната дата, увеличен с три и половина процентни пункта, или, при условията на евентуалност, по лихвен процент, определен от Общия съд по справедливост,

                  — iii.

                  при условията на евентуалност спрямо предходната подточка (ii), да осъди Европейския съюз, представляван от Европейската комисия, да заплати лихви за забава върху сумата, предявена по подточка (i), за периода от 2 март 2021 г. до датата на пълното изплащане, по процента, определен от Европейската централна банка за основните ѝ операции по рефинансиране, в сила на първия календарен ден на месеца, в който попада крайната дата, увеличен с три и половина процентни пункта, или, при условията на евентуалност, по лихвен процент, определен от Общия съд по справедливост,

                  — iv.

                  наред с това или при условията на евентуалност, да отмени съобщението на Комисията от 30 април 2021 г. Ref. Ares(2021) 2904247,

                  — v.

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Ищецът изтъква три основания в подкрепа на иска.

                  1.

                  Първото основание, свързано с искането за обезщетение на вредите, е неправилно изпълнение от страна на Комисията на съдебното решение от 21 септември 2017 г., Ferriera Valsabbia и др./Комисия (C-86/15 P и C-87/15 P, EU:C:2017:717), в нарушение на член 266, първа алинея ДФЕС и на член 41, параграф 3 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
                  В това отношение ищецът твърди, че Комисията не е възстановила изцяло лихвите за забава върху глобата, възстановена в изпълнение на съдебното решение.

                  2.

                  Второто основание, свързано с искането за отмяна, е нарушение и неправилно прилагане на членове 266 и 296 ДФЕС. Нарушение и неправилно прилагане на член 46 от Статута на Съда на Европейския съюз. Липса на мотиви в писмото на Комисията от 30 април 2021 г. Грешка при прилагане на правото и явна грешка в преценката.
                  В това отношение ищецът твърди, че писмото, с което Комисията отказва да заплати лихвите за забава на ищците, не е надлежно мотивирано и нарушава принципите на погасителната давност.

                  3.

                  Третото основание, свързано с искането за отмяна, е нарушение и неправилно прилагане на член 266 ДФЕС и на Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012 (1).
                  В това отношение ищецът твърди, че член 85а, параграф 2 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2342/2002 (2), изтъкнат от Комисията в писмото ѝ от 30 април 2021 г., вече не бил в сила и следователно не и бил приложим към момента на възстановяване на глобата.

         (1)  Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012 на Комисията от 29 октомври 2012 година относно правилата за прилагане на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза (OB L 362, 2012 г., стр. 1).

         (2)  Регламент (ЕО, Евратом) № 2342/2002 на Комисията от 23 декември 2002 година относно определянето на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета относно Финансовия регламент, приложим към общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 357, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 4, стр. 3).


title: Дело T-414/21: Иск, предявен на 10 юли 2021 г. — Ferriere Nord/Комисия

text:
               4.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 401/11

      Иск, предявен на 10 юли 2021 г. — Ferriere Nord/Комисия
      (Дело T-414/21)
      (2021/C 401/13)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Ищец: Ferriere Nord SpA (Озопо, Италия) (представители: W. Viscardini, G. Donà и B. Comparini, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Ищецът моли Общия съд:

                  1.

                              a)

                              да осъди (на основание член 266, втора алинея, член 268 и член 340, втора алинея ДФЕС) Европейския съюз, представляван от Европейската комисия, да заплати 1 096 814,68 EUR (или, при условията на евентуалност, друга определена от Общия съд сума, ако следва да се приложи различен от посочения по-долу процент) — която сума следва от приложимия лихвен процент (1 %) за рефинансиране на Европейската централна банка (ЕЦБ), в сила към 9 март 2010 г., увеличен с 3,5 процентни пункта, за периода 9 март 2010 г. — 25 октомври 2017 г. (като се приспаднат 129 847,10 EUR, вече възстановени като „начислени“ лихви) — като обезщетение за вредите, понесени от Ferriere Nord S.p.A. поради невъзстановяването (в нарушение на член 266, първа алинея ДФЕС) на мораторните лихви, които са били дължими заедно с глобата (наложена с решения на Европейската комисия C(2009) 7492 окончателен от 30 септември 2009 г и C(2009) 9912 окончателен от 8 декември 2009 г.), която то е заплатило предварително на 9 март 2010 г. и която е възстановена от Европейската комисия на 25 октомври 2017 г. в изпълнение на решението на Съда от 21 септември 2017 г. по дело C-88/15 P,
                              с оглед на това,

                              b)

                              да осъди Европейския съюз, представляван от Европейската комисия, да заплати допълнителна сума като капитализация на обезщетението по буква a) по-горе, считано от 25 октомври 2017 г. (или, при условията на евентуалност, от друга определена от Общия съд дата) до пълното и ефективно изплащане, изчислена съгласно лихвения процент, определен от Европейската централна банка за основните ѝ операции по рефинансиране, увеличен с 3,5 процентни пункта (или, при условията на евентуалност, съгласно различен процент, определен от Общия съд),

                  2.

                  да отмени (на основание член 263 TFUE) писмото на Европейската комисия (Генерална дирекция „Бюджет“) Ares(2021)2904048 от 30 април 2021 г.,

                  3.

                  във всички случаи, да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Ищецът изтъква две основания в подкрепа на иска, като едното е свързано с обезщетението на вредите (1), а другото — с искането за отмяна на оспореното писмо (2).

                  1.

                  Първо основание е незаконосъобразност на действията на Комисията поради нарушение на член 266, първа алинея ДФЕС (както и на член 83 от Регламент № 1268/2012 (1) и/или, евентуално, на член 86 от Регламент № 2342/2002 (2))

                              —

                              В това отношение ищецът твърди, че за пълното изпълнение (по смисъла на член 266, първа алинея ДФЕС) на решението на Съда от 21 септември 2017 г. по дело C-88/15 P (което отменя решение от 2009 г. за проверка съгласно член 101 ДФЕС), Комисията трябвало да възстанови на Ferriere Nord не само предварително платената през 2010 г. глоба, но и мораторните лихви, изчислени съгласно ставката, установена в член 83, параграф 2, буква б) от Регламент № 1268/2012, а именно тази, прилагана от Европейската централна банка за нейните основни операции по рефинансиране, която е в сила на първия календарен ден на месеца, в който попада крайната дата, увеличена с 3,5 процентни пункта. На 25 октомври 2017 г. Комисията обаче била възстановила само „начислените“ лихви по смисъла на член 90, параграф 4 от Регламент № 1268/2012, получени като приход от банковата сметка, по която първоначално е вложила сумата на глобата. Невъзстановяването на мораторните лихви представлявало нарушение на първичното право на Съюза (член 266, първа алинея ДФЕС), което ангажира извъндоговорната отговорност на Комисията. Сумата на обезщетението, дължимо на горепосоченото основание, впоследствие трябвало да се капитализира, считано от датата, на която са били възстановени само „начислените“ лихви, до окончателното плащане.

                  2.

                  Второто основание е нарушение на член 46 от Статута и, съответно, на член 266, първа алинея ДФЕС (както и на член 83 от Регламент № 1268/2012 и/или, евентуално, на член 86 от Регламент № 2342/2002)

                              —

                              В това отношение ищецът твърди, че с писмото от 30 април 2021 г. Комисията е обявила, че не може/не желае да уважи искането за обезщетение, представено преди образуването на съдебното производство от Ferriere Nord на основание член 46 от Статута на Съда, тъй като бил изтекъл предвидения в този член петгодишен давностен срок, предвид че — съгласно институцията — събитието, което ангажира извъндоговорната ѝ отговорност (и следователно началния момент на давностния срок) било предварителното плащане на глобата през 2010 г. Ferriere Nord обаче счита, че отговорността е ангажирана поради факта, че на 25 октомври 2017 г. — когато глобата е възстановена в изпълнение на съдебното решение от 2017 г. — Комисията не е възстановила мораторните лихви, предвидени в член 83 от Регламент № 1268/2012, а само „начислените“ лихви по член 90 от посочения регламент. Това нарушение на член 266, първа алинея ДФЕС водело до незаконосъобразност на действията на Комисията и определяло извъндоговорната ѝ отговорност и следователно именно от момента на посоченото нарушение тече петгодишният давностен срок, предвиден в член 46 от Статута.

         (1)  Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012 на Комисията от 29 октомври 2012 година относно правилата за прилагане на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза (OB L 362, 2012 г., стр. 1).

         (2)  Регламент (ЕО, Евратом) № 2342/2002 на Комисията от 23 декември 2002 година относно определянето на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета относно Финансовия регламент, приложим към общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 357, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 4, стр. 3).


title: Дело T-415/21: Иск, предявен на 10 юли 2021 г. — Banca Popolare di Bari/Комисия

text:
               4.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 401/13

      Иск, предявен на 10 юли 2021 г. — Banca Popolare di Bari/Комисия
      (Дело T-415/21)
      (2021/C 401/14)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Ищец: Banca Popolare di Bari SpA (Бари, Италия) (представители: A. Zoppini, G. Roberti, I. Perego и G. Parisi, avvocati)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Ищецът иска от Общия съд:

                  —

                  да осъди Съюза, представляван от Комисията, да заплати на ищеца сумата от 280 милиона евро като обезщетение за имуществените щети, както и съответна сума за неимуществените вреди, причинени от Решение (ЕС) 2016/1208 на Комисията от 23 декември 2015 година относно държавна помощ, приведена в действие от Италия в полза на банка Tercas (Дело SA.39451 (2015/C) (ex 2015/NN),

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Ищецът изтъква следните основания в подкрепа на иска.

                  1.

                  С първото основание се твърди, че Комисията е постъпила незаконосъобразно:

                              —

                              във връзка с наличието на достатъчно съществено нарушение, тъй като при приемането на Решението Комисията: не е разполагала с никаква свобода на преценка, доколкото член 107, параграф 1 ДФЕС е разпоредба с директен ефект, която е точна и безусловна, и е допуснала явна грешка в преценката. Освен това Комисията се е основала на недостатъчно доказателства и е изопачила практиката на съдилищата на Съюза, както това е установено най-напред от Общия съд (дела Италия и др./Комисия, T-98/16, T-196/16 и T-198/16), а впоследствие и от Съда (дело Комисия/Италия и др., C-425/19 P).

                              —

                              чрез нарушаването с Решението на норми, които предоставят права на частноправните субекти, в противоречие със свободата на предприемачество и основното право на добра администрация.

                  2.

                  С второто основание се твърди, че незаконосъобразното поведение на Комисията е причинило имуществени и неимуществени вреда на ищеца:

                              —

                              като Решението на Комисията, поради липсата на други възможни конкуриращи фактори, е решаващият фактор за влошаването на доверието на клиентите към банката и последвалите за нея загуби; Решението е възпрепятствало проекта за обединение на Tercas и Caripe и предвижданата намеса на Fondo Interbancario di Tutela dei Depositi [Междубанков фонд за защита на депозитите] (FITD).


title: Дело T-437/21: Жалба, подадена на 20 юли 2021 г. — Greenwich Polo Club/EUIPO — Lifestyle Equities (GREENWICH POLO CLUB)

text:
               4.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 401/13

      Жалба, подадена на 20 юли 2021 г. — Greenwich Polo Club/EUIPO — Lifestyle Equities (GREENWICH POLO CLUB)
      (Дело T-437/21)
      (2021/C 401/15)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Greenwich Polo Club, Inc. (Грийнуич, Кънектикът, Съединени щати) (представител: R. Zammitt, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Lifestyle Equities CV (Амстердам, Нидерландия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „GREENWICH POLO CLUB“ — Заявка за регистрация № 17 791 153

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 10 май 2021 г. по преписка R 300/2020-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение и да разреши регистрацията на марката във връзка с оспорените стоки (както и във връзка с останалата част от стоките, които не са оспорени), а при условията на евентуалност, да върне преписката на EUIPO за ново разглеждане,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски на жалбоподателя в производството по обжалване.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 от Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-450/21: Жалба, подадена на 30 юли 2021 г. — Испания/Комисия

text:
               4.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 401/14

      Жалба, подадена на 30 юли 2021 г. — Испания/Комисия
      (Дело T-450/21)
      (2021/C 401/16)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Кралство Испания (представители: S. Jiménez García и J. Rodríguez de la Rúa Puig)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  Да отмени Решение за изпълнение (ЕС) 2021/988 на Комисията от 16 юни 2021 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки по линия на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (1), в частта, отнасяща се до определени разходи, направени от Кралство Испания,

                  —

                  Да осъди Комисията да запрати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушаване на проверките за точност на изчисленията на помощта, включително прилагането на административни санкции (ключови проверки), тълкуването на Комисията на член 31, параграф 3 от Делегиран регламент № 640/2014 (2), във връзка с член 53, параграф 4 от Делегиран регламент № 639/2014 (3), противоречи на принципа на пропорционалност.
                  Това основание се разделя на четири подоснования (A-D):

                              —

                              A: неправомерно налагане на административни санкции за неизпълнение на изискванията за идентификация и регистрация на животни преди определената дата от държава членка в съответствие с член 31, параграф 3 от Делегиран регламент № 640/2014, във връзка с член 53, параграф 4 от Делегиран регламент № 639/2014.

                              —

                              B-D: неправомерно налагане на административни санкции по член 31, параграф 3 от Делегиран регламент № 640/2014 за животните, по отношение на които предварително е установено неизпълнение на задълженията за идентификации и регистрация при осъществяване на административни проверки на всички заявления за отпускане на помощи от държава членка като Кралство Испания, която съгласно член 21, параграф 4 от Регламент за изпълнение № 809/2014 (4) прилага система без заявления, която по своя характер сама по себе си изключва всякакъв риск за ЕФГЗ.

                  2.

                  Второ основание: правилна реализация на статистиките за проверките на място за достатъчно качество (ключови проверки), включително размер на случайната извадка и ефикасност на анализа на рисковете в съответствие с член 34 от Регламент за изпълнение № 809/2014.

         (1)  ОВ L 218 2021 г., стр. 9.

         (2)  Делегиран регламент (ЕС) № 640/2014 на Комисията от 11 март 2014 година за допълнение на Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на интегрираната система за администриране и контрол и условията за отказ или оттегляне на плащанията и административните санкции, приложими към директните плащания, подпомагането на развитието на селските райони и кръстосаното съответствие (ОВ L 181, 2014 г., стр. 48).

         (3)  Делегиран регламент (ЕС) № 639/2014 на Комисията от 11 март 2014 година за допълнение на Регламент (ЕС) № 1307/2013 на Европейския парламент и на Съвета за установяване на правила за директни плащания за земеделски стопани по схеми за подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика и за изменение на приложение X към същия регламент (ОВ L 181, 2014 г., стр. 1).

         (4)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 809/2014 на Комисията от 17 юли 2014 година за определяне на правила за прилагането на Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на интегрираната система за администриране и контрол, мерките за развитие на селските райони и кръстосаното съответствие (ОВ L 227 от 31.7.2014 г., стр. 69).


title: Дело T-485/21: Жалба, подадена на 9 август 2021 г. — BNetzA/ACER

text:
               4.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 401/15

      Жалба, подадена на 9 август 2021 г. — BNetzA/ACER
      (Дело T-485/21)
      (2021/C 401/17)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподатели: Bundesnetzagentur für Elektrizität, Gas, Telekommunikation, Post und Eisenbahnen (BNetzA) (Германия) (представители: Rechtsanwälte U. Karpenstein и K. Reiter)

         Ответник: Агенция на Европейския съюз за сътрудничество между регулаторите на енергия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение № A-001-2021 (консолидиран текст) на апелативния състав на ответника от 28 май 2021 г. (наричано по-нататък „обжалваното решение“),

                  —

                  при условията на евентуалност, ако Общият съд не отмени изцяло обжалваното решение, да го отмени в частта, в която се потвърждават посочените по-долу откъси и разпоредби от Решение № 30/2020 на ответника от 30 ноември 2020 г.:

                              (i)

                              член 1, параграф 1, второ изречение, член 2, параграф 2, буква й) и член 3 от приложение I,

                              (ii)

                              член 7 от приложение I,

                              (iii)

                              член 12, параграф 2 от приложение I,

                              (iv)

                              всички откъси и разпоредби, в които изрично се прави позоваване на разпоредбите, посочени в точки (i)—(iii),

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква следните основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: прилагане на методиката за поделяне на разходите спрямо други мрежови елементи освен междузоновите било несъвместимо с изискванията по член 16, параграф 13 от Регламент (ЕС) 2019/943 (1) и член 74 от Регламент (ЕС) 2015/1222 (2). Във всички случаи липсвало необходимото правно основание. Най-малкото приложното поле на методиката за поделяне на разходите било изведено от изискванията за експлоатационна сигурност и принципа „замърсителят плаща“, като при това е допусната грешка при прилагане на правото.

                  2.

                  Второ основание: забраната за приспадане нарушавала по-специално член 16, параграфи 11 и 13 от Регламент (ЕС) 2019/943. Освен това то водело до вътрешно противоречие в методиката за поделяне на разходите.

                  3.

                  Трето основание: установеното от ответника по негови собствени критерии временно равнище на допустимост за легитимни кръгови потоци било формално и материално в противоречие с правото на Съюза. От формална гледна точка ответникът нарушил компетентността на операторите на преносни системи и на националните регулаторни органи за установяване на равнището на допустимост. Освен това той определил временно равнище на допустимост, въпреки че не бил направен изисквания по член 16, параграф 13, втора алинея от Регламент (ЕС) 2019/943 анализ на равнището на легитимни кръгови потоци от страна на операторите на преносни системи. От материалноправна гледна точка методиката за поделяне на разходите е в нарушение на установения в член 16, параграф 13, втора алинея от Регламент (ЕС) 2019/943 принцип за установяване на индивидуално равнище на допустимост за „всяка отделна граница на пазарна зона“, като определя единно и равно разпределено за причиняващите кръгови потоци пазарни зони равнище на допустимост. Установеното временно равнище на допустимост било най-малкото лишено от правно основание.

                  4.

                  Четвърто основание: приоритетното използване на кръгови потоци за сметка на вътрешните потоци при определянето на причините за претоварване на системите, на което се основава методиката за поделяне на разходите, било в нарушение на член 16, параграф 13 от Регламент (ЕС) 2019/943. Освен това то създавало неправилни стимули. То било и несъвместимо с принципа на справедливост и със забраната за дискриминация.

                  5.

                  Пето основание: най-малкото при необходимата обща преценка методиката за поделяне на разходите била в противоречие с правото на Съюза. Широкият обхват, забраната за приспадане, неправилно определеното равнище на допустимост и отдаването на приоритет на кръговите потоци пред вътрешните потоци били взаимно свързани и взаимно увеличавали въздействията си. Най-малкото разглеждани общо, те водели до нарушение на принципа „замърсителя плаща“, на забраната за дискриминация и на принципа на справедливост. Освен това поне с оглед на общото си действие методиката за поделяне на разходите била несъвместима с целта на Съюза за увеличаване на дяла на енергията от възобновяеми източници. Методиката за поделяне на разходите била като цяло непропорционална и във всички случаи била лишена от правно основание.

                  6.

                  Шесто основание: съдържащото се в методиката за поделяне на разходите безусловно задължение за операторите на преносни системи в срок от дванадесет месеца след транспонирането на методиката за поделяне на разходите да разработят предложения за изменение и да ги представят за одобрение на регулаторните органи било в нарушение на член 16, параграф 13 от Регламент (ЕС) 2019/943 и член 74, параграф 6, буква б) във връзка с член 9, параграф 13 от Регламент (ЕС) 2015/1222.

         (1)  Регламент (ЕС) 2019/943 на Европейския парламент и на Съвета от 5 юни 2019 година относно вътрешния пазар на електроенергия (преработен) (ОВ L 158, 2019 г., стр. 54).

         (2)  Регламент (ЕС) 2015/1222 на Комисията от 24 юли 2015 година за установяване на насоки относно разпределянето на преносната способност и управлението на претоварването (ОВ L 197, 2015 г., стр. 24).


title: Дело T-491/21: Жалба, подадена на 11 август 2021 г. — Унгария/Комисия

text:
               4.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 401/17

      Жалба, подадена на 11 август 2021 г. — Унгария/Комисия
      (Дело T-491/21)
      (2021/C 401/18)
      Език на производството: унгарски

         Страни

         Жалбоподател: Унгария (представители: M. Z. Fehér и G. Koós)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  Да отмени Решение за изпълнение (ЕС) 2021/988 на Комисията от 16 юни 2021 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки по линия на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (1), в частта, отнасяща се до Унгария, доколкото изключва от финансиране от страна на Европейския съюз помощите по линия на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони за финансовите години 2016 — 2019, като се позовава на липса на ключова проверка (Развитие на селските райони ЕЗФРСР — мерки в областта на горското стопанство).

                  —

                  Да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Според унгарското правителство Комисията е тълкувала неправилно член 30 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 (2) и член 28, параграф 1, буква б) от Регламент за изпълнение (ЕС) № 809/2014 (3). Унгарското правителство смята, че съображенията, съдържащи се в точка 3.4.2 от Обяснителния документ на Европейската комисия, озаглавен „Методология за изчисляване на премиите за развитие на селските райони, за да се изключи двойното финансиране“ в текста му от 2017 г., не са съгласувани с посочените разпоредби. Обяснителният документ не е правно задължителен и възприетото в него тълкуване също така не съответства на правото на Съюза.
      В подкрепа на жалбата си унгарското правителство изтъква по същество едно основание. По негово мнение член 30 от Регламент (ЕС) 1306/2013 и член 28, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 809/2014 не предвиждат задължение за установяване на контрол, съответстващ на двойното финансиране, което би могло да възникне като резултат от помощите, отпуснати с оглед на озеленяване и прозалесяване, като се има предвид, че съгласно действащите разпоредби на правото на Съюза не съществува оправдан риск от двойно финансиране, що се отнася до помощите, отпуснати за тези две концепции.
      За потвърждаване на това твърдение унгарското правителство, на първо място, възнамерява да докаже, че финансираните разходи за прозалесяване и озеленяване имат съвсем различна цел за подпомагане. По-нататък унгарското правителство посочва в жалбата си, че са напълно различни и двата контекста на помощ. Критериите за допустимост са различни, що се отнася до всяка от помощите, а областите на подлежащите на субсидиране разходи не съответстват помежду си.
      На последно място, унгарското правителство счита, че Европейската комисия тълкува неправилно обхвата на общата забрана за двойно финансиране, съдържаща се в член 30 от Регламент (ЕС) 1306/2013 и не взема предвид обстоятелството, че действащата правна уредба на Съюза не предвижда изрично, че предоставената помощ за концепцията прозалесяване и озеленяване представлява двойно финансиране.

         (1)  ОВ L 218, 2021 г., стр. 9.

         (2)  Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета (ОВ L 347, 2013 г., стр. 549).

         (3)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 809/2014 на Комисията от 17 юли 2014 година за определяне на правила за прилагането на Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на интегрираната система за администриране и контрол, мерките за развитие на селските райони и кръстосаното съответствие (ОВ L 227, 2014 г., стр. 69).


title: Дело T-505/21: Жалба, подадена на 16 август 2021 г. — Tinnus Enterprises/EUIPO — Mystic Products Import & Export (Устройство за разпределение на флуиди)

text:
               4.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 401/19

      Жалба, подадена на 16 август 2021 г. — Tinnus Enterprises/EUIPO — Mystic Products Import & Export (Устройство за разпределение на флуиди)
      (Дело T-505/21)
      (2021/C 401/20)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Tinnus Enterprises LLC (Плано, Тексас, Съединени щати) (представител: T. Wuttke, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Mystic Products Import & Export, SL (Бадалона, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорния промишлен дизайн: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Общността № 1 431 829-0010

         Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на EUIPO от 9 юни 2021 г. по преписка R 1003/2018-3

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да измени обжалваното решение, като:

                              —

                              уважи жалбата на жалбоподателя,

                              —

                              отхвърли изцяло искането на жалбоподателя за обявяване на недействителност на спорния промишлен дизайн ICD 10 296,

                              —

                              осъди лицето, което е подало искането за обявяване на недействителност, да заплати разноските на жалбоподателя в производствата пред апелативния състав и пред отдела по отмяна,

                  —

                  да осъди лицето, което е подало искането за обявяване на недействителност, да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на принципите, установени в решение от 24 март 2021 г., Lego/EUIPO — Delta Sport Handelskontor (Блокче от игрален строителен комплект) (T-515/19, непубликувано, EU:T:2021:155),

                  —

                  Нарушение на принципите, установени в решение от 8 март 2018 г., DOCERAM (C-395/16, EU:C:2018:172),

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета,

                  —

                  Неправилно тълкуване на заявка за патент EP 3 005 948 A2 и множествена заявка за дизайн на жалбоподателя № 1 431 829-0001-0010.


title: Дело T-495/21: Жалба, подадена на 13 август 2021 г. — Испания/Комисия

text:
               4.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 401/18

      Жалба, подадена на 13 август 2021 г. — Испания/Комисия
      (Дело T-495/21)
      (2021/C 401/19)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Кралство Испания (представители: L. Aguilera Ruiz и M. J. Ruiz Sánchez)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  Да отмени Решение за изпълнение (ЕС) 2021/988 на Комисията от 16 юни 2021 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки по линия на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (1), нотифицирано под номер (C(2021) 4118), в частта, отнасяща се до Кралство Испания във връзка с разследването на Organismo Pagador del País Vasco [Разплащателен орган на страната на баските], преписка № AA/2018/003/ES/RLF за нетна сума от 2 056 473,43 EUR.

                  —

                  Да осъди Комисията да запрати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: наложената корекция в нетен размер 2 056 473,43 EUR противоречи на член 5 от Делегиран регламент (ЕС) № 640/2014 (2) и на членове 28 и 29 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 809/2014 (3). Комисията е допуснала явна грешка в преценката на липса на ключови проверки за ефикасност на кръстосаните проверки и качеството на СИЗП.
                  Комисията е смесила случайните различия, установени в процес на потвърждение на фотоинтерпретация на екран, съответстваща на системата СИЗП и последващите проверки на място по четири случайни подбрани парцела със резултатите от планираните проверки на терен, съответстващи на проверките на парцели с пропорционален коефициент на допустимост за годините 2016, 2017 и 2018, извършени в рамките на План за мерки за подобряване на актуализацията на СИЗП. Тъй като това са самостоятелни действия, Комисията достига до съвместно заключение, като извежда извън контекста резултатите от едното и другото действие, за да приложи обжалваната корекция, която жалбоподателят счита за неправилна и непропорционална.

                  2.

                  Второ основание: нарушение от Комисията на Насоките за изчисляване на финансовото отражение в рамките на процедури по счетоводно и финансово уравняване на отчети [C(2015) 3675 от 8 юни 2015 г.], които определят, че наложената корекция на сумата е неправомерна, тъй като не са налице нередности в кръстосаните проверки и рискът за Фонда от пропуски в проверките на терен е определен количествено в рамките на процедурата. Жалбоподателят, освен, че поддържа, че не е налице какъвто и да било пропуск в кръстосаните проверки с риск за фонда, който да обосновава приложената корекция, счита, че, що се отнася до проверките на терен Комисията неправомерно е приложила корекцията на сумата, тъй като рискът за фонда е бил индивидуализиран и определен количествено в процедурата.

         (1)  ОВ L 218, 2021 г., стр. 9.

         (2)  Делегиран регламент (ЕС) № 640/2014 на Комисията от 11 март 2014 година за допълнение на Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на интегрираната система за администриране и контрол и условията за отказ или оттегляне на плащанията и административните санкции, приложими към директните плащания, подпомагането на развитието на селските райони и кръстосаното съответствие (ОВ L 181, 2014 г., стр. 48).

         (3)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 809/2014 на Комисията от 17 юли 2014 година за определяне на правила за прилагането на Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на интегрираната система за администриране и контрол, мерките за развитие на селските райони и кръстосаното съответствие (ОВ L 227, 2014 г., стр. 69).


title: Дело C-445/21: Преюдициално запитване, отправено от Софийски градски съд (България) на 15 юли 2021 година — „ЮРОБАНК БЪЛГАРИЯ“ АД / NI, RZ, „ДИ ЕМ ДИ ДИВЕЛЪПМЪНТС“ ООД

text:
               11.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 412/6

      Преюдициално запитване, отправено от Софийски градски съд (България) на 15 юли 2021 година — „ЮРОБАНК БЪЛГАРИЯ“ АД / NI, RZ, „ДИ ЕМ ДИ ДИВЕЛЪПМЪНТС“ ООД
      (Дело C-445/21)
      (2021/C 412/03)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Софийски градски съд

         Страни в главното производство

         Ищец:„ЮРОБАНК БЪЛГАРИЯ“ АД

         Ответници: NI, RZ, „ДИ ЕМ ДИ ДИВЕЛЪПМЪНТС“ ООД

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Следва ли понятието „потребител“, използвано в член 17 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела, да се тълкува с оглед утвърденото му съдържание в Директива 87/102/ЕИО (2) на Съвета от 22 декември 1986 година относно сближаването на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно потребителските кредити, или има самостоятелно съдържание?

                  2.

                  При изследване на качеството „потребител“ дали определяща е целта, която произтича от закономерния ефект на договора, в случая предпоставящ възможност за извличане на бъдеща печалба (инвестиционно намерение), или меродавна е връзката на договора с осъществяваната от физическото лице търговска или професионална дейност към момента па сключване на договора?

                  3.

                  Следва ли понятието „договор за заем, изплатим на вноски“, използвано в член 17, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела, да се тълкува като относимо само към договор за стоки (телесни, движими вещи) или обхваща всеки договор за заем в това число и договор за банков кредит с цел закупуване на жилищен имот?

                  4.

                  Ако Регламент (ЕС) № 1215/2012 по повод понятието „местоживеене“ по член 62, параграф 1 насочва към правото на държавата на сезирания съд, възможно ли е от Регламент (ЕС) № 1215/2012 да бъдат извлечени автономни критерии, за да бъде установено наличието му на територията на държавата членка, чийто съд е сезиран с иск срещу потребител (например формален белег за връзка с определена територия)?

                  5.

                  Доколкото договор за кредит с цел закупуване на жилище може да бъде потребителски по смисъла на член 17, параграф 1, буква в), какво следва да се разбира под понятието „обичайно пребиваване“, използвано в член 19, точка 3 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела, и в частност възможно ли е да бъде свързано с центъра на основните интереси на потребителя?

                  6.

                  В случай че Регламент (ЕС) № 1215/2012 утвърждава автономни критерии за понятието „местоживеене“ с оглед гарантиране на неговото полезно действие, следва ли на базата на това понятие да се определя и местната подсъдност?

         (1)  OB 2012, L 351, стр. 1

         (2)  OB 1987, L 42, стр. 48; специално българско издание: глава 15, том 1, стр. 252


title: Дело C-463/21: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 28 юли 2021 г. — Global Starnet Ltd/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               11.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 412/7

      Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 28 юли 2021 г. — Global Starnet Ltd/Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Presidenza del Consiglio dei Ministri
      (Дело C-463/21)
      (2021/C 412/04)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Global Starnet Ltd

         Ответници: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Presidenza del Consiglio dei Ministri

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Съвместимо ли е с упражняването на свободата на установяване, гарантирана от член 49 ДФЕС, и с упражняването на свободата на предоставяне на услуги, гарантирана от член 56 ДФЕС, приемането на правна уредба като съдържащата се в член 1, алинея 649 от Закон 190/14, с която се намаляват възнагражденията и компенсациите само на една ограничена и специфична категория оператори на игри с игрални автомати, а не на всички оператори от сектора на хазарта?

                  2)

                  Съвместимо ли е с принципа на европейското право на защита на оправданите правни очаквания приемането на правна уредба като посочената по-горе, съдържаща се в член 1, алинея 649 от Закон 190/14, с която по време на действието на концесионен договор, единствено по икономически съображения, се намалява възнаграждението, договорено между дружество и администрацията на италианската държава?


title: Дело C-485/21: Преюдициално запитване, отправено от Районен съд — Несебър (България) на 5 август 2021 година — „С. В.“ OOД / Е. Ц. Д.

text:
               11.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 412/7

      Преюдициално запитване, отправено от Районен съд — Несебър (България) на 5 август 2021 година — „С. В.“ OOД / Е. Ц. Д.
      (Дело C-485/21)
      (2021/C 412/05)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Районен съд — Несебър

         Страни в главното производство

         Ищец:„С. В.“ ООД

         Ответник: Е. Ц. Д.

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Притежават ли качеството „потребител“ (по смисъла на член 2, б. „б“ от ДИРЕКТИВА 93/13/ЕИО (1) НА СЪВЕТА от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори и чл. 2, пap. 1 от ДИРЕКТИВА 2011/83/ЕС (2) НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА от 25 октомври 2011 година) физическите лица — собственици на самостоятелни обекти в сграда, намираща се в режим на етажната собственост, във връзка с правоотношенията, в които встъпват, касаещи управлението и поддръжката на общите части в сградата?

                  2.

                  Зависи ли възникването на качеството „потребител“ на физическите лица — собственици на самостоятелни обекти в сграда, намираща се в режим на етажната собственост, от характера на правоотношението, в което те влизат (индивидуален договор за управление и поддръжка на общите части, договор по чл. 2 от ЗУЕС, управление чрез общо събрание на етажната собственост)?

                  3.

                  В унисон с ДИРЕКТИВА 2011/83/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА от 25 октомври 2011 година ли е законодателство, което допуска различно третиране (относно качеството „потребител“) на едни и същи собственици на самостоятелни обекти в една сграда, поставено в зависимост от обстоятелството дали са сключили индивидуален договор за управление и поддръжка на общите части в сградата или не са сключили такъв (в който случай техен орган на управление ще е общото събрание на етажната собственост)?

         (1)  OB 1993, L 95, стр. 29; специално българско издание: глава 15, том 2, стр. 273

         (2)  Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 година относно правата на потребителите, за изменение на Директива 93/13/ЕИО на Съвета и Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 85/577/ЕИО на Съвета и Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (OB 2011, L 304, стр. 64)


title: Дело C-505/21: Преюдициално запитване от Tribunal du travail de Liège (Белгия), постъпило на 18 август 2021 г. — FU/Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

text:
               11.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 412/8

      Преюдициално запитване от Tribunal du travail de Liège (Белгия), постъпило на 18 август 2021 г. — FU/Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)
      (Дело C-505/21)
      (2021/C 412/06)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal du travail de Liège

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: FU

         Ответник: Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 27, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 604/2013 (1) (Регламент „Дъблин III“), евентуално във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която предвижда, че молбата за спиране на изпълнението по общия ред, подадена ведно с жалбата за отмяна на решение за прехвърляне на кандидата в държава, обявена за компетентна да разгледа молбата за международна закрила, не спира изпълнението на прехвърлянето до произнасянето по посочената молба за спиране на изпълнението?

                  2)

                  Трябва ли член 27, параграф 3 от Регламент „Дъблин III“, евентуално във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която предвижда, че молбата за спиране на изпълнението на решение за прехвърляне на кандидата в държава, компетентна да разгледа молбата за международна закрила, спира изпълнението на прехвърлянето до произнасянето по посочената молба за спиране на изпълнението само ако тя е подадена в условията на крайна неотложност, когато спрямо кандидата е приета мярка за извеждане или за връщане, чието изпълнение непосредствено предстои (в частност когато той е задържан или е на разположение на властите), и ако той все още не е направил искане по общия ред за спиране на изпълнението на тази мярка заедно с жалбата за нейната отмяна?

         (1)  Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство (ОВ L 180, 2013 г., стр. 31).


title: Дело T-645/20: Определение на Общия съд от 28 юли 2021 г. — Dual Star Logistic и др./Парламент и Съвет (Жалба за отмяна — Пътен транспорт — Регламент (ЕС) 2020/1055 — Условия, свързани с изискването за установяване на предприятия — Връщане на превозните средства в експлоатационния център в държавата членка по произход в срок до осем седмици — Професионална асоциация — Процесуална легитимация — Липса на лично засягане — Недопустимост)

text:
               11.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 412/10

      Определение на Общия съд от 28 юли 2021 г. — Dual Star Logistic и др./Парламент и Съвет
      (Дело T-645/20) (1)

      (Жалба за отмяна - Пътен транспорт - Регламент (ЕС) 2020/1055 - Условия, свързани с изискването за установяване на предприятия - Връщане на превозните средства в експлоатационния център в държавата членка по произход в срок до осем седмици - Професионална асоциация - Процесуална легитимация - Липса на лично засягане - Недопустимост)
      (2021/C 412/09)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Dual Star Logistic SRL (Букурещ, Румъния), Eliton Trans SRL (Питещи, Румъния), Agexim Spedition SRL (Питещи), SC A & C International Road Cargo SRL (Питещи), Uniunea Naţională a Transportatorilor Rutieri din România (UNTRR) (Букурещ) (представител: R. Martens, адвокат)

         Ответници: Европейски парламент (представители: R. van de Westelaken и A. Tamás), Съвет на Европейския съюз (представители: A. Norberg, L. Vétillard и S. Emmerechts)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на член 1, параграф 3 от Регламент (ЕС) 2020/1055 на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2020 година за изменение на регламенти (ЕО) № 1071/2009, (ЕО) № 1072/2009 и (ЕС) № 1024/2012 с оглед на адаптирането им към развитието в сектора на автомобилния транспорт (ОВ L 249, 2020 г., стp. 17)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                  Липсват основания за произнасяне по молбата за встъпване на Румъния.

                  3)

                  Dual Star Logistic SRL, Eliton Trans SRL, Agexim Spedition SRL, SC A & C International Road Cargo SRL и Uniunea Naţională a Transportatorilor Rutieri din România (UNTRR) понасят направените от тях съдебни разноски, както и тези на Европейския парламент и на Съвета на Европейския съюз, с изключение на съдебните разноски, свързани с молбата за встъпване.

                  4)

                  Dual Star Logistic, Eliton Trans, Agexim Spedition, SC A & C International Road Cargo, Uniunea Naţională a Transportatorilor Rutieri din România (UNTRR), Парламентът и Съветът, както и Румъния, понасят направените от тях съдебни разноски във връзка с молбата за встъпване.

         (1)  ОВ C 9, 11.1.2021 г.


title: Дело T-646/20: Определение на Общия съд от 28 юли 2021 г. — NG и др./Парламент и Съвет (Жалба за отмяна — Пътен транспорт — Регламент (ЕС) 2020/1054 — Почивки на водача на превозно средство — Невъзможност за ползване на някои почивки на борда на превозното средство — Връщане в експлоатационния център на работодателя или в мястото на пребиваване за някои почивки — Професионална асоциация — Процесуална легитимация — Липса на лично засягане — Недопустимост)

text:
               11.10.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 412/11

      Определение на Общия съд от 28 юли 2021 г. — NG и др./Парламент и Съвет
      (Дело T-646/20) (1)

      (Жалба за отмяна - Пътен транспорт - Регламент (ЕС) 2020/1054 - Почивки на водача на превозно средство - Невъзможност за ползване на някои почивки на борда на превозното средство - Връщане в експлоатационния център на работодателя или в мястото на пребиваване за някои почивки - Професионална асоциация - Процесуална легитимация - Липса на лично засягане - Недопустимост)
      (2021/C 412/10)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: NG и 17 други лица, чиито имена се съдържат в приложение към определението (представител: R. Martens, адвокат)

         Ответник: Европейски парламент (представители: R. van de Westelaken и A. Tamás), Съвет на Европейския съюз (представители: A. Norberg, L. Vétillard и S. Emmerechts)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на член 1, точка 6, букви в) и г) от Регламент (ЕС) 2020/1054 на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2020 година за изменение на Регламент (ЕО) № 561/2006 по отношение на минималните изисквания за максималното дневно и седмично време на управление, минималните прекъсвания и дневните и седмичните почивки, и на Регламент (ЕС) № 165/2014 по отношение на установяването на местоположението чрез тахографи (ОВ L 249, 2020 г., стp. 1)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                  Осъжда NG и останалите жалбоподатели, чиито имена фигурират в приложение към определението, да заплатят съдебните разноски на Европейския парламент и на Съвета на Европейския съюз, включително разноските по обезпечителното производство.

         (1)  ОВ C 433, 14.12.2020 г.