title: Дело T-322/06: Определение на Първоинстанционния съд от 14 юли 2008 г. — Espinosa Labella и др./Комисия (Жалба за отмяна — Директива 92/43/ЕИО — Опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна — Решение 2006/613/ЕО — Списък на местообитанията със значение за Общността в средиземноморския биогеографски район — Обжалваем акт — Липса на пряко засягане — Недопустимост)

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/40

         Определение на Първоинстанционния съд от 14 юли 2008 г. — Espinosa Labella и др./Комисия
   (Дело T-322/06) (1)

   (Жалба за отмяна - Директива 92/43/ЕИО - Опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна - Решение 2006/613/ЕО - Списък на местообитанията със значение за Общността в средиземноморския биогеографски район - Обжалваем акт - Липса на пряко засягане - Недопустимост)
   (2008/C 223/68)
   Език на производството: испански
   Страни

      Жалбоподатели: Manuel José Espinosa Labella (Алмерия, Испания); Josefa Labella Dávalos (Алмерия); María Pilar Espinosa Labella (Алмерия); María José Espinosa Labella (Алмерия); Tomasa Peñuela Ortiz (Алмерия); Tomás Espinosa Peñuela (Алмерия); Francisco José Espinosa Peñuela (Mairena del Aljarafe, Испания); Juan Manuel Espinosa Peñuela (Мадрид, Испания); María Lourdes Espinosa Peñuela, (Алмерия); Adela Espinosa Peñuela (Алмерия); Jorge Jesús Espinosa Peñuela (Алмерия); Héritiers de Rafael Espinosa Peñuela (Алмерия) (представител: M. J. Rovira Daudí, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: A. Alcover San Pedro и D. Recchia)

      Страна, встъпила в подкрепа на ответника: Кралство Испания (представител: F. Díez Moreno, abogado del Estado)
   Предмет
   Искане за частична отмяна на Решение на Комисията от 19 юли 2006 г. 2006/613/ЕО за приемане съгласно Директива 92/43/ЕИО на Съвета списък на местообитанията със значение за Общността в средиземноморския биогеографски район (ОВ L 259, стр. 1; Специално здание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 21), доколкото същото определя местообитанието, наречено „Artos de El Ejido“, в което са разположени земите на жалбоподателите, като местообитание със значение за Общността в средиземноморския биогеографски район.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Г-н Manuel José Espinosa Labella, г-жа Josefa Labella Dávalos, г-жа María Pilar Espinosa Labella, г-жа María José Espinosa Labella, г-жа Tomasa Peñuela Ortiz, г-н Tomás Espinosa Peñuela, г-н Francisco José Espinosa Peñuela, г-н Juan Manuel Espinosa Peñuela, г-жа María Lourdes Espinosa Peñuela, г-жа Adela Espinosa Peñuela, г-н Jorge Jesús Espinosa Peñuela и наследниците на г-н Rafael Espinosa Peñuela понасят, наред с направените от тях съдебни разноски, и тези на Комисията.

               3)

               Кралство Испания понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 326, 30.12.2006 г.


title: Дело T-146/08: Решение на Първоинстанционния съд от 13 октомври 2009 г. — Deutsche Rockwool Mineralwoll/СХВП — Redrock Construction (REDROCK) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността REDROCK — По-ранна национална словна марка Rock — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/44

         Решение на Първоинстанционния съд от 13 октомври 2009 г. — Deutsche Rockwool Mineralwoll/СХВП — Redrock Construction (REDROCK)
   (Дело T-146/08) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността REDROCK - По-ранна национална словна марка Rock - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2009/C 282/84
   Език на производството: чешки

      Страни

      Жалбоподател: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG (Gladbeck, Германия) (представител: S. Beckmann, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: K. Dvořáková и O. Montalto)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Redrock Construction s.r.o. (Прага, Чешка република) (представители: D. Krofta, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 18 февруари 2008 г. (преписка R 506/2007-4), свързано с производство по възражение между Deutsche Rockwool Mineralwoll Gmbh & Co. OHG и Redrock Construction s.r.o.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG понася направените от него съдебни разноски, както и три четвърти от разноските, направени от Redrock Construction s.r.o.

               3.

               Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) понася направените от нея съдебни разноски, както и една четвърт от разноските, направени от Redrock Construction s.r.o.

      (1)  ОВ C 158, 21.6.2008 г.


title: Дело T-834/16: Жалба, подадена на 29 ноември 2016 г. — QC/Eвропейски съвет

text:
               6.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/36

         Жалба, подадена на 29 ноември 2016 г. — QC/Eвропейски съвет
   (Дело T-834/16)
   (2017/C 038/49)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: QC (остров Лесбос, Гърция) (представител: Ch. Ladis, avvocato)

      Ответник: Европейски съвет

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени „Декларация ЕС—Турция“ от 18 март 2016 г., публикувана на същата дата с прессъобщение № 144/16;

               —

               да се обяви недействителността на всички породени от нея последици;

               —

               да се произнесе по реда на бързото производство;

               —

               да постанови незабавното спиране на споразумението.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага седем основания.

               1.

               Първото основание почива върху довода, че споразумението нарушава формалноправните и материалноправните изисквания и същевременно е опорочено от превишаване на власт.

               2.

               Второто основание е изведено от релевантните доклади, обосновани от Amnesty International, които свидетелстват за посочените по-горе нарушения и за хуманитарната криза, породена от споразумението.

                           —

                           Прилагането на споразумението, което според жалбоподателя е същински международен договор, е довело до систематичното отричане на уредбата в областта на убежището и до пряко нарушение на Женевската конвенция,

               3.

               Третото основание е изведено от информационен документ на членовете на Европейския парламент от Конфедеративна група на Европейската обединена левица

                           —

                           Споразумението е довело и продължава да води до „тежко и продължително нарушение“ на ценностите на ЕС.

               4.

               Четвърто основание, изведено от практиката на Европейския съд по правата на човека.

                           —

                           В жалбата се разглежда и доказаното на международно равнище твърдение, че Турция не е „сигурна страна“, като се имат предвид практиката на изтезанията и многократните осъждания за нарушения на правата на човека.

               5.

               Пето основание, изведено от ДФЕС.

                           —

                           В жалбата се съдържа оплакването, че декларацията, която нецелесъобразно е наречена така, съдържа явно нарушение на дял пети, глава V от Договора за функционирането на ЕС относно „международните споразумения“.

               6.

               Шесто основание, изведено от Хартата на основните права на Европейския съюз.

                           —

                           Споразумението нарушава и международното право в областта на правата на човека, включително разпоредбите на Хартата на основните права на ЕС относно човешкото достойнство и категоричната забрана за „колективно връщане“. В жалбата по-специално се подчертава имплицитното нарушение или умишленото неприлагане на изрично посочените директиви, които изискват адекватна реакция от страна на ЕС при „масово навлизане“ на лица в неговите граници, особено, когато те са уязвими, както и директивите, които уреждат процедурите по признаване на международна закрила и правото на убежище.

               7.

               Седмо основание, изведено от документацията на професионални организации и други авторитетни организации.

                           —

                           В жалбата се отбелязва наред с друго, че посредством спорното споразумение ЕС е довел както в Гърция, така и в Турция до огромен наплив на хора, които преживяват при мизерни условия и напълно лишени от права, без да се има предвид фактът, че е възможно те вече да са били подложени на насилие от страна на силите на реда.

                           —

                           На последно място, жалбата се основава на констатацията, че изправен пред бедствено хуманитарно и социално положение, ЕС явно не е изпълнил своите задължения по общностното и международното право.


title: Дело C-534/11: Решение на Съда (трети състав) от 30 май 2013 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud — Чешка република) — Mehmet Arslan/Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie (Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Директива 2008/115/ЕО — Общи стандарти и процедури в областта на връщането на незаконно пребиваващи граждани на трети страни — Приложимост към търсещите убежище лица — Възможност задържането на гражданин на трета страна да продължи след подаването на молба за убежище)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/13

         Решение на Съда (трети състав) от 30 май 2013 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud — Чешка република) — Mehmet Arslan/Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie
   (Дело C-534/11) (1)

   (Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Директива 2008/115/ЕО - Общи стандарти и процедури в областта на връщането на незаконно пребиваващи граждани на трети страни - Приложимост към търсещите убежище лица - Възможност задържането на гражданин на трета страна да продължи след подаването на молба за убежище)
   2013/C 225/21
   Език на производството: чешки

      Запитваща юрисдикция

   Nejvyšší správní soud

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Mehmet Arslan

      Ответник: Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie

      Предмет

   Преюдициално запитване — Nejvyšší správní soud (Чешка република) — Тълкуване на член 2, параграф 1 във връзка със съображение 9 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (ОВ L 348, стр. 98) — Приложно поле — Задържането с цел експулсиране на незаконно пребиваващ на територията на държава членка гражданин на трета страна, подал молба за убежище по смисъла на Директива 2005/85/ЕО на Съвета от 1 декември 2005 година относно минимални норми относно процедурата за предоставяне или отнемане на статут на бежанец в държавите членки (ОВ L 326, стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 242)

      Диспозитив

               1.

               Член 2, параграф 1 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни, във връзка със съображение 9 от нея трябва да бъде тълкуван в смисъл, че тази директива не се прилага за гражданин на трета страна, който е подал молба за международна закрила по смисъла на Директива 2005/85/ЕО на Съвета от 1 декември 2005 година относно минимални норми относно процедурата за предоставяне или отнемане на статут на бежанец в държавите членки, за периода от подаването на посочената молба до приемането на решение на първа инстанция по тази молба или, евентуално, до произнасянето по жалбата, подадена срещу това решение.

               2.

               Директива 2003/9/ЕО на Съвета от 27 януари 2003 година за определяне на минимални стандарти относно приемането на лица, търсещи убежище, и Директива 2005/85 допускат гражданин на трета страна, който е подал молба за международна закрила по смисъла на Директива 2005/85, след като е бил задържан съгласно член 15 от Директива 2008/115, да продължи да бъде задържан въз основа на разпоредба на националното право, когато след преценка във всеки отделен случай на всички относими обстоятелства става ясно, че тази молба е подадена единствено с цел да бъде забавено или застрашено изпълнението на решението за връщане и че е обективно необходимо мярката за задържане да бъде продължена, за да се предотврати опасността засегнатото лице да избегне окончателно връщането си.

      (1)  ОВ C 65, 3.3.2012 г.


title: Дело C-520/14: Решение на Съда (пети състав) от 12 май 2016 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden - Нидерландия) — Gemeente Borsele/Staatssecretaris van Financiën, Staatssecretaris van Financiën/Gemeente Borsele (Преюдициално запитване — Данък върху добавената стойност — Директива 2006/112/ЕО — Член 2, параграф 1, буква в) и член 9, параграф 1 — Данъчнозадължени лица — Икономически дейности — Понятие — Училищен превоз)

text:
               4.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/10

         Решение на Съда (пети състав) от 12 май 2016 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden - Нидерландия) — Gemeente Borsele/Staatssecretaris van Financiën, Staatssecretaris van Financiën/Gemeente Borsele
   (Дело C-520/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Данък върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Член 2, параграф 1, буква в) и член 9, параграф 1 - Данъчнозадължени лица - Икономически дейности - Понятие - Училищен превоз))
   (2016/C 243/08)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Gemeente Borsele, Staatssecretaris van Financiën

      Ответници: Staatssecretaris van Financiën, Gemeente Borsele

      Диспозитив

   Член 9, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че административно-териториална единица, която предоставя услуга по училищен превоз при условия като разглежданите в главното производство, не извършва икономическа дейност и следователно няма качеството на данъчнозадължено лице.

      (1)  ОВ C 56, 16.2.2015 г.


title: Дело C-512/13: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 25 септември 2013 г. — X, заинтересована страна: Staatssecretaris van Financiën

text:
               14.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 367/23

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 25 септември 2013 г. — X, заинтересована страна: Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-512/13)
   2013/C 367/40
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател в производството по касационно обжалване: X

      Заинтересована страна: Staatssecretaris van Financiën

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли да се приеме, че е налице непряко разграничение, основано на гражданство, или възпрепятстване на свободното движение на работниците, което трябва да бъде обосновано, когато законодателството на държава членка позволява на влезли в страната работници да получат освободено от данъчно облагане обезщетение за екстериториални разходи и на работника, който през периода, преди да започне да упражнява трудова дейност в тази държава членка, е живеел в чужбина на разстояние над 150 километра от границата с тази държава, може да бъде предоставено, без да е необходимо да се представят някакви допълнителни доказателства, освободено от данъчно облагане обезщетение за екстериториални разходи във фиксиран размер, дори размерът на обезщетението да е по-висок от действително направените екстериториални разходи, докато по отношение на работник, който през посочения период от време е живеел на по-малко разстояние от границата с тази държава членка, освободеното от данъчно облагане обезщетение е ограничено до размера на действително извършените екстериториални разходи, които могат да бъдат доказани?

               2.

               При утвърдителен отговор на първия въпрос, основава ли се разглежданото нидерландско правило, предвидено в Правилника за прилагане на Закона за данъка върху възнагражденията от 1965 г., на императивни съображения от общ интерес?

               3.

               При утвърдителен отговор на втория въпрос, надхвърля ли критерият за 150 километра, установен в посоченото правило, необходимото за постигането на преследването с него цел?


title: Дело T-214/07: Решение на Общия съд от 31 март 2011 г. — Гърция/Комисия (ФЕОГА — Секция „Гарантиране“ — Разходи, изключени от финансиране от страна на Общността — Обработваеми култури — Специфични мерки за малките острови в Егейско море относно някои селскостопански продукти)

text:
               14.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/23

         Решение на Общия съд от 31 март 2011 г. — Гърция/Комисия
   (Дело T-214/07) (1)

   (ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - Разходи, изключени от финансиране от страна на Общността - Обработваеми култури - Специфични мерки за малките острови в Егейско море относно някои селскостопански продукти)
   2011/C 145/36
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Република Гърция (представители: V. Kontolaimos и I. Chalkias)

      Ответник: Европейска комисия (представители: H. Tserepa-Lacombe, подпомаган от N. Korogiannakis, avocat)

      Предмет

   Жалба за отмяна на Решение 2007/243/ЕО на Комисията от 18 април 2007 година относно изключването от финансиране на Общността на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“ (ОВ L 106, стр. 55)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 199, 25.8.2007 г.


title: Дело C-208/08 P: Жалба, подадена на 20 май 2008 г. от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) срещу Решение на Първоинстанционния съд (пети състав) от 28 февруари 2008 г. по дело T-215/06, American Clothing Associates/СХВП

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/22

         Жалба, подадена на 20 май 2008 г. от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) срещу Решение на Първоинстанционния съд (пети състав) от 28 февруари 2008 г. по дело T-215/06, American Clothing Associates/СХВП
   (Дело C-208/08 P)
   (2008/C 209/32)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: M. A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството: American Clothing Associates SA
   Искания

               —

               да се отмени решението на Първоинстанционния съд от 28 февруари 2008 г. по дело Т-215/06, доколкото според него член 7, параграф 1, буква з) от Регламента за марката на Общността (1) не се прилага към марките, обозначаващи услуги;

               —

               да се осъди American Clothing Associates SA да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят посочва само едно правно основание в подкрепа на жалбата си, свързано с нарушението на член 7, параграф 1, буква з) от Регламента за марката на Общността, във връзка с член 6 ter от Парижката конвенция за закрила на индустриалната собственост от 20 март 1883 г., ревизирана и изменена (2). Обратно на постановеното от Първоинстанционния съд, този последен член, към който препраща член 7, параграф 1, буква з) от Регламента за марката на Общността, всъщност се прилагал без разлика към марките, обозначаващи стоки и към марките, обозначаващи услуги.
   В това отношение жалбоподателят посочва на първо място, че Първоинстанционният съд е допуснал грешка в прилагането на правото като е изтълкувал буквално и извън контекста член 6 ter от Парижката конвенция, без да вземе предвид духа на тази разпоредба и на конвенцията като цяло, която след ревизията й с Акта от Лисабон от 31 октомври 1958 г. налагала разпростирането на всички разпоредби относно фабричните или търговски марки към марките за услуги, с изключение на няколко разпоредби, които не са приложими в случая.
   Жалбоподателят твърди на второ място, че самият общностен законодател оспорва, че следва да се извършва разграничение между марките за стоки и марките за услуги, тъй като член 29 от Регламента за марката на Общността, който транспонира член 4 A от Парижката конвенция относно правото на приоритет, споменавал изрично услугите, покрити от заявка за марка.
   Той посочва на трето място, че обратно на постановеното от Първоинстанционния съд в обжалваното решение, член 16 от Договора за правото относно марките, подписан в Женева на 27 октомври 1994 г. трябва да се тълкува в смисъл, че пояснява областта на приложение на Парижката конвенция, без обаче да я разширява спрямо положения, която последната конвенция изключвала в актуалната си редакция.
   На последно място жалбоподателят подчертава, че в едно скорошно решение самият Съд бил приел, най-малкото имплицитно, че Парижката конвенция налагала равно третиране на марките за стоки и марките за услуги.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).

      (2)  Сборник с договори на Обединените нации, том 828, № 11847, стр. 108.


title: Дело C-578/10: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 6 декември 2010 г. — Staatssecretaris van Financiën/L.A.C. van Putten

text:
               5.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/7

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 6 декември 2010 г. — Staatssecretaris van Financiën/L.A.C. van Putten
   (Дело C-578/10)
   2011/C 72/11
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Staatssecretaris van Financiën

      Ответник: L.A.C. van Putten

      Преюдициален въпрос

   Предвид разпоредбата на член 18 ЕО (понастоящем член 21 ДФЕС) урежда ли общностното право случая, в който държава членка облага с данък пускането в употреба на автомобил по пътната мрежа на нейна територия, при положение че този автомобил е регистриран в друга държава членка и местно лице на другата държава го заема на местно лице на първата държава членка, което го използва, за да пътува на територията на първата държава членка?


title: Дело C-248/16: Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 2 май 2016 г. — Austria Asphalt GmbH & Co OG/Bundeskartellanwalt

text:
               18.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/27

         Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 2 май 2016 г. — Austria Asphalt GmbH & Co OG/Bundeskartellanwalt
   (Дело C-248/16)
   (2016/C 260/34)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberster Gerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Austria Asphalt GmbH & Co OG

      Ответник: Bundeskartellanwalt

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 3, параграф 1, буква б) и параграф 4 от Регламент (EO) № 139/2004 (1) на Съвета от 20 януари 2004 година относно контрола върху концентрациите между предприятия („Регламентът за сливанията“) да се тълкуват в смисъл, че при смяна от едноличен към съвместен контрол върху съществуващо предприятие, при която упражнявалото по-рано едноличен контрол предприятие продължава да участва в съвместния контрол, концентрация е налице само ако това предприятие притежава дългосрочно функциите на самостоятелен субект?

      (1)  Регламент (EO) № 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 година относно контрола върху концентрациите между предприятия („Регламентът за сливанията на ЕО“) (ОВ L 24, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 201).


title: Дело C-675/15 P: Жалба, подадена на 15 декември 2015 г. от The Tea Board срещу решението на Общия съд (осми състав), постановено на 2 октомври 2015 г. по дело T-626/13 — The Tea Board/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

text:
               21.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 106/15

         Жалба, подадена на 15 декември 2015 г. от The Tea Board срещу решението на Общия съд (осми състав), постановено на 2 октомври 2015 г. по дело T-626/13 — The Tea Board/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-675/15 P)
   (2016/C 106/17)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: The Tea Board (представители: M.C. Maier, A. Nordemann, Rechtsanwälte)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Delta Lingerie

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени обжалваното решение на Общия съд от 2 октомври 2015 г. по дело T-626/13 доколкото Общият съд отхвърля искането във връзка със следните услуги, за които се отнася заявената марка, попадащи в класове 35 и 38:

                           —

                              Бизнес консултации за създаване и експлоатация на пунктове за продажба на дребно, центрове за покупка за продажба на дребно и реклама; услуги — насърчаване на продажбите (за трети лица), реклама, управление на търговски сделки, търговска администрация, онлайн реклама чрез информационна мрежа, реклама чрез директна поща (диплянки, проспекти, безплатни вестници, мостри), абониране за вестници за сметка на трети лица; търговска информация или справки; организиране на мероприятия, изложби с търговски или рекламни цели, управление на рекламата, наем на рекламна площ, радиореклама и телевизионна реклама, рекламно спонсорство (клас 35);

                           —

                              Телекомуникации, предаване на съобщения и изображения чрез компютър, услуги за интерактивно телеразпространение, свързано с представяне на продукти, комуникация чрез компютърни терминали, предаване по световна информационна мрежа (предаване), отворена и затворена (клас 38).

               —

               ако е необходимо, да върне делото на Общия съд,

               —

               да осъди ответника да заплати направените от него съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

               1.

               Жалбата цели частична отмяна на решението на Общия съд по дело T-626/13 от 2 октомври 2015 г., доколкото Общият съд е отхвърлил жалбата във връзка с услугите, за които се отнася оспорената марка и попадащи в класове 35 и 38.

               2.

               Жалбата почива на две правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността (1) и нарушение на член 8, параграф 5 от Регламента относно марката на Общността.

               3.

               Жалбоподателят счита, че основната функция на колективната марка на Общността съгласно член 66, параграф 2 от Регламента относно марката на Общността, състояща се в указание за географския произход на стоките, за които се отнася, не е да служи като указание за търговския произход, а само да гарантира колективния произход на стоките или услугите, предлагани с тази марка, т.е. че стоките произхождат от едно и също предприятие, което се намира в географския регион, приет като колективна марка на Общността и което може да използва колективната марка на Общността.

               4.

               Следователно, според жалбоподателя трябва да се приеме, че в рамките на член 8, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността, географският произход трябва да бъде взет предвид като релевантен фактор — било при преценката на сходството на разглежданите стоки и/или услуги и/или при извършването на цялостната преценка за наличие на вероятност от объркване.

               5.

               Поради това, когато се сравняват стоки и/или услуги от по-ранна колективна марка на Общността съгласно член 66, параграф 2 от Регламента относно марката на Общността, състояща се в географско обозначение, с тези на индивидуална марка на Общността, според жалбоподателя решаващо не е дали въпросните стоки и услуги са сходни по отношение на тяхното естество, цел, крайни потребители и/или дистрибуторски канали. Трябва да се разгледа дали въпросните стоки и/или услуги могат да имат същия географски произход.

               6.

               Тълкуването на жалбоподателя на член 66, параграф 2 от Регламента относно марката на Общността произтича от:

                           1)

                           вътрешната логика на Регламент № 207/2009, в частност от факта, че:

                                       i.

                                       член 66, параграф 2 от Регламента относно марката на Общността съставлява изключение в Регламент № 207/2009, доколкото съгласно член 7, параграф 1, буква в) от Регламента относно марката на Общността марките, които се състоят изключително от знаци или обозначения могат да служат в търговията за обозначаване на географския произход на стоките или за предоставянето на услугите не следва да се регистрират;

                                       ii.

                                       съгласно член 67, параграф 2 от Регламента относно марката на Общността правилата, уреждащи колективната марка на Общността, състояща се в географско обозначение трябва да позволят на всяко лице, чиито стоки или услуги произхождат от съответния географски, да стане член на сдружението, което е притежател на марката и следователно, колективната марка на Общността, състояща се в географско обозначение никога не може да разграничи стоките на членовете на сдружението, което е притежател на марката, от тези на други предприятия.

                           2)

                           тълкуването на тази разпоредба в светлината на Регламент № 1151/2012 (2) и на Споразумението за ТРИПС, съгласно което географските указания следва да се ползват с висока степен на защита и съгласно което изображенията на стоки, които сочат или внушават, че въпросната стока произхожда от географски регион, различен от действителното място на произход, по заблуждаващ за потребителите начин относно географския произход на стоката, трябва да бъдат забранени.

               7.

               Жалбоподателят счита, че качествата, установени от Общия съд във връзка с „DARJEELING“ са приложими и спрямо услугите, като бизнес консултациите и телекомуникационните услуги и могат да засилят притегателната сила на оспорената марка в това отношение. По-нататък, жалбоподателят посочва, че Общият съд не е посочил никакви убедителни основания в решението си защо качествата, свързани с марката „DARJEELING“ не биха могли да се приложат и спрямо услугите от класове 35 и 38, което само по себе си е грешка в правото.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (OB L 78, стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 година относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни (OB L 343, стр. 1).


title: Дело T-434/13: Решение на Общия съд от 14 януари 2016 г. — Doux/Комисия (Селско стопанство — Възстановявания при износ — Птиче месо — Регламент за изпълнение, с който възстановяването се определя на 0 EUR — Жалба за отмяна — Подзаконов акт, който не включва мерки за изпълнение — Пряко засягане — Допустимост — Член 3, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 182/2011 — Задължение за мотивиране — Член 164, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 — Оправдани правни очаквания)

text:
               29.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/16

         Решение на Общия съд от 14 януари 2016 г. — Doux/Комисия
   (Дело T-434/13) (1)

   ((Селско стопанство - Възстановявания при износ - Птиче месо - Регламент за изпълнение, с който възстановяването се определя на 0 EUR - Жалба за отмяна - Подзаконов акт, който не включва мерки за изпълнение - Пряко засягане - Допустимост - Член 3, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 182/2011 - Задължение за мотивиране - Член 164, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 - Оправдани правни очаквания))
   (2016/C 078/24)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Doux SA (Шатолен, Франция) (представител: J. Vogel, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: D. Bianchi и K. Skelly)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Tilly-Sabco (Герлескен, Франция) (представители: R. Milchior, F. Le Roquais и S. Charbonnel, avocats)

      Предмет

   Искане за отмяна Регламент за изпълнение (ЕС) № 689/2013 на Комисията от 18 юли 2013 година за определяне на възстановяванията при износ на птиче месо (ОВ L 196, стр. 13)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Doux SA понася направените от съдебни разноски и съдебните разноски на Европейската комисия.

               3)

               Tilly-Sabco понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 291, 5.10.2013 г.


title: Дело C-583/14: Решение на Съда (седми състав) от 29 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — Benjámin Dávid Nagy/Vas Megyei Rendőr-főkapitányság (Преюдициално запитване — Принцип на недопускане на дискриминация — Член 18 ДФЕС — Гражданство на Съюза — Член 20 ДФЕС — Свободно движение на хора — Член 63 ДФЕС — Свободно движение на капитали — Движение по пътищата — Водачи, пребиваващи в съответната държава членка — Задължение за представяне на място при полицейска проверка на доказателство за законното ползване на моторни превозни средства, регистрирани в друга държава)

text:
               21.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 429/6

         Решение на Съда (седми състав) от 29 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — Benjámin Dávid Nagy/Vas Megyei Rendőr-főkapitányság
   (Дело C-583/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Принцип на недопускане на дискриминация - Член 18 ДФЕС - Гражданство на Съюза - Член 20 ДФЕС - Свободно движение на хора - Член 63 ДФЕС - Свободно движение на капитали - Движение по пътищата - Водачи, пребиваващи в съответната държава членка - Задължение за представяне на място при полицейска проверка на доказателство за законното ползване на моторни превозни средства, регистрирани в друга държава))
   (2015/C 429/07)
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Benjámin Dávid Nagy

      Ответник: Vas Megyei Rendőr-főkapitányság

      Диспозитив

   Член 63, параграф 1 ДФЕС не допуска национална правна уредба, която предвижда като общо правило, че по пътищата в тази държава членка могат да се движат единствено моторни превозни средства, които са снабдени с административно разрешение и табели с регистрационен номер, предоставени от органите на въпросната държава членка, и че ако някое от пребиващите в тази държава членка лица реши да се позове на изключение от това правило, основано на факта, че ползваното моторно превозно средство му е предоставено от притежателя на това превозно средство, установен в друга държава членка, то трябва да може да докаже на място по време на полицейска проверка, че отговаря на условията за прилагане на изключението, както са предвидени във въпросната национална правна уредба, като в противен случай се налага веднага и без възможност за освобождаване глоба, чийто размер е същият като на глобата, налагана в случай на нарушаване на задължението за регистриране.

      (1)  ОВ C 96, 23.3.2015 г.


title: Дело C-433/08: Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhof (Германия) на 1 октомври 2008 г.  — Yaesu Europe BV/Bundeszentralamt für Steuern

text:
               6.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/18

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhof (Германия) на 1 октомври 2008 г. — Yaesu Europe BV/Bundeszentralamt für Steuern
   (Дело C-433/08)
   (2008/C 313/26)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Bundesfinanzhof
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: Yaesu Europe BV

      Ответник: Bundeszentralamt für Steuern
   Преюдициални въпроси

               1)

               Представлява ли понятието „подпис“, съдържащо се в образеца в приложение A към Осма директива 79/1072/ЕИО на Съвета от 6 декември 1979 г. за хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху търговския оборот — режим на възстановяване на данък добавена стойност на данъчно задължени лица, които не са установени на територията на страната на сделката (1), и използвано за подаването на заявление за възстановяване на данък добавена стойност по смисъла на член 3, буква а) от същата директива, общностно понятие, което трябва да се тълкува еднообразно?

               2)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос, трябва ли понятието „подпис“ да се разбира в смисъл, че заявлението за възстановяване трябва задължително да бъде подписано лично от данъчно задълженото лице или, ако става въпрос за юридическо лице — от законния представител, или е достатъчен подписът на пълномощник (например данъчен представител или служител на данъчно задълженото лице)?

      (1)  ОВ L 331, стp. 11; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 34.


20150731011616632015/C 270/10582014CJC27020150817BG01BGINFO_JUDICIAL201506119911Дело C-58/14: Решение на Съда (седми състав) от 11 юни 2015 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Hauptzollamt Hannover/Amazon EU Sàrl (Преюдициално запитване — Регламент (ЕИО) № 2658/87 — Митнически съюз и обща митническа тарифа — Комбинирана номенклатура — Позиция 8543 70 — Електрически машини и апарати със специфична функция, неупоменати, нито включени другаде в глава 85 от Комбинираната номенклатура — Подпозиции 8543 70 10 и 8543 70 90 — Четци за електронни книги с функции за превод или за речник)
 ---documentbreak--- C2702015BG910120150611BG00109191Решение на Съда (седми състав) от 11 юни 2015 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Hauptzollamt Hannover/Amazon EU Sàrl
   (Дело C-58/14) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Регламент (ЕИО) № 2658/87 — Митнически съюз и обща митническа тарифа — Комбинирана номенклатура — Позиция 8543 70 — Електрически машини и апарати със специфична функция, неупоменати, нито включени другаде в глава 85 от Комбинираната номенклатура — Подпозиции 8543 70 10 и 8543 70 90 — Четци за електронни книги с функции за превод или за речник)“2015/C 270/10Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Bundesfinanzhof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Hauptzollamt Hannover

      Ответник: Amazon EU Sàrl

      Диспозитив

   Комбинираната номенклатура, съдържаща се в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, изменен с Регламент (ЕС) № 861/2010 на Комисията от 5 октомври 2010 г., трябва да се тълкува в смисъл, че четец за електронни книги с функция за превод или за речник, когато тази функция не е основната му функция, което следва да се провери от запитващата юрисдикция, подлежи на класиране в подпозиция 8543 70 90, а не в подпозиция 8543 70 10.
   (
         1
      )	ОВ C 142, 12.5.2014 г.


title: Съединени дела T-98/13 и T-99/13: Решение на Общия съд от 9 юли 2015 г. — CMT/СХВП — Camomilla (Camomilla) (Марка на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративни марки на Общността „Camomilla“ — По-ранна национална фигуративна марка „CAMOMILLA“ — Абсолютно основание за отказ — Член 52, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Липса на недобросъвестност у притежателя на марката на Общността — Относително основание за отказ — Липса на сходство на стоките — Липса на засягане на репутацията — Член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 от Регламент № 207/2009 — Член 53, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009)

text:
               24.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/32

         Решение на Общия съд от 9 юли 2015 г. — CMT/СХВП — Camomilla (Camomilla)
   (Съединени дела T-98/13 и T-99/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративни марки на Общността „Camomilla“ - По-ранна национална фигуративна марка „CAMOMILLA“ - Абсолютно основание за отказ - Член 52, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Липса на недобросъвестност у притежателя на марката на Общността - Относително основание за отказ - Липса на сходство на стоките - Липса на засягане на репутацията - Член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 от Регламент № 207/2009 - Член 53, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009))
   (2015/C 279/39)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl) (Неапол, Италия) (представители: G. Floridia, R. Floridia, M. Franzoni и G. Rubino, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: L. Rampini)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Camomilla SpA (Букинаско, Италия) (представители: A. Tornato и M. Mussi, avocats)

      Предмет

   Жалби срещу решенията на първи апелативен състав на СХВП от 29 ноември 2012 г. (преписки R 1615/2011 1 и R 1617/2011 1), постановени в производства за обявяване на недействителност със страни CMT — Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl) и Camomilla SpA.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбите.

               2)

               Осъжда CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl) да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 141, 18.5.2013 г.


title: Дело C-551/09: Определение на председателя на Съда (втори състав) от 17 октомври 2011 г. — Европейска комисия/Република Австрия

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/45

      Определение на председателя на Съда (втори състав) от 17 октомври 2011 г. — Европейска комисия/Република Австрия
      (Дело C-551/09) (1)

      (2012/C 25/84)
      Език на производството: немски
      Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 63, 13.3.2010 г.


title: Дело C-528/14: Решение на Съда (четвърти състав) от 27 април 2016 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — X/Staatssecretaris van Financiën (Преюдициално запитване — Обща митническа тарифа — Регламент (ЕО) № 1186/2009 — Член 3 — Освобождаване от вносни мита — Лично имущество — Преместване на мястото на пребиваване от трета страна в държава членка — Понятието „обичайно място на пребиваване“ — Невъзможност едно лице да има обичайно място на пребиваване едновременно в държава членка и в трета страна — Критерии за определяне на обичайното място на пребиваване)

text:
               4.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/10

         Решение на Съда (четвърти състав) от 27 април 2016 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — X/Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-528/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Обща митническа тарифа - Регламент (ЕО) № 1186/2009 - Член 3 - Освобождаване от вносни мита - Лично имущество - Преместване на мястото на пребиваване от трета страна в държава членка - Понятието „обичайно място на пребиваване“ - Невъзможност едно лице да има обичайно място на пребиваване едновременно в държава членка и в трета страна - Критерии за определяне на обичайното място на пребиваване))
   (2016/C 243/09)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: X

      Ответник: Staatssecretaris van Financiën

      Диспозитив

               1)

               Член 3 от Регламент (ЕО) № 1186/2009 на Съвета от 16 ноември 2009 година за установяване на система на Общността за митнически освобождавания трябва да се тълкува в смисъл, че за целите на прилагането на този член не е възможно физическо лице да има обичайно място на пребиваване едновременно в държава членка и в трета страна.

               2)

               В случай като разглеждания в главното производство, когато заинтересуваното лице има в трета страна като лични, така и професионални връзки, а в държава членка — лични връзки, за да се определи дали обичайното му място на пребиваване по смисъла на член 3 от Регламент № 1186/2009 е в третата страна, особено значение при общата преценка на релевантните обстоятелства следва да се придаде на продължителността на пребиваването на това лице в тази трета страна.

      (1)  ОВ C 56, 16.2.2015 г.


title: Дело T-96/06: Решение на Първоинстанционния съд от 10 септември 2008 г. — Tsakiris-Mallas/СХВП — Late Editions (exē) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността exē — По-ранна национална словна марка EXE — Относителни основания за отказ — Вероятност от объркване — Прилика на стоките и знаците — Член 8, параграф 1, буква б), от Регламент (ЕО) № 40/94)

text:
               25.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/20

         Решение на Първоинстанционния съд от 10 септември 2008 г. — Tsakiris-Mallas/СХВП — Late Editions (exē)
   (Дело T-96/06) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността exē - По-ранна национална словна марка EXE - Относителни основания за отказ - Вероятност от объркване - Прилика на стоките и знаците - Член 8, параграф 1, буква б), от Регламент (ЕО) № 40/94)
   (2008/C 272/36)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Жалбоподател: Tsakiris-Mallas AE (Атина, Гърция) (представител: C. Samaras, avocаt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: D. Botis)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Late Editions Ltd (Leighton Buzzard, Bedfordshire, Обединено кралство)
   Предмет
   Жалба срещу Решение на втори апелативен състав на СХВП от 11 януари 2006 г. (преписка R 1127/2004-2), свързана с процедура по възражение между Late Editions Ltd и Tsakiris-Mallas EPE (впоследствие Tsakiris-Mallas AE).
   Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Tsakiris-Mallas AE да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 108 от 6.5.2006 г.


title: Дело T-289/13: Жалба, подадена на 24 май 2013 г. — Ledra Advertising/Комисия и ЕЦБ

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/13

         Жалба, подадена на 24 май 2013 г. — Ledra Advertising/Комисия и ЕЦБ
   (Дело T-289/13)
   (2013/C 226/21)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Ledra Advertising Ltd (Никозия, Кипър) (представители: C. Paschalides, Solicitor, и A. Paschalides, lawyer)

      Ответници: Европейска централна банка и Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да му присъди обезщетение за вреди в размер на 958 920,00 EUR поради това, че условията по точки 1.23—1.27 от Меморандума за разбирателство от 26 април 2013 г. между Кипър и ответниците налагат изисквания, които съставляват грубо нарушение на норми от по-висш ранг, установени с цел защита на частноправните субекти, а именно член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 1 от Протокол № 1 към Европейската конвенция за правата на човека,

               —

               да обяви тези условия за недействителни и да разпореди спешно преразглеждане на актовете за финансова помощ по членове 14—18 от Договора за създаване на Европейски механизъм за стабилност (наричан по-нататък „Договорът за ЕМС“) на основание член 19 от същия договор с оглед съобразяването им с решението на Общия съд, и

               —

               доколкото поисканото по-горе обезщетение не е свързано с факта, че съответните условия евентуално ще бъдат отменени, да присъди обезщетение за вреди поради нарушение на член 263 ДФЕС.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет правни основания.

               1.

               По първото правно основание се твърди, че съответните условия от Меморандума за разбирателство налагат изисквания, които съставляват „грубо нарушение на норми от по-висш ранг, установени с цел защита на частноправните субекти“ (1), като се има предвид следното:

                           —

                           посочените правни норми са от по-висш ранг, защото са закрепени в Хартата и в ЕКПЧ,

                           —

                           член 51, параграф 1 от Хартата и член 6, параграф 2 ДЕС задължават ответниците да зачитат и спазват основните права, гарантирани с Хартата и с ЕКПЧ, и

                           —

                           банковите влогове са собственост по смисъла на член 17 от Хартата и член 1 от Протокол № 1 към ЕКПЧ.

               2.

               По второто правно основание се твърди, че взети заедно, следните нарушения са дотолкова съществени, че следва да се разглеждат като грубо нарушение на норми от по-висш ранг:

                           —

                           към момента, в който са отнети банковите влогове на жалбоподателя, в достиженията на правото на Съюза не е имало „предвидени със закон случаи“, в които да се допуска отнемане на банкови влогове, което иначе е забранено с Хартата и Протокола,

                           —

                           влоговете на жалбоподателя са му отнети без „справедливо и своевременно обезщетение“ в противоречие с член 17 от Хартата и член 1 от Протокола,

                           —

                           отнемането на влогове е prima facie незаконосъобразно, освен ако „[п]ри спазване на принципа на пропорционалност […] [е] необходим[о] и ако действително отговар[я] на признати от Съюза цели от общ интерес или на необходимостта да се защитят правата и свободите на други хора“ (2),

                           —

                           противоположният обществен интерес за избягване на паника и масово теглене на влогове от банките в краткосрочен и средносрочен план не е бил отчетен при преценката на обществения интерес по член 17 от Хартата и член 1 от Протокола,

                           —

                           целта е не да се ощети или накаже Кипър, а да му се помогне, на него и на еврозоната, чрез осигуряването на подкрепа за стабилност и съответно чрез подпомагане, а не дестабилизиране на финансовите му институции и икономическата му жизнеспособност, и

                           —

                           взетата мярка не е пропорционална на легитимна цел, тъй като съгласно член 3 от Договора за ЕМС същинската цел е „мобилизирането на финансови средства и предоставянето при строго обвързване с условия […] на подкрепа за стабилност на неговите членове, които изпитват или има опасност да изпитат сериозни проблеми във връзка с финансирането, ако това е абсолютно необходимо, за да се гарантира финансовата стабилност на еврозоната като цяло и на държавите членки в нея“, а не парализирането на икономиката им.

               3.

               По третото правно основание се твърди, че отнемането на влоговете на жалбоподателя не е необходимо, нито пропорционално.

               4.

               По четвъртото правно основание се твърди, че ответниците са причина за отнемането на банковите влогове на жалбоподателя, тъй като ако не беше допуснатото от тях грубо нарушение, банковите влогове на жалбоподателя щяха да бъдат защитени предвид правата по Хартата и Протокола, и че поради това причинените на жалбоподателя вреди са преки и са били предвидими.

               5.

               По петото правно основание се твърди, че ако изложените по-горе твърдения се приемат за основателни, съответните условия трябва да бъдат обявени за недействителни, независимо че са адресирани към Кипър, тъй като засягат пряко и лично жалбоподателя, доколкото самите условия и начинът на прилагането им са в противоречие с Договора и/или нормите за прилагането му и/или — ако се приеме, че отнемането на банковите влогове на жалбоподателя застрашава началата на правовата държава в разрез с член 6, параграф 1 ДЕС — съставляват злоупотреба с власт.

      (1)  Вж. Решение от 2 декември 1971 г. по дело Zuckerfabrik Schoeppenstedt/Съвет, 5/71, Recueil, стр. 975.

      (2)  Член 52, параграф 1 от Хартата.


title: Дело T-486/07: Жалба, предявена на 21 декември 2007 г. — Ford Motor/СХВП — Alkar Automotive (CA)

text:
               23.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/58

         Жалба, предявена на 21 декември 2007 г. — Ford Motor/СХВП — Alkar Automotive (CA)
   (Дело T-486/07)
   (2008/C 51/105)
   Език, на който е изготвена жалбата: английски
   Страни

      Жалбоподател: Ford Motor Co. (Dearborn, Съединени щати) (представител: адв. R. Ingerl)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Alkar Automotive SA (Derio, Испания)
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението от 25 октомври 2007 г. на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (преписка R 85/2006-4),

               —

               Да се отмени решението от 22 ноември 2005 г. на отдела по споровете на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (Възражение № В 684052),

               —

               да се осъди СХВП да заплати разноските, направени от жалбоподателя.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Alkar Automotive SA.

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка „СА“ за, inter alia, стоки от класове 9, 11 и 12 — заявка № 3 186 764.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в процедурата по възражението: Жалбоподателят.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словни и фигуративни марки на Общността „КА“ за стоки и услуги от класове 9, 12, 14, 16, 18, 20, 21, 27, 32 и 37.

      Решение на отдела по споровете: Отхвърля изцяло възражението.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 на Съвета, тъй като поради фонетичната и визуална прилика между „КА“ и „СА“, идентичността на стоките и по-големия отличителен характер на по-ранните марки, съществува вероятност от объркване между конфликтните марки.


title: Дело F-104/14: Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 30 ноември 2015 г. — O'Riain/Комисия (Публична служба — Конкурс — Обявление за конкурс EPSO/AD/241/12 — Решение да не се впише жалбоподателят в списъка с резерви — Принцип на равно третиране на кандидатите — Безпристрастност на конкурсната комисия — Явно неоснователна жалба)

text:
               25.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/77

         Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 30 ноември 2015 г. — O'Riain/Комисия
   (Дело F-104/14) (1)

   ((Публична служба - Конкурс - Обявление за конкурс EPSO/AD/241/12 - Решение да не се впише жалбоподателят в списъка с резерви - Принцип на равно третиране на кандидатите - Безпристрастност на конкурсната комисия - Явно неоснователна жалба))
   (2016/C 027/98)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Donncha O'Riain (Люксембург, Люксембург) (представител: A. Salerno, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: C. Ehrbar и G. Gattinara)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението да не се впише жалбоподателят в списъка с резерви от конкурса EPSO/AD/241/12 — GA.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като частично явно недопустима и частично явно неоснователна.

               2.

               Осъжда г-н O’Riain да понесе направените от него съдебни разноски и съдебните разноски на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 7, 12.1.2015 г., стр. 52.


title: Дело C-56/14: Преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg te Turnhout (Белгия), постъпило на 5 февруари 2014 г.  — Openbaar Ministerie/Marc Emiel Melanie De Beuckeleer и др.

text:
               5.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 135/21

         Преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg te Turnhout (Белгия), постъпило на 5 февруари 2014 г. — Openbaar Ministerie/Marc Emiel Melanie De Beuckeleer и др.
   (Дело C-56/14)
   2014/C 135/24
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank van eerste aanleg te Turnhout

      Страни в главното производство

      Прокурор: Openbaar Ministerie

      Обвиняеми: Marc Emiel Melanie De Beuckeleer, Michiel Martinus Zeeuws, Staalbeton NV/SA

      Преюдициален въпрос

   Задължението за предварително деклариране на работници по системата LIMOSA, предвидено в членове 137 — 152 от Програмния закон от 27 декември 2006 г., в противоречие ли е със свободното предоставяне на услуги, закрепено в член 49 ЕО и член 56 ДФЕС?


title: Дело T-237/08: Решение на Общия съд от 11 май 2010 г. — Abadía Retuerta/СХВП (CUVÉE PALOMAR) (Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността „CUVÉE PALOMAR“ — Абсолютно основание за отказ — Марки за вина, включващи географски указания — Споразумение ТРИПС — Член 7, параграф 1, буква й) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква й) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               3.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/35

         Решение на Общия съд от 11 май 2010 г. — Abadía Retuerta/СХВП (CUVÉE PALOMAR)
   (Дело T-237/08) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „CUVÉE PALOMAR“ - Абсолютно основание за отказ - Марки за вина, включващи географски указания - Споразумение ТРИПС - Член 7, параграф 1, буква й) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква й) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2010/C 179/59
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Abadía Retuerta, SA (Sardón de Duero, Испания) (представители: X. Fàbrega Sabaté и M-l. Curell Aguilà, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)

      Предмет

   Жалба срещу решение на първи апелативен състав на СХВП от 2 април 2008 г. (преписка R 1185/2007-1) относно регистрацията на словния знак „CUVÉE PALOMAR“ като марка на Общността

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Abadía Retuerta, SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 272, 25.10.2008 г.


title: Дело C-503/10: Решение на Съда (осми състав) от 21 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Върховен административен съд — България) — Евроетил АД/Директор на Агенция „Митници“ (Директива 2003/30/ЕО — Член 2, параграф 2, буква а) — Понятие за биоетанол — Продукт, произведен от биомаса, съдържащ етилов алкохол, който има алкохолно съдържание над 98,5 % и не е денатуриран — Значение на действителното използване като биогориво — Регламент (ЕИО) № 2658/87 — Комбинирана номенклатура — Тарифно класиране на биоетанола с оглед на събирането на акциз — Директива 2003/96/ЕО — Енергийни продукти — Директива 92/83/ЕИО — Член 20, първо тире и член 27, параграф 1, букви а) и б) — Понятие за етилов алкохол — Освобождаване от облагане с хармонизирания акциз — Денатуриране)

text:
               18.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 49/12

         Решение на Съда (осми състав) от 21 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Върховен административен съд — България) — Евроетил АД/Директор на Агенция „Митници“
   (Дело C-503/10) (1))
   (Директива 2003/30/ЕО - Член 2, параграф 2, буква а) - Понятие за биоетанол - Продукт, произведен от биомаса, съдържащ етилов алкохол, който има алкохолно съдържание над 98,5 % и не е денатуриран - Значение на действителното използване като биогориво - Регламент (ЕИО) № 2658/87 - Комбинирана номенклатура - Тарифно класиране на биоетанола с оглед на събирането на акциз - Директива 2003/96/ЕО - Енергийни продукти - Директива 92/83/ЕИО - Член 20, първо тире и член 27, параграф 1, букви а) и б) - Понятие за етилов алкохол - Освобождаване от облагане с хармонизирания акциз - Денатуриране)
   2012/C 49/19
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Върховен административен съд

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Евроетил АД

      Ответник: Директор на Агенция „Митници“

      Предмет

   Преюдициално запитване — Върховен административен съд — Тълкуване на член 2, параграф 2, буква а) от Директива 2003/30/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 8 май 2003 година относно насърчаването на използването на биогорива и други възобновяеми горива за транспорт (ОВ L 123, стр. 42; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 39, стр. 170) и на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3), изменен с Регламент (ЕИО) № 2587/91 на Комисията от 26 юли 1991 година (ОВ L 259, стр. 1) — Тълкуване на член 2, параграф 1 от Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията (ОВ L 283, стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 98) и на член 20, първа алинея, първо тире от Директива 92/83/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки (ОВ L 316, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 152) — Продукт, произведен от биомаса, съдържащ естери, висши алкохоли и алдехиди, който има алкохолно съдържание над 98 % и не е денатуриран — Понятие за биоетанол — Класиране в подпозиция 2207 20 00 (Етилов алкохол и спиртове денатурирани, с всякакво алкохолно съдържание) или в подпозиция 2207 10 00 (Неденатуриран етилов алкохол с алкохолно съдържание по обем 80 % vol или повече) с оглед на начисляването на акциз.

      Диспозитив

               1.

               Определението за биоетанол, съдържащо се в член 2, параграф 2, буква а) от Директива 2003/30/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 8 май 2003 година относно насърчаването на използването на биогорива и други възобновяеми горива за транспорт, трябва да се тълкува в смисъл, че включва продукт като разглеждания по делото в главното производство, който е получен именно от биомаса и който има по-високо от 98,5 % съдържание на етилов алкохол, при положение че е пуснат в продажба като биогориво за транспорта.

               2.

               Правото на Съюза следва да се тълкува в смисъл, че продукт като разглеждания по делото в главното производство, който има съдържание на етилов алкохол, по високо от 98,5 %, и който не е денатуриран по нарочно предвиден метод за денатуриране, трябва да бъде обложен с предвидения в член 19, параграф 1 от Директива 92/83/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки акциз дори когато е произведен от биомаса по технология, различна от използваната за производството на етилов алкохол със земеделски произход, съдържа вещества, които го правят негоден за консумация от човека, отговаря на предвидените в европейски предстандарт pr EN 15376 изисквания за биоетанола, използван като гориво, и евентуално отговаря на определението за биоетанол, съдържащо се в член 2, параграф 2, буква а) от Директива 2003/30.

      (1)  ОВ C 346, 18.12.2010 г.


title: Дело T-33/07: Иск, предявен на 12 февруари 2007 г. — Република Гърция/Комисия

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/42

         Иск, предявен на 12 февруари 2007 г. — Република Гърция/Комисия
   (Дело T-33/07)
   (2007/C 82/91)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Ищец: Република Гърция [представители: Ι. Χαλκιάς, Γ. Κανελλόπουλος]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени атакуваното решение на Комисията, евентуално то да се измени съобразно посочените по — долу правни основания

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Република Гърция излага следните основания за отмяна в подкрепа на иска си срещу Решение C (2006) 5993 окончателен на Комисията от 14 декември 2006 г. (ОВ L 355, стр. 96), с което Комисията е изключила определени извършени от държавите-членки — и по-специално от Република Гърция — разходи от обхвата на общностно финансиране при счетоводно приключване на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“.
   С първото общо основание за отмяна, което се отнася до всички корекции, ищецът твърди, че ответникът е нарушил предвидените в член 8, параграф 1, трето изречение, буква a) от Регламент (EО) № 1663 на Комисията от 7 юли 1995 г. (1) съществени процедурни изисквания, като не е започнал диалог с гръцките власти относно преценката на тежестта на нарушенията, за които Комисията приема, че те носят отговорност, както и относно понесената от Европейския съюз вреда; при условията на евентуалност, решението да бъде отменено поради липсата на компетенции ratione temporis на Комисията да налага корекции.
   По-специално ищецът твърди, че в сектор „Маслиново масло“, поради удвояване на корекцията от 5 % на 10 % без да е констатирано влошаване, дори напротив, при констатирано подобряване на системата за контрол, ответникът е действал извън пределите на предоставените му дискреционни правомощия. Освен това, според ищеца ответникът неправилно е изтълкувал разпоредбите на общностното право и е направил неправилна преценка на фактическите обстоятелства, нарушавайки принципа на пропорционалност.
   По отношение на сектор „Памук “ищецът излага като основание за отмяна неправилната преценка на фактическите обстоятелства, неправилни мотиви и липса на правно основание за налагането на корекциите, както и неправилно тълкуване и прилагане на член 12, параграф 1 от Регламента (ЕИО) № 1201/89 (2), и нарушаване на принципа на правна сигурност поради продължилата по-дълго от десет години процедура по осчетоводяването на разходи.
   По отношение на сектор „Стафиди “ищецът поддържа, че ответникът неправилно е изтълкувал насоките относно корекциите, като е определил процентна ставка от 10 % поради недостатъчен допълнителен контрол, и че е мотивирал в недостатъчна степен решението във връзка с корекцията за стафидите от Коринт.
   По отношение на сектор „Цитрусови плодове “ищецът твърди, че ответникът неправилно се позовава на приписваните пропуски в административния контрол, без да ги мотивира достатъчно, в нарушение на принципа на пропорционалност; евентуално, ответникът е допуснал неправилно тълкуване и прилагане във времето на Приложение 16 от документ 17933/2000 относно квалифицирането на въпросните проверки като основни.
   На последно място, по отношение на просрочените плащания, ищецът поддържа, че е налице неправилна преценка на фактическите обстоятелства, като е била наложена двойна корекция за бюджетна позиция B01-1210-160, неправилно тълкуване и прилагане на член 4, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 296/96 (3), във връзка с основата за изчисляване на резерва от 4 %, и неправилна преценка и недостатъчни мотиви относно посочените изключителни обстоятелства и особените условия на управление.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1663 на Комисията от 7 юли 1995 г. за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕИО) № 729/70 на Съвета относно процедурата за счетоводно приключване на ФЕОГА, секция „Гарантиране “(ОВ L 158, 8.7.1995 г., стр. 6).

      (2)  Регламент (ЕИО) № 1201/89 на Комисията от 3 май 1989 г. въвеждащ правила за осъществяването на системата от помощи за памук (ОВ L 123, стр. 18).

      (3)  Регламент (ЕО) № 296/96 на Комисията от 16 февруари 1996 г. относно предаваните от държавите-членки счетоводни данни и месечното осчетоводяване на разходите, финансирани от секция „Гарантиране “на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 2776/88 (ОВ L 39, 17.2.1996 г., стр. 5).


title: Дело T-321/15: Решение на Общия съд от 10 ноември 2015 г. — GSA и SGI/Парламент (Обществени поръчки за услуги — Процедура за възлагане на обществени поръчки — Услуги, включващи противопожарна безопасност, оказване на помощ на хора и външно наблюдение на обекта на Европейския парламент в Брюксел — Отхвърляне на офертата на оферент — Задължение за представяне на предварително разрешение, издадено съгласно националното законодателство — Пропорционалност — Равно третиране — Принцип на отвореност — Свободно предоставяне на услуги)

text:
               11.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/29

         Решение на Общия съд от 10 ноември 2015 г. — GSA и SGI/Парламент
   (Дело T-321/15) (1)

   ((Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Услуги, включващи противопожарна безопасност, оказване на помощ на хора и външно наблюдение на обекта на Европейския парламент в Брюксел - Отхвърляне на офертата на оферент - Задължение за представяне на предварително разрешение, издадено съгласно националното законодателство - Пропорционалност - Равно третиране - Принцип на отвореност - Свободно предоставяне на услуги))
   (2016/C 007/39)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Gruppo Servizi Associati SpA (GSA) (Рим, Италия) и Security Guardian’s Institute (SGI) (Лувен ла Ньов, Белгия) (представител: E. van Nuffel d’Heynsbroeck, адвокат)

      Ответник: Европейски парламент (представители: P. López-Carceller и B. Simon)

      Предмет

   Искане за отмяна на решенията на Парламента, съдържащи се в писмото от 12 юни 2015 г., с което същият уведомява жалбоподателите, от една страна, за отхвърлянето на подадената от тях оферта в откритата процедура за възлагане на поръчка EP/DGSAFE/UIB/SER/2014-014 за услуги, включващи противопожарна безопасност, оказване на помощ на хора (област 1) и външно наблюдение (област 2) на обекта на Европейския парламент в Брюксел (ОВ 2014/S 246-433095), и от друга страна, за възлагането на тази поръчка на друг оферент.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Gruppo Servizi Associati SpA (GSA) и Security Guardian’s Institute (SGI) да заплатят съдебните разноски, включително направените във връзка с обезпечителното производство.

      (1)  ОВ C 262, 10.8.2015 г.


title: Дело C-190/13: Решение на Съда (осми състав) от 13 март 2014 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social n °3 de Barcelona — Испания) — Antonio Márquez Samohano/Universitat Pompeu Fabra (Социална политика  — Директива 1999/70/ЕО  — Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP)  — Университети  — Асоциирани преподаватели  — Последователни срочни трудови договори  — Клауза 5, точка 1  — Мерки за предотвратяване на злоупотребата със срочни трудови договори  — Понятие „обективни причини“ , които оправдават такива договори  — Клауза 3  — Понятие „трудов договор за неопределено време“   — Санкции  — Право на обезщетение  — Различно третиране на работници на трудов договор за неопределено време)

text:
               5.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 135/17

         Решение на Съда (осми състав) от 13 март 2014 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona — Испания) — Antonio Márquez Samohano/Universitat Pompeu Fabra
   (Дело C-190/13) (1)

   ((Социална политика - Директива 1999/70/ЕО - Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) - Университети - Асоциирани преподаватели - Последователни срочни трудови договори - Клауза 5, точка 1 - Мерки за предотвратяване на злоупотребата със срочни трудови договори - Понятие „обективни причини“, които оправдават такива договори - Клауза 3 - Понятие „трудов договор за неопределено време“ - Санкции - Право на обезщетение - Различно третиране на работници на трудов договор за неопределено време))
   2014/C 135/18
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona

      Страни в главното производство

      Ищец: Antonio Márquez Samohano

      Ответник: Universitat Pompeu Fabra

      Предмет

   Преюдициално запитване — Juzgado de lo Social n. 3 de Barcelona — Тълкуване на клаузи 3 и 5 от приложението към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129) — Трудови договори с администрацията — Университетски преподаватели — Липса на мерки за предотвратяване на злоупотреба с последователни срочни трудови договори

      Диспозитив

   Клауза 5 от Рамковото споразумение относно срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., което се съдържа в приложение към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), трябва да се тълкува в смисъл, че допуска националната правна уредба като разглежданата по главното производство, която позволява на университетите да подновяват сключени с асоциирани преподаватели последователни срочни трудови договори без каквото и да е ограничение на максималната продължителност и на броя на подновяванията на тези договори, стига такива договори да са оправдани по обективни причини по смисъла на точка 1, буква a) от тази клауза, което следва да се провери от запитващата юрисдикция. Освен това тази юрисдикция трябва обаче да провери по-конкретно дали в делото по главното производство подновяването на разглежданите последователни срочни трудови договори действително цели да удовлетвори временни нужди и дали правна уредба като разглежданата в главното производство в действителност не се използва за задоволяване на свързани с назначаването на преподаватели постоянни и трайни нужди.

      (1)  ОВ C 189, 29.6.2013 г.


title: Дело T-466/13: Жалба, подадена на 28 август 2013 г. — Hermann Trollius/ECHA

text:
               9.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 325/44

         Жалба, подадена на 28 август 2013 г. — Hermann Trollius/ECHA
   (Дело T-466/13)
   2013/C 325/72
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Hermann Trollius GmbH (Лаутерхофен, Германия) (представители: адв. M. Ahlhaus и адв. J. Schrotz)

      Ответник: Европейска агенция по химикалите (ECHA)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решение на ECHA № SME (2013) 0191 от 31 януари 2013 г., както и фактура на ECHA № 10035033 от 4 февруари 2013 г., и

               —

               да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания.

               1.

               Първо основание — липса на компетентност на ответника.

                           —

                           Жалбоподателят твърди, че ответникът не е бил компетентен да приеме оспорваното решение МСП (2013) 0191, тъй като нито Регламент (ЕО) 1907/2006 (1), нито Регламент (ЕО) 340/2008 (2) го оправомощават да издава отделно решение за това дали регистрантът отговаря на критериите за МСП.

               2.

               Второ основание — нарушение на член 104, параграф 1 от Регламента REACH във връзка с Регламент № 1 от 15 април 1958 г. (3)

                           —

                           Жалбоподателят твърди, че ответникът е водил цялата си кореспонденция с него, без да спазва задължението си да се обръща към лице под юрисдикцията на държава членка на официалния език на тази държава. Според жалбоподателя това правонарушение му е попречило да изпълни съответните изисквания, за да докаже статута си на малко предприятие.

               3.

               Трето основание, състоящо се в това, че жалбоподателят всъщност е малко предприятие съгласно Препоръка 2003/361/ЕО на Комисията (4) и поради това оспорваните решения са неправилни.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (Регламентът REACH)

      (2)  Регламент (ЕО) № 340/2008 на Комисията от 16 април 2008 година относно таксите и плащанията, дължими на Европейската агенция по химикалите в съответствие с Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH)

      (3)  Регламент № 1 на Съвета на ЕИО от 15 април 1958 година за определяне на езиковия режим на Европейската икономическа общност

      (4)  Препоръка 2003/361/ЕО на Комисията от 6 май 2003 година относно определението за микро-, малко и средно предприятие


title: Съединени дела C-283/14 и C-284/14: Решение на Съда (четвърти състав) от 28 януари 2016 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf, Finanzgericht Hamburg — Германия) — CM Eurologistik GmbH/Hauptzollamt Duisburg (C-238/14), Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)/Hauptzollamt Hamburg-Stadt (C-284/14) (Преюдициално запитване — Регламент (ЕС) № 158/2013 — Валидност — Антидъмпингово мито, наложено върху вноса на някои приготвени или консервирани цитрусови плодове с произход от Китай — Изпълнение на решение, с което предходен регламент е обявен за невалиден — Подновяване на първоначалното разследване за определяне на нормалната стойност — Повторно налагане на антидъмпинговото мито въз основа на същите данни — Разследван период, който следва да бъде взет предвид)

text:
               21.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 106/4

         Решение на Съда (четвърти състав) от 28 януари 2016 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf, Finanzgericht Hamburg — Германия) — CM Eurologistik GmbH/Hauptzollamt Duisburg (C-238/14), Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)/Hauptzollamt Hamburg-Stadt (C-284/14)
   (Съединени дела C-283/14 и C-284/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Регламент (ЕС) № 158/2013 - Валидност - Антидъмпингово мито, наложено върху вноса на някои приготвени или консервирани цитрусови плодове с произход от Китай - Изпълнение на решение, с което предходен регламент е обявен за невалиден - Подновяване на първоначалното разследване за определяне на нормалната стойност - Повторно налагане на антидъмпинговото мито въз основа на същите данни - Разследван период, който следва да бъде взет предвид))
   (2016/C 106/04)
   Език на производството: немски

      Запитващи юрисдикции

   Finanzgericht Düsseldorf, Finanzgericht Hamburg

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: CM Eurologistik GmbH (C-238/14), Grünwald Logistik Service GmbH (GLS) (C-284/14)

      Ответници: Hauptzollamt Duisburg (C-238/14), Hauptzollamt Hamburg-Stadt (C-284/14)

      Диспозитив

   При разглеждането на поставените въпроси не се установяват обстоятелства, които да засягат валидността на Регламент за изпълнение (ЕС) № 158/2013 на Съвета от 18 февруари 2013 година за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои приготвени или консервирани цитрусови плодове (по-специално мандарини и т.н.) с произход от Китайската народна република.

      (1)  ОВ C 315, 15.9.2014 г.


title: Дело T-6/12: Решение на Общия съд от 6 септември 2013 г. — Godrej Industries и VVF/Съвет (Дъмпинг — Внос на някои мастни алкохоли и техните смеси с произход от Индия, Индонезия и Малайзия — Искане за корекция с цел вземане под внимание на конвертирането в друга валута — Тежест на доказване — Вреда — Окончателно антидъмпингово мито)

text:
               19.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 304/17

         Решение на Общия съд от 6 септември 2013 г. — Godrej Industries и VVF/Съвет
   (Дело T-6/12) (1)

   (Дъмпинг - Внос на някои мастни алкохоли и техните смеси с произход от Индия, Индонезия и Малайзия - Искане за корекция с цел вземане под внимание на конвертирането в друга валута - Тежест на доказване - Вреда - Окончателно антидъмпингово мито)
   2013/C 304/29
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Godrej Industries Ltd (Момбай, Индия) и VVF Ltd (Момбай) (представител: B. Servais, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix, представител, подпомаган от G. Berrisch и A. Polcyn, avocats)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Sasol Olefins & Surfactants GmbH (Хамбург, Германия), Sasol Germany GmbH (Хамбург) (представители: V. Akritidis, avocat, и J. Beck, solicitor) и Европейска комисия (представители: M. França и A. Stobiecka-Kuik)

      Предмет

   Частична отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1138/2011 на Съвета от 8 ноември 2011 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои мастни алкохоли и техните смеси с произход от Индия, Индонезия и Малайзия (ОВ L 293, стр. 1)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Godrej Industries Ltd и VVF Ltd понасят съдебните разноски на Съвета на Европейския съюз, съдебните разноски на Sasol Olefins & Surfactants GmbH и Sasol Germany GmbH, както и направените от самите тях съдебни разноски.

               3.

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 49, 18.2.2012 г.


title: Дело T-279/07: Иск, предявен на 23 юли 2007 г. — Франция/Комисия

text:
               8.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/56

         Иск, предявен на 23 юли 2007 г. — Франция/Комисия
   (Дело T-279/07)
   (2007/C 211/104)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Френска република (представители: E. Belliard, G. de Bergues, L. Butel и S. Ramet)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени оспорваното решение;

               —

               да се осъди Комисия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С настоящия иск ищецът иска отмяна на Решение на Комисията С(2007) 2110 окончателен от 10 май 2007 г., с което се обявяват за несъвместими с член 86, параграф 1 ЕО във връзка с член 43 ЕО и член 49 ЕО, разпоредбите на френския Code Monétaire et Financier [Валутен и финансов кодекс], предоставящи специални права за разпространение на Livret A и Livret Bleu само на три кредитни институции — Banque Postale, Caisse d'Epargne et de Prévoyance и Crédit Mutuel.
   Ищецът посочва пет правни основания в подкрепа на иска си.
   Първото правно основание е изведено от нарушение на правото на защита и незачитане на състезателното начало.
   Като второ правно основание ищецът изтъква, че Комисията била допуснала явна грешка в преценката като е приела, че разглежданите специални права представляват пречка за свободата на установяване и, следователно, са несъвместими с член 43 ЕО без да е доказала, че тези права не са необходими и съразмерни с оглед важни причини от общ интерес като достъпът до жилище и достъпността на банковите услуги.
   Като третото правно основание ищецът посочва, че Комисията била допуснала явна грешка в преценката при прилагане на третото условие на член 86, параграф 2 ЕО като е приела, че услугата от общ икономически интерес за достъпност на банките не се отнася до лица, които имат особени затруднения за достъп до основни банкови услуги. Ищецът твърди, че Комисията била надвишила правомощията си за контрол на дефиницията за услуга от общ икономически интерес и във всички случаи била възприела твърде ограничителна дефиниция на задачата за достъпност на банките. Според ищеца Комисията била допуснала и явна грешка в преценката при прилагане на второто условие на член 86, параграф 2 ЕО относно задължението за предоставяне на услугата въз основа на публичен акт, както и при прилагане на четвъртото и петото условия на същия член. Ищецът твърди, че Комисията е допуснала грешка при изчисляването на въздействието върху бюджета на премахването на специалните права и че е допуснала явна грешка в преценката при прилагане на принципа за съразмерност като е приела, че съществуват други средства, които ограничават свободата на установяване в по-малка степен отколкото предоставянето на специални права за осигуряване на уравновесено финансиране на услугите от общ икономически интерес за достъпност на банките и за финансиране на социални жилища.
   Като четвърто правно основание ищецът изтъква, че Комисията била допуснала явна грешка при преценката като е приела, че разглежданите специални права са несъвместими с член 49 ЕО.
   Петото правно средство, посочено от ищеца, е изведено от липса на мотивиране на оспорваното решение.


title: Дело T-467/16: Жалба, подадена на 19 август 2016 г. — Flir Systems Trading Belgium/Комисия

text:
               17.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 383/19

         Жалба, подадена на 19 август 2016 г. — Flir Systems Trading Belgium/Комисия
   (Дело T-467/16)
   (2016/C 383/27)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Flir Systems Trading Belgium (Меер, Белгия) (представители: N. Reypens, C. Docclo и T. Verstraeten, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да съедини настоящото дело с дело T-131/16 поради връзката между тях, за целите на устната фаза на производството и на съдебното решение,

               —

               да допусне и уважи изложените в настоящата жалба основания за отмяна,

               —

               да отмени членове 1 и 2 от атакуваното решение (1),

               —

               при условията на евентуалност, да отмени член 2 от атакуваното решение, доколкото то не въвежда преходни мерки,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага седем основания.

               1.

               Първо основание — твърдение за явна грешка в преценката при определянето на правните актове, където е предвидена твърдяната държавна помощ, както и за неправилно тълкуване на член 1, буква г) от Регламент № 2015/1589 (2).

               2.

               Второ основание — твърдение за фактическа грешка в описанието на референтната система, за явна грешка в преценката при нейния анализ и за неправилно прилагане на член 107, параграф 1 ДФЕС и член 1, буква а) от Регламент № 2015/1589.

               3.

               Трето основание — твърдение за неправилна преценка на икономическо предимство и за неправилно прилагане на член 107, параграф 1 ДФЕС и член 1, буква а) от Регламент № 2015/1589.

               4.

               Четвърто основание — твърдение за неправилна преценка на селективността, която трябва да е налице, за да бъде обсъжданият режим характеризиран като държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС и член 1, буква а) от Регламент № 2015/1589, както и за неправилна преценка при анализа на механизмите на спорния режим.

               5.

               Пето основание — твърдение за неправилна преценка при анализа на обосновката на условията за прилагане на спорния режим.

               6.

               Шесто основание — твърдение за неправилна преценка, когато се оценява твърдяното получено от спорния режим предимство, както и за липса на прецизност при разглеждането на този режим.

               7.

               Седмо основание — твърдение за незачитане на оправданите правни очаквания на данъкоплатците и на правната сигурност.

      (1)  Решение на Комисията от 11 януари 2016 година относно схемата за държавна помощ под формата на освобождаване на допълнителната печалба, прилагана от Белгия, [схема за държавна помощ SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN)]

      (2)  Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 248, 2015 г., стр. 9).


title: Дело T-465/09: Решение на Общия съд от 3 октомври 2012 г. — Jurašinović/Съвет (Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Заявление за достъп до докладите, изготвени между 1 август и 31 август 1995 г. от наблюдателите на Европейския съюз в Хърватия — Отказ за достъп — Риск от засягане на защитата на международните отношения — Предходно оповестяване)

text:
               17.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/23

         Решение на Общия съд от 3 октомври 2012 г. — Jurašinović/Съвет
   (Дело T-465/09) (1)

   (Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Заявление за достъп до докладите, изготвени между 1 август и 31 август 1995 г. от наблюдателите на Европейския съюз в Хърватия - Отказ за достъп - Риск от засягане на защитата на международните отношения - Предходно оповестяване)
   2012/C 355/47
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Ivan Jurašinović (Анжер, Франция) (представители: адв. M. Jarry и адв. N. Amara-Lebret)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално C. Fekete и K. Zieleśkiewicz, впоследствие C. Fekete и J. Herrmann)

      Предмет

   Искане главно за отмяна на решението на Съвета от 21 септември 2009 г., с което се предоставя достъп до някои от докладите, изготвени между 1 август и 31 август 1995 г. от наблюдателите на Европейския съюз в Хърватия, област Книн

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-н Ivan Jurašinović да понесе наред с направените от него съдебни разноски и тези на Съвета на Европейския съюз.

      (1)  ОВ C 24, 30.1.2010 г.


title: Дело T-93/08: Определение на Първоинстанционния съд от 16 юни 2008 г. — Кипър/Комисия

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/59

         Определение на Първоинстанционния съд от 16 юни 2008 г. — Кипър/Комисия
   (Дело T-93/08) (1)

   (2008/C 223/109)

      Език на производството: гръцки

   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 142, 7.6.2008 г.