title: Дело C-486/14: Преюдициално запитване от Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Германия), постъпило на 4 ноември 2014 г. — Наказателно производство срещу Piotr Kossowski

text:
               19.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/18

      Преюдициално запитване от Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Германия), постъпило на 4 ноември 2014 г. — Наказателно производство срещу Piotr Kossowski
      (Дело C-486/14)
      (2015/C 016/28)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

         Страни в главното производство

      Piotr Kossowski

         Друга страна: Generalstaatsanwaltschaft Hamburg

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Резервите, направени от договарящите страни при ратификацията на КПСШ съгласно член 55, параграф 1, буква а) от КПСШ (1), и по-точно направената при депозирането на ратификационните документи резерва „а)“ на Федерална република Германия, че не е обвързана от член 54 от КПСШ, „когато деянията, за които се отнася чуждестранната присъда, са били извършени изцяло или отчасти на нейна територия […]“, запазват ли действието си след включването на достиженията на правото от Шенген в рамките на Съюза с Шенгенския протокол към Договора от Амстердам от 2 октомври 1997 г., продължен с Шенгенския протокол към Договора от Лисабон, и представляват ли тези изключения пропорционални ограничения на член 50 от Хартата (2) по смисъла на член 52, параграф 1 от Хартата?

                  2)

                  Ако отговорът е отрицателен:
                  Трябва ли закрепената в член 54 от КПСШ и член 50 от Хартата забрана на повторното наказателно преследване и повторното наказване за същото деяние да се тълкува в смисъл, че е пречка за провеждането на наказателно производство срещу обвиняем в една държава членка, в случая Федерална република Германия, ако наказателното производство срещу това лице в друга държава членка, в случая Република Полша, е прекратено от прокуратурата предвид фактите, поради недоказаност на обвинението, но без да са изпълнявани санкционни задължения и без да е проведено задълбочено разследване, и може да бъде възобновено само ако се установят неизвестни до този момент факти от съществено значение, макар че конкретно в случая не са налице подобни новооткрити факти?

         (1)  Конвенция за прилагане на споразумението от Шенген от 14 юни 1985 година между правителствата на държавите от Икономическия съюз Бенелюкс, Федерална република Германия и Френската република за постепенното премахване на контрола по техните общи граници (ОВ L 239, 2000 г., стр. 19; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 1, стр. 183).

         (2)  Харта на основните права на Европейския съюз (ОВ C 326, 2014 г., стр. 391).


title: Дело C-464/05: Решение на Съда (четвърти състав) от 25 октомври 2007 г. (преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg te Hasselt — Белгия) — Maria Geurts, Dennis Vogten/Administratie van de BTW, registratie en domeinen, Belgische Staat (Членове 43 ЕО и 56 ЕО — Национална данъчноправна уредба — Данъчно облагане при наследяване — Семейно дружество — Освобождаване — Условия — Наемане на определен брой работници в регион на държава-членка)

text:
               22.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/11

         Решение на Съда (четвърти състав) от 25 октомври 2007 г. (преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg te Hasselt — Белгия) — Maria Geurts, Dennis Vogten/Administratie van de BTW, registratie en domeinen, Belgische Staat
   (Дело C-464/05) (1)

   (Членове 43 ЕО и 56 ЕО - Национална данъчноправна уредба - Данъчно облагане при наследяване - Семейно дружество - Освобождаване - Условия - Наемане на определен брой работници в регион на държава-членка)
   (2007/C 315/17)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Rechtbank van eerste aanleg te Hasselt
   Страни в главното производство

      Ищец: Maria Geurts, Dennis Vogten

      Ответник: Administratie van de BTW, registratie en domeinen, Belgische Staat
   Предмет
   Преюдициално запитване — Rechtbank van eerste aanleg te Hasselt — Тълкуване на членове 43 ЕО и 56 ЕО — Наследство, открито в регион на една държава-членка, включващо акции в семейно дружество в друга държава-членка и вземания от такова дружество — Освобождаване от предвиденото данъчно облагане при наследяване, ако посоченото дружество е наело най-малко петима работници, изразени в единици пълно работно време, в този регион в продължение на три години преди смъртта.
   Диспозитив
   При липса на приемлива обосновка член 43 ЕО не допуска данъчноправна уредба на държава-членка в областта на данъчното облагане при наследяване, която изключва от предвиденото за семейните предприятия освобождаване от това облагане, предприятията, които в течение на три години преди датата на смъртта на de cujus наемат най-малко петима работници в друга държава-членка, като същевременно предоставя такова освобождаване, когато работниците са наети в регион на първата държава-членка.

      (1)  ОВ C 74, 25.3.2006 г.


title: Дело T-536/13: Определение на Общия съд от 17 април 2015 г. — Microsoft/СХВП — Softkinetic Software (KINECT)

text:
               22.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/42

         Определение на Общия съд от 17 април 2015 г. — Microsoft/СХВП — Softkinetic Software (KINECT)
   (Дело T-536/13) (1)

   (2015/C 205/56)
   Език на производството: английски
   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 377, 21.12.2013 г.


title: Дело T-241/14 P: Жалба, подадена на 22 април 2014 г. от Jean-Pierre Bodson и др. срещу решение, постановено на 12 февруари 2014 г. от Съда на публичната служба по дело F-83/12, Bodson и др./ЕИБ

text:
               14.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/18

         Жалба, подадена на 22 април 2014 г. от Jean-Pierre Bodson и др. срещу решение, постановено на 12 февруари 2014 г. от Съда на публичната служба по дело F-83/12, Bodson и др./ЕИБ
   (Дело T-241/14 P)
   2014/C 223/23
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Jean-Pierre Bodson (Люксембург, Люксембург); Dalila Bundy (Косн-е-Ромен, Франция); Didier Dulieu (Руси-льо-Вилаж, Франция); Marie-Christel Heger (Носпелт, Люксембург); Evangelos Kourgias (Сенингерберг, Люксембург); Manuel Sutil (Люксембург); Patrick Vanhoudt (Гондеранж, Люксембург) и Henry von Blumenthal (Бергем, Люксембург) (представител: L. Levi, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска инвестиционна банка

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Съда на публичната служба от 12 февруари 2014 г. по дело F-83/12,

               —

               съответно да уважи направените от жалбоподателите искания в първоинстационното производство, а именно:

                           —

                           да отмени решенията за прилагане спрямо жалбоподателите на обезщетения съгласно новата система на функциониране, произтичаща от решението от 14 декември 2010 г. на Съвета на директорите и от решенията от 9 ноември 2010 г. и от 16 ноември 2011 г. на Управителния комитет, като индивидуалното решение за прилагане се съдържа в известието от април 2012 г., доведено до знанието на заинтересованите лица не по-рано от 22 април 2012 г.,

                           —

                           вследствие на което,

                                       —

                                       да осъди ответника да заплати разликата във възнагражденията спрямо действието на предишния премиален режим, която произтича от решението от 14 декември 2010 г. на Съвета на директорите и решенията от 9 ноември 2010 г. и 16 ноември 2011 г.; тази разлика във възнагражденията следва да се увеличи с лихви за забава, считано от 22 април 2012 г. до окончателното изплащане, като лихвите са в размер на определения от ЕЦБ лихвен процент плюс 3 пункта,

                                       —

                                       да осъди ответника да заплати обезщетения за претърпените поради загубата на покупателна способност вреди, които да се определят ex aequo et bono и първоначално да бъдат в размер на 1,5 % от месечното възнаграждение на всеки от жалбоподателите,

                           —

                           ако ответникът не представи сам следните документи, да му бъдат изискани в рамките на процесуално-организационните действия:

                                       —

                                       протокол от заседанието на Съвета на директорите на ЕИБ от 13 декември 2011 г.,

                                       —

                                       проектите, изготвени от отдел „Човешки ресурси“ на 22 юни 2011 г. (RH/P&O/2011-119), на 20 октомври 2011 г. (RH/P&O/2011-74) и на 25 януари 2012 г.,

                           —

                           да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски,

               —

               да осъди ответника да заплати изцяло направените съдебни разноски пред двете инстанции.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателите излагат пет правни основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нередност в процедурата, тъй като Съдът на публичната служба е отказал да извърши поисканите от жалбоподателите процесуално-организационни действия.

               2.

               Второто правно основание е изведено от невземане предвид на разликата в естеството на трудово правоотношение на договорно нает служител и трудово правоотношение на постоянно наето длъжностно лице, от нарушение на основните условия на трудовото правоотношение, от нарушение на правната квалификация на Протокола към споразумението, от изопачаване на данните по преписката и от нарушаване от съда на задължението му за мотивиране.

               3.

               Третото правно основание е изведено от нарушение на придобитите права и на оправданите правни очаквания, както и от нарушение на задължението за мотивиране.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от нарушение на принципа на правна сигурност, принципа за забрана за прилагане с обратна сила, принципа на предвидимост, както и от нарушение на задължението за полагане на грижа и на задължението за мотивиране.

               5.

               Петото правно основание е изведено от нарушение на контрола за явна грешка в преценката и от изопачаването на данните по преписката.


title: Дело C-503/09: Преюдициално запитване, отправено от Upper Tribunal (Administrative Appeals Chamber) (Обединеното кралство) на 4 декември 2009 г. — Lucy Stewart/Secretary of State for Work and Pensions

text:
               13.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/23

         Преюдициално запитване, отправено от Upper Tribunal (Administrative Appeals Chamber) (Обединеното кралство) на 4 декември 2009 г. — Lucy Stewart/Secretary of State for Work and Pensions
   (Дело C-503/09)
   2010/C 37/28
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Upper Tribunal

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Lucy Stewart

      Ответник: Secretary of State for Work and Pensions

      Преюдициални въпроси

               1.

               Обезщетението с характеристики на краткосрочно обезщетение за инвалидност за младежи представлява ли обезщетение за болест или обезщетение за инвалидност за целите на Регламент 1408/71 (1)?

               2.

               Ако отговорът на първия въпрос е в смисъл, че подобно обезщетение трябва да се разглежда като обезщетение за болест:

                           а)

                           Дали лице като майката на жалбоподателя, което окончателно е преустановило всякаква дейност като заето или самостоятелно заето лице поради пенсиониране, при все това е „заето лице“ за целите на член 19 поради неговата предходна дейност като заето или самостоятелно заето лице, или приложимите правила се съдържат в членове 27 — 34 (пенсионери)?

                           б)

                           Дали лице като бащата на жалбоподателя, което не е извършвало дейност като заето или самостоятелно заето лице от 2001 г., при все това е „заето лице“ за целите на член 19 поради неговата предходна дейност като заето или самостоятелно заето лице?

                           в)

                           Следва ли жалбоподател да се разглежда като „пенсионер“ за целите на член 28 поради отпускането на обезщетение, придобито в съответствие с член 95б от Регламент 1408/71, независимо от фактите, че: i) въпросният жалбоподател никога не е бил наето лице по смисъла на член l, буква a) от Регламент 1408/71; ii) жалбоподателят не е навършил нормативноопределената пенсионна възраст; и iii) жалбоподателят попада в приложно поле относно лицата на Регламент 1408/71 само като член на семейството?

                           г)

                           Когато пенсионер попада в приложното поле на член 28 от Регламент 1408/71, може ли член на неговото семейството, който винаги е живял заедно с него и в същата държава като пенсионера, да претендира в съответствие с член 28, параграф 1, във връзка с член 29 за парично обезщетение за болест от определената в съответствие с член 28, параграф 2 компетентна институция, когато това обезщетение е (евентуално) дължимо на члена на семейството (и не е дължимо на пенсионера)?

                           д)

                           При необходимост (в зависимост от отговорите на точки a) до г) по-горе), прилагането на условие, предвидено от националното законодателство в областта на социалната сигурност, което ограничава първоначалното придобиване на правото на обезщетение за болест до лицата, които са пребивавали за предшестващ изискван период в компетентната държава членка в рамките на определен предварителен период от време, съвместимо ли е с разпоредбите на член 19 и/или 28 от Регламент 1408/71?

               3.

               Ако отговорът на първия въпрос е в смисъл, че подобно обезщетение трябва да се разглежда като обезщетение за инвалидност, означава ли текстът на член 10 от Регламент 1408/71, който посочва обезщетенията „придобити […] съгласно законодателството на една или повече държави членки“, че държавите членки запазват правото си съгласно Регламент l408/71 да определят условия за първоначално придобиване на подобни обезщетения за инвалидност, които се основават на пребиваването в държавата членка или на доказването на изисквани периоди предшестващо пребиваване в държавата членка, така че жалбоподателят да не може да претендира на първо място, че има право на подобно обезщетение от друга държава членка?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26)


title: Дело C-265/08: Решение на Съда (голям състав) от 20 април 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia, Италия) — Federutility, Assogas, Libarna Gas spa, Collino Commercio spa, Sadori gas spa, Egea Commerciale, E.On Vendita srl, Sorgenia spa/Autorità per l’energia elettrica e il gas (Директива 2003/55/ЕО — Вътрешен пазар на природен газ — Намеса на държавата по отношение на цената за доставка на природен газ след 1 юли 2007 г. — Задължения за обществена услуга на предприятията, осъществяващи дейност в сектора на газа)

text:
               19.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/6

      Решение на Съда (голям състав) от 20 април 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia, Италия) — Federutility, Assogas, Libarna Gas spa, Collino Commercio spa, Sadori gas spa, Egea Commerciale, E.On Vendita srl, Sorgenia spa/Autorità per l’energia elettrica e il gas
      (Дело C-265/08) (1)

      (Директива 2003/55/ЕО - Вътрешен пазар на природен газ - Намеса на държавата по отношение на цената за доставка на природен газ след 1 юли 2007 г. - Задължения за обществена услуга на предприятията, осъществяващи дейност в сектора на газа)
      (2010/C 161/07)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Federutility, Assogas, Libarna Gas spa, Collino Commercio spa, Sadori gas spa, Egea Commerciale, E.On Vendita srl, Sorgenia spa

         Ответник: Autorità per l'energia elettrica e il gas

         Предмет

      Преюдициално запитване — Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Тълкуване на член 3, параграф 2 и на член 23 от Директива 2003/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и отменяне на Директива 98/30/ЕО (ОВ L 176, стр. 57; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 80) — Национална правна уредба, която предвижда определяне на цени за доставка на природен газ на националните клиенти

         Диспозитив

      Член 3, параграф 2 и член 23, параграф 1 от Директива 2003/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и отменяне на Директива 98/30/ЕО допускат национална правна уредба като разглежданата в главните производства, която позволява след 1 юли 2007 г. цената за доставка на природен газ да се установи чрез определяне на „референтни цени“ като разглежданите в главните производства, при условие че тази намеса:

                  —

                  преследва общ икономически интерес, който се изразява в задържане на разумно равнище на цената за доставка на природен газ на крайния потребител, с оглед на обстоятелството, че като вземат предвид положението в сектора на природния газ, държавите членки трябва да съвместяват целта за либерализация и тази за необходимата защита на крайния потребител, преследвани с Директива 2003/55,

                  —

                  засяга свободното определяне на цените за доставка на природен газ след 1 юли 2007 г. само в рамките на необходимото за постигане на подобна свързана с общ икономически интерес цел и следователно само в период, който по необходимост е ограничен във времето, и

                  —

                  е ясно дефинирана, прозрачна, недискриминационна и проверима, и гарантира еднакъв достъп на осъществяващите дейност в сектора на газа предприятия в Европейския съюз до потребителите.

         (1)  ОВ C 236, 13.9.2008 г.


title: Дело C-342/12: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal do Trabalho de Viseu (Португалия) на 18 юли 2012 г. — Worten — Equipamentos para o Lar, S.A./ACT — Autoridade para as Condições de Trabalho

text:
               29.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 295/21

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal do Trabalho de Viseu (Португалия) на 18 юли 2012 г. — Worten — Equipamentos para o Lar, S.A./ACT — Autoridade para as Condições de Trabalho
   (Дело C-342/12)
   2012/C 295/37
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal do Trabalho de Viseu

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Worten — Equipamentos para o Lar, S.A.

      Ответник: ACT — Autoridade para as Condições de Trabalho

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 2 от Директива 95/46/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че понятието „лични данни“ включва регистрирането на работното време, т.е. посочването за всеки работник на часовете, в които започва и приключва работа, както и на паузите или периодите, които не се включват в работното време?

               2.

               При утвърдителен отговор на предходния въпрос, длъжна ли е португалската държава да предвиди съгласно член 17, параграф 1 от Директива 95/46/ЕО подходящи технически и организационни мерки за защита на личните данни срещу случайно или неправомерно унищожаване или случайна загуба, промяна, неразрешено разкриване или достъп, в частност, когато обработването включва предаване на данните по мрежа?

               3.

               Освен това, в случай на утвърдителен отговор на предходния въпрос, ако държавата членка не вземе мерки в изпълнение на член 17, параграф 1 от Директива 95/46/ЕО и работодателят, който отговаря за обработването на тези данни, възприеме система на ограничен достъп до тях, недопускаща автоматичното ѝ консултиране от страна на компетентния национален орган за контрол на условията на труд, принципът на предимство на правото на Европейския съюз трябва ли да се тълкува в смисъл, че държавата членка не може да наложи санкция на работодателя за посоченото поведение?

      (1)  Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (ОВ L 281, стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 10).


title: Дело F-82/14: Жалба, подадена на 15 август 2014 г.  — ZZ/Европейска комисия

text:
               3.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 388/32

         Жалба, подадена на 15 август 2014 г. — ZZ/Европейска комисия
   (Дело F-82/14)
   2014/C 388/42
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: M. Cornacchia, avvocatto)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението за недопускане на жалбоподателя до конкурс EPSO/AST/126/2012 поради факта, че не е уведомил конкурсната комисия, че има родствена връзка с един от членовете на комисията.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението от 15 май 2014 г., с което конкурсната комисия за конкурс на общо основание EPSO/AST/126/12, чрез писмо на EPSO и в отговор на подаденото от жалбоподателя искане за преразглеждане от 31 януари 2014 г. потвърждава недопускането на жалбоподателя до конкурс EPSO/AST/126/2012,

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати обезщетение за неимуществени вреди, претърпени от жалбоподателя вследствие на решението по предходната точка и оценено ex aequo et bono на 3  000 EUR,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-14/13: Преюдициално запитване, отправено от Административен съд София-град (България) на 10 януари 2013 година — Гена Иванова Чолакова/Осмо Районно Управление при Столична дирекция на вътрешните работи

text:
               16.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/9

         Преюдициално запитване, отправено от Административен съд София-град (България) на 10 януари 2013 година — Гена Иванова Чолакова/Осмо Районно Управление при Столична дирекция на вътрешните работи
   (Дело C-14/13)
   2013/C 79/16
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Административен съд София-град

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Гена Иванова Чолакова

      Ответник: Осмо Районно Управление при Столична дирекция на вътрешните работи

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 21, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз, във връзка с член 67 и член 72 от същия договор, предвид установените по правото на Европейския съюз допустими ограничения на свободата на движение на територията на държавите членки за гражданите на Европейския съюз, да се тълкува, че допуска национална норма на държава членка, като разглежданата в главното производство по член 63, алинея 1, точка 5 от Закона за министерството на вътрешните работи, по силата на която е предоставено правомощие на полицейски орган да постанови задържане до 24 часа на гражданин на държава членка за установяване на самоличността му, вследствие на проверка, която не препраща към предвидена в закона на тази държава членка хипотеза да бъде извършена проверка за установяване на самоличността от полицейски орган, в това число не е свързана изрично с установяване или превенция на престъпна дейност, административно нарушение, опазване на вътрешния ред или вътрешната сигурност?

               2.

               Следва ли от член 52, параграф 1 от Хартата на основните права на ЕС, тълкуван във връзка с ограничаването на правата по член 6 и член 45, параграф 1 от Хартата, и съобразно принципа за защита срещу произволна или непропорционална намеса в личната дейност на физическите лица по правото на Съюза, че допуска да бъде приложена национална правна уредба като разглежданата в главното производство по член 63, алинея 1, точка 5 от Закона за министерството на вътрешните работи — за полицейско задържане до 24 часа при невъзможност за установяване на самоличността на гражданин на държава членка по предвиден в закона ред, която допуска посоченото задържане при следните условия:

                           А.

                           налагането на мярката е предоставено на оперативната преценка на полицейския орган, когато самоличността не може да бъде установена чрез документ за самоличност, чрез друго лице с установена самоличност или по друг достоверен начин;

                           Б.

                           нормата не предвижда преценка за необходимост от установяването на самоличността, в това число преценка съобразно конкретните факти за възникнала необходимост от упражняване на предвидено по закон правомощие на полицейски орган или личното поведение на лицето;

                           В.

                           установяването на самоличността не се свързва изрично с хипотези, в които законът допуска извършването на действия по идентифициране на лице, установяването е възможно и само чрез справка в информационна система или по друг достоверен начин, извън действията по идентификация;

                           Г.

                           преценката на съда за правилното приложение на нормата е обвързана само от предвидените в същата основания, поради упражняването на правомощието при условията на оперативна самостоятелност?


title: Дело T-142/12: Решение на Общия съд от 11 юли 2013 г. — Aventis Pharmaceuticals/СХВП — Fasel (CULTRA) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за регистрация на фигуративна марка на Общността „CULTRA“ — По-ранни национални словни марки „SCULPTRA“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               31.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/29

         Решение на Общия съд от 11 юли 2013 г. — Aventis Pharmaceuticals/СХВП — Fasel (CULTRA)
   (Дело T-142/12) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за регистрация на фигуративна марка на Общността „CULTRA“ - По-ранни национални словни марки „SCULPTRA“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2013/C 252/47
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Aventis Pharmaceuticals, Inc. (Bridgewater, САЩ) (представител: R. Gilbey, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: F. Mattina)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Fasel Srl (Болоня, Италия)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 26 януари 2012 г. (преписка R 2478/2010-1) относно процедура по възражение между Aventis Pharmaceuticals, Inc. и Fasel Srl.

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 26 януари 2012 г. (преписка R 2478/2010-1).

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3.

               СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Aventis Pharmaceuticals, Inc., в производството на пред Общия съд и пред апелативния състав.

      (1)  ОВ C 165, 9.6.2012 г.


title: Дело C-337/05: Решение на Съда (голям състав) от 8 април 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Италия (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Обществени поръчки за доставки — Директива 77/62/ЕИО и Директива 93/36/ЕИО — Възлагане на обществени поръчки без предварително публикуване на обявление — Липса на конкурентни оферти — Хеликоптери с марките Agusta и Agusta Bell)

text:
               24.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/2

         Решение на Съда (голям състав) от 8 април 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Италия
   (Дело C-337/05) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Обществени поръчки за доставки - Директива 77/62/ЕИО и Директива 93/36/ЕИО - Възлагане на обществени поръчки без предварително публикуване на обявление - Липса на конкурентни оферти - Хеликоптери с марките Agusta и Agusta Bell)
   (2008/C 128/03)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: D. Recchia и X. Lewis, agent)

      Ответник: Република Италия (представители: I. M. Braguglia, agent, G. Fiengo, avocat)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 93/36/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година за съгласуване на процедурите за възлагане на обществени поръчки за доставки (ОВ L 199, стp. 1) и Директива 77/62/EИО от 21 декември 1976 година — Липса на доказателства за наличието на причини, възлагащият орган да може да използва процедурата на пряко договаряне, без предварително публикуване на обявление — Хеликоптери Agusta и Agusta Bell придобити за нуждите на опазването на горите, на охраната на бреговата ивица, на карабинерите и т.н.
   Диспозитив

               1)

               С въвеждането на съществуващата отдавна и оставена в сила практика за директно възлагане на обществени поръчки за закупуването от Agusta SpA на хеликоптери с марките Agusta и Agusta Bell, предназначени да задоволяват нуждите на някои военни и граждански структури в италианската държава, извън всякаква процедура за привличане на конкурентни оферти, и по-специално, без спазване на процедурите, предвидени в Директива 93/36/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година за съгласуване на процедурите за възлагане на обществени поръчки за доставки, изменена с Директива 97/52/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 1997 г., а по-рано в Директива 77/62/ЕИО на Съвета от 21 декември 1976 година за съгласуване на процедурите за възлагане на обществени поръчки за доставки, изменена и допълнена с Директива 80/767/ЕИО на Съвета от 22 юли 1980 г. и с Директива 88/295/EИО на Съвета от 22 март 1988 г., Италианската република не е изпълнила задълженията, които произтичат за нея по силата на тези директиви.

               2)

               Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 281 12.11.2005 г.


title: Дело C-238/15: Преюдициално запитване от Tribunal administratif (Люксембург), постъпило на 22 май 2015 г. — Maria do Céu Bragança Linares Verruga, Jacinto Manuel Sousa Verruga, André Angelo Linares Verruga/Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

text:
               3.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 254/9

         Преюдициално запитване от Tribunal administratif (Люксембург), постъпило на 22 май 2015 г. — Maria do Céu Bragança Linares Verruga, Jacinto Manuel Sousa Verruga, André Angelo Linares Verruga/Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche
   (Дело C-238/15)
   (2015/C 254/12)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal administratif

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Maria do Céu Bragança Linares Verruga, Jacinto Manuel Sousa Verruga, André Angelo Linares Verruga

      Ответник: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

      Преюдициален въпрос

   Дали условието спрямо непребиваващите във Великото херцогство Люксембург студенти, което е добавено със Закона от 19 юли 2013 г. в член 2bis от Закона от 22 юни 2000 г. относно държавната финансова помощ за висше образование и което изключва вземането предвид на какъвто и да било друг критерий на свързаност, а именно да са деца на наети или самостоятелно заети лица, упражнявали дейността си в Люксембург през непрекъснат период от поне пет години към момента на подаване на молбата за финансова помощ, е обосновано от изтъкнатите от люксембургската държава съображения за образователна и бюджетна политика и подходящо, съответно пропорционално с оглед на определената цел, а именно да се насърчи увеличаването на дела на завършилите висше образование, като същевременно се гарантира, че тези лица, след като са се ползвали от възможността, предоставена от разглежданата система за помощ, да финансират образованието си, включително в чужбина, ще се завърнат в Люксембург, за да прилагат така придобитите си знания в полза на развитието на икономиката на тази държава членка?


title: Дело C-78/09 P: Определение на Съда (осми състав) от 24 септември 2009 г. — Compagnie des bateaux mouches SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Jean-Noël Castanet (Обжалване — Марка на Общността — Словна марка BATEAUX MOUCHES — Отказ да се регистрира марката — Липса на отличителен характер)

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/18

         Определение на Съда (осми състав) от 24 септември 2009 г. — Compagnie des bateaux mouches SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Jean-Noël Castanet
   (Дело C-78/09 P) (1)

   (Обжалване - Марка на Общността - Словна марка „BATEAUX MOUCHES“ - Отказ да се регистрира марката - Липса на отличителен характер)
   2010/C 24/29
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Compagnie des bateaux mouches SA (представител: G. Barbaut, avocat)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral), Jean-Noël Castanet (представител: J.-P. Sulzer, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (седми състав) от 10 декември 2008 г. по дело Bateaux mouches/СХВП (T-365/06), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалбата, подадена от жалбоподателя срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 7 септември 2006 г. относно производство по недействителност на словната марка на Общността „BATEAUX MOUCHES“ — Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) и параграф 3 от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, глава 17, том 1, стр146) — Погрешно тълкуване на определените в практиката на Съда критерии — Липса на отличителен характер

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Compagnie des bateaux mouches SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 102, 1.5.2009 г.


title: Дело T-440/14: Определение на Общия съд от 14 януари 2016 г. — Premo/СХВП — Prema Semiconductor (PREMO)

text:
               14.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/60

         Определение на Общия съд от 14 януари 2016 г. — Premo/СХВП — Prema Semiconductor (PREMO)
   (Дело T-440/14) (1)

   (2016/C 098/77)
   Език на производството: английски
   Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 315, 15.9.2014 г.


title: Дело C-641/11: Иск, предявен на 14 декември 2011 г. — Европейска комисия/Италианска република

text:
               25.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 58/5

         Иск, предявен на 14 декември 2011 г. — Европейска комисия/Италианска република
   (Дело C-641/11)
   2012/C 58/06
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: G. Rozet и L. Pignataro)

      Ответник: Италианска република

      Искания на ищеца

               —

               да се обяви, че като е запазила в сила въведения критерий за приоритетен избор на кандидати, основан на изискване за пребиваване от най-малко две години в провинция Болцано, както предвижда член 12 от УПР № 752/1976, Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 45 ДФЕС и по член 3, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 492/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2011 година относно свободното движение на работници в Съюза (1);

               —

               да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С иска си Комисията оспорва въвеждането на критерий за приоритетен избор на кандидати, основан на изискване за пребиваване от най-малко две години в провинция Болцано (Trentino Alto Adige), който е в противоречие със задълженията, произтичащи от член 45 ДФЕС и от член 3, параграф 1 от Регламент (ЕС) 492/2011. Всъщност Комисията припомня, че според постоянната практика на Съда правилото на член 45 от ДФЕС в областта на равното третиране забранява не само явна дискриминация, основана на гражданство, но и всички скрити форми на дискриминация, които чрез прилагане на други разграничителни критерии на практика водят до същия резултат (вж. по-специално Решение на Съда от 26 май 1996 г. по дело C-237/94, O’Flynn, Recueil, стр. 2617, точка 17). Това се отнася особено до мярка, който въвежда разграничение в зависимост от пребиваване.
   В отговора на италианските власти на мотивираното становище от 6 август 2010 г. те се съгласяват, че „[е] възможно клаузата за пребиваване в член 12 от УПР № 752/1976 да съдържа елементи на непряка дискриминация и следователно да не се съобразява с член 45 ДФЕС“, като добавят, че „[з]а да се разреши този проблем, текстът на разпоредбата просто ще бъде изменен“ Към момента обаче Комисията не е получила никаква информация по отношение на въпросното изменение, поради което счита, че изискването за пребиваване, предвидено в член 12 от УПР № 752/1976, още е в сила.

      (1)  ОВ L 141, стр 1.


title: Решение на Съда от 24 септември 2014 година по дело E-5/14 — Надзорен орган на ЕАСТ срещу Исландия (Неизпълнение на задължения от държава от ЕИП — Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 г. относно отпадъците и за отмяна на определени директиви)

text:
               23.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 131/8

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 24 септември 2014 година
   по дело E-5/14
   Надзорен орган на ЕАСТ срещу Исландия
   (Неизпълнение на задължения от държава от ЕИП — Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 г. относно отпадъците и за отмяна на определени директиви)
   (2015/C 131/08)
   По дело E-5/14, Надзорен орган на ЕАСТ срещу Исландия — ИСК за постановяване, че като не е приела в предписания срок или не е уведомила незабавно Надзорния орган на ЕАСТ за мерките, необходими за транспонирането на акта, посочен в точка 32ее от глава V от приложение XX към Споразумението за Европейското икономическо пространство („Споразумение за ЕИП“), а именно Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 г. относно отпадъците и за отмяна на определени директиви, адаптирана към Споразумението за ЕИП с Протокол 1 към него, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 40 от Директивата и по член 7 от Споразумението за ЕИП, Съдът в състав: Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen и Páll Hreinsson (съдия-докладчик), съдии, постанови на 24 септември 2014 г. решение със следния диспозитив:
   С настоящото Съдът:

               1.

               Постановява, че, като не е приела мерките, необходими за транспонирането на акта, посочен в точка 32ее от глава V от приложение XX към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 г. относно отпадъците и за отмяна на определени директиви), адаптирана към Споразумението за ЕИП с Протокол 1 към него, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 40 от Директивата и по член 7 от Споразумението за ЕИП.

               2.

               Осъжда Исландия да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-211/08: Жалба, подадена на 4 юни 2008 г. — Putters International/Комисия

text:
               2.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 197/31

         Жалба, подадена на 4 юни 2008 г. — Putters International/Комисия
   (Дело T-211/08)
   (2008/C 197/54)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Жалбоподател: Putters International NV (Cargovil, Беглия) (представители: K. Platteau, advocaat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени член 1 от решението в частта, в която с него се установява, че жалбоподателят е нарушил член 81, параграф 1 ЕО поради това, че с други предприятия е определил пряко и косвено цените на услугите за международни премествания в Белгия, поделил е съвместно с другите предприятия част от този пазар и е манипулирал тръжните процедури,

               —

               да се отмени член 2 от решението в частта, в която с него се налага глоба на жалбоподателя в размер на 395 000 EUR,

               —

               ако Първоинстанционният съд сметне, че следва да наложи глоба на жалбоподателя в рамките на правомощието си на пълна юрисдикция по член 229 ЕО и член 31 от Регламент № 1/2003, да определи глоба, която да е значително по-ниска от определената от Комисията сума,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят иска отмяната на Решение на Комисията С (2008) 926 окончателен от 11 март 2008 г. относно производство по прилагане на член 81 ЕО (преписка СОМР/38.543 — Услуги за международни премествания).
   Първо, Комисията допуснала явна грешка в преценката, като е приела, че жалбоподателят е участвал в комплексен и систематичен картел, целящ прякото и косвено определяне на цените на услугите за международни премествания в Белгия, съвместното поделяне на част от този пазар между участниците в картела и манипулирането на тръжните процедури. На практика жалбоподателят участвал единствено в практики, които засягали поръчките и привидни оферти, при това спорадично.
   Второ, Комисията нарушила принципите на пропорционалност и равно третиране, доколкото изчислила основния размер на глобата, като взема предвид общия оборот на услугите за международни премествания, без да се съобразява с броя и естеството на извършените от жалбоподателя нарушения, нито с тяхното влияние върху съответния пазар.
   Трето, Комисията нарушила принципите на пропорционалност и на равно третиране, доколкото изчислила глобата, без да взема предвид ролята на страните в споразумението и естеството на практиките, в които са участвали, а вместо това определя спрямо всички еднаква ставка що се отнася до сериозността на нарушението и допълнителната сума за възпиране.
   Четвърто, Комисията нарушила принципите на пропорционалност и равно третиране, доколкото наложила максимално допустимата глоба на участник с толкова ограничена роля, като тази на жалбоподателя.
   Пето и последно, жалбоподателят упреква Комисията в нарушаване на принципите за защита на оправданите правни очаквания и на равно третиране и изтъква грешка в преценката на Комисията, доколкото не е признала никакви смекчаващи обстоятелства в полза на жалбоподателя.


title: Дело F-18/14: Определение на Съда на публичната служба от 30 април 2014 г.  — Lecolier/Комисия

text:
               24.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 421/65

         Определение на Съда на публичната служба от 30 април 2014 г. — Lecolier/Комисия
   (Дело F-18/14)
   2014/C 421/100
   Език на производството: френски
   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.


title: Дело T-471/08: Жалба, подадена на 23 октомври 2008 г.  — Toland/Парламент

text:
               7.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/37

         Жалба, подадена на 23 октомври 2008 г. — Toland/Парламент
   (Дело T-471/08)
   (2009/C 32/72)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Ciarán Toland (Дъблин, Ирландия) (представители: адв. A. Burke, Solicitor и адв. E. Regan, SC)

      Ответник: Европейски парламент
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение A(2008) 10636 на г-жа Dianna Wallis, заместник-председател на Бюрото на Европейския парламент от 11 август 2008 година до жалбоподателката, в частта му, с която й се отказва достъп до Доклад № 06/02 от 9 януари 2008 година на Службата за вътрешен одит на Европейския парламент относно надбавките за парламентарни сътрудници на членовете на ЕП;

               —

               да се осъди Европейския парламент да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   На 11 юни 2008 година жалбоподателката подава до Европейския парламент заявление за достъп до годишния доклад на неговия вътрешен одитор за 2006 година, включително и до 16-те одиторски доклада, посочени в точка 24 от Резолюцията на Парламента от 22 април 2008 година. С писмо от 23 юни 2008 година на жалбоподателката е предоставен частичен достъп до един от тези доклади — доклад № 07/01 на Службата за вътрешен одит, и по реда на член 7, параграф 2 от Регламент № 1049/2001 (1) жалбоподателката изпраща потвърждение на заявлението за пълен достъп до 16-те одиторски доклада. С писмо от 11 август 2008 година, с което жалбоподателката се запознава на 20 август 2008 година, заместник-председателят на Европейския парламент й предоставя достъп до тринадесет от тези доклади, частичен достъп до два от тези доклади и й отказва достъп до един от тях.
   Със своята жалба, подадена по реда на член 230 ЕО и съгласно Регламент № 1049/2001, жалбоподателката иска от Първоинстанционния съд да отмени частично Решение A(2008) 10636 от 11 август 2008 година в частта му, с която й се отказва достъп до Доклад № 06/02 от 9 януари 2008 година на Службата за вътрешен одит на Парламента относно надбавките за парламентарни сътрудници на членовете на ЕП.
   Жалбоподателката твърди, че обжалваното решение е опорочено от правни и фактически грешки, че то е непропорционално и немотивирано, доколкото:

               a)

               в него не се излагат мотиви за отказа на достъп с приемливи доводи;

               б)

               в него се използва право на преценка, с което то не разполага, без да се вземат пред вид разпоредбите на законодателството;

               в)

               в него се излагат легитимни мотиви за отказ на достъп по член 4, параграф 21 трето тире и параграф 3 от Регламент № 1049/2001;

               г)

               в него не се разглежда дали по-висш обществен интерес може да диктува оповестяване;

               д)

               заместник-председателят не разглежда дали интересите на демокрацията, на откритостта и на прозрачността представляват по-висш обществен интерес, който да диктува оповестяване;

               е)

               в него се признава, че в доклада на Службата за вътрешен одит се препоръчват планове за действие в рамките на процеса на приемане на законодателните и подзаконовите актове или не се установява, че интересите на демокрацията, на откритостта и на прозрачността в нормотворческия процес са въпроси на участието на гражданите, представляващи по-висш обществен интерес, диктуващ оповестяване.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело C-335/12: Иск, предявен на 13 юли 2012 г. — Европейска комисия/Португалска република

text:
               6.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 303/14

         Иск, предявен на 13 юли 2012 г. — Европейска комисия/Португалска република
   (Дело C-335/12)
   2012/C 303/27
   Език на производството: португалски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представител: A. Caeiros)

      Ответник: Португалска република

      Искания на ищеца

               —

               да се обяви, че поради отказа на португалските власти да предоставят на разположение сумата от 785 078,50 EUR, съответстваща на митата за неизнесените запаси от произведената в излишък захар, вследствие на присъединяването на Португалия към Европейските общности, Португалската република не е изпълнила задълженията си по член 10 ЕО, член 254 от Акта за присъединяване (1), член 7 от Решение 85/257/ЕИО, Евратом (2), членове 4, 7 и 8 от Регламент (ЕИО) № 579/86 (3), член 2 от Регламент (ЕИО) № 1697/79 (4) и членове 2, 11 и 17 от Регламент (ЕИО, Евратом) № 1552/89 (5);

               —

               да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Според предоставените от португалските власти данни предприятието William Hinton & Sons не е представило доказателства за износа на запасите от произведената в излишък захар, с които е разполагало. На 3 декември 1990 г. тези власти са му съобщили, че то трябва да плати допълнителна сума от 785 078,50 EUR. William Hinton & Sons подава жалба пред Върховния административен съд, който отправя няколко преюдициални въпроса до Съда. Последният постановява на 11 октомври 2001 г. определение по дело William Hinton & Sons (6), в което посочва, че тези въпроси „са [възникнали] в рамките на спор между William Hinton & Sons Lda […] и Fazenda Pública относно събирането […] на налог върху запасите от произведената в излишък захар на William Hinton“. На 8 май 2002 г. Върховният административен съд отменя плащането на допълнителната сума на основание, че съобщаването за това, че тя е дължима, е направено едва след изтичане на давностния срок.
   Както става ясно от последващата практика на Съда, тоест от Решение от 7 декември 2004 г. по дело Koninklijke Coöperatie Cosun/Комисия (T-240/02, Recueil, стр. II-4237) и от Решение от 26 октомври 2006 г. по дело Koninklijke Coöperatie Cosun/Комисия (C-68/05 P, Recueil, стр. I-10367), посочената сума от 785.078,50 EUR вече не можело да се счита за „налог“, както е направено в определението на Съда по дело William Hinton & Sons, а като „собствени ресурси“ на Общностите.
   Всъщност макар и тази съдебна практика да се отнася до събирането на сума по член 3, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2670/81 (7), тъй като дадено количество захар В не е било изнесено от Общността, това не променя факта, че данъчното събитие, от което възниква това задължение за плащане на посочения налог, е по същество идентично с предвиденото в член 7, параграф 1, буква а) от Регламент № 579/86, предмет на настоящото дело. Тази разпоредба предвижда плащане на налог върху количествата захар, които превишават резерва за прехвърляне и които не са били изнесени извън Общността, тъй като съгласно член 5, параграф 2 от последния регламент тези количества се считат за продадени на вътрешния пазар на Общността.
   В съответствие с член 2 от Решение 85/257 приходите от вноските и другите мита, предвидени в рамките на общата организация на пазарите (наричана по-нататък „ООП“) в сектора на захарта, представляват собствени ресурси.
   От член 254 от Акта за присъединяване следва, че посочената сума се вписва в рамките на ООП в сектора на захарта. В тази разпоредба се посочва, че запасите на продукти, които трябвало да бъдат премахнати от Португалската република за нейна сметка, са тези, които надвишават количествено тези, които могат да бъдат считани за нормален резерв за прехвърляне и че „понятието за нормален резерв за прехвърляне ще бъде определено за всеки продукт в зависимост от специфичните критерии и цели на всяка обща организация на пазара“, следователно за захарта „понятието за нормален резерв за прехвърляне“ трябва да се определи в зависимост от критериите и целите, специфични за ООП в сектора на захарта. Следва, че общностната правна уредба относно премахването на запасите от захар се вписва в рамките на ООП на захар.
   Регламент (ЕИО) № 3771/85 (8) е предвиждал въз основа на член 258, параграф 3 от Акта за присъединяване „общите разпоредби за прилагане на член 254 от [Акта] за прилагане“, определял понятието за „продукти в свободно обращение на португалската територия“, е посочвал, че „условията [за неговото] прилагане“ ще се приемат „в съответствие с процедурата, предвидена […] в съответните разпоредби на другите регламенти относно обща организация на селскостопанските пазари“ и е подчертавал, че „условията за прилагане […] ще включват в частност […] условията за продажба на излишъците от продукти“ и че тези условия „е възможно да предвидят […] облагане с налог в случай, че заинтересованото лице не спазва условията за продажба на излишъците от продукти“.
   Регламент № 579/86, установяващ подробни правила относно запасите от продукти в сектора на захарта в Португалия към 1 март 1986 г., е приет от Комисията въз основа на Регламент № 3771/85 и Регламент (ЕИО) № 1785/81 относно общата организация на пазарите в сектора на захарта. Фактът, че регламентът относно общата организация на пазарите в сектора на захарта представлява една от правните основи на Регламент № 579/86 показва, че предвидените в последния норми и следователно горепосочената сума се вписват в рамките на посочената ООП на захар.
   Посочената сума от 785 078,50 EUR може да се квалифицира като „собствен ресурс“ на Общността по смисъла на член 2, параграф 1, буква а) от Решение 85/257, тъй като става въпрос за приход от „други мита предвидени в рамките на общата организация на пазарите в сектора на захарта“, произтичащ от специалния режим, установен за Португалската република към момента на присъединяването на тази държава членка, тоест сума, която португалските власти е трябвало да съберат в съответствие с член 7, параграф 1, буква а) от Регламент № 579/86.
   В своя член 1 Регламент № 3771/85 установява „общите разпоредби за прилагане на член 254 от [Акта] за присъединяване“ и подчертава в член 3, параграф 1, буква б), второ тире, че се считат „за продукти в свободно обращение на португалската територия: […] внесените в Португалия продукти, за които са изпълнени формалностите по вноса, са събрани в Португалия митните сборове и изискуемите такси с равностоен ефект и за които не се прилага пълна или частична отстъпка за плащането на тези мита и такси“. Член 3, параграф 1, буква б), второ тире от Регламент № 3771/85 се отнася до всички „внесени в Португалия“ продукти, следователно обхваща и тези с произход от други държави членки.
   Следва, че при изчисляването на запасите от захар в свободно обращение на португалската територия към 1 март 1986 г. захарта с произход от Дания е могла и е трябвало да се вземе предвид. Португалските власти считат, че дори и ако при конкретните обстоятелства Дания е трябвало да се счита за трета страна, количеството захар (796 821 кг), внесено с „декларация за внос № 246“, не следвало да бъде взето предвид при изчисляването на тези запаси, тъй като според тях въпросната захар не е била в свободно обращение към 1 март 1986 г.
   Комисията не споделя това становище, доколкото в своето решение от 26 март 1996 г. Tribunal Tributário de Segunda Instância е приел, че митническото оформяне на въпросната захар е извършено на 27 февруари 1986 г. и че на същата тази дата е било разрешено нейното пускане в свободно обращение и за консумиране.
   В Решение 85/257, в заместилите го впоследствие решения, както и в Регламент №1552/89, който установява условията, при които „собствените ресурси“ се предоставят на разположение на Комисията, предоставянето на разположение на тези ресурси не е поставено в зависимост от тяхното вписване в общностния бюджет. Членове 371 и 372 от Акта за присъединяване имат за цел да приспособят прилагането на Решение 85/257 към специфичното положение, възникнало от присъединяването на Португалия, и не са пречка приходите, произтичащи от сумата по член 7, параграф 1, буква а) от Регламент №579/86, тоест в случая 785.078,50 EUR, да бъдат квалифицирани като собствени ресурси.
   Квалифицирането на сума като собствен ресурс на Общностите произтича от общностното законодателство и в частност от Решение 85/257, като квалификацията, която правят държавите членки, не е релевантна.
   Съгласно съдебната практика не е необходимо да се доказва, че загубата на собствени ресурси е била причинена от грешка на един или друг национален орган. Достатъчно е да се констатира, че вследствие на окончателно решение на Върховния административен съд е било прието, че длъжникът не е бил длъжен да плаща митата и че това обстоятелство е пряко свързано със закъснелите действия на португалските власти през 1990 г. Съдът е потвърдил това становище на Комисията в Решение от 15 ноември 2005 г. по дело Комисия/Дания (C-392/02, Recueil, стр. I-9811).
   Решението на Върховния административен съд от 8 май 2002 г. потвърждава, че позицията на Комисията е правилна от правна гледна точка, в смисъл че задължението не е било съобщено своевременно на длъжника (в рамките на тригодишния срок), следователно неговото плащане не е било възможно и че в резултат на това собствените ресурси не са били предоставени на Комисията.

      (1)  Акт относно условията за присъединяване на Кралство Испания и Португалската република и промените в учредителните договори (ОВ L 302, 1985 г., стр. 23).

      (2)  Решение на Съвета от 7 май 1985 година относно системата за собствени ресурси на Общностите (ОВ L 128, стр. 15).

      (3)  Регламент на Комисията от 28 февруари 1986 година установяващ подробни правила относно запасите от продукти в сектора на захарта в Испания и в Португалия към 1 март 1986 г. (ОВ L 57, стр. 21).

      (4)  Регламент на Съвета от 24 юли 1979 година относно допълнителното събиране на несъбрани вносни или износни сборове, които не са били изискани от длъжника за стоки, декларирани за митнически режим, включващ задължение за плащане на тези сборове (ОВ L 197, стр. 1).

      (5)  Регламент на Съвета от 29 май 1989 година за прилагане на Решение 88/376/ЕИО, Евратом относно системата на собствените ресурси на Общностите (ОВ L 155, p. 1).

      (6)  Recueil, стр. I-7511.

      (7)  Регламент (ЕИО) № 2670/81 на Комисията от 14 септември 1981 година относно определяне на подробни правила за прилагане по отношение на производството на захар при надвишаване на квотата (ОВ L 262, стр. 14).

      (8)  Регламент (ЕИО) № 3771/85 на Съвета от 20 декември 1985 година относно запасите на селскостопански продукти, намиращи се в Португалия (ОВ L 362, стр. 21).


title: Дело T-317/09: Определение на Общия съд от 24 ноември 2010 г. — Concord Power Nordal/Комисия (Жалба за отмяна — Вътрешен пазар на природен газ — Член 22 от Директива 2003/55/ЕО — Писмо на Комисията, с което от орган по регулиране се иска да промени решението си във връзка с предоставянето на дерогация — Акт, който не подлежи на обжалване — Недопустимост)

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/39

         Определение на Общия съд от 24 ноември 2010 г. — Concord Power Nordal/Комисия
   (Дело T-317/09) (1)

   (Жалба за отмяна - Вътрешен пазар на природен газ - Член 22 от Директива 2003/55/ЕО - Писмо на Комисията, с което от орган по регулиране се иска да промени решението си във връзка с предоставянето на дерогация - Акт, който не подлежи на обжалване - Недопустимост)
   2011/C 30/71
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Concord Power Nordal GmbH (Хамбург, Германия) (представители: C. von Hammerstein, C.-S. Schweer и C. Wünschmann, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: G. Wilms, O. Beynet и B. Schima)

      Страна, встъпила в подкрепа на ответника: OPAL NEL Transport GmbH (Kassel, Германия) (представители: U. Quack и O. Fleischmann, avocats)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решението, което се твърди, че се съдържа в писмото на Комисията от 12 юни 2009 г., адресирано до Bundesnetzagentur (германски орган по енергийно регулиране) на основание на член 22, параграф 4 от Директива 2003/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и отменяне на Директива 98/30/ЕО (ОВ L 176, стp. 57; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 80)

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по исканията поверително третиране, представени от Concord Power Nordal GmbH.

               2.

               Отхвърля жалбата

               3.

               Concord Power Nordal понася направените от него съдебни разноски, както и разноските, направени от Европейската комисия.

               4.

               OPAL NEL Transport GmbH понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 267, 7.11.2009 г.


title: Дело T-187/11 R: Определение на председателя на Общия съд от 14 юли 2011 г. — Trabelsi и др./Съвет (Обезпечително производство — Обща външна политика и политика за сигурност — Ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис — Замразяване на средства — Искане за спиране на изпълнението и за допускане на обезпечителни мерки — Липса на спешност)

text:
               24.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/22

         Определение на председателя на Общия съд от 14 юли 2011 г. — Trabelsi и др./Съвет
   (Дело T-187/11 R)
   (Обезпечително производство - Обща външна политика и политика за сигурност - Ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис - Замразяване на средства - Искане за спиране на изпълнението и за допускане на обезпечителни мерки - Липса на спешност)
   2011/C 282/46
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Mohamed Trabelsi (Париж, Франция), Ines Lejri (Париж), Moncef Trabelsi (Париж), Selima Trabelsi (Париж) и Tarek Trabelsi (Париж) (представители: първоначално A. Metzker, впоследствие A. Tekari, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: A. Vitro и G. Étienne)

      Предмет

   Искане за допускане на обезпечителни мерки и за спиране на изпълнението на Решение за изпълнение 2011/79/ОВППС на Съвета от 4 февруари 2011 година за изпълнение на Решение 2011/72/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис (ОВ L 31, стр. 40)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля искането за обезпечително производство.

               2.

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-246/12 P: Жалба, подадена на 18 май 2012 г. от Ellinika Nafpigia AE срещу Решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 15 март 2012 г. по дело T-391/08, Ellinika Nafpigia/Европейска комисия

text:
               7.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 200/9

         Жалба, подадена на 18 май 2012 г. от Ellinika Nafpigia AE срещу Решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 15 март 2012 г. по дело T-391/08, Ellinika Nafpigia/Европейска комисия
   (Дело C-246/12 P)
   2012/C 200/16
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Ellinika Nafpigia AE (представители: адв. I. Drosos, адв. В. Karagiannis)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното решение на Общия съд по дело Τ-391/08,

               —

               да се отмени първоначално обжалваното решение от 2 юли 2008 година„относно мерки C 16/04 (ex NN 29/04, CP 71/02 и CP 133/05), приведени в действие от Гърция в полза на предприятието Ellinika Nafpigia AE“, по смисъла на член 1, параграф 2, членове 2, 3, 5 и 6, член 8, параграф 2, членове 9, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 18 и 19,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени обжалваното решение в частта му, отнасяща се до мерки Ε12b, Ε13a, Ε13b, Ε14, Ε16 и Ε17 в първоначално обжалваното решение и да се отмени в същата степен първоначално обжалваното решение,

               —

               също при условията на евентуалност, да се отмени обжалваното решение в частта му, съответстваща на мярка Ε7 в първоначално обжалваното решение и да се отмени в същата степен първоначално обжалваното решение,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателя в производствата пред Общия съд и пред Съда.

      Правни основания и основни доводи

   С първото правно основание за обжалване жалбоподателят твърди, че обжалваното решение е опорочено от грешка в тълкуването и прилагането на член 346 ДФЕС, което повлича пълната му отмяна във всички негови части и по отношение на диспозитива му, или в отделни аспекти, посочени в жалбата. С второто правно основание за обжалване жалбоподателят изтъква, че в обжалваното решение е допусната грешка в тълкуването и прилагането на член 348 ДФЕС, което води до пълната му отмяна във всички негови части и по отношение на диспозитива му, или в отделни аспекти, посочени в жалбата. С третото правно основание за обжалване жалбоподателят изтъква, че с обжалваното решение неправилно е отхвърлена неговата претенция във връзка с нарушението на процесуалните му права от първоначално обжалваното решение, грешка, която води до отмяната на обжалваното решение в степента, посочена в жалбата.


title: Дело T-237/10: Решение на Общия съд от 14 декември 2011 г. — Vuitton Malletier/СХВП — Friis Group International (изображение на заключващо устройство) (Марка на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Отличителен характер — Член 7, параграф 1,буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Липса на отличителен характер, придобит чрез използване — Член 7, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               4.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/23

         Решение на Общия съд от 14 декември 2011 г. — Vuitton Malletier/СХВП — Friis Group International (изображение на заключващо устройство)
   (Дело T-237/10) (1)

   (Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Отличителен характер - Член 7, параграф 1,буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Липса на отличителен характер, придобит чрез използване - Член 7, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2012/C 32/45
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Louis Vuitton Malletier (Париж, Франция) (представители: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, M. Boletto и E. Gavuzzi, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Botis)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Friis Group International ApS (Копенхаген, Дания) (представител: C. Type Jardorf, адвокат)

      Предмет

   Жалба за отмяна на Решение от 24 февруари 2010 г. на първи апелативен състав на СХВП (преписка R 1590/2008-1), в рамките на производство за обявяване на недействителност на марка между Friis Group International Aps и Louis Vuitton Malletier

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение от 24 февруари 2010 г. на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (преписка R 1590/2008-1) в частта, с която обявява за недействителна марка на Общността № 3 693 116, отнасяща се до стоките от клас 14 „бижута, включително халки, ключодържатели, закопчалки и обици, копчета за ръкавели, гривни, висулки, брошки, огърлици, игли за вратовръзки, накити, медальони; часовници и хронометрични инструменти и уреди, включително ръчни часовници, корпуси, кутии и шкафове за часовници, будилници; орехотрошачки от благородни метали, от техни сплави или с техни покрития, свещници от благородни метали, от техни сплави или с техни покрития“, както и до стоките от клас 18 „кожа и имитации на кожа“, и „чадъри“.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата част.

               3.

               Осъжда Louis Vuitton Malletier, Friis Group International ApS и СХВП да понесат направените от тях разноски в производството пред Общия съд.

      (1)  ОВ C 209, 31.7.2010 г.


title: Дело T-388/13: Решение на Общия съд от 26 февруари 2015 г.  — Costa Crociere/СХВП — Guerlain (SAMSARA) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за словна марка на Общността „SAMSARA“  — По-ранна словна марка на Общността „SAMSARA“  — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1 от Регламент (EО) № 207/2009)

text:
               13.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/27

         Решение на Общия съд от 26 февруари 2015 г. — Costa Crociere/СХВП — Guerlain (SAMSARA)
   (Дело T-388/13) (1)

   ((Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за словна марка на Общността „SAMSARA“ - По-ранна словна марка на Общността „SAMSARA“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1 от Регламент (EО) № 207/2009))
   (2015/C 118/35)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Costa Crociere SpA (Генуа, Италия) (представители: A. Vanzetti, S. Bergia и G. Sironi, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: L. Rampini)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Guerlain SA (Levallois-Perret, Франция) (представители: C. Costa и M. Baccarelli, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 13 май 2013 г. (преписка R 2049/2011-4) във връзка с процедура по възражение между Guerlain SA и Costa Crociere SpA.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Costa Crociere SpA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 298, 12.10.2013 г.


title: Дело T-351/07: Иск, предявен на 13 септември 2007 г. — SOMM s.r.l./СХВП

text:
               24.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/30

         Иск, предявен на 13 септември 2007 г. — SOMM s.r.l./СХВП
   (Дело T-351/07)
   (2007/C 283/55)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: SOMM s.r.l. (San Mauro T.se, Италия) (представител: M. Ferro, avvocato)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   Искания на ищеца

               —

               Да се отмени Решение № R 1653/2006-1 на Първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 28 юни 2007 г. във връзка със заявката за марка на Общността № 4.837.746;

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: Триизмерна марка, описана по следния начин: „триизмерна съвкупност, състояща се от множество тръбообразни метални стълбове, раздалечени един от друг и свързани помежду си, заострени и значително прегънати в извивката, като всеки има закрепена за земята основна, по същество вертикална част, и част със свободен край, леко извита нагоре, множество тръбообразни метални елементи, раздалечени един от друг и успоредни помежду си, закрепени към извити части на посочените стълбове, и покритие от засенчващи мрежи, закрепени към посочените тръбообразни елементи, като всичко това образува сенчест навес“; заявка № 4.837.746 за стоки от класове 6 и 19.

      Решение на проверителя: Отказ на заявката за регистрация.

      Решение на апелативния състав: Отхвърляне на жалбата.

      Изложени правни основания: Грешка при определянето на съответните потребители и на референтния сектор, както и придобиването на отличителен характер от въпросната марка по смисъла на член 7, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 40/94 относно марката на Общността.


title: Дело T-181/15: Жалба, подадена на 13 април 2015 г. — Sopra Steria Group/Парламент

text:
               10.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 262/28

         Жалба, подадена на 13 април 2015 г. — Sopra Steria Group/Парламент
   (Дело T-181/15)
   (2015/C 262/38)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Sopra Steria Group SA (Annecy-le-Vieux, Франция) (представители: A. Verlinden, R. Martens и J. Joossen, адвоакти)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени решението а Европейския парламент с неизвестна дата, с което се обявява процедура на договаряне без предварително публикувано обявление за обществена поръчка за NPE-15.8;

               —

               Да отмени всяко решение, което Европейският парламент евентуално е взел във връзка със следващия етап от тази процедура на договаряне без предварително публикувано обявление за обществена поръчка за NPE-15.8;

               —

               Да установи нищожността на договора (договорите), евентуално сключени въз основа на процедура на договаряне без предварително публикувано обявление за обществена поръчка NPE-15.8;

               —

               Да задължи Европейския парламент да заплати съдебните разноски, включително и разходите за правни консултации на жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага основание, изведено от нарушение на член 102 от Финансовия регламент, на член 103 от Финансовия регламент, на член 104, параграф 2 от Финансовия регламент и на член 134, параграф 1, буква в) от Правилата за прилагане — нарушение, което според него води до нищожност на решението, с което е обявена процедурата на договаряне без предварително публикувано обявление за обществена поръчка, с неизвестна дата.
   Според жалбоподателя Европейският парламент неправилно и незаконосъобразно е следвал процедура на договаряне без предварително публикувано обявление за обществена поръчка, макар че би трябвало да се отбележи, че тази процедура е изключение, чието прилагане следва да бъде правно обосновано [с оглед и на задължението на Европейския парламент да гарантира, че всички договори за възлагане на обществени поръчки са обект на тръжна процедура на възможно най-широка основа съгласно член 102, параграф 2 от Финансовия регламент]. Според твърденията на жалбоподателя подобна обосновка не е предложена от Европейския парламент и не е бил налице никакъв мотив това да е било наложително поради извънредна спешност, предизвикана от непредвидими събития, които не могат да бъдат приписани на Европейския парламент [изискване, необходимо за да намери приложение член 134, параграф 1, буква в) от Правилата за прилагане].


title: Дело C-434/11: Определение на Съда (шести състав) от 14 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunalul Alba — Румъния) — Corpul Național al Polițiștilor/Ministerul Administrației și Internelor (MAI), Inspectoratul General al Poliției Române (IGPR), Inspectoratul de Poliție al Județului Alba (IPJ) (Преюдициално запитване — Харта на основните права на Европейския съюз — Допустимост на национална правна уредба, с която се въвежда намаление на възнаграждението на някои категории държавни служители — Неприлагане на правото на Съюза — Явна липса на компетентност на Съда)

text:
               10.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/13

         Определение на Съда (шести състав) от 14 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunalul Alba — Румъния) — Corpul Național al Polițiștilor/Ministerul Administrației și Internelor (MAI), Inspectoratul General al Poliției Române (IGPR), Inspectoratul de Poliție al Județului Alba (IPJ)
   (Дело C-434/11) (1)

   (Преюдициално запитване - Харта на основните права на Европейския съюз - Допустимост на национална правна уредба, с която се въвежда намаление на възнаграждението на някои категории държавни служители - Неприлагане на правото на Съюза - Явна липса на компетентност на Съда)
   2012/C 73/22
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunalul Alba

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Corpul Național al Polițiștilor

      Ответници: Ministerul Administrației și Internelor (MAI), Inspectoratul General al Poliției Române (IGPR), Inspectoratul de Poliție al Județului Alba (IPJ)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunalul Alba — Тълкуване на член 17, първа алинея, член 20 и член 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Допустимост на национална правна уредба, с която се въвежда намаление на възнаграждението на някои категории държавни служители — Нарушение на правото на собственост и на принципите на равенство и на недопускане на дискриминация

      Диспозитив

   Съдът на Европейския съюз явно няма компетентност да се произнесе по преюдициалния въпрос, отправен от Tribunalul Alba (Румъния) с акт от 28 юли 2011 г.

      (1)  ОВ C 331, 12.11.2011 г.


title: Дело C-444/06: Решение на Съда (втори състав) от 3 април 2008 г. — Комисия на Европейските общности/ Кралство Испания (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 89/665/ЕИО — Обществени поръчки за доставки и за строителство — Производство по обжалване при възлагането на обществени поръчки)

text:
               24.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/12

         Решение на Съда (втори състав) от 3 април 2008 г. — Комисия на Европейските общности/ Кралство Испания
   (Дело C-444/06) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 89/665/ЕИО - Обществени поръчки за доставки и за строителство - Производство по обжалване при възлагането на обществени поръчки)
   (2008/C 128/18)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: X. Lewis, agent, C. Fernandez Vicién и I. Moreno-Tapia Rivas, abogados)

      Ответник: Кралство Испания (представител: F. Díez Moreno)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 2, параграф 1, букви a) и б) от Директива 89/665/ЕИО на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство (ОВ L 395, стp. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 237) — Национално законодателство, несъответстващо на директивата
   Диспозитив

               1)

               Като не е предвидило задължителен срок за уведомяване от възложителя на всички оференти за решението за възлагане на поръчка и като не е предвидило задължителен срок на изчакване между възлагането на поръчката и сключването на договора, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 2, параграф 1, букви a) и б) от Директива 89/665/ЕИО на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство, в редакцията й след изменението с Директива 92/50/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 година.

               2)

               Отхвърля иска в останалата му част.

               3)

               Осъжда Кралство Испания да заплати две трети от всички съдебни разноски. Комисията на Европейските общности се осъжда да заплати останалата една трета от съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 326 от 30.12.2006 г.


title: Дело C-374/13 P: Жалба, подадена на 1 юли 2013 г. от Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL срещу Решението на Общия съд (осми състав), постановено на 25 април 2013 г. по дело T-284/11 — Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

text:
               31.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/23

         Жалба, подадена на 1 юли 2013 г. от Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL срещу Решението на Общия съд (осми състав), постановено на 25 април 2013 г. по дело T-284/11 — Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-374/13 P)
   2013/C 252/38
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL (представител: J. Carbonell Callicó, abogado)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда да:

               —

               отмени Решението на Общия съд от 25 април 2013 г. по дело T-284/11, като в резултат от това се уважи заявка за регистрацията на марка на Общността № 7 112 113„METROINVEST“ за услуги от клас 36,

               —

               да осъди другите страни да понесат съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят сочи като единствено основание:

               —

                     Нарушението на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009

                   (1)

         Това основание обаче се състои от четири части, както следва:

               —

               Грешка на Общия съд и СХВП при оценяване на съпоставката на знаците.

               —

               Общият съд не отчита приложимата съдебна практика относно общата оценка на вероятността от объркване.

               —

               Несъгласуваност с други решения на Службата относно свързани марки, постановени между същите страни.

               —

               Необезпокоявано съществуване на други марки, включващи думата METRO в различни класове, включително в клас 36.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


title: Дело C-536/13: Решение на Съда (голям състав) от 13 май 2015 г. (преюдициално запитване от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Литва) — „Газпром“ OAO (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Регламент (ЕО) № 44/2001 — Приложно поле — Арбитраж — Изключване — Признаване и изпълнение на чуждестранни арбитражни решения — Разпореждане на арбитражен съд в държава членка — Разпореждане, препятстващо сезирането на съд на друга държава членка и воденето на процес пред този съд — Право на съдилищата на държава членка да откажат да признаят арбитражното решение — Конвенцията от Ню Йорк)

text:
               20.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 236/8

         Решение на Съда (голям състав) от 13 май 2015 г. (преюдициално запитване от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Литва) — „Газпром“ OAO
   (Дело C-536/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Регламент (ЕО) № 44/2001 - Приложно поле - Арбитраж - Изключване - Признаване и изпълнение на чуждестранни арбитражни решения - Разпореждане на арбитражен съд в държава членка - Разпореждане, препятстващо сезирането на съд на друга държава членка и воденето на процес пред този съд - Право на съдилищата на държава членка да откажат да признаят арбитражното решение - Конвенцията от Ню Йорк))
   (2015/C 236/10)
   Език на производството: литовски

      Запитваща юрисдикция

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Страна в главното производство

      Жалбоподател:„Газпром“ OAO

      в присъствието на: Lietuvos Respublika

      Диспозитив

   Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че не е пречка съд на държава членка да признае и да допусне изпълнението, нито пък да откаже да признае и да допусне изпълнението на арбитражно решение, забраняващо на някоя от страните да предяви определени искания пред съд на тази държава членка, доколкото този регламент не урежда признаването и изпълнението в една държава членка на арбитражни решения, постановени от арбитражен съд в друга държава членка.

      (1)  ОВ C 377, 21.12.2013 г.


title: Дело T-392/11: Жалба, подадена на 22 юли 2011 г. — Iran Transfo/Съвет

text:
               1.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 290/9

         Жалба, подадена на 22 юли 2011 г. — Iran Transfo/Съвет
   (Дело T-392/11)
   2011/C 290/13
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Iran Transfo (Техеран, Иран) (представител: K. Kleinschmidt, Rechtsanwalt)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени Решение 2011/299/ОВППС на Съвета от 23 май 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран, доколкото този нормативен акт засяга жалбоподателя,

               —

               да предприеме процесуално-организационни действия съгласно член 64 от Процедурния правилник на Общия съд, като задължи ответника да представи всички документи, свързани с обжалваното решение, доколкото се отнасят до жалбоподателя,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага следните правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от твърдението, че са нарушени основните права, гарантирани от Хартата на основните права на Европейския съюз.
               Нарушени са правата на жалбоподателя, гарантирани от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“). Член 16 от Хартата гарантира свободата на стопанска инициатива в Европейския съюз, а член 17 гарантира правото на ползване, и по-конкретно, на разпореждане със законно придобитото имущество в Европейския съюз. Членове 20 и 21 от Хартата гарантират на жалбоподателя равно третиране и недопускане на дискриминация.
               С обжалваното решение се изключва възможността жалбоподателят да участва в търговския оборот в Европейския съюз. Така се създава опасност за икономическото оцеляване на жалбоподателя. Жалбоподателят зависи от доставки от икономическата територия на Европейския съюз.
               Не е налице обществен интерес да се ограничат свободата на жалбоподателя на стопанска инициатива, правото му на собственост, правото му на равно третиране и правото му на недопускане на дискриминация. В частност липсват доказателства, които оправдават в достатъчна степен решението на ответника и свързаното с него накърняване на основните права на жалбоподателя. Жалбоподателят по-конкретно не участва в дейности, свързани с разпространението на ядрена енергия и/или в разработването на системи за доставяне на ядрено оръжие.

               2.

               Второто правно основание е изведено от твърдението, че е допусната явна грешка в преценката на фактите, въз основа на които е прието решението.
               Допусната е явна грешка в преценката на фактите, въз основа на които е прието решението. Жалбоподателят не участва в дейности, свързани с разпространението на ядрена енергия и/или разработването на системи за доставяне на ядрено оръжие.

               3.

               Третото правно основание е изведено от твърдението, че е нарушен принципът на пропорционалност.
               В решението си ответникът не е спазил принципа на пропорционалност. Жалбоподателят обаче не изключва възможността някой от доставчиците на енергия, които той снабдява, да е продал трансформатори на Иранската агенция за атомна енергия, в нарушение на договора и без знанието на жалбоподателя. Иранската агенция за атомна енергия обаче също може лесно да се е сдобила със съответните трансформатори на световния пазар или на пазара в Европейския съюз. Всички големи производители произвеждат спорните трансформатори на средно напрежение и търгуват с тях по целия свят, включително в Иран. В допълнение, по целия свят се търгува широко с употребявани трансформатори, чиито характеристики съвпадат с тези на трансформаторите, произвеждани от жалбоподателя.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от твърдението, че е нарушено правото на изслушване.
               Извършено е нарушение на правото на изслушване. Изложените в точка 16 от приложение 1 Б към обжалваното решение мотиви са неразбираеми за жалбоподателя и ответникът не му е представил разбираеми мотиви, поради което са нарушени правото на жалбоподателя на защита и правото му на ефективна съдебна защита.


title: Дело T-329/07: Иск, предявен на 3 септември 2007 г. — UPS Europe и UPS Deutschland/Комисия

text:
               20.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/39

         Иск, предявен на 3 септември 2007 г. — UPS Europe и UPS Deutschland/Комисия
   (Дело T-329/07)
   (2007/C 247/65)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищци: UPS Europe NV/SA (Брюксел, Белгия) и UPS Deutschland Inc. & Co. OHG (Neuss, Германия) [представители: T. Ottervanger и E. Henny, lawyers]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищците

               —

               на основание член 232 ЕО да се установи неправомерното бездействие на Комисията, изразяващо се в непроизнасяне по жалбата на ищеца, подадена до Комисията на 11 май 2004 г.,

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски, които ищците са направили в производството.

         Правни основания и основни доводи
   Ищците твърдят, че Комисията бездействала неправомерно, тъй като не се произнесла, след като била поканена да действа на основание член 232 ЕО, по жалбата на ищците, подадена до Комисията на 11 май 2004 г., относно незаконосъобразна държавна помощ, предоставена, според твърдението им, от Германия на Deutsche Post, наред с други държавни гаранции, под формата на вноски в пенсионния фонд на Deutsche Post и освобождаване от различни законови задължения.
   В подкрепа на иска си ищците поддържат, че Комисията била длъжна да разгледа внимателно и безпристрастно приетата жалба по-конкретно в светлината на изключителната компетентност на Комисията да преценява съвместимостта на мерките за помощи с общия пазар.
   По-нататък ищците твърдят, че член 232 ЕО трябвало да бъде тълкуван в смисъл, че предоставял на физическите лица или предприятията право на иск за установяване на неправомерно бездействие срещу институция поради непредприемане на мерки, които биха могли да ги засегнат пряко и лично, независимо че не били потенциални адресати на тези мерки.
   Накрая ищците поддържат, че можело да се счита, че непредприетите от Комисията мерки ги засягали пряко и лично като конкурентни предприятия на Deutsche Post.


title: Дело C-82/15 P: Решение на Съда (осми състав) от 3 декември 2015 г. — PP Nature-Balance Lizenz GmbH/Европейска комисия Обжалване — Лекарствени продукти за хуманна употреба — Директива 2001/83/ЕО — Членове 31 и 116 — Решение на Комисията, с което от държавите членки се изисква да отменят и да изменят националните разрешения за търговия с лекарствени продукти за хуманна употреба, съдържащи активното вещество „толперизон“)

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/11

         Решение на Съда (осми състав) от 3 декември 2015 г. — PP Nature-Balance Lizenz GmbH/Европейска комисия
   (Дело C-82/15 P) (1)

   (Обжалване - Лекарствени продукти за хуманна употреба - Директива 2001/83/ЕО - Членове 31 и 116 - Решение на Комисията, с което от държавите членки се изисква да отменят и да изменят националните разрешения за търговия с лекарствени продукти за хуманна употреба, съдържащи активното вещество „толперизон“))
   (2016/C 038/14)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: PP Nature-Balance Lizenz GmbH (представител: M. Ambrosius, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: B.-R. Killmann, A. Sipos и M. Šimerdová)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда PP Nature-Balance Lizenz GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 127, 20.4.2015 г.


title: Дело T-303/05: Решение на Първоинстанционния съд от 8 септември 2009 г. — AceaElectrabel/Комисия (Държавни помощи — Енергиен сектор — Инвестиционна помощ за изграждането на топлофикационна мрежа — Решение, обявяващо помощта за съвместима с общия пазар — Задължение за предприятието бенефициер предварително да възстанови предходни помощи, обявени за незаконосъобразни и несъвместими — Понятие за стопанска единица)

text:
               24.10.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/21

         Решение на Първоинстанционния съд от 8 септември 2009 г. — AceaElectrabel/Комисия
   (Дело T-303/05) (1)

   (Държавни помощи - Енергиен сектор - Инвестиционна помощ за изграждането на топлофикационна мрежа - Решение, обявяващо помощта за съвместима с общия пазар - Задължение за предприятието бенефициер предварително да възстанови предходни помощи, обявени за незаконосъобразни и несъвместими - Понятие за стопанска единица)
   2009/C 256/37
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: AceaElectrabel Produzione SpA (представители: L. Radicati di Brozolo, M. Merola, C. Bazoli и F. D'Alessandri, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: V. Di Bucci и E. Righini)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Electrabel (представители: L. Radicati di Brozolo, M. Merola и C. Bazoli, avocats)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2006/598/ЕО на Комисията от 16 март 2005 година относно държавната помощ, която Италия — регион Lazio — възнамерява да приложи в полза на намаляването на емисиите на парникови газове (ОВ L 244, 2006 г., стр. 8).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда AceaElectrabel Produzione SpA да заплати съдебните разноски, с изключение на посочените в точка 3 по-долу.

               3.

               Electrabel понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Комисията поради неговото встъпване.

      (1)  ОВ C 257, 15.10.2005 г.


title: Дело C-380/17: Преюдициално запитване от Raad van State (Нидерландия), постъпило на 26 юни 2017 г. — Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, K, B, други страни: H.Y., Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               11.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 300/18

         Преюдициално запитване от Raad van State (Нидерландия), постъпило на 26 юни 2017 г. — Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, K, B, други страни: H.Y., Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Дело C-380/17)
   (2017/C 300/22)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Raad van State

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, K, B

      Други страни: H.Y., Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Преюдициални въпроси

               1)

               Като се имат предвид член 3, параграф 3, буква в) от Директива 2003/86/EО на Съвета от 22 септември 2003 година относно правото на събиране на семейството (ОВ L 251, 2003 г. [стр. 12]; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 164 и поправка в ОВ L 71, 2012 г. [стр. 55]) и решението Nolan (ECLI:EU:C:2012:638), компетентен ли е Съдът да отговори на преюдициални въпроси на нидерландския съд относно тълкуването на разпоредбите на посочената директива в правен спор във връзка с правото на пребиваване на член от семейството на лице с право на субсидиарна закрила, след като в нидерландското право е установено, че посочената директива се прилага пряко и безусловно по отношение на лица с право на субсидиарна закрила?

               2)

               Недопустима ли е съгласно системата на Директива 2003/86/ЕО […] национална разпоредба като разглежданата в главното производство, съгласно която заявление за допускане на събиране на семейството в съответствие с предвидените в глава V по-благоприятни условия може да бъде отхвърлено поради самото обстоятелство, че не е подадено в посочения в член 12, параграф 1, трета алинея срок?
               От значение ли е за отговора на този въпрос, че в случай на неспазване на този срок може да се подаде заявление за събиране на семейството, независимо дали след отхвърляне или не, при което се проверява дали са изпълнени предвидените в член 7 от Директива 2003/86/ЕО изисквания и се вземат предвид посочените в член 17 интереси и обстоятелства?