title: Дело T-253/20: Жалба, подадена на 5 май 2020 г. — Oatly/EUIPO (IT'S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/57

      Жалба, подадена на 5 май 2020 г. — Oatly/EUIPO (IT'S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS)
      (Дело T-253/20)
      (2020/C 215/65)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Oatly AB (Малмьо, Швеция) (представител: M. Johansson, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: заявка за словна марка на Европейския съюз „IT’S LIKE MILK BUT MADE FOR HUMANS“ — заявка за регистрация № 18 035 560

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 7 февруари 2020 г. по преписка R 2446/2019-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати направените от нея съдебни разноски и разноските на жалбоподателя по настоящото производство.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета


title: Дело T-254/20: Жалба, подадена на 5 май 2020 г. — Kondyterska korporatsiia „Roshen“/EUIPO — Krasnyj Octyabr (Изображение на омар)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/57

      Жалба, подадена на 5 май 2020 г. — Kondyterska korporatsiia „Roshen“/EUIPO — Krasnyj Octyabr (Изображение на омар)
      (Дело T-254/20)
      (2020/C 215/66)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen“ (Киев, Украйна) (представител: I. Lukauskienė, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Krasnyj Octyabr (Москва, Русия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз (Изображение на омар) — марка на Европейския съюз № 15 948 185

         Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 4 март 2020 г. по преписка R 1916/2019-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушаване на правото на изслушване във връзка с член 94, параграф 1 и член 95, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Неправилно прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Неправилно прилагане на член 59, параграф 1, буква а) във връзка с член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Неправилно прилагане на член 59, параграф 1, буква а) във връзка с член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Неправилно прилагане на член 59, параграф 3 във връзка с член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-256/20: Жалба, подадена на 6 май 2020 г. — Steinel/EUIPO (GluePro)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/58

      Жалба, подадена на 6 май 2020 г. — Steinel/EUIPO (GluePro)
      (Дело T-256/20)
      (2020/C 215/67)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Steinel GmbH (Херцеброк-Клархолц, Германия) (представители: M. Breuer и K. Freudenstein, Rechtsanwälte)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: заявка за словна марка на Европейския съюз „GluePro“ — заявка за регистрация № 18 029 161

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 14 февруари 2020 г. по преписка R 2516/2019-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) във връзка с член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета;

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) във връзка с член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-259/20: Жалба, подадена на 8 май 2020 г. — Ryanair/Комисия

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/59

      Жалба, подадена на 8 май 2020 г. — Ryanair/Комисия
      (Дело T-259/20)
      (2020/C 215/68)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Ryanair DAC (Суордс, Ирландия) (представители: E. Vahida, F. Laprévote, S. Rating и I. Metaxas-Maranghidis, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение (ЕС) на Европейската комисия от 31 март 2020 година относно държавна помощ SA.56765 (1), и

                  —

                  да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски,

                  —

                  както и да разгледа жалбата му по реда на бързото производство съгласно член 23a от Статута на Съда.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: с решението на Европейската комисия се нарушават конкретни разпоредби от Договора за функционирането на ЕС и общите принципи на европейското право относно недопускането на дискриминация, основана на гражданството, и на свободното предоставяне на услуги, които са в основата на либерализацията на въздушния превоз в ЕС от 80-те години насам. Либерализацията на пазара на въздушните превози в ЕС е позволила разрастването на същински паневропейски нискотарифни авиокомпании. Решението на Европейската комисия не отчита ролята на такива паневропейски авиокомпании в структурата на пазара в държавите — членки на ЕС, като позволява на Франция да запазва помощите само за тези европейски авиокомпании, на които е предоставила оперативни лицензи за ЕС. Член 107, параграф 2, буква б) ДФЕС предвижда изключение от забраната на държавните помощи по член 107, параграф 1 ДФЕС, но не предвижда изключение от другите норми и принципи, установени в Договора за функционирането на ЕС.

                  2.

                  Второ основание: Европейската комисия е допуснала явна грешка в преценката при проверка на пропорционалността на помощта спрямо вредите, причинени от кризата, породена от COVID-19.

                  3.

                  Трето основание: Европейската комисия не е започнала официална процедура по разследване въпреки сериозните затруднения и е нарушила процесуалните права на жалбоподателя.

                  4.

                  Четвърто основание: Европейската комисия не е изпълнила задължението си за мотивиране на решението си.

         (1)  Решение (ЕС) на Европейската комисия от 31 март 2020 година относно държавна помощ SA.56765 (2020/N) — Франция COVID-19 — Moratoire sur le paiement de taxes aéronautiques en faveur des entreprises de transport public aérien (все още непубликувано в ОВ).


title: Дело T-260/20: Жалба, подадена на 1 май 2020 г. — Da Silva Carreira/Комисия

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/60

      Жалба, подадена на 1 май 2020 г. — Da Silva Carreira/Комисия
      (Дело T-260/20)
      (2020/C 215/69)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: José Da Silva Carreira (Olhos de Água, Португалия) (представители: S. Orlandi, и T. Martin, avocats)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд да постанови решение, с което:

                  —

                  отменя решение от 26 юли 2019 г., с което Комисията отказва да преразгледа за в бъдеще пенсията за осигурителен стаж на жалбоподателя,

                  —

                  осъжда Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят излага само едно основание в подкрепа на жалбата —нарушение на членове 21 и 22 от приложение XIII към Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз (наричан по-нататък „Правилникът“). Той твърди по-конкретно, че отказът на Комисията да преразгледа за в бъдеще пенсията му за осигурителен стаж противоречи на член 41 от приложение VIII към Правилника и на принципа на законосъобразност.


title: Дело T-263/20: Жалба, подадена на 6 май 2020 г. — Rochem Group/EUIPO — Rochem Marine (R.T.S. ROCHEM Technical Services)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/60

      Жалба, подадена на 6 май 2020 г. — Rochem Group/EUIPO — Rochem Marine (R.T.S. ROCHEM Technical Services)
      (Дело T-263/20)
      (2020/C 215/70)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Rochem Group AG (Цуг, Швейцария) (представител: K. Guridi Sedlak, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Rochem Marine Srl (Генуа, Италия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „R.T.S. ROCHEM Technical Services“ — марка на Европейския съюз № 12 313 797

         Производство пред EUIPO: производство за обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 2 март 2020 г. по преписка R 1545/2019-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да разпореди на EUIPO да постанови ново решение, като отхвърли искането за обявяване на недействителност, направено във връзка с марка на ЕС № 12 313 797, включително за класове 11 и 40,

                  —

                  да осъди EUIPO и встъпилата страна, ако другата страна в производството пред апелативния състав встъпи пред Общия съд, да заплатят съдебните разноски, включително платените от жалбоподателя такси и разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 18 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета;

                  —

                  Нарушение на член 64, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-282/20: Жалба, подадена на 13 май 2020 г. — Apologistics/EUIPO — Kerckhoff (APO)

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/61

      Жалба, подадена на 13 май 2020 г. — Apologistics/EUIPO — Kerckhoff (APO)
      (Дело T-282/20)
      (2020/C 215/71)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Apologistics GmbH (Марклееберг, Германия) (представител: H. Hug, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Markus Kerckhoff (Бергиш Гладбах, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „APO“ — марка на Европейския съюз № 9 273 103

         Производство пред EUIPO: производство за отмяна

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 25 февруари 2020 г. по преписка R 982/2019-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета;

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Съединени дела T-103/19, T-110/19 — T-113/19 и T-116/19 — T-124/19: Определение на Общия съд от 17 април 2020 г. — Mende Omalanga и др./Съвет

text:
               29.6.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/62

      Определение на Общия съд от 17 април 2020 г. — Mende Omalanga и др./Съвет
      (Съединени дела T-103/19, T-110/19 — T-113/19 и T-116/19 — T-124/19) (1)

      (2020/C 215/72)
      Език на производството: френски
      Председателят на седми състав разпореди дела T-103/19 и T-112/19 да бъдат заличени от регистъра.

         (1)  ОВ C 139, 15.4.2019 г.


title: Дело C-716/18: Решение на Съда (пети състав) от 9 юли 2020 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Timişoara — Румъния) — CT/Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Caraş-Severin — Serviciul Inspecţie Persoane Fizice, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara — Serviciul Soluţionare Contestaţii 1 (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 288, първа алинея, точка 4 — Специален режим за малките предприятия — Метод на изчисляване на годишния оборот, който служи за критерий при прилагането на специалния режим за малките предприятия — Понятие „съпътстваща сделка с недвижими имоти“ — Отдаване под наем на недвижим имот от физическо лице, което упражнява няколко свободни професии)

text:
               31.8.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/5

      Решение на Съда (пети състав) от 9 юли 2020 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Timişoara — Румъния) — CT/Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Caraş-Severin — Serviciul Inspecţie Persoane Fizice, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara — Serviciul Soluţionare Contestaţii 1
      (Дело C-716/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 288, първа алинея, точка 4 - Специален режим за малките предприятия - Метод на изчисляване на годишния оборот, който служи за критерий при прилагането на специалния режим за малките предприятия - Понятие „съпътстваща сделка с недвижими имоти“ - Отдаване под наем на недвижим имот от физическо лице, което упражнява няколко свободни професии)
      (2020/C 287/06)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Timişoara

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: CT

         Ответник: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Caraş-Severin — Serviciul Inspecţie Persoane Fizice, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara — Serviciul Soluţionare Contestaţii 1

         Диспозитив

      Член 288, първа алинея, точка 4 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, изменена с Директива 2009/162/ЕС на Съвета от 22 декември 2009 г., трябва да се тълкува в смисъл, че по отношение на данъчнозадължено лице в качеството му на физическо лице, чиято икономическа дейност се състои в упражняването на няколко свободни професии и в отдаването под наем на недвижим имот, такова отдаване под наем не представлява „спомагателна сделка“ по смисъла на същата разпоредба, когато тази сделка се извършва в рамките на обичайната икономическа дейност на данъчнозадълженото лице.

         (1)  ОВ C 65, 18.2.2019 г.


title: Дело C-257/19: Решение на Съда (пети състав) от 9 юли 2020 г. — Европейска комисия/Ирландия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Принципи, които уреждат разследването на произшествия в областта на морския транспорт — Директива 2009/18/ЕО — Член 8, параграф 1 — Страни, чиито интереси биха могли да влязат в конфликт с поверената на разследващия орган задача — Членове на разследващия орган, изпълняващи успоредно други функции — Несъздаване на независим разследващ орган)

text:
               31.8.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/10

      Решение на Съда (пети състав) от 9 юли 2020 г. — Европейска комисия/Ирландия
      (Дело C-257/19) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Принципи, които уреждат разследването на произшествия в областта на морския транспорт - Директива 2009/18/ЕО - Член 8, параграф 1 - Страни, чиито интереси биха могли да влязат в конфликт с поверената на разследващия орган задача - Членове на разследващия орган, изпълняващи успоредно други функции - Несъздаване на независим разследващ орган)
      (2020/C 287/14)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: S. L. Kalėda и N. Yerrell)

         Ответник: Ирландия (представители: M. Browne, G. Hodge и A. Joyce, подпомагани от N. J. Travers, SC, и B. Doherty, BL)

         Диспозитив

                  1)

                  Като не е създала разследващ орган, който по отношение на своето устройство и процес на вземане на решения е независим от всяка страна, чиито интереси биха могли да влязат в конфликт с поверената му задача, Ирландия не е изпълнила задълженията си по член 8, параграф 1 от Директива 2009/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година за определяне на основните принципи, които уреждат разследването на произшествия в областта на морския транспорт, и за изменение на Директива 1999/35/ЕО на Съвета и Директива 2002/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета.

                  2)

                  Осъжда Ирландия да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 206, 17.6.2019 г.


title: Дело C-61/20 P: Жалба, подадена на 4 февруари 2020 г. от Billa AG срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 4 декември 2019 г. по дело T-524/18 — Billa AG/EUIPO

text:
               31.8.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/27

      Жалба, подадена на 4 февруари 2020 г. от Billa AG срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 4 декември 2019 г. по дело T-524/18 — Billa AG/EUIPO
      (Дело C-61/20 P)
      (2020/C 287/41)
      Език на производството: английски
      С определение от 28 май 2020 г. Съдът (състав по допускането на обжалване) не допусна обжалване по делото и разпореди Billa AG да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-282/20: Преюдициално запитване, отправено от Специализиран наказателен съд (България) на 26 юни 2020 година — наказателно производство срещу ZX

text:
               31.8.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/29

      Преюдициално запитване, отправено от Специализиран наказателен съд (България) на 26 юни 2020 година — наказателно производство срещу ZX
      (Дело C-282/20)
      (2020/C 287/46)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Специализиран наказателен съд

         Страна в главното производство

      ZX

         Преюдициален въпрос

      Съответен ли е на чл.6 ал.3 от Директива 2012/13 (1) и чл.47 от Хартата национален закон — чл.248 ал.3 от Наказателно-процесуалния кодекс на Република България, съобразно който след приключване на първото съдебно заседание по наказателно дело (разпоредителното заседание), не се предвижда процесуален ред за отстраняване на неяснота и непълнота в съдържанието на обвинителния акт, които нарушават правото на подсъдимия да разбере в какво е обвинен.
      При отрицателен отговор — ще бъде ли съответно на горепосочените норми, а също така и на чл. 47 от Хартата, такова тълкуване на националния закон за изменение на обвинението, което дава възможност на прокурора в съдебното заседание да отстрани тази неяснота и непълнота в съдържанието на обвинителния акт по начин, при който правото на подсъдимия да разбере в какво е обвинен бъде действително и реално защитено; или ще бъде съответно на горепосочените правни норми да се остави без приложение националната забрана за прекратяване на съдебното производство и връщане делото на прокурора за съставяне на нов обвинителен акт.

         (1)  Директива 2012/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 година относно правото на информация в наказателното производство

         OB 2012, L 142, стр. 1


title: Дело T-553/19: Определение на Общия съд от 11 юни 2020 г. — Perfect Bar/EUIPO (PERFECT BAR) (Жалба за отмяна — Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз PERFECT BAR — Абсолютни основания за отказ — Липса на отличителен характер — Описателен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Решение, взето след отмяна на предходно решение от Общия съд — Член 72, параграф 6 от Регламент 2017/1001 — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               31.8.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/32

      Определение на Общия съд от 11 юни 2020 г. — Perfect Bar/EUIPO (PERFECT BAR)
      (Дело T-553/19) (1)

      (Жалба за отмяна - Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз PERFECT BAR - Абсолютни основания за отказ - Липса на отличителен характер - Описателен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Решение, взето след отмяна на предходно решение от Общия съд - Член 72, параграф 6 от Регламент 2017/1001 - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)
      (2020/C 287/51)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Perfect Bar LLC (Сан Диего, Калифорния, Съединени щати) (представители: F. Miazzetto, J. L. Gracia Albero, R. Seoane Lacayo и E. Cebollero González, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Capostagno)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 22 май 2019 г. (преписка R 371/2019-5) относно заявка за регистрация на словния знак PERFECT BAR като марка на Европейския съюз.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като явно лишена от всякакво правно основание.

                  2)

                  Осъжда Perfect Bar LLC да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 337, 7.10.2019 г.


title: Дело T-456/20: Жалба, подадена на 16 юли 2020 г. — LA/Комисия

text:
               31.8.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/43

      Жалба, подадена на 16 юли 2020 г. — LA/Комисия
      (Дело T-456/20)
      (2020/C 287/63)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: LA (представител: M. Velardo, avvocato)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд да отмени следните актове:

                  —

                  Решение от 20 юни 2019 г., с което жалбоподателят не е включен в списъка с кандидати, допуснати до следващия етап в рамките на Центъра за оценяване по конкурс EPSO/AD/371/19,

                  —

                  Решение от 24 септември 2019 г., с което се отхвърля искането за преразглеждане,

                  —

                  Решение от 6 април 2020 г., с което се отхвърля жалбата по административен ред по смисъла на член 90, параграф 2 от Правилника.

            Той иска също Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски в производството.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят излага четири твърдения в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото твърдение е за явна грешка в преценката.

                              —

                              В тази връзка се твърди нарушение на обявлението за конкурса (член 5, първа алинея от приложение III към Правилника), тъй като конкурсната комисия не е взела предвид професионалните качества в ярък контраст с предписанията на обявлението за конкурса и функциите, които предстои да бъдат възложени на издържалите същия лица.

                  2.

                  Второто твърдение е за нарушение на принципа на равенство.

                              —

                              В това отношение се твърди, че на етапа на подбора по квалификации конкурсната комисия не се е придържала към критериите за оценяване, предвидени в обявлението за конкурса, поради което не е било осигурено равно третиране на кандидатите.

                  3.

                  Третото твърдение е за нарушение на задължението за мотивиране и на свързания с него принцип на равенство на страните в процеса (член 47 от Хартата на основните права).

                              —

                              В това отношение жалбоподателят се оплаква от съществена липса на мотиви в обжалваните решения, оказваща въздействие върху правото му на защита и върху равенството на страните в процеса.

                  4.

                  Четвъртото твърдение е за незаконосъобразност на обявлението за конкурса и същото е отправено под формата на възражение за незаконосъобразност по смисъла на член 277 ДФЕС.

                              —

                              В това отношение се твърди, че в разрез с член 1, буква д) от приложение III към Правилника, който предвижда, че единствено органът по назначаването определя естеството, вида на изпитите и начина на оценяване, в настоящата процедура „коефициентите на тежест“ са определени от конкурсната комисия, а това е от компетентността на ОН по смисъла на посочената разпоредба.


title: Дело T-458/20: Жалба, подадена на 17 юли 2020 г. — SBG/EUIPO — VF International (GEØGRAPHICAL NØRWAY)

text:
               31.8.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/44

      Жалба, подадена на 17 юли 2020 г. — SBG/EUIPO — VF International (GEØGRAPHICAL NØRWAY)
      (Дело T-458/20)
      (2020/C 287/64)
      Език на жалбата: френски

         Страни

         Жалбоподател: Super Brand Licencing (SBG) (Villeurbanne, Франция) (представители: T. de Haan и A. Sion, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: VF International Sagl (Stabio, Швейцария)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: Жалбоподателят

         Спорна марка: Международна регистрация, посочваща Европейския съюз на словната марка GEØGRAPHICAL NØRWAY — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз № 933 206

         Производство пред EUIPO: Производство за отмяна

         Обжалвано решение: Решение на първи апелативен състав на EUIPO от 6 април 2020 г. по преписка R 1178/2019-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO и встъпилата страна да заплатят съдебните разноски, включително разходите, които жалбоподателят е направил пред първи апелативен състав на Службата.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 59, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета, изведено от погрешна преценка на наличието на недобросъвестност при подаването на заявката за марка.


title: Дело T-461/20: Жалба, подадена на 17 юли 2020 г. — SBG/EUIPO — VF International (GEOGRAPHICAL NORWAY)

text:
               31.8.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/46

      Жалба, подадена на 17 юли 2020 г. — SBG/EUIPO — VF International (GEOGRAPHICAL NORWAY)
      (Дело T-461/20)
      (2020/C 287/67)
      Език на жалбата: френски

         Страни

         Жалбоподател: Super Brand Licencing (SBG) (Villeurbanne, Франция) (представители: T. de Haan и A. Sion, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: VF International Sagl (Stabio, Швейцария)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: Жалбоподателят

         Спорна марка: Словна марка на Европейския съюз GEOGRAPHICAL NORWAY — Марка на Европейския съюз № 11 048 147

         Производство пред EUIPO: Производство за отмяна

         Обжалвано решение: Решение на първи апелативен състав на EUIPO от 6 април 2020 г. по преписка R 661/2019-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO и встъпилата страна да заплатят съдебните разноски, включително разходите, които жалбоподателят е направил пред първи апелативен състав на Службата.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 59, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета, изведено от погрешна преценка на наличието на недобросъвестност при подаването на заявката за марка.


title: Дело C-378/16 P: Решение на Съда (трети състав) от 16 юли 2020 г. — Inclusion Alliance for Europe GEIE/Европейска комисия (Обжалване — Арбитражна клауза — Споразумения за отпускане на безвъзмездни средства, сключени по линия на Седмата рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007—2013) и по линия на Рамковата програма за конкурентоспособност и иновации (2007—2013) — Проекти MARE, Senior и ECRN — Решение на Комисията да изиска възстановяване на недължимо платените суми — Компетентност на съда на Съюза)

text:
               7.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/2

      Решение на Съда (трети състав) от 16 юли 2020 г. — Inclusion Alliance for Europe GEIE/Европейска комисия
      (Дело C-378/16 P) (1)

      (Обжалване - Арбитражна клауза - Споразумения за отпускане на безвъзмездни средства, сключени по линия на Седмата рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007—2013) и по линия на Рамковата програма за конкурентоспособност и иновации (2007—2013) - Проекти MARE, Senior и ECRN - Решение на Комисията да изиска възстановяване на недължимо платените суми - Компетентност на съда на Съюза)
      (2020/C 297/02)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Inclusion Alliance for Europe GEIE (представители: A. D'Amico и S. Famiani, avvocati)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: първоначално F. Moro, S. Delaude и L. Di Paolo, впоследствие F. Moro и S. Delaude, подпомагани от D. Gullo, avvocato)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя определение на Общия съд на Европейския съюз от 21 април 2016 г., Inclusion Alliance for Europe/Комисия (T-539/13, непубликувано, EU:T:2016:235).

                  2)

                  Връща дело T-539/13 на Общия съд на Европейския съюз за ново разглеждане.

                  3)

                  Не се произнася по съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 326, 5.9.2016 г.


title: Дело C-517/17: Решение на Съда (пети състав) от 16 юли 2020 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Milkiyas Addis/Bundesrepublik Deutschland (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Политика във връзка с убежището — Общи процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила — Директива 2013/32/ЕС — Членове 14 и 34 — Задължение за предоставяне на кандидата за международна закрила на възможност за провеждане на лично интервю, преди да бъде прието решение за недопустимост — Неизпълнение на задължението в първоинстанционното производство — Последици)

text:
               7.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/2

      Решение на Съда (пети състав) от 16 юли 2020 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Milkiyas Addis/Bundesrepublik Deutschland
      (Дело C-517/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Политика във връзка с убежището - Общи процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила - Директива 2013/32/ЕС - Членове 14 и 34 - Задължение за предоставяне на кандидата за международна закрила на възможност за провеждане на лично интервю, преди да бъде прието решение за недопустимост - Неизпълнение на задължението в първоинстанционното производство - Последици)
      (2020/C 297/03)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesverwaltungsgericht

         Страни в главното производство

         Ищец/Жалбоподател: Milkiyas Addis

         Ответник: Bundesrepublik Deutschland

         Диспозитив

      Членове 14 и 34 от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която неизпълнението на задължението да се предостави на кандидата за международна закрила възможност за провеждане на лично интервю, преди да бъде прието решение за недопустимост на основание на член 33, параграф 2, буква а) от тази директива, не води до отмяна на това решение и връщане на преписката на решаващия орган, освен ако тази правна уредба позволява на кандидата лично да изложи в производството по обжалване на такова решение всички свои доводи срещу посоченото решение в рамките на изслушване, при което се спазват приложимите основни условия и гаранции, прогласени в член 15 от споменатата директива, и макар тези доводи да не могат да променят същото решение.

         (1)  ОВ C 392, 20.11.2017 г.


title: Дело C-584/17 P: Решение на Съда (трети състав) от 16 юли 2020 г. — ADR Center SpA/Европейска комисия (Обжалване — Арбитражна клауза — Споразумения за отпускане на безвъзмездни средства, сключени по линия на специалната програма „Гражданско правосъдие“ за периода 2007 — 2013 г. — Одитни доклади, които поставят под съмнение допустимостта на някои разходи — Решение на Европейската комисия да изиска възстановяване на недължимо платените суми — Член 299 ДФЕС — Правомощие на Комисията да приема решения, които представляват изпълнително основание, в рамките на договорни правоотношения — Компетентност на съда на Съюза — Ефективна съдебна защита)

text:
               7.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/3

      Решение на Съда (трети състав) от 16 юли 2020 г. — ADR Center SpA/Европейска комисия
      (Дело C-584/17 P) (1)

      (Обжалване - Арбитражна клауза - Споразумения за отпускане на безвъзмездни средства, сключени по линия на специалната програма „Гражданско правосъдие“ за периода 2007 — 2013 г. - Одитни доклади, които поставят под съмнение допустимостта на някои разходи - Решение на Европейската комисия да изиска възстановяване на недължимо платените суми - Член 299 ДФЕС - Правомощие на Комисията да приема решения, които представляват изпълнително основание, в рамките на договорни правоотношения - Компетентност на съда на Съюза - Ефективна съдебна защита)
      (2020/C 297/04)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: ADR Center SpA (представители: A. Guillerme и T. Bontinck, avocats)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Estrada de Solà и A. Katsimerou)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  ADR Center SpA понася две трети от направените от него съдебни разноски и две трети от съдебните разноски на Европейската комисия.

                  3)

                  Европейската комисия понася една трета от направените от нея съдебни разноски и една трета от съдебните разноски на ADR Center SpA.

         (1)  ОВ C 5, 8.1.2018 г.


title: Дело C-549/18: Решение на Съда (голям състав) от 16 юли 2020 г. — Европейска комисия/Румъния (Неизпълнение на задължения от държава членка — Член 258 ДФЕС — Предотвратяване на използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризма — Директива (ЕС) 2015/849 — Липса на транспониране и/или на съобщаване на транспониращите мерки — Член 260, параграф 3 ДФЕС — Искане за осъждане да се заплати еднократна сума)

text:
               7.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/5

      Решение на Съда (голям състав) от 16 юли 2020 г. — Европейска комисия/Румъния
      (Дело C-549/18) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Член 258 ДФЕС - Предотвратяване на използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризма - Директива (ЕС) 2015/849 - Липса на транспониране и/или на съобщаване на транспониращите мерки - Член 260, параграф 3 ДФЕС - Искане за осъждане да се заплати еднократна сума)
      (2020/C 297/06)
      Език на производството: румънски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: T. Scharf, L. Flynn, G. von Rintelen, L. Nicolae и L. Radu Bouyon)

         Ответник: Румъния (представители: първоначално C.-R. Canţăr, E. Gane, L. Liţu и R. I. Haţieganu, а впоследствие последните трима)

         подпомаган от: Кралство Белгия (представители: C. Pochet, P. Cottin и J.-C. Halleux), Република Естония (представител: N. Grünberg), Френска република (представители: A.-L. Desjonquères, B. Fodda и J.-L. Carré), Република Полша (представител: B. Majczyna)

         Диспозитив

                  1)

                  Като не е приела до изтичането на определения в мотивираното становище от 8 декември 2017 г. срок законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобрази с Директива (ЕС) 2015/849 на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 2015 година за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризма, за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и на Директива 2006/70/ЕО на Комисията, или при всички положения, като не е съобщила на Европейската комисия тези разпоредби, Румъния не е изпълнила задълженията си по член 67 от Директива 2015/849.

                  2)

                  Осъжда Румъния да заплати на Европейската комисия еднократна сума в размер на 3 000 000 EUR.

                  3)

                  Осъжда Румъния да заплати съдебните разноски.

                  4)

                  Кралство Белгия, Република Естония, Френската република и Република Полша понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 381, 22.10.2018 г.


title: Дело C-550/18: Решение на Съда (голям състав) от 16 юли 2020 г. — Европейска комисия/Ирландия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Член 258 ДФЕС — Предотвратяване на използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризма — Директива (ЕС) 2015/849 — Липса на транспониране и/или на съобщаване на транспониращите мерки — Член 260, параграф 3 ДФЕС — Искане за осъждане да се заплати еднократна сума)

text:
               7.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/6

      Решение на Съда (голям състав) от 16 юли 2020 г. — Европейска комисия/Ирландия
      (Дело C-550/18) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Член 258 ДФЕС - Предотвратяване на използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризма - Директива (ЕС) 2015/849 - Липса на транспониране и/или на съобщаване на транспониращите мерки - Член 260, параграф 3 ДФЕС - Искане за осъждане да се заплати еднократна сума)
      (2020/C 297/07)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: T. Scharf, L. Flynn и G. von Rintelen)

         Ответник: Ирландия (представители: G. Hodge, M. Browne и A. Joyce, подпомагани от G. Gilmore, BL, и P. McGarry, SC)

         подпомаган от: Република Естония (представители: N. Grünberg), Френска република (представители: A.-L. Desjonquères, B. Fodda и J.-L. Carré)

         Диспозитив

                  1)

                  Като не е приела до изтичането на определения в мотивираното становище от 8 март 2018 г. срок всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за да се съобрази с Директива (ЕС) 2015/849 на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 2015 година за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризма, за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и на Директива 2006/70/ЕО на Комисията, или при всички положения, като не е съобщила на Европейската комисия тези разпоредби, Ирландия не е изпълнила задълженията си по член 67 от Директива 2015/849.

                  2)

                  Осъжда Ирландия да заплати на Европейската комисия еднократна сума в размер на 2 000 000 EUR.

                  3)

                  Осъжда Ирландия да заплати съдебните разноски.

                  4)

                  Република Естония и Френската република понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 436, 3.12.2018г.


title: Дело C-686/18: Решение на Съда (първи състав) от 16 юли 2020 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — OC и др., Adusbef, Federconsumatori, PB и др., QA и др./Banca d’Italia, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Economia e delle Finanze (Преюдициално запитване — Допустимост — Член 63 и сл. ДФЕС — Свободно движение на капитали — Член 17 и сл. ДФЕС — Държавни помощи — Членове 16 и 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Свобода на стопанската инициатива — Право на собственост — Регламент (ЕС) № 575/2013 — Пруденциални изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници — Член 29 — Регламент (ЕС) № 1024/2013 — Член 6, параграф 4 — Пруденциален надзор над кредитните институции — Конкретни задачи, възложени на Европейската централна банка (ЕЦБ) — Делегиран регламент (ЕС) № 241/2014 — Регулаторни технически стандарти за капиталовите изисквания за институциите — Национална правна уредба, която налага праг на активите на кооперативните банки, учредени под формата на кооперативни дружества, и която позволява да се ограничи правото на обратно изкупуване на акции на напускащи съдружници)

text:
               7.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/9

      Решение на Съда (първи състав) от 16 юли 2020 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — OC и др., Adusbef, Federconsumatori, PB и др., QA и др./Banca d’Italia, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Economia e delle Finanze
      (Дело C-686/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Допустимост - Член 63 и сл. ДФЕС - Свободно движение на капитали - Член 17 и сл. ДФЕС - Държавни помощи - Членове 16 и 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Свобода на стопанската инициатива - Право на собственост - Регламент (ЕС) № 575/2013 - Пруденциални изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници - Член 29 - Регламент (ЕС) № 1024/2013 - Член 6, параграф 4 - Пруденциален надзор над кредитните институции - Конкретни задачи, възложени на Европейската централна банка (ЕЦБ) - Делегиран регламент (ЕС) № 241/2014 - Регулаторни технически стандарти за капиталовите изисквания за институциите - Национална правна уредба, която налага праг на активите на кооперативните банки, учредени под формата на кооперативни дружества, и която позволява да се ограничи правото на обратно изкупуване на акции на напускащи съдружници)
      (2020/C 297/11)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: OC и др., Adusbef, Federconsumatori, PB и др., QA и др.

         Ответнци: Banca d’Italia, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Economia e delle Finanze

         в присъствието на: Banca Popolare di Sondrio ScpA, Veneto Banca ScpA, Banco Popolare — Società Cooperativa, Coordinamento delle associazioni per la tutela dell’ambiente e dei diritti degli utenti e consumatori (Codacons), Banco BPM SpA, Unione di Banche Italiane — Ubi Banca SpA, Banca Popolare di Milano, Amber Capital Italia SGR SpA, RZ и др., Amber Capital UK LLP, Unione di Banche Italiane — Ubi Banca ScpA, Banca Popolare di Vicenza ScpA, Banca Popolare dell’Etruria e del Lazio SC

         Диспозитив

                  1)

                  Член 29 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012, член 10 от Делегиран регламент (ЕС) № 241/2014 на Комисията от 7 януари 2014 година за допълване на Регламент (ЕС) № 575/2013 по отношение на регулаторните технически стандарти за капиталовите изисквания за институциите, както и членове 16 и 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат правна уредба на държава членка, която забранява на установените на нейна територия кооперативни банки да отказват обратно изкупуване на инструменти на собствения капитал, но позволява на тези банки да отложат за неопределен период от време обратното изкупуване на дела на напускащия съдружник и да ограничат изцяло или отчасти изкупуваното количество, стига наложените при упражняването на тази възможност ограничения на обратното изкупуване да не надхвърлят необходимото, от гледна точка на пруденциалното състояние на посочените банки, за да се гарантира, че емитираните от тях капиталови инструменти ще се считат за инструменти на базовия собствен капитал от първи ред, като се имат предвид по-специално посочените в член 10, параграф 3 от Делегиран регламент № 241/2014 елементи, което следва да се провери от запитващата юрисдикция.

                  2)

                  Член 63 и сл. ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат правна уредба на държава членка, която определя праг на активите за извършване на банкови дейности от установени в тази държава членка кооперативни банки, учредени под формата на кооперативни дружества с ограничена отговорност с акции, над който тези банки са длъжни да се преобразуват в акционерни дружества, да намалят активите си под този праг или да пристъпят към ликвидация, при условие че тази правна уредба може да гарантира осъществяването на преследваните от нея цели от общ интерес и не надхвърлят необходимото за постигането им, което трябва да се провери от запитващата юрисдикция.

         (1)  ОВ C 35, 28.1.2019 г.


title: Дело C-771/18: Решение на Съда (девети състав) от 16 юли 2020 г. — Европейска комисия/Унгария (Иск за установяване на неизпълнение на задължения — Вътрешни пазари на електроенергия и на природен газ — Преносни мрежи за електроенергия и за природен газ — Условия за достъп — Регламент (ЕО) № 714/2009 — Член 14, параграф 1 — Регламент (ЕО) № 715/2009 — Член 13, параграф 1 — Разходи — Определяне на таксите за достъп до мрежите — Директива 2009/72/ЕО — Член 37, параграф 17 — Директива 2009/73/ЕО — Член 41, параграф 17 — Вътрешни способи за защита — Принцип на ефективна съдебна защита)

text:
               7.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/10

      Решение на Съда (девети състав) от 16 юли 2020 г. — Европейска комисия/Унгария
      (Дело C-771/18) (1)

      (Иск за установяване на неизпълнение на задължения - Вътрешни пазари на електроенергия и на природен газ - Преносни мрежи за електроенергия и за природен газ - Условия за достъп - Регламент (ЕО) № 714/2009 - Член 14, параграф 1 - Регламент (ЕО) № 715/2009 - Член 13, параграф 1 - Разходи - Определяне на таксите за достъп до мрежите - Директива 2009/72/ЕО - Член 37, параграф 17 - Директива 2009/73/ЕО - Член 41, параграф 17 - Вътрешни способи за защита - Принцип на ефективна съдебна защита)
      (2020/C 297/13)
      Език на производството: унгарски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: O. Beynet и K. Talabér-Ritz)

         Ответник: Унгария (представители: първоначално M. Z. Fehér и Z. Wagner, впоследствие M. Z. Fehér)

         Диспозитив

                  1)

                  Като не е гарантирала право на ефективни правни средства за защита по отношение на нормативните актове на националния регулаторен орган, с които се определят таксите за достъп до мрежите, Унгария не е изпълнила задълженията си по член 37, параграф 17 от Директива 2009/72/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и за отмяна на Директива 2003/54/ЕО, и по член 41, параграф 17 от Директива 2009/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и за отмяна на Директива 2003/55/ЕО.

                  2)

                  Отхвърля иска в останалата му част.

                  3)

                  Европейската комисия и Унгария понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 139, 15.4.2019 г.


title: Дело C-73/19: Решение на Съда (първи състав) от 16 юли 2020 г. (преюдициално запитване от Hof van beroep te Antwerpen — Белгия) — Belgische Staat, представлявана от Minister van Werk, Economie en Consumenten, който отговаря за Buitenlandse handel, и от Directeur-Generaal van de Algemene Directie Controle en Bemiddeling van de FOD Economie, K.M.O., Middenstand en Energie, понастоящем Algemene Directie Economische Inspectie, Directeur-Generaal van de Algemene Directie Controle en Bemiddeling van de FOD Economie, K.M.O., Middenstand en Energie, понастоящем Algemene Directie Economische Inspectie/Movic BV, Events Belgium BV, Leisure Tickets & Activities International BV (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси — Регламент (ЕС) № 1215/2012 — Член 1, параграф 1 — Приложно поле — Понятие за граждански и търговски дела — Иск за преустановяване на нелоялни търговски практики, предявен от орган на публичната власт с цел защита на интересите на потребителите)

text:
               7.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/11

      Решение на Съда (първи състав) от 16 юли 2020 г. (преюдициално запитване от Hof van beroep te Antwerpen — Белгия) — Belgische Staat, представлявана от Minister van Werk, Economie en Consumenten, който отговаря за Buitenlandse handel, и от Directeur-Generaal van de Algemene Directie Controle en Bemiddeling van de FOD Economie, K.M.O., Middenstand en Energie, понастоящем Algemene Directie Economische Inspectie, Directeur-Generaal van de Algemene Directie Controle en Bemiddeling van de FOD Economie, K.M.O., Middenstand en Energie, понастоящем Algemene Directie Economische Inspectie/Movic BV, Events Belgium BV, Leisure Tickets & Activities International BV
      (Дело C-73/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси - Регламент (ЕС) № 1215/2012 - Член 1, параграф 1 - Приложно поле - Понятие за граждански и търговски дела - Иск за преустановяване на нелоялни търговски практики, предявен от орган на публичната власт с цел защита на интересите на потребителите)
      (2020/C 297/14)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hof van beroep te Antwerpen

         Страни в главното производство

         Ищци: Belgische Staat, представлявана от Minister van Werk, Economie en Consumenten, който отговаря за Buitenlandse handel, и от Directeur-Generaal van de Algemene Directie Controle en bemiddeling van de FOD Economie, K.M.O., Middenstand en Energie, понастоящем Algemene Directie Economische Inspectie, Directie — Generaal van de Algemene Directie Controle en bemiddeling van de FOD Economie, K.M.O., Middenstand en Energie, понастоящем Algemene Directie Economische Inspectie

         Ответници: Movic BV, Events Belgium BV, Leisure Tickets & Activities International BV

         Диспозитив

      Член 1, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че попада в обхвата на съдържащото се в тази разпоредба понятие „граждански и търговски дела“ производство между органите на една държава членка и установени в друга държава членка търговци, в което тези органи искат главно да се констатира наличието на нарушения, а именно, нелоялни търговски практики, които според тях са неправомерни, и да се разпореди преустановяването им, както и в допълнение, да се постановят мерки за разгласяване и да се наложи имуществена санкция.

         (1)  ОВ C 139, 15.4.2019 г.


title: Дело C-129/19: Решение на Съда (голям състав) от 16 юли 2020 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Presidenza del Consiglio dei Ministri/BV (Преюдициално запитване — Директива 2004/80/ЕО — Член 12, параграф 2 — Национални режими за обезщетяване на жертвите на извършени с насилие умишлени престъпления, които гарантират справедливо и подходящо обезщетяване — Приложно поле — Жертва, пребиваваща на територията на държавата членка, в която е извършано с насилие умишлено престъпление — Задължение за прилагане спрямо тази жертва на националния режим за обезщетяване — Понятие „справедливо и подходящо обезщетение“ — Отговорност на държавите членки при нарушаване на правото на Съюза)

text:
               7.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/13

      Решение на Съда (голям състав) от 16 юли 2020 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Presidenza del Consiglio dei Ministri/BV
      (Дело C-129/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Директива 2004/80/ЕО - Член 12, параграф 2 - Национални режими за обезщетяване на жертвите на извършени с насилие умишлени престъпления, които гарантират справедливо и подходящо обезщетяване - Приложно поле - Жертва, пребиваваща на територията на държавата членка, в която е извършано с насилие умишлено престъпление - Задължение за прилагане спрямо тази жертва на националния режим за обезщетяване - Понятие „справедливо и подходящо обезщетение“ - Отговорност на държавите членки при нарушаване на правото на Съюза)
      (2020/C 297/17)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Corte suprema di cassazione

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Presidenza del Consiglio dei Ministri

         Ответник: BV

         в присъствието на: Procura della Repubblica di Torino

         Диспозитив

                  1)

                  Правото на Съюза следва да се тълкува в смисъл, че режимът на извъндоговорната отговорност на държава членка за вреди, причинени в резултат от нарушение на това право, се прилага по отношение на пребиваващи в посочената държавата членка жертви на умишлено престъпление, извършено с насилие на територия на последната, поради това че тази държавата членка не е транспонирала своевременно член 12, параграф 2 от Директива 2004/80/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно обезщетението на жертвите на престъпления.

                  2)

                  Член 12, параграф 2 от Директива 2004/80 трябва да се тълкува в смисъл, че обезщетение с фиксиран размер, предоставено на жертвите на сексуално насилие в съответствие с национален режим за обезщетяване на жертвите на извършени с насилие умишлени престъпления, не може да се квалифицира като „справедливо и подходящо“ по смисъла на тази разпоредба, ако при определянето му не е взета предвид тежестта на последиците от извършеното престъпление за жертвите и така това обезщетение няма съответен принос за поправянето на претърпените имуществени и неимуществени вреди.

         (1)  ОВ C 182, 27.5.2019 г.


title: Съединени дела C-133/19, C-136/19 и C-137/19: Решение на Съда (трети състав) от 16 юли 2020 г. (преюдициални запитвания от Conseil d'État — Белгия) — B. M. M. (C-133-19 и C-136/19), B. S. (C-133/19), B. M. (C-136/19), B. M. O. (C-137/19)/État belge (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Политика относно имиграцията — Право на събиране на семейството — Директива 2003/86/ЕО — Член 4, параграф 1 — Понятието „малолетно или непълнолетно дете“ — Член 24, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Висш интерес на детето — Член 47 от Хартата на основните права — Право на ефективни правни средства за защита — Деца на кандидата за събиране на семейството, навършили пълнолетие в хода на производството по вземане на решение или на съдебното производство против решението за отхвърляне на заявлението за събиране на семейството)

text:
               7.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/14

      Решение на Съда (трети състав) от 16 юли 2020 г. (преюдициални запитвания от Conseil d'État — Белгия) — B. M. M. (C-133-19 и C-136/19), B. S. (C-133/19), B. M. (C-136/19), B. M. O. (C-137/19)/État belge
      (Съединени дела C-133/19, C-136/19 и C-137/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Политика относно имиграцията - Право на събиране на семейството - Директива 2003/86/ЕО - Член 4, параграф 1 - Понятието „малолетно или непълнолетно дете“ - Член 24, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Висш интерес на детето - Член 47 от Хартата на основните права - Право на ефективни правни средства за защита - Деца на кандидата за събиране на семейството, навършили пълнолетие в хода на производството по вземане на решение или на съдебното производство против решението за отхвърляне на заявлението за събиране на семейството)
      (2020/C 297/18)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d'État (Държавен съвет)

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: B. M. M. (C-133-19 и C-136/19), B. S. (C-133/19), B. M. (C-136/19), B. M. O. (C-137/19)

         Ответник: État belge [белгийската държава]

         Диспозитив

                  1)

                  Член 4, параграф 1, първа алинея, буква в) от Директива 2003/86/ЕО на Съвета от 22 септември 2003 година относно правото на събиране на семейството трябва да се тълкува в смисъл, че за малолетни или непълнолетни деца моментът, към който следва да се определи дали гражданин на трета страна или несемеен апатрид е малолетно или непълнолетно дете по смисъла на тази разпоредба, е на подаването на заявлението за влизане и пребиваване с цел събиране на семейството, а не на произнасянето по това заявление от страна на компетентните органи на тази държава членка, евентуално след обжалване на решението за отхвърляне на такова заявление.

                  2)

                  Член 18 от Директива 2003/86 във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска жалба срещу отхвърлянето на заявление на малолетно или непълнолетно дете за събиране на семейството да бъде отхвърлена като недопустима единствено поради това че детето е навършило пълнолетие в хода на правораздавателното производство.

         (1)  ОВ C 164, 13.5.2019 г.


title: Дело C-249/19: Решение на Съда (първи състав) от 16 юли 2020 г. (преюдициално запитване от Tribunalul Bucureşti — Румъния) — JE/KF (Преюдициално запитване — Регламент (ЕС) № 1259/2010 — Засилено сътрудничество в областта на приложимото право при развод и законна раздяла — Единни правила — Член 10 — Прилагане на правото на сезирания съд)

text:
               7.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/16

      Решение на Съда (първи състав) от 16 юли 2020 г. (преюдициално запитване от Tribunalul Bucureşti — Румъния) — JE/KF
      (Дело C-249/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Регламент (ЕС) № 1259/2010 - Засилено сътрудничество в областта на приложимото право при развод и законна раздяла - Единни правила - Член 10 - Прилагане на правото на сезирания съд)
      (2020/C 297/20)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunalul Bucureşti

         Страни в главното производство

         Ищец: JE

         Ответник: KF

         Диспозитив

      Член 10 от Регламент (ЕС) № 1259/2010 на Съвета от 20 декември 2010 година относно осъществяването на засилено сътрудничество в областта на приложимото право при развод и законна раздяла трябва да се тълкува в смисъл, че изразът „[к]огато приложимото право по силата на член 5 или член 8 не предвижда развод“ се отнася само за случаите, в които приложимото чуждо право не предвижда развод под никаква форма.

         (1)  ОВ C 206, 17.6.2019 г.


title: Дело C-411/19: Решение на Съда (шести състав) от 16 юли 2020 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Италия) — WWF Italia o.n.l.u.s. и др./Presidenza del Consiglio dei Ministri, Azienda Nazionale Autonoma Strade SpA (ANAS) (Преюдициално запитване — Околна среда — Директива 92/43/ЕИО — Член 6 — Опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна — Специални защитени зони — Строеж на пътен участък — Оценка на въздействието на този проект върху съответната специална защитена зона — Разрешение — Наложителни причини от приоритетен обществен интерес)

text:
               7.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/17

      Решение на Съда (шести състав) от 16 юли 2020 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Италия) — WWF Italia o.n.l.u.s. и др./Presidenza del Consiglio dei Ministri, Azienda Nazionale Autonoma Strade SpA (ANAS)
      (Дело C-411/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Околна среда - Директива 92/43/ЕИО - Член 6 - Опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна - Специални защитени зони - Строеж на пътен участък - Оценка на въздействието на този проект върху съответната специална защитена зона - Разрешение - Наложителни причини от приоритетен обществен интерес)
      (2020/C 297/22)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: WWF Italia o.n.l.u.s., Lega Italiana Protezione Uccelli o.n.l.u.s., Gruppo di Intervento Giuridico o.n.l.u.s., Italia Nostra o.n.l.u.s., Forum Ambientalista, FC и др.

         Ответник: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Azienda Nazionale Autonoma Strade SpA (ANAS)

         Диспозитив

                  1)

                  Член 6 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която позволява да се продължи поради наложителни причини от приоритетен обществен интерес процедурата за издаване на разрешение за план или проект, чието въздействие върху специална защитена зона не може да бъде смекчено и за който компетентният публичен орган вече е издал отрицателно становище, освен ако е налице алтернативно решение с по-малко неудобства за интегритета на съответната територия, като това следва да се провери от запитващата юрисдикция.

                  2)

                  Когато даден план или проект е получил отрицателна оценка за въздействието му върху специална защитена зона съгласно член 6, параграф 3 от Директива 92/43, но въпреки това съответната държава членка е решила в съответствие с параграф 4 от този член да го реализира поради наложителни причини от приоритетен обществен интерес, член 6 от тази директива трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която позволява след отрицателна оценка в съответствие с параграф 3 от този член и преди окончателното му приемане съгласно параграф 4 от посочения член, този план или проект да бъде допълван с мерки за смекчаване на въздействието му върху тази територия и оценката на това въздействие да продължи. От друга страна, член 6 от Директивата за местообитанията допуска в същата хипотеза правна уредба, която позволява да се определят компенсаторни мерки в рамките на същото решение, при условие че са изпълнени и останалите условия за прилагане на член 6, параграф 4 от тази директива.

                  3)

                  Директива 92/43 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която предвижда, че вносителят трябва да реализира проучване на въздействието на разглеждания план или проект върху съответната специална защитена зона, въз основа на което компетентният орган да извърши оценка на въздействието. Посочената директива обаче не допуска национална правна уредба, която позволява на вносителя да включи в окончателния план или проект предписания, становища и препоръки по отношение на ландшафта и екологията, след като е получил отрицателна оценка от компетентния орган, без да е необходимо измененият план или проект да се подлага на нова оценка от този орган.

                  4)

                  Директива 92/43 трябва да се тълкува в смисъл, че макар да оставя на държавите членки грижата да определят органа, компетентен да оцени въздействието на план или проект върху специална защитена зона при спазване на критериите, посочени в практиката на Съда, тя обаче не допуска който и да е орган да продължи или да допълва тази оценка след извършването ѝ.

         (1)  ОВ C 328, 30.9.2019 г.


title: Дело C-424/19: Решение на Съда (шести състав) от 16 юли 2020 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Bucureşti — Румъния) — Cabinet de avocat UR/Administraţia Sector 3 a Finanţelor Publice prin Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Administraţia Sector 3 a Finanţelor Publice, MJ, NK (Преюдициално запитване — Директива 2006/112/ЕО — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Член 9, параграф 1 — Понятие „данъчнозадължено лице“ — Лице, упражняващо професията адвокат — Влязъл в сила правораздавателен акт — Принцип на силата на пресъдено нещо — Обхват на посочения принцип, ако този акт е несъвместим с правото на Съюза)

text:
               7.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/18

      Решение на Съда (шести състав) от 16 юли 2020 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Bucureşti — Румъния) — Cabinet de avocat UR/Administraţia Sector 3 a Finanţelor Publice prin Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Administraţia Sector 3 a Finanţelor Publice, MJ, NK
      (Дело C-424/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Директива 2006/112/ЕО - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Член 9, параграф 1 - Понятие „данъчнозадължено лице“ - Лице, упражняващо професията адвокат - Влязъл в сила правораздавателен акт - Принцип на силата на пресъдено нещо - Обхват на посочения принцип, ако този акт е несъвместим с правото на Съюза)
      (2020/C 297/23)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Bucureşti

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Cabinet de avocat UR

         Ответници: Administraţia Sector 3 a Finanţelor Publice prin Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti, Administraţia Sector 3 a Finanţelor Publice, MJ, NK

         Диспозитив

                  1)

                  Член 9, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че лице, упражняващо професията адвокат, трябва да се счита за „данъчнозадължено лице“ по смисъла на тази разпоредба.

                  2)

                  Правото на Съюза не допуска в спор, свързан с данъка върху добавената стойност (ДДС), прилагането от национална юрисдикция на принципа на силата на пресъдено нещо, когато спорът не засята данъчен период, идентичен на разглеждания в спора, по който е постановен ползващият се с тази сила правораздавателен акт, нито пък е със същия предмет, и когато прилагането на този принцип би възпрепятствало съобразяването от същата юрисдикция на правната уредба на Съюза в областта на ДДС.

         (1)  ОВ C 288, 26.8.2019 г.


title: Дело C-496/19: Решение на Съда (осми състав) от 16 юли 2020 г. (преюдициално запитване от Commissione tributaria regionale della Campania — Италия) — Antonio Capaldo SpA/Agenzia delle dogane e dei monopoli — Ufficio delle dogane di Salerno (Преюдициално запитване — Митнически съюз — Митнически кодекс на Общността — Регламент (EИО) № 2913/92 — Контрол на стоките — Искане за последваща проверка на митническата декларация — Последващ контрол)

text:
               7.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/19

      Решение на Съда (осми състав) от 16 юли 2020 г. (преюдициално запитване от Commissione tributaria regionale della Campania — Италия) — Antonio Capaldo SpA/Agenzia delle dogane e dei monopoli — Ufficio delle dogane di Salerno
      (Дело C-496/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Митнически съюз - Митнически кодекс на Общността - Регламент (EИО) № 2913/92 - Контрол на стоките - Искане за последваща проверка на митническата декларация - Последващ контрол)
      (2020/C 297/24)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Commissione tributaria regionale della Campania

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Antonio Capaldo SpA

         Ответник: Agenzia delle dogane e dei monopoli — Ufficio delle dogane di Salerno

         Диспозитив

      Член 78 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността следва да се тълкува в смисъл, че допуска предвидената в него процедура за последваща проверка на митническата декларация да бъде започната дори когато при предходен внос съответната стока е била подложена, без това да е било оспорено, на физическа проверка, потвърждаваща тарифното ѝ класиране.

         (1)  ОВ C 257, 21.10.2019 г.


title: Дело C-686/19: Решение на Съда (шести състав) от 16 юли 2020 г. (преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Senāts) — Латвия) — SIA „Soho Group“/Patērētāju tiesību aizsardzības centrs (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Договори за потребителски кредити — Директива 2008/48/ЕО — Понятие „общи разходи по кредита за потребителя“ — Разходи, свързани с удължаването на срока на кредита)

text:
               7.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/19

      Решение на Съда (шести състав) от 16 юли 2020 г. (преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Senāts) — Латвия) — SIA „Soho Group“/Patērētāju tiesību aizsardzības centrs
      (Дело C-686/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Договори за потребителски кредити - Директива 2008/48/ЕО - Понятие „общи разходи по кредита за потребителя“ - Разходи, свързани с удължаването на срока на кредита)
      (2020/C 297/25)
      Език на производството: латвийски

         Запитваща юрисдикция

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: SIA „Soho Group“

         Ответник: Patērētāju tiesību aizsardzības centrs

         Диспозитив

      Понятието „общи разходи по кредита за потребителя“, съдържащо се в член 3, буква ж) от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета, трябва да се тълкува в смисъл, че обхваща разходите за евентуалното удължаване на срока на кредита, щом като, от една страна, конкретните и точните условия за евентуалното му удължаване, включително срока на последното, са част от клаузите и условията, договорени между кредитора и кредитополучателя в договора за кредит, и от друга страна, тези разходи са известни на кредитора.

         (1)  ОВ C 399, 25.11.2019 г.


title: Дело C-176/20: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Alba Julia (Румъния), постъпило на 7 април 2020 г. — SC Avio Lucos SRL/Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură — Centrul judeţean Dolj, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură (APIA) — Aparat Central

text:
               7.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/20

      Преюдициално запитване от Curtea de Apel Alba Julia (Румъния), постъпило на 7 април 2020 г. — SC Avio Lucos SRL/Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură — Centrul judeţean Dolj, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură (APIA) — Aparat Central
      (Дело C-176/20)
      (2020/C 297/27)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Alba Julia

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: SC Avio Lucos SRL

         Ответници: Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură — Centrul judeţean Dolj, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură (APIA) — Aparat Central

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допуска ли Регламент (ЕС) № 1307/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за установяване на правила за директни плащания за земеделски стопани по схеми за подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика и за отмяна на Регламент (ЕО) № 637/2008 на Съвета и Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета (1) национална правна уредба, която предвижда, че минималната дейност, която трябва да се извършва в земеделските площи, които естествено се поддържат в състояние, подходящо за паша, се състои в паша на използвани от земеделския производител животни?

                  2)

                  Ако посоченото право [на Европейския съюз] допуска национална правна уредба като описаната в първия въпрос, могат ли разпоредбите на член 4, параграф 1, букви а) и в) и на член 9, параграф 1 от Регламент (ЕС) 1307/2013 да се тълкуват в смисъл, че за „активен земеделски стопанин“ може да се счита юридическо лице, което е сключило договор за аренда, при условия като тези в главното производство, и което държи животни въз основа на договори за заем за послужване, сключени с физически лица, с които договори заемодателите предоставят безвъзмездно на заемателите животни, които притежават като собственици, за да ги използват за паша в пасищните площи, предоставени на разположение на заемателите за определени периоди от време?

                  3)

                  Трябва ли разпоредбите на член 60 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета (2) да се тълкуват в смисъл, че за изкуствено създадени условия се счита и наличието на договор за аренда и на договори за заем за послужване, като тези в главното производство?

         (1)  ОВ L 347, 2013 г., стр. 608.

         (2)  ОВ L 347, 2013 г., стр. 549.


title: Дело C-179/20: Преюдициално запитване от Curtea de Apel (Румъния), постъпило на 7 април 2020 г. — Fondul Proprietatea SA/Guvernul României, SC Complexul Energetic Hunedoara SA, в ликвидация, Compania Naţională de Transport a Energiei Electrice Transelectrica SA, SC Complexul Energetic Oltenia SA

text:
               7.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/21

      Преюдициално запитване от Curtea de Apel (Румъния), постъпило на 7 април 2020 г. — Fondul Proprietatea SA/Guvernul României, SC Complexul Energetic Hunedoara SA, в ликвидация, Compania Naţională de Transport a Energiei Electrice Transelectrica SA, SC Complexul Energetic Oltenia SA
      (Дело C-179/20)
      (2020/C 297/28)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Bucureşti

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Fondul Proprietatea SA

         Ответници: Guvernul României, SC Complexul Energetic Hunedoara SA, в ликвидация, Compania Naţională de Transport a Energiei Electrice Transelectrica SA, SC Complexul Energetic Oltenia SA

         Встъпила страна: Ministerul Economiei, Energiei și Mediului de Afaceri

         Преюдициални въпроси

      Представлява ли

                  а)

                  приемането на законодателство от румънската държава, което предвижда в полза на две дружества, чийто капитал е мажоритарна собственост на държавата:

                              a.1.

                              предоставяне на приоритетен достъп до диспечирането и задължение на оператора на преносна система да закупува спомагателни услуги от тези дружества, и

                              a.2.

                              предоставяне на гарантиран достъп до електроенергийните мрежи за произведената от тези две дружества електроенергия, което да осигури непрекъснатото функциониране на последните,
                              държавна помощ по смисъла на член 107 ДФЕС, т.е. мярка, финансирана от държавата или чрез ресурси на държавата; има ли то селективен характер и може ли да засегне търговията между държавите членки? При утвърдителен отговор, тази държавна помощ предмет ли е на уведомяване съгласно член 108, параграф 3 ДФЕС?

                  б)

                  Съответства ли на разпоредбите на член 15, параграф 4 от Директива 2009/72/ЕО (1) предоставянето от румънската държава на правото на гарантиран достъп до електроенергийната мрежа на две дружества, чийто капитал е мажоритарна собственост на държавата, което осигурява непрекъснатото функциониране на последните?

         (1)  Директива 2009/72/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и за отмяна на Директива 2003/54/ЕО (ОВ L 211, 2009 г., стp. 55).


title: Дело C-182/20: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Suceava (Румъния), постъпило на 23 април 2020 г. — BE, DT/Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi, Accer Ipurl Suceva — lichidator judiciar al BE, EP

text:
               7.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/22

      Преюдициално запитване от Curtea de Apel Suceava (Румъния), постъпило на 23 април 2020 г. — BE, DT/Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi, Accer Ipurl Suceva — lichidator judiciar al BE, EP
      (Дело C-182/20)
      (2020/C 297/29)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Suceava

         Страни в главното производство

         Молители: BE, DT

         Ответници: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi, Accer Ipurl Suceva — lichidator judiciar al BE, EP

         Преюдициален въпрос

      В обстоятелства като разглежданите в главното производство недопустима ли е съгласно Директива 2006/112/ЕО (1) и принципите на данъчна неутралност, на правото на приспадане на ДДС и на данъчна сигурност национална правна уредба, съгласно която с откриването на производството по несъстоятелност спрямо икономическия оператор автоматично и без допълнителни проверки се изисква да се коригира ДДС, като не се допуска приспадането на ДДС за извършени преди обявяването на несъстоятелността облагаеми доставки, а икономическият оператор се задължава да заплати подлежащия на приспадане данък? В обстоятелства като разглежданите в главното производство недопустими ли са съгласно принципа на пропорционалност изложените норми на националното право, като се имат предвид икономическите последици за икономическия оператор и окончателният характер на така извършената корекция?

         (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-217/20: Преюдициално запитване от Rechtbank Overijssel (Нидерландия), постъпило на 25 май 2020 г. — XXXX/Staatssecretaris van Financiën

text:
               7.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/22

      Преюдициално запитване от Rechtbank Overijssel (Нидерландия), постъпило на 25 май 2020 г. — XXXX/Staatssecretaris van Financiën
      (Дело C-217/20)
      (2020/C 297/30)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank Overijssel (районен съд Оверейсел)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: XXXX

         Ответник: Staatssecretaris van Financiën (министър на финансите)

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член [7], параграф 1 от Директива 2003/88/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време да се тълкува в смисъл, че работникът не губи възнаграждението си или част от него поради упражненото от същия право на годишен отпуск? Или трябва ли тази разпоредба да се тълкува в смисъл, че работникът запазва възнаграждението си през периода, през който упражнява правото си на годишен отпуск, независимо от причината, поради която не работи по време на своя отпуск?

                  2)

                  Трябва ли член 7, параграф 1 от Директива 2003/88 […] да се тълкува в смисъл, че не допуска национални разпоредби и практики, съгласно които при ползването на отпуска си работникът, неработоспособен поради заболяване, запазва възнаграждението си до размера на възнаграждението, което е получавал непосредствено преди да започне неговият отпуск, включително ако поради дългата продължителност на неработоспособността му това възнаграждение е по-ниско от възнаграждението при пълна работоспособност?

                  3)

                  Трябва ли правото на всеки работник на платен годишен отпуск съгласно член 7 от Директива 2003/88 […] и постоянната практика на Съда да се тълкува в смисъл, че не допуска при неработоспособност това възнаграждение да се намалява по време на отпуска?

         (1)  ОВ L 299, 2003 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3.


title: Дело C-233/20: Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 4 юни 2020 г. — WD/job-medium GmbH in Liquidation

text:
               7.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/24

      Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 4 юни 2020 г. — WD/job-medium GmbH in Liquidation
      (Дело C-233/20)
      (2020/C 297/33)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberster Gerichtshof

         Страни в главното производство

         Ищец в първоинстанционното производство и жалбоподател в производството по ревизионно обжалване: WD

         Ответник в първоинстанционното производство и в производството по ревизионно обжалване: job-medium GmbH in Liquidation

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Съвместима ли е с член 31, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз (2010/С/83/02) и с член 7 от Директива 2003/88/ЕО (1) национална разпоредба, съгласно която, ако работникът предсрочно прекрати едностранно трудовото правоотношение („напускане“) без основателна причина, не се дължи обезщетение за неползван отпуск за текущата (последната) работна година?

                  2)

                  При отрицателен отговор на този въпрос:

                              2.1

                              Необходимо ли е допълнително да се провери дали за работника е било невъзможно да ползва отпуска?

                              2.2

                              Въз основа на какви критерии следва да се извърши тази проверка?

         (1)  Директива на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 299, 2003 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3).


title: Дело C-245/20: Преюдициално запитване от Rechtbank Midden-Nederland (Нидерландия), постъпило на 29 май 2020 г. — X, Z/Autoriteit Persoonsgegevens

text:
               7.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/27

      Преюдициално запитване от Rechtbank Midden-Nederland (Нидерландия), постъпило на 29 май 2020 г. — X, Z/Autoriteit Persoonsgegevens
      (Дело C-245/20)
      (2020/C 297/36)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank Midden-Nederland (Първоинстанционен съд, централна Нидерландия)

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: X, Z

         Ответник: Autoriteit Persoonsgegevens (Администрация за защита на данните)

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 55, параграф 3 от ОРЗД (1) да се тълкува в смисъл, че изразът „дейностите по обработване, извършвани от съдилищата при изпълнение на съдебните им функции“ може да означава предоставяне от съдебен орган на достъп до документи по дела, съдържащи лични данни, като достъпът се осъществява — както е посочено в акта за преюдициално запитване — чрез предоставяне на журналист на копия от тези документи по дела?

                              a)

                              От значение ли е за отговора на този въпрос дали надзорът върху този вид дейност по обработване на лични данни, осъществяван от компетентния за това национален орган, засяга независимото вземане на съдебни решения по отношение на отделни дела?

                              б)

                              От значение ли е за отговора на този въпрос това, че видът и целта на обработването на данни от съдебния орган се състоят в информирането на журналисти, за да им се даде възможност по този начин да отразяват по-добре откритите съдебни заседания, което е в съответствие с принципа за публичност и прозрачност на съдебните производства?

                              в)

                              От значение ли е за отговора на този въпрос дали обработването на данните се основава на изрична национална правна уредба?

         (1)  Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/EО (Общ регламент относно защитата на данните) (ОВ L 119, 2016 г., стр. 1).


title: Дело C-246/20: Преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg Oost-Vlaanderen, Afdeling Gent (Белгия), постъпило на 3 юни 2020 г. — Openbaar Ministerie/EA

text:
               7.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/28

      Преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg Oost-Vlaanderen, Afdeling Gent (Белгия), постъпило на 3 юни 2020 г. — Openbaar Ministerie/EA
      (Дело C-246/20)
      (2020/C 297/37)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank van eerste aanleg Oost-Vlaanderen, Afdeling Gent (Първоинстанционен съд Източна Фландрия, отделение Гент, Белгия)

         Страни в главното производство

         По протест на: Openbaar Ministerie (държавно обвинение)

         Ответник: EA

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли член 2, параграф 1 от Директива 2006/126/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че държавите членки трябва автоматично да признаят свидетелство за управление дори когато този документ е издаден въз основа на замяната на свидетелство за управление, което е регистрирано в издаващата държава като изгубено и следователно не е валидно?

                  2)

                  Може ли на основание член 11, параграф 4, втора алинея от Директива 2006/126 държава членка да откаже признаването на свидетелство за управление, издадено въз основа на замяна, когато замяната е извършена в момент, в който държавата членка, която първоначално е издала свидетелството за управление, е отнела свидетелството за управление до успешното преминаване на допълнително обучение?

                  3)

                  Във всеки случай може ли държава членка да откаже признаването на заместващото свидетелство за управление, когато държавата членка, на чиято територия се поставя въпросът за признаването на свидетелството, може да установи въз основа на конкретна и сигурна информация, че свидетелството за управление е престанало да съществува към момента на замяната му?

                  4)

                  Във всеки случай може ли държава членка да откаже признаването на заместващото свидетелство за управление, когато въпросът за признаването се отнася до гражданин на държавата членка, в която се поставя въпросът за признаването, и тази държава членка установи въз основа на конкретна и сигурна информация, че към момента на замяната и/или на искането за признаване заинтересованото лице не отговаря на минималните изисквания за издаване на свидетелство за управление в тази държава членка?

                  5)

                  Трябва ли член 2, параграф 1 от Директива 2006/126 да се тълкува в смисъл, че води до неравенство между гражданина на държава членка, на когото свидетелството за управление се издава едва след като успешно премине допълнително обучение, и гражданин, на когото също е наложено да премине допълнително обучение, но който междувременно — евентуално чрез нарушение на изискването за пребиваване или чрез замяна въз основа на свидетелство за управление, което не е валидно в издаващата държава членка — получава чуждестранно свидетелство за управление?

         (1)  Директива 2006/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно свидетелства за управление на превозни средства (ОВ L 403, 2006 г., стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 17, стр. 216).


title: Дело C-251/20: Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 10 юни 2020 г. — Gtflix Tv/DR

text:
               7.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/28

      Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 10 юни 2020 г. — Gtflix Tv/DR
      (Дело C-251/20)
      (2020/C 297/38)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour de cassation

         Страни в главното производство

         Касатор: Gtflix Tv

         Ответник: DR

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли разпоредбите на член 7, точка 2 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 (1) да се тълкуват в смисъл, че лице, което счита, че разпространяването на клеветнически твърдения в интернет нарушава правата му, и претендира както поправяне на данни и заличаване на информация, така и обезщетение за произтичащите от тях неимуществени и имуществени вреди, може да предяви пред юрисдикциите на всяка държава членка, на чиято територия е достъпна или е била достъпна публикуваната в интернет информация, искане за обезщетение на вредата, причинена на територията на тази държава членка, в съответствие с решение eDate Advertising (т. 51 и 52) [Решение на Съда от 25 октомври 2011 г., съединени дела C-509/09 и C-161/10] или това лице трябва да отправи искането за обезщетение пред юрисдикция, компетентна да разпореди поправянето на данните и заличаването на клеветническите коментари в съответствие с решение Svensk Handel (т. 48) [Решение на Съда от 17 октомври 2017 г., дело C-194/16]?

         (1)  Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 351, 2012 г., стр. 1)


title: Дело C-253/20: Преюдициално запитване от Hof van beroep Brussel (Белгия), постъпило на 9 юни 2020 г. — Impexeco N.V./Novartis AG

text:
               7.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/29

      Преюдициално запитване от Hof van beroep Brussel (Белгия), постъпило на 9 юни 2020 г. — Impexeco N.V./Novartis AG
      (Дело C-253/20)
      (2020/C 297/39)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hof van beroep Brussel (Апелативен съд Брюксел, Белгия)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Impexeco N.V.

         Ответник: Novartis AG

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли членове 34—36 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че ако марков (референтен) лекарствен продукт и генеричен лекарствен продукт са пуснати на пазара в ЕИП от икономически свързани предприятия, предприетите от притежател на марката действия срещу по-нататъшната продажба на генеричния лекарствен продукт в държавата на внос от паралелен вносител, който го е преопаковал, като му е поставил марката на марковия (референтния) лекарствен продукт, могат да доведат до изкуствено разделяне на пазарите между държавите членки?

                  2)

                  Ако отговорът на този въпрос е утвърдителен: следва ли тогава предприетите от притежателя на марката действия срещу това преобозначаване да се проверяват въз основа на условията BMS (съгласно решение на Съда от 11 юли 1996 г., Bristol-Myers Squibb и др. (C-427/93, C-429/93 и C-436/93, EU:C:1996:282)?

                  3)

                  От значение ли е за отговора на тези въпроси обстоятелството, че генеричният лекарствен продукт и марковият (референтният) лекарствен продукт са идентични, съответно имат еднакъв терапевтичен ефект съгласно член 3, параграф 2 от Кралския указ от 19 април 2001 г относно паралелния внос?


title: Дело C-254/20: Преюдициално запитване от Hof van beroep te Brussel (Белгия), постъпило на 9 юни 2020 г. — PI Pharma NV/Novartis AG, Novartis Pharma NV

text:
               7.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/29

      Преюдициално запитване от Hof van beroep te Brussel (Белгия), постъпило на 9 юни 2020 г. — PI Pharma NV/Novartis AG, Novartis Pharma NV
      (Дело C-254/20)
      (2020/C 297/40)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hof van beroep Brussel (Апелативен съд Брюксел, Белгия)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: PI Pharma NV

         Ответник: Novartis AG, Novartis Pharma NV

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли членове 34—36 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че ако марков (референтен) лекарствен продукт и генеричен лекарствен продукт са пуснати на пазара в ЕИП от икономически свързани предприятия, предприетите от притежател на марката действия срещу по-нататъшната продажба на генеричния лекарствен продукт в държавата на внос от паралелен вносител, който го е преопаковал, като му е поставил марката на марковия (референтния) лекарствен продукт, могат да доведат до изкуствено разделяне на пазарите между държавите членки?

                  2)

                  Ако отговорът на този въпрос е утвърдителен: следва ли тогава предприетите от притежателя на марката действия срещу това преобозначаване да се проверяват въз основа на условията BMS (съгласно решение на Съда от 11 юли 1996 г., Bristol-Myers Squibb и др. (C-427/93, C-429/93 и C-436/93, EU:C:1996:282)?

                  3)

                  От значение ли е за отговора на тези въпроси обстоятелството, че генеричният лекарствен продукт и марковият (референтният) лекарствен продукт са идентични, съответно имат еднакъв терапевтичен ефект съгласно член 3, параграф 2 от Кралския указ от 19 април 2001 г относно паралелния внос?