title: Дело C-14/21: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Италия), постъпило на 8 януари 2021 г. — Sea Watch E.V./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Capitaneria di Porto di Palermo

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/9

      Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Италия), постъпило на 8 януари 2021 г. — Sea Watch E.V./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Capitaneria di Porto di Palermo
      (Дело C-14/21)
      (2021/C 98/10)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Sea Watch E.V.

         Ответник: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Capitaneria di Porto di Palermo

         Преюдициални въпроси

                  A)

                  Попада ли в приложното поле на Директива 2009/16/ЕО (1) — и следователно може ли да бъде извършван PSC [Port State Control, държавен пристанищен контрол на корабите] и по отношение на — кораб, класифициран като товарен кораб от органа за класифициране на държавата на знамето, но който на практика извършва изключително и системно нетърговска дейност, каквато е така наречената дейност SAR [search and rescue, търсене и спасяване] (извършвана от SW [Sea Watch E.V.] и SW4 [кораб Sea Watch 4] на основание нейния устав)?
                  В случай че […] Съдът приеме, че […] в приложното поле на Директива 2009/16/ЕО попадат и корабите [които на практика не извършват търговска дейност], допуска ли тълкуваната по този начин директива национална правна уредба като посочената в член 3 от [Законодателен декрет] № 53/2011, с който се транспонира член 3 от Директива 2009/16/ЕО, който обаче изрично определя в параграф 1 [на член 3 от посочения законодателен декрет] приложното поле на PSC, като го ограничава само до кораби, използвани за търговски цели, изключвайки не само корабите за развлечение, но и товарните кораби, които на практика не извършват — и следователно не се използват за — търговска дейност?
                  Може ли от друга страна основателно да се приеме, че попадат в приложното поле на Директивата — доколкото в резултат на направените през 2017 г. изменения са обхванати и пътническите кораби — търговските кораби, които системно извършват т. нар. дейност SAR на бедстващи хора в морето, приравнявайки по този начин превозването на хора, спасени в морето, тъй като животът им е бил в опасност, с превозването на пътници?

                  Б)

                  Може ли обстоятелството, че корабът е превозвал брой лица, много по-голям посочения в свидетелството за оборудването за безопасност, макар и в резултат на т. нар. дейност SAR, или във всички случаи обстоятелството, че притежава свидетелство за оборудването за безопасност, отнасящо се за много по-малък брой лица от действително превозваните — законосъобразно да бъде част от първостепенните фактори по приложение I, част II, точка 2A или от непредвидените фактори по приложение I, част II, точка 2Б, посочени в член 11 от Директива 2009/16/ЕО?

                  В)

                  Може ли и/или трябва ли правомощието за извършване на задълбочена проверка в рамките на PSC, посочена в член 13 от Директива 2009/16/ЕО, на корабите, плаващи под знамето на държави членки, да включва и правомощието да се проверява каква конкретно е ефективно извършваната от кораба дейност, независимо от дейността, за която са били издадени свидетелството за клас и произтичащите от него свидетелства за безопасност от държавата на знамето и съответния орган за класифициране, и следователно правомощието да се проверява притежаването на свидетелствата от горепосочения кораб, и като цяло на изискванията и/или предписанията, предвидени в разпоредбите, приети на международно равнище в областта на безопасността, предотвратяването на замърсяване и условията на живот и работа на борда на корабите, и в случай на положителен отговор, може ли горепосоченото правомощие да се упражнява и по отношение на кораб, който на практика извършва системно т. нар. дейност SAR?

                  Г)

                  Как трябва да се тълкува правило 1 [rectius, член 1], буква b) от Конвенция SOLAS — което изрично е посочено в член 2 от Директива 2009/16/ЕО и на което следователно трябва да се гарантира еднакво общностно тълкуване за целите и по време на PSC — в частта, в която се посочва, че „b. Договарящите се правителства се задължават да приемат всички закони, постановления, заповеди и наредби и да предприемат всякакви други мерки, които са необходими за въвеждане на тази конвенция изцяло и напълно в действие, така че да се обезпечи с оглед безопасност на човешкия живот годност на всеки кораб да изпълнява своето предназначение“, по-специално, по отношение на преценката за годност на кораба да изпълнява услугата, за която е предназначен, която държавите на пристанището са длъжни да направят чрез проверките в рамките на PSC, трябва ли да се вземат като единствен параметър за проверка предписанията, наложени въз основа на класификацията и съответните притежавани от кораба свидетелства за безопасност, получени въз основа на абстрактно декларираната дейност, или може вместо това да се вземе предвид и услугата, за която корабът се използва на практика?
                  Имат ли административните органи на държавите на пристанището и по отношение на гореспоменатия международен параметър правомощието да проверяват не само съответствието на бордовото оборудване и обзавеждане с изискванията, посочени в сертификатите, издадени от държавата на знамето и произтичащи от абстрактната класификация на кораба, но също и правомощието да преценяват съответствието на свидетелствата и бордовото оборудване и обзавеждане, с които корабът разполага и притежава в зависимост от конкретно извършваната дейност, която е различна от посочената в свидетелството за класификация и няма връзка с нея?
                  Същите съображения трябва да се посочат по отношение на точка 1.3.1 от Резолюция IMO A.1138(31) — Procedures of Port State Control, 2019 г., приета на 4.12.2019 г., в частта, в която се посочва, че „Under the provisions of the relevant conventions set out in section 1.2 above, the Administration (i.e. the Government of the flag State) is responsible for promulgating laws and regulations and for taking all other steps which may be necessary to give the relevant conventions full and complete effect so as to ensure that, from the point of view of safety of life and pollution prevention, a ship is fit for the service for which it is intended and seafarers are qualified and fit for their duties.)“.

                  Д)

                  Ако се потвърди съществуването на правомощие на държавата на пристанището да проверява притежаването на свидетелствата и съответствието с изискванията и/или предписанията въз основа на дейността, за която корабът конкретно е предназначен:

                              1)

                              може ли държавата на пристанището, извършила проверките в рамките на PSC, да изисква притежаването на свидетелства и съответствието с изисквания и/или предписания за безопасност и предотвратяване на замърсяването на морето, в допълнение към притежаваните, които са свързани с конкретно извършваната дейност, по-специално в разглеждания случай, свързани с т. нар. дейност SAR, за да се избегне задържането на кораба?

                              2)

                              при утвърдителен отговор на въпроса по точка 1), може ли искането за притежаване на свидетелства и съответствие с изисквания и/или предписания, в допълнение към притежаваните, които са свързани с конкретно извършваната дейност, особено в разглеждания случай т. нар. дейност SAR, да бъде направено, за да се избегне задържането на кораба, само ако съществува ясна и надеждна международна правна рамка и/или правна рамка [на Съюза] относно класификацията на т. нар. дейност SAR и относно съответните свидетелства и изисквания и/или предписания за безопасност и предотвратяване на замърсяването на морето?

                              3)

                              при отрицателен отговор на въпроса по точка 2), трябва ли искането за притежаване на свидетелства и съответствие с изисквания и/или предписания, в допълнение към притежаваните, които са свързани с конкретно извършваната дейност, по-специално в разглеждания случай, свързани с т. нар. дейност SAR, да бъде направено въз основа на националното законодателство на държавата на знамето и/или на държавата на пристанището и за тази цел необходимо ли е приемането на първично законодателство или е подходящо и вторично законодателство, или дори само обща административна правна уредба?

                              4)

                              при утвърдителен отговор на въпроса по точка 3), трябва ли при проверката в рамките на PSC държавата на пристанището да посочи точно и конкретно въз основа на коя национална правна уредба (определена съгласно точка 3) от законов или подзаконов ранг, или съдържаща се в административен акт от общ характер, трябва да бъдат определени изискванията и/или техническите предписания за безопасност и предотвратяване на замърсяването на морето, на които трябва да отговаря корабът, подложен на проверка в рамките на PSC, за да извършва т. нар. дейност SAR и точно какви корекции/поправки се изискват, за да се осигури спазването на посоченото по-горе законодателство?

                              5)

                              при липса на правна уредба на държавата на пристанището и/или на държавата на знамето от законов или подзаконов ранг, или съдържаща се в административен акт от общ характер, може ли администрацията на държавата на пристанището да посочи в конкретния случай изискванията и/или техническите предписания за безопасност, предотвратяване на замърсяването на морето и защита на живота и работата на борда, на които трябва да отговаря корабът, подложен на проверка в рамките на PSC, за да извършва т. нар. дейност SAR?

                              6)

                              при отрицателен отговор на въпросите по точки 4) и 5), може ли да се счита, че при липсата на конкретни указания от държавата на знамето в това отношение, т. нар. дейност SAR е разрешена medio tempore и следователно не може да бъде възпрепятствана чрез издаване на заповед за задържане, когато корабът, подложен на проверка в рамките на PSC, отговаря на посочените по-горе изисквания и/или предписания за друга категория (по-специално за товарен кораб), чието съществуване също на практика е потвърдено от държавата на знамето?

         (1)  Директива 2009/16/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година относно държавния пристанищен контрол (ОВ L 131, 2009 г., стр. 57).


title: Дело C-15/21: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Италия), постъпило на 8 януари 2021 г. — Sea Watch E.V./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Capitaneria di Porto di Empedocle

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/11

      Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Италия), постъпило на 8 януари 2021 г. — Sea Watch E.V./Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Capitaneria di Porto di Empedocle
      (Дело C-15/21)
      (2021/C 98/11)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Sea Watch E.V.

         Ответник: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Capitaneria di Porto di Empedocle

         Преюдициални въпроси

                  A)

                  Попада ли в приложното поле на Директива 2009/16/ЕО (1) — и следователно може ли да бъде извършван PSC [Port State Control, държавен пристанищен контрол на корабите] и по отношение на — кораб, класифициран като товарен кораб от органа за класифициране на държавата на знамето, но който на практика извършва изключително и системно нетърговска дейност, каквато е така наречената дейност SAR [search and rescue, търсене и спасяване] (извършвана от SW [Sea Watch E.V.] и SW4 [кораб Sea Watch 4] на основание нейния устав)?
                  В случай че […] Съдът приеме, че […] в приложното поле на Директива 2009/16/ЕО попадат и корабите [които на практика не извършват търговска дейност], допуска ли тълкуваната по този начин директива национална правна уредба като посочената в член 3 от [Законодателен декрет] № 53/2011, с който се транспонира член 3 от Директива 2009/16/ЕО, който обаче изрично определя в параграф 1 [на член 3 от посочения законодателен декрет] приложното поле на PSC, като го ограничава само до кораби, използвани за търговски цели, изключвайки не само корабите за развлечение, но и товарните кораби, които на практика не извършват — и следователно не се използват за — търговска дейност?
                  Може ли от друга страна основателно да се приеме, че попадат в приложното поле на Директивата — доколкото в резултат на направените през 2017 г. изменения са обхванати и пътническите кораби — търговските кораби, които системно извършват т. нар. дейност SAR на бедстващи хора в морето, приравнявайки по този начин превозването на хора, спасени в морето, тъй като животът им е бил в опасност, с превозването на пътници?

                  Б)

                  Може ли обстоятелството, че корабът е превозвал брой лица, много по-голям посочения в свидетелството за оборудването за безопасност, макар и в резултат на т. нар. дейност SAR, или във всички случаи обстоятелството, че притежава свидетелство за оборудването за безопасност, отнасящо се за много по-малък брой лица от действително превозваните — законосъобразно да бъде част от първостепенните фактори по приложение I, част II, точка 2A или от непредвидените фактори по приложение I, част II, точка 2Б, посочени в член 11 от Директива 2009/16/ЕО?

                  В)

                  Може ли и/или трябва ли правомощието за извършване на задълбочена проверка в рамките на PSC, посочена в член 13 от Директива 2009/16/ЕО, на корабите, плаващи под знамето на държави членки, да включва и правомощието да се проверява каква конкретно е ефективно извършваната от кораба дейност, независимо от дейността, за която са били издадени свидетелството за клас и произтичащите от него свидетелства за безопасност от държавата на знамето и съответния орган за класифициране, и следователно правомощието да се проверява притежаването на свидетелствата от горепосочения кораб, и като цяло на изискванията и/или предписанията, предвидени в разпоредбите, приети на международно равнище в областта на безопасността, предотвратяването на замърсяване и условията на живот и работа на борда на корабите, и в случай на положителен отговор, може ли горепосоченото правомощие да се упражнява и по отношение на кораб, който на практика извършва системно т. нар. дейност SAR?

                  Г)

                  Как трябва да се тълкува правило 1 [rectius, член 1], буква b) от Конвенция SOLAS — което изрично е посочено в член 2 от Директива 2009/16/ЕО и на което следователно трябва да се гарантира еднакво общностно тълкуване за целите и по време на PSC — в частта, в която се посочва, че „b. Договарящите се правителства се задължават да приемат всички закони, постановления, заповеди и наредби и да предприемат всякакви други мерки, които са необходими за въвеждане на тази конвенция изцяло и напълно в действие, така че да се обезпечи с оглед безопасност на човешкия живот годност на всеки кораб да изпълнява своето предназначение“, по-специално, по отношение на преценката за годност на кораба да изпълнява услугата, за която е предназначен, която държавите на пристанището са длъжни да направят чрез проверките в рамките на PSC, трябва ли да се вземат като единствен параметър за проверка предписанията, наложени въз основа на класификацията и съответните притежавани от кораба свидетелства за безопасност, получени въз основа на абстрактно декларираната дейност, или може вместо това да се вземе предвид и услугата, за която корабът се използва на практика?
                  Имат ли административните органи на държавите на пристанището и по отношение на гореспоменатия международен параметър правомощието да проверяват не само съответствието на бордовото оборудване и обзавеждане с изискванията, посочени в сертификатите, издадени от държавата на знамето и произтичащи от абстрактната класификация на кораба, но също и правомощието да преценяват съответствието на свидетелствата и бордовото оборудване и обзавеждане, с които корабът разполага и притежава в зависимост от конкретно извършваната дейност, която е различна от посочената в свидетелството за класификация и няма връзка с нея?
                  Същите съображения трябва да се посочат по отношение на точка 1.3.1 от Резолюция IMO A.1138(31) — Procedures of Port State Control, 2019 г., приета на 4.12.2019 г., в частта, в която се посочва, че „Under the provisions of the relevant conventions set out in section 1.2 above, the Administration (i.e. the Government of the flag State) is responsible for promulgating laws and regulations and for taking all other steps which may be necessary to give the relevant conventions full and complete effect so as to ensure that, from the point of view of safety of life and pollution prevention, a ship is fit for the service for which it is intended and seafarers are qualified and fit for their duties.)“.

                  Д)

                  Ако се потвърди съществуването на правомощие на държавата на пристанището да проверява притежаването на свидетелствата и съответствието с изискванията и/или предписанията въз основа на дейността, за която корабът конкретно е предназначен:

                              1)

                              може ли държавата на пристанището, извършила проверките в рамките на PSC, да изисква притежаването на свидетелства и съответствието с изисквания и/или предписания за безопасност и предотвратяване на замърсяването на морето, в допълнение към притежаваните, които са свързани с конкретно извършваната дейност, по-специално в разглеждания случай, свързани с т. нар. дейност SAR, за да се избегне задържането на кораба?

                              2)

                              при утвърдителен отговор на въпроса по точка 1), може ли искането за притежаване на свидетелства и съответствие с изисквания и/или предписания, в допълнение към притежаваните, които са свързани с конкретно извършваната дейност, особено в разглеждания случай т. нар. дейност SAR, да бъде направено, за да се избегне задържането на кораба, само ако съществува ясна и надеждна международна правна рамка и/или правна рамка [на Съюза] относно класификацията на т. нар. дейност SAR и относно съответните свидетелства и изисквания и/или предписания за безопасност и предотвратяване на замърсяването на морето?

                              3)

                              при отрицателен отговор на въпроса по точка 2), трябва ли искането за притежаване на свидетелства и съответствие с изисквания и/или предписания, в допълнение към притежаваните, които са свързани с конкретно извършваната дейност, по-специално в разглеждания случай, свързани с т. нар. дейност SAR, да бъде направено въз основа на националното законодателство на държавата на знамето и/или на държавата на пристанището и за тази цел необходимо ли е приемането на първично законодателство или е подходящо и вторично законодателство, или дори само обща административна правна уредба?

                              4)

                              при утвърдителен отговор на въпроса по точка 3), трябва ли при проверката в рамките на PSC държавата на пристанището да посочи точно и конкретно въз основа на коя национална правна уредба (определена съгласно точка 3) от законов или подзаконов ранг, или съдържаща се в административен акт от общ характер, трябва да бъдат определени изискванията и/или техническите предписания за безопасност и предотвратяване на замърсяването на морето, на които трябва да отговаря корабът, подложен на проверка в рамките на PSC, за да извършва т. нар. дейност SAR и точно какви корекции/поправки се изискват, за да се осигури спазването на посоченото по-горе законодателство?

                              5)

                              при липса на правна уредба на държавата на пристанището и/или на държавата на знамето от законов или подзаконов ранг, или съдържаща се в административен акт от общ характер, може ли администрацията на държавата на пристанището да посочи в конкретния случай изискванията и/или техническите предписания за безопасност, предотвратяване на замърсяването на морето и защита на живота и работата на борда, на които трябва да отговаря корабът, подложен на проверка в рамките на PSC, за да извършва т. нар. дейност SAR?

                              6)

                              при отрицателен отговор на въпросите по точки 4) и 5), може ли да се счита, че при липсата на конкретни указания от държавата на знамето в това отношение, т. нар. дейност SAR е разрешена medio tempore и следователно не може да бъде възпрепятствана чрез издаване на заповед за задържане, когато корабът, подложен на проверка в рамките на PSC, отговаря на посочените по-горе изисквания и/или предписания за друга категория (по-специално за товарен кораб), чието съществуване също на практика е потвърдено от държавата на знамето?

         (1)  Директива 2009/16/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година относно държавния пристанищен контрол (ОВ L 131, 2009 г., стр. 57).


title: Дело C-20/21: Преюдициално запитване от Landgericht Frankfurt am Main (Германия), постъпило на 13 януари 2021 г. — JW, HD, XS/LOT Polish Airlines

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/13

      Преюдициално запитване от Landgericht Frankfurt am Main (Германия), постъпило на 13 януари 2021 г. — JW, HD, XS/LOT Polish Airlines
      (Дело C-20/21)
      (2021/C 98/12)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Frankfurt am Main

         Страни в главното производство

         Ищци в първоинстанционното и жалбоподатели във въззивното производство: JW, HD, XS

         Ответник в първоинстанционното и във въззивното производство: LOT Polish Airlines

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 7, точка 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1) да се тълкува в смисъл, че при полет, който e закупен с единна резервация, потвърдена за целия маршрут, и разделен на два или повече етапа, мястото на изпълнение по смисъла на тази разпоредба може да бъде и мястото на пристигане на първия етап от полета, когато транспортът в тези етапи от полета е осъществен от два различни въздушни превозвача и в основата на иска за обезщетение, предявен на основание Регламент № 261/2004 (2), е закъснението на първия етап от полета и този иск е насочен срещу опериращия въздушен превозвач на първия етап от полета?

         (1)  ОВ L 351, 2012 г., стр. 1.

         (2)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-31/21: Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 19 януари 2021 г. — Eurocostruzioni Srl/Регион Калабрия

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/14

      Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 19 януари 2021 г. — Eurocostruzioni Srl/Регион Калабрия
      (Дело C-31/21)
      (2021/C 98/13)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Corte suprema di cassazione

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Eurocostruzioni Srl

         Ответник: Регион Калабрия

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Изисква ли Регламент (ЕО) № 1685/2000 на Комисията от 28 юли 2000 година за приемане на подробни правила за изпълнението на Регламент (ЕО) № 1260/1999 (1) на Съвета по отношение допустимостта на разходи за дейности, съвместно финансирани от структурните фондове, и по-специално разпоредбите от съответното приложение, правило № 1, точка 2, по отношение на „доказателство[то] за разход“, параграф 2.1., доказателството за извършените от крайните бенефициери плащания задължително да бъде представено с оправдателни фактури, включително когато финансирането е предоставено на бенефициера с цел построяване на сграда със собствени материали, инструменти и работници, или може да има изключение, различно от изрично предвиденото в случай на невъзможност изискване за представянето на „счетоводни документи с еквивалентна доказателствена стойност“?

                  2)

                  Какво е правилното тълкуване на посочения по-горе израз „счетоводни документи с еквивалентна доказателствена стойност“?

                  3)

                  Допускат ли по-конкретно посочените по-горе разпоредби от регламента национална и регионална правна уредба, както и последващи административни мерки за изпълнение, които предвиждат, когато финансирането е предоставено на бенефициера с цел построяване на сграда със собствени материали, инструменти и работници, система за контрол на разходите, предмет на финансиране от публичната администрация, състояща се от:

                              a)

                              предварително количествено определяне на строителните работи въз основа на регионален ценоразпис на строителните работи, а за позициите, които не са предвидени в този документ — на актуалните пазарни цени, определени от проектанта;

                              б)

                              последващо отчитане с представяне на счетоводната документация за строителните работи, съставена от книгата за измерванията и счетоводния регистър, надлежно подписани на всяка страница от ръководителя на строителните работи и от дружеството бенефициер, както и от проверката и становището за извършената работа, въз основа на единичните цени, посочени в буква а), от приемателна комисия, назначена от компетентната регионална администрация.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1260/1999 на Съвета от 21 юни 1999 г. относно определянето на общи разпоредби за структурните фондове (ОВ L 161, 1999 г., стр. 1).


title: Дело C-34/21: Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Wiesbaden (Германия), постъпило на 20 януари 2021 г. — Hauptpersonalrat der Lehrerinnen und Lehrer beim Hessischen Kultusministerium

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/15

      Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Wiesbaden (Германия), постъпило на 20 януари 2021 г. — Hauptpersonalrat der Lehrerinnen und Lehrer beim Hessischen Kultusministerium
      (Дело C-34/21)
      (2021/C 98/14)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Hauptpersonalrat der Lehrerinnen und Lehrer beim Hessischen Kultusministerium

         Друга страна в производството: Minister des Hessischen Kultusministeriums

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 88, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2016/679 (1) да се тълкува в смисъл, че за да представлява по-конкретно правило за гарантиране на защитата на правата и свободите по отношение на обработването на личните данни на наетите лица по трудово или служебно правоотношение, по смисъла на член 88, параграф 1 от посочения регламент, съответната законова разпоредба трябва да отговаря на изискванията, предвидени в член 88, параграф 2 от същия регламент за тези правила?

                  2)

                  Може ли националната норма, дори когато очевидно не отговаря на изискванията на член 88, параграф 2 от Регламент 2016/679, все пак да продължи да бъде приложима?

         (1)  Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/EО (Общ регламент относно защитата на данните) (ОВ L 119, 2016 г., стр. 1).


title: Дело C-35/21: Преюдициално запитване, отправено от Върховен касационен съд (България) на 19 януари 2021 година — „КОНСЕРВИНВЕСТ“ ООД / „БУЛКОНС ПЪРВОМАЙ“ ООД

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/15

      Преюдициално запитване, отправено от Върховен касационен съд (България) на 19 януари 2021 година — „КОНСЕРВИНВЕСТ“ ООД / „БУЛКОНС ПЪРВОМАЙ“ ООД
      (Дело C-35/21)
      (2021/C 98/15)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Върховен касационен съд

         Страни в главното производство

         Касатор:„КОНСЕРВИНВЕСТ“ ООД

         Ответник:„БУЛКОНС ПЪРВОМАЙ“ ООД

         Преюдициален въпрос

      Допуска ли разпоредбата на чл.9 от Регламент (ЕС) № 1151/2012 (1) на Европейския Парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 година относно закрилата на географски указания и наименования за произход на земеделски продукти и храни, съществуването, извън хипотезите на временна закрила, уредени в същата разпоредба, на национална система за регистрация и закрила на географските указания за селскостопански продукти и храни, обхванати от Регламента, и дава ли възможност на държавите членки да прилагат други, успоредно действащи норми на национално равнище (подобно на паралелния режим на търговските марки), уреждащи спорове относно осъществени нарушения на правото върху такова географско указание между местни търговци, произвеждащи и реализиращи селскостопански продукти и храни, включени в обхвата на Регламент (ЕС) № 1151/2012 г., на територията на държавата членка по регистрация на географското указание.

         (1)  Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 година относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни

         OB 2012, L 343, стр. 1


title: Дело C-42/21 P: Жалба, подадена на 27 януари 2021 г. от Lietuvos geležinkeliai AB срещу решението, постановено от Общия съд (първи разширен състав) на 18 ноември 2020 г. по дело T-814/17, Lietuvos geležinkeliai/Комисия

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/16

      Жалба, подадена на 27 януари 2021 г. от Lietuvos geležinkeliai AB срещу решението, постановено от Общия съд (първи разширен състав) на 18 ноември 2020 г. по дело T-814/17, Lietuvos geležinkeliai/Комисия
      (Дело C-42/21 P)
      (2021/C 98/16)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Lietuvos geležinkeliai AB (представители: W. Deselaers, K. Apel, P. Kirst, Rechtsanwälte)

         Други страни в производството: Европейска комисия, Orlen Lietuva AB

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното съдебно решение изцяло или отчасти, доколкото с него се отхвърля искането на жалбоподателя за отмяна на Решение на Комисията C(2017) 6544 окончателен от 2 октомври 2017 г. по дело AT.39813 — Baltic rail (1);

                  —

                  да отмени изцяло или отчасти оспорваното решение;

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени или допълнително да намали размера на наложената на Lietuvos geležinkeliai глоба и

                  —

                  да осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски, направени в настоящото производство и в производството пред Общия съд.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят посочва четири основания в подкрепа на жалбата си.
      Първо, Общият съд тълкувал неправилно и поради това приложил неправилно практиката на Съда, съгласно която предприятие с господстващо положение следва да предоставя достъп до инфраструктура само ако отказът е от естество да елиминира всякаква конкуренция на пазара за търсещия достъп, ако подобен отказ не може да бъде обективно обоснован и ако достъпът сам по себе си е абсолютно необходим за упражняване на стопанската дейност на това лице.
      Второ, демонтирането на 19-километрова железопътна линия, свързваща Мажейкяй в северозападна Литва с латвийската граница (наричана по-нататък „железопътната линия“) „много бързо, без да са осигурени необходимите финансови средства“, не представлявало злоупотреба с господстващо положение.
      Трето, Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като приел, че демонтирането на железопътната линия е в състояние да ограничи конкуренцията.
      Четвърто, Общият съд допуснал противоречие, като се позовал на твърдяното антиконкурентно намерение на жалбоподателя, за да определи дали следва да наложи глоба и за да прецени размера на глобата, независимо от констатацията, че твърдяното нарушение не се основава на намерението, на антиконкурентната стратегия или на недобросъвестността на жалбоподателя.

         (1)  Резюме на решение на Комисията от 2 октомври 2017 година относно производство по член 102 от Договора за функционирането на Европейския съюз (Дело AT.39813 — Baltic rail) (нотифицирано под номер C(2017) 6544) (ОВ C 383, 2017 г., стр. 7).


title: Дело C-600/20 P: Жалба, подадена на 10 ноември 2020 г. от г-жа Anne-Marie Klose срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 9 септември 2020 г. по дело T-81/20 — Anne-Marie Klose/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/2

      Жалба, подадена на 10 ноември 2020 г. от г-жа Anne-Marie Klose срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 9 септември 2020 г. по дело T-81/20 — Anne-Marie Klose/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      (Дело C-600/20 P)
      (2021/C 98/02)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Anne-Marie Klose (представител: I. Seher, Rechtsanwältin)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      С определение от 11 февруари 2021 г. Съдът на Европейския съюз (състав по допускането на обжалване) не допусна до разглеждане подадената жалба и постанови жалбоподателката да понесе направените от нея съдебни разноски.


title: Дело C-640/20 P: Жалба, подадена на 23 ноември 2020 г. от PV срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 30 януари 2020 г. по съединени дела T-786/16 и T-224/18, PV/Комисия

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/2

      Жалба, подадена на 23 ноември 2020 г. от PV срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 30 януари 2020 г. по съединени дела T-786/16 и T-224/18, PV/Комисия
      (Дело C-640/20 P)
      (2021/C 98/03)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: PV (представител: D. Birkenmaier, Rechtsanwalt)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  Да се отмени решението от 30 януари 2020 г. по съединени дела T-786/16 и T-224/18,

                  —

                  да се разреши настоящия съдебен спор и споровете по съединени дела T-786/16 и T-224/18, както предвижда член 170 от Процедурния правилник на Съда,

                  —

                  да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски по дело C-111/20 P, както и всички други разходи, направени в производствата по дела T-786/16, T-224/18, T-224/18 R1 и T-224/18 R2.

         Основания и основни доводи

                  1.

                  Първото основание е свързано с погрешното тълкуване на членове 72 и 270 ДФЕС, на член 23 от Правилника за длъжностните лица и със становището на Общия съд, че Правилника е единственият правен източник за решаването на спорове между служителите и тяхната институция.

                  2.

                  Второто основание е свързано с нарушение на член 4 ДЕС, на член 41 от Хартата и на член 11а от Правилника.

                  3.

                  Третото основание е изведено от нарушение на общия принцип на правото „fraus omnia corrompit“ и на член 36 от Статута на Съда.

                  4.

                  Четвъртото основание е свързано с отхвърлянето на членове 1, 3, 4, 31 и 41 от Хартата, както и членове 1д и 12а от Правилника.

                  5.

                  Петото основание се отнася до използването на „подправени документи“, изопаченото тълкуване на член 59, точка 1, алинеи 3 и 5 от Правилника, както и нарушението на вътрешното решение 92-2004 от 6 юли 2014 г. на Комисията.

                  6.

                  Шестото основание е свързано с допуснати грешки с цел измама във връзка с прилагането на принципа за изключението на неизпълнението в синалагматичните правоотношения.

                  7.

                  Със седмото основание се изтъква нарушение на член 41 от Хартата, член 25 от Правилника, както и умишлено затаяване на информация във връзка с измамно отклонение на просрочени трудови възнаграждения в размер от 21 593,64 EUR от Службата за управление и плащане по индивидуални права (PMO).

                  8.

                  Осмото основание е свързано с изопачаване посредством бездействие на последиците, свързани с отмяната на първото дисциплинарно производство CMS 13/087.

                  9.

                  Деветото основание е свързано с нарушение на член 15 от Хартата;

                  10.

                  Десетото основание, изтъкнато при условията на евентуалност, е свързано с нарушение на произнасяне „ultra petita“.


title: Дело C-643/20: Преюдициално запитване от Veszprémi Törvényszék (Унгария), постъпило на 30 ноември 2020 г. — ENERGOTT Fejlesztő és Vagyonkezelő Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/3

      Преюдициално запитване от Veszprémi Törvényszék (Унгария), постъпило на 30 ноември 2020 г. — ENERGOTT Fejlesztő és Vagyonkezelő Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Дело C-643/20)
      (2021/C 98/04)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Veszprémi Törvényszék

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: ENERGOTT Fejlesztő és Vagyonkezelő Kft.

         Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 90, параграфи 1 и 2 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (наричана по-нататък „Директивата за ДДС“) (1) — предвид в частност решение [от 23 ноември 2017 г., Di Maura (C-246/16)] (2) и определение [от 29 януари 2020 г., Porr Építési Kft. (C-292/19)] (3) — както и основните принципи на правото на Съюза на ефективност и на равностойност, да се тълкуват в смисъл, че държавите членки не могат да определят за начало на давностния срок за възстановяване на ДДС при окончателно несъбираемите вземания момент, предхождащ момента, в който вземането, на което се основава подлежащият на възстановяване ДДС, става несъбираемо?

                  2)

                  Трябва ли член 90, параграфи 1 и 2 и член 273 от Директивата за ДДС — предвид в частност решение [от 23 ноември 2017 г., Di Maura (C-246/16)], и определение [от 29 януари 2020 г., Porr Építési Kft. (C-292/19)] — както и основните принципи на правото на Съюза на ефективност, на равностойност и на неутралност на данъка, да се тълкуват в смисъл, че не допускат практика на държава членка, съгласно която в контекста на възстановяването на ДДС при окончателно несъбираемо вземане органите на държава членка, отговарящи за осигуряване на спазването на правната уредба, изискват от данъчнозадълженото лице, освен да предяви вземането в производството по ликвидация, да извърши и други действия за събиране на вземането като условие за възстановяването на ДДС?

                  3)

                  Трябва ли член 90, параграфи 1 и 2 и член 273 от Директивата за ДДС — предвид в частност решение [от 23 ноември 2017 г., Di Maura (C-246/16)], и определение [от 29 януари 2020 г., Porr Építési Kft. (C-292/19)] — както и основните принципи на правото на Съюза на ефективност, на равностойност и на неутралност на данъка, да се тълкуват в смисъл, че не допускат практика на държава членка, съгласно която при неплащане предприятието доставчик на услугата трябва да прекъсне незабавно нейното предоставяне, тъй като ако не го направи и продължи да предоставя услугата, няма да може да поиска възстановяването на ДДС при окончателно несъбираемите вземания, въпреки че тези вземания са станали такива в по-късен момент?

                  4)

                  Трябва ли член 90, параграфи 1 и 2 и член 273 от Директивата за ДДС и членове 15—17 от Хартата на основните права на Европейския съюз — предвид в частност решение [от 23 ноември 2017 г., Di Maura (C-246/16)], и определение [от 29 януари 2020 г., Porr Építési Kft. (C-292/19)] — както и основните принципи на правото на Съюза на ефективност, на равностойност и на неутралност на данъка, да се тълкуват в смисъл, че посочените разпоредби и принципи не допускат положение, при което след постановяването на определение по дело Porr Építési Kft. (C-292/19) органите на държава членка, отговарящи за осигуряване на спазването на правната уредба, са определили без никаква законова основа условията, посочени във втория, третия и четвъртия преюдициален въпрос, при което наборът от условия не е бил очевиден за данъчнозадълженото лице преди вземанията да станат окончателно несъбираеми?

         (1)  ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.

         (2)  ECLI:EU:C:2017:887

         (3)  ECLI:EU:C:2019:901


title: Дело C-670/20: Преюдициално запитване от Ráckevei Járásbíróság (Унгария), постъпило на 8 декември 2020 г. — EP и др./ERSTE Bank Hungary Zrt.

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/4

      Преюдициално запитване от Ráckevei Járásbíróság (Унгария), постъпило на 8 декември 2020 г. — EP и др./ERSTE Bank Hungary Zrt.
      (Дело C-670/20)
      (2021/C 98/05)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Ráckevei Járásbíróság

         Страни в главното производство

         Ищци: EP, TA, FV и TB

         Ответник: ERSTE Bank Hungary Zrt.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Като се има предвид тълкуването на член 4, параграф 2 от Директива 93/13/ЕИО относно неравноправните клаузи в потребителските договори (1), дадено в решението, постановено по дело Andriciuc и др., C-186/16 (2), следва ли да се счита за ясна и недвусмислена договорна клауза относно валутния риск, която не предвижда изрично кой длъжник поема изключително и изцяло посочения риск, а съдържа единствено декларация на длъжника, в която се посочва, че той „е напълно запознат с възможните рискове от сделката, и по-специално с факта, че колебанията на въпросната валута спрямо унгарския форинт могат както да увеличат, така и да намалят тежестта на вноските за изплащането на заема във форинти[“]?

                  2)

                  Съобразена ли е гореописаната договорна клауза с изискването, установено в решението по дело Andriciuc и др., C-186/16, съгласно което въз основа на подобна клауза потребителят трябва да може да прецени потенциално значимите икономически последици от поемането на валутния риск върху неговите финансови задължения, като се има предвид, че в документа, озаглавен [„]Информация относно общите рискове при финансирането във валута [“], който потребителят подписва при сключването на договора, се посочват по идентичен начин благоприятните и неблагоприятните последици от измененията на валутния курс, като по този начин се внушава, че типичната тенденция на стабилно ниво на валутния курс — съобщена също от Унгарската федерация на банките — е, че тези благоприятни и неблагоприятни икономически последици се компенсират в дългосрочен план?

                  3)

                  Съобразена ли е гореописаната договорна клауза с изискването, установено в решението по дело Andriciuc и др., C-186/16, съгласно което въз основа на подобна клауза потребителят трябва да може да прецени потенциално значимите икономически последици от поемането на валутния риск върху неговите финансови задължения, когато нито в договора, нито в документа за информация относно валутните рискове, подписан при сключването на договора, се посочва изрично или имплицитно, че увеличението на погасителните вноски може да бъде значително или че включително може да достигне на практика определено ниво?

                  4)

                  Като се има предвид тълкуването на член 4, параграф 2 от Директива 93/13/ЕИО относно неравноправните клаузи в потребителските договори, дадено в решението, постановено по дело Andriciuc и др., C-186/16, следва ли да се счита за ясна и недвусмислена договорна клауза относно валутния риск, в която не се посочва изрично, че потребителят поема изключително и изцяло валутния риск, когато от клаузите на договора не става ясно изрично, че увеличението на погасителните вноски може да бъде значително или че включително може да достигне на практика определено ниво?

                  5)

                  Сама по себе си направената за тази цел декларация от потребителя, формулирана общо в стандартна клауза на договора, достатъчна ли е, за да се прецени, че информацията относно валутния риск отговаря на изискването, установено в решението по дело Andriciuc и др., C-186/16, според което тази информация трябва да позволи на средния потребител да прецени въз основа на същата потенциално значимите икономически последици от прехвърлянето на валутния риск върху неговите финансови задължения, когато нито останалите клаузи на договора, нито [документът] за информация навеждат към подобен извод?

                  6)

                  Като се има предвид съдържанието на решението по дело Andriciuc и др., C-186/16, съобразено ли е с член 4, параграф 2 от Директива 93/13/ЕИО относно неравноправните клаузи в потребителските договори тълкуването на Kúria (Върховен съд), според което „фактът, че ответникът е предоставил информация относно валутния риск сам по себе си означава, че ищецът е трябвало да отчете реално този риск“?

         (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).

         (2)  Решение от 20 септември 2017 г., Andriciuc и др., C-186/16, EU:C:2017:703.


title: Дело C-673/20: Преюдициално запитване от Tribunal judiciaire d’Auch (Франция), постъпило на 9 декември 2020 г. — EP/Préfet du Gers, Institut National de la Statistique et des Études Économique

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/5

      Преюдициално запитване от Tribunal judiciaire d’Auch (Франция), постъпило на 9 декември 2020 г. — EP/Préfet du Gers, Institut National de la Statistique et des Études Économique
      (Дело C-673/20)
      (2021/C 98/06)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal judiciaire d’Auch

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: EP

         Ответник: Préfet du Gers, Institut National de la Statistique et des Études Économiques

         Друга страна: Maire de Thoux

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 50 от Договора за Европейския съюз и Споразумението за оттеглянето на Обединеното кралство от Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че отнемат европейското гражданство на британските граждани, които преди края на преходния период са упражнили своето право на свободно движение и на свободно установяване на територията на друга държава членка, и по-специално на онези, които пребивават на територията на друга държава членка повече от петнадесет години и по отношение на които се прилага британският закон, известен като „15 year rule“, което ги лишава от всякакво право на глас?

                  2)

                  При утвърдителен отговор, трябва ли да се счита, че комбинацията от членове 2, 3, 10, 12 и 127 от споразумението за оттегляне, точка 6 от неговия преамбюл и членове 18, 20 и 21 от Договора за функционирането на Европейския съюз позволява на тези британски граждани да запазят без изключение правата на европейското гражданство, от които те са се ползвали преди оттеглянето на тяхната страна от Европейския съюз?

                  3)

                  При отрицателен отговор на втория въпрос, не е ли частично невалидно споразумението за оттегляне, доколкото нарушава принципите, формиращи идентичността на Европейския съюз, и по-специално членове 18, 20 и 21 от Договора за функционирането на Европейския съюз, както и членове 39 и [40] от Хартата на основните права на Европейския съюз, и не нарушава ли принципа на пропорционалност, доколкото не съдържа разпоредба, позволяваща им да запазят тези права без изключение?

                  4)

                  При всички положения, не е ли частично невалиден член 127, параграф 1, буква б) от споразумението за оттегляне, доколкото нарушава членове 18, 20 и 21 от Договора за функционирането на Европейския съюз, както и членове 39 и 40 от Хартата на основните права на Европейския съюз, доколкото лишава гражданите на Съюза, които са упражнили правото си на свободно движение и на свободно установяване в Обединеното кралство, от правото да избират и да бъдат избирани на общинските избори в тази страна, и ако Общият съд и Съдът на ЕС правят същото тълкуване като френския Conseil d’Etat (Държавен съвет), дали това нарушение не се простира и върху гражданите на Обединеното кралство, които са упражнили своите права на свободно движение и на свободно установяване на територията на друга държава членка от повече от петнадесет години и по отношение на които се прилага британският закон, известен като „15 year rule“, което ги лишава от всякакво право на глас?


title: Дело C-675/20 P: Жалба, подадена на 11 декември 2020 г. от Colin Brown срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти разширен състав) на 5 октомври 2020 г. по дело T-18/19, Brown/Комисия

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/6

      Жалба, подадена на 11 декември 2020 г. от Colin Brown срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти разширен състав) на 5 октомври 2020 г. по дело T-18/19, Brown/Комисия
      (Дело C-675/20 P)
      (2021/C 98/07)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Colin Brown (представител: I. Van Damme, адвокат)

         Други страни в производството: Европейска комисия и Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното съдебно решение, с което се отказва отмяна на спорното решение (1),

                  —

                  въз основа на цялостната преписка, с която разполага, да обяви че спорното решение трябва да бъде отменено и да разпореди че правото на жалбоподателя на надбавка за експатриране и на пътни разноски трябва да бъде възстановено, считано от 1 декември 2017 г., както и че трябва да му бъдат изплатени обезщетенията, които не са платени между 1 декември 2017 г. и датата на възстановяване на правото на жалбоподателя, заедно с лихвите,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателя пред Съда и пред Общия съд.

         Основания и основни доводи

      Първо основание: Общият съд е допуснал грешка като е тълкувал член 4, параграф 1, буква а) от Приложение VII към Правилника на длъжностните лица в смисъл, че позволява или изисква да се отнеме правото на надбавка за експатриране на длъжностно лице поради това, че е придобило гражданство на държавата по местоработата си, без да е налице промяна в мястото му на работа.
      Второ основание: прилагането от Общия съд в съдебното му решение и от Комисията в спорното решение на член 4, параграф 1, буква б) от Приложение VII към Правилника на длъжностните лица по отношение на жалбоподателя поражда необоснована дискриминация.

         (1)  Решение от 19 март 2018 г. на Служба за управление и плащане по индивидуални права, с което се отнема правото на жалбоподателя на надбавка за експатриране и на плащане на пътните разноски, считано от 1 декември 2017 г.


title: Дело C-701/20: Преюдициално запитване от Obersten Gerichtshofs (Австрия), постъпило на 22 декември 2020 г. — Avis Autovermietung Gesellschaft mbH/Verein für Konsumenteninformation

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/7

      Преюдициално запитване от Obersten Gerichtshofs (Австрия), постъпило на 22 декември 2020 г. — Avis Autovermietung Gesellschaft mbH/Verein für Konsumenteninformation
      (Дело C-701/20)
      (2021/C 98/08)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberster Gerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател в ревизионното производство: Avis Autovermietung Gesellschaft mbH

         Ответник в ревизионното производство: Verein für Konsumenteninformation

         Преюдициален въпрос

      Допускат ли разпоредбите на глава VIII от Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/EО (Общ регламент относно защитата на данните) (1) (наричан по-нататък „ОРЗД“), и по-специално тези на член 80, параграфи 1 и 2 и на член 84, параграф 1, национална правна уредба, която — наред с правомощията за намеса на надзорните органи, компетентни за наблюдението и прилагането на Регламента, и възможностите за правна защита на субектите на данните — предоставя, от една страна, на конкуренти, и от друга страна, на определени от националното право сдружения, структури и камари правомощие да предявяват граждански искове при нарушения на ОРЗД — без оглед на конкретно нарушение на права на определени субекти на данни и без възложен от субект на данни мандат — на основание на забраната за нелоялни търговски практики, нарушение на закон за защита на потребителите или забраната да се използват недействителни общи търговски условия?

         (1)  ОВ L 119, 2016 г., стр. 1.


title: Дело C-46/21 P: Жалба, подадена на 27 януари 2021 г. от Агенцията на Европейския съюз за сътрудничество между регулаторите на енергия срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 18 ноември 2020 г. по дело T-735/18, Aquind/ACER

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/17

      Жалба, подадена на 27 януари 2021 г. от Агенцията на Европейския съюз за сътрудничество между регулаторите на енергия срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 18 ноември 2020 г. по дело T-735/18, Aquind/ACER
      (Дело C-46/21 P)
      (2021/C 98/17)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Агенция на Европейския съюз за сътрудничество между регулаторите на енергия (ACER) (представители: P. Martinet, E. Tremmel и B. Creve, advokat)

         Друга страна в производството: Aquind Ltd

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени изцяло или отчасти обжалваното решение,

                  —

                  ако Съдът приеме, че фазата на производството позволява това, да отхвърли жалбата в първоинстанционното производство като неоснователна,

                  —

                  при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд за ново разглеждане в съответствие с решението на Съда,

                  —

                  да осъди Aquind Ltd да заплати съдебните разноски както в производството по обжалване, така и в производството пред Общия съд.

         Основания и основни доводи

      В обжалваното решение Общият съд уважил четвъртото и деветото основание на жалбоподателя и отменил Решение A-001-2018 на апелативния съвет на ACER, като отхвърлил жалбата в останалата ѝ част и осъдил ACER да заплати съдебните разноски. С жалбата си по настоящото производство ACER твърди, че Общият съд е допуснал следните грешки при прилагане на правото:

                  1.

                  Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, свързана с интензивността на упражнявания по принцип и конкретно в случая от страна на апелативния съвет на ACER контрол за грешки при сложни технически и икономически преценки.

                  2.

                  Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, свързана с тълкуването на член 17, параграф 1, буква б) от Регламент № 714/2009 (1).

         (1)  Регламент (ЕО) № 714/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно условията за достъп до мрежата за трансграничен обмен на електроенергия и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1228/2003 (ОВ L 211, 2009 г., стр. 15)


title: Дело C-60/21: Иск, предявен на 1 февруари 2021 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/18

      Иск, предявен на 1 февруари 2021 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
      (Дело C-60/21)
      (2021/C 98/18)
      Език на производството: френски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: W. Roels, V. Uher)

         Ответник: Кралство Белгия

         Искания на ищеца

      Комисията иска Съдът:

                  —

                  да установи, че като е запазило разпоредби, според които:

            се отказва приспадането на задълженията за издръжка или на сумите с такова предназначение и на допълнителните периодични плащания, от облагаемия доход на лицата, носители на такива задължения, които не пребивават постоянно в Белгия и получават там по-малко от 75 % от доходите си от професионална дейност, които не могат да се ползват от същото приспадане в своята държава членка на пребиваване поради ниските си доходи, облагаеми в тази държава,
      Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по член 45 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) и член 28 от Споразумението за Европейското икономическо пространство (ЕИП) и

                  —

                  да осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на иска си Комисията излага едно единствено основание, което е възможността спорната правна уредба да разубеди данъчнозадължените лица, които не пребивават постоянно в Белгия, да упражнят гарантираните от Договорите свободи на движение и по-конкретно свободното движение на работници, предвидено в член 45 ДФЕС и в член 28 от Споразумението за ЕИП.
      Наистина, данъчнозадължено лице, което не получава в Белгия поне 75 % от облагаемите си доходи от професионална дейност и което не може да се ползва ефективно от приспадането на задълженията за издръжка в държавата си на пребиваване поради липсата на достатъчно облагаеми доходи в тази държава членка, е лишено от белгийското законодателство от възможността да се ползва от каквото и да е приспадане на тези задължения. От практиката на Съда и по-конкретно от решение от 10 май 2012 г. по дело C-39/10, Европейска комисия/Естония обаче следва, че в такъв случай държавата по заетостта трябва да вземе предвид личното и семейното положение на данъчнозадълженото лице, което не пребивава там постоянно.


title: Дело T-110/19: Решение на Общия съд от 3 февруари 2021 г. — Kazembe Musonda/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Демократична република Конго — Замразяване на средства — Запазване на името на жалбоподателя в списъците на визираните лица — Задължение за мотивиране — Право на изслушване — Доказване на основателността на включването и запазването в списъците — Явна грешка в преценката — Запазване на фактическите и правни обстоятелства, въз основа на които са приети ограничителните мерки — Право на зачитане на личния и семеен живот — Презумпция за невиновност — Пропорционалност — Възражение за незаконосъобразност)

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/19

      Решение на Общия съд от 3 февруари 2021 г. — Kazembe Musonda/Съвет
      (Дело T-110/19) (1)

      (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Демократична република Конго - Замразяване на средства - Запазване на името на жалбоподателя в списъците на визираните лица - Задължение за мотивиране - Право на изслушване - Доказване на основателността на включването и запазването в списъците - Явна грешка в преценката - Запазване на фактическите и правни обстоятелства, въз основа на които са приети ограничителните мерки - Право на зачитане на личния и семеен живот - Презумпция за невиновност - Пропорционалност - Възражение за незаконосъобразност)
      (2021/C 98/19)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Jean-Claude Kazembe Musonda (Лубумбаши, Демократична република Конго) (представители: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme и T. Payan, avocats)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile, S. Van Overmeire и M.-C. Cadilhac)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС с искане, от една страна, да се отмени Решение (ОВППС) 2018/1940 на Съвета от 10 декември 2018 г., с което се изменя Решение 2010/788/ОВППС относно ограничителни мерки по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 314, 2018 г., стр. 47), и от друга страна, да се отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1931 на Съвета от 10 декември 2018 година за прилагане на член 9 от Регламент (ЕО) № 1183/2005 за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу лица, нарушаващи оръжейното ембарго по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 314, 2018 г., стр. 1), в частите, в които тези актове се отнасят до жалбоподателя

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н Jean-Claude Kazembe Musonda да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 139, 15.4.2019 г.


title: Дело T-111/19: Решение на Общия съд от 3 февруари 2021 г. — Boshab/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Демократична република Конго — Замразяване на средства — Запазване на името на жалбоподателя в списъците на визираните лица — Задължение за мотивиране — Право на изслушване — Доказване на основателността на включването и запазването в списъците — Явна грешка в преценката — Запазване на фактическите и правни обстоятелства, въз основа на които са приети ограничителните мерки — Право на зачитане на личния и семеен живот — Право на собственост — Презумпция за невиновност — Пропорционалност — Възражение за незаконосъобразност)

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/20

      Решение на Общия съд от 3 февруари 2021 г. — Boshab/Съвет
      (Дело T-111/19) (1)

      (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Демократична република Конго - Замразяване на средства - Запазване на името на жалбоподателя в списъците на визираните лица - Задължение за мотивиране - Право на изслушване - Доказване на основателността на включването и запазването в списъците - Явна грешка в преценката - Запазване на фактическите и правни обстоятелства, въз основа на които са приети ограничителните мерки - Право на зачитане на личния и семеен живот - Право на собственост - Презумпция за невиновност - Пропорционалност - Възражение за незаконосъобразност)
      (2021/C 98/20)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Évariste Boshab (Киншаса, Демократична република Конго) (представители: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme и T. Payan, avocats)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile, S. Van Overmeire и M.-C. Cadilhac)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС с искане, от една страна, да се отмени Решение (ОВППС) 2018/1940 на Съвета от 10 декември 2018 г., с което се изменя Решение 2010/788/ОВППС относно ограничителни мерки по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 314, 2018 г., стр. 47), и от друга страна, да се отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1931 на Съвета от 10 декември 2018 година за прилагане на член 9 от Регламент (ЕО) № 1183/2005 за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу лица, нарушаващи оръжейното ембарго по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 314, 2018 г., стр. 1), в частите, в които тези актове се отнасят до жалбоподателя

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н Évariste Boshab да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 139, 15.4.2019 г.


title: Дело T-113/19: Решение на Общия съд от 3 февруари 2021 г. — Kampete/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Демократична република Конго — Замразяване на средства — Запазване на името на жалбоподателя в списъка на визираните лица — Задължение за мотивиране — Право на изслушване — Доказване на основателността на включването и запазването в списъците — Явна грешка в преценката — Запазване на фактическите и правни обстоятелства, въз основа на които са приети ограничителните мерки — Право на зачитане на личния и семеен живот — Презумпция за невиновност — Пропорционалност — Възражение за незаконосъобразност)

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/20

      Решение на Общия съд от 3 февруари 2021 г. — Kampete/Съвет
      (Дело T-113/19) (1)

      (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Демократична република Конго - Замразяване на средства - Запазване на името на жалбоподателя в списъка на визираните лица - Задължение за мотивиране - Право на изслушване - Доказване на основателността на включването и запазването в списъците - Явна грешка в преценката - Запазване на фактическите и правни обстоятелства, въз основа на които са приети ограничителните мерки - Право на зачитане на личния и семеен живот - Презумпция за невиновност - Пропорционалност - Възражение за незаконосъобразност)
      (2021/C 98/21)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Ilunga Kampete (Киншаса, Демократична република Конго) (представители: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme и T. Payan, avocats)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile, S. Van Overmeire и M.-C. Cadilhac)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС с искане, от една страна, да се отмени Решение (ОВППС) 2018/1940 на Съвета от 10 декември 2018 г., с което се изменя Решение 2010/788/ОВППС относно ограничителни мерки по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 314, 2018 г., стр. 47), и от друга страна, да се отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1931 на Съвета от 10 декември 2018 година за прилагане на член 9 от Регламент (ЕО) № 1183/2005 за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу лица, нарушаващи оръжейното ембарго по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 314, 2018 г., стр. 1), в частите, в които тези актове се отнасят до жалбоподателя

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н Ilunga Kampete да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 139, 15.4.2019 г.


title: Дело T-116/19: Решение на Общия съд от 3 февруари 2021 г. — Kande Mupompa/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Демократична република Конго — Замразяване на средства — Запазване на името на жалбоподателя в списъците на визираните лица — Задължение за мотивиране — Право на изслушване — Доказване на основателността на включването и запазването в списъците — Явна грешка в преценката — Запазване на фактическите и правни обстоятелства, въз основа на които са приети ограничителните мерки — Право на зачитане на личния и семеен живот — Право на собственост — Презумпция за невиновност — Пропорционалност — Възражение за незаконосъобразност)

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/21

      Решение на Общия съд от 3 февруари 2021 г. — Kande Mupompa/Съвет
      (Дело T-116/19) (1)

      (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Демократична република Конго - Замразяване на средства - Запазване на името на жалбоподателя в списъците на визираните лица - Задължение за мотивиране - Право на изслушване - Доказване на основателността на включването и запазването в списъците - Явна грешка в преценката - Запазване на фактическите и правни обстоятелства, въз основа на които са приети ограничителните мерки - Право на зачитане на личния и семеен живот - Право на собственост - Презумпция за невиновност - Пропорционалност - Възражение за незаконосъобразност)
      (2021/C 98/22)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Alex Kande Mupompa (Киншаса, Демократична република Конго) (представители: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme и T. Payan, avocats)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile, S. Van Overmeire и M.-C. Cadilhac)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС с искане, от една страна, да се отмени Решение (ОВППС) 2018/1940 на Съвета от 10 декември 2018 г., с което се изменя Решение 2010/788/ОВППС относно ограничителни мерки по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 314, 2018 г., стр. 47), и от друга страна, да се отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1931 на Съвета от 10 декември 2018 година за прилагане на член 9 от Регламент (ЕО) № 1183/2005 за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу лица, нарушаващи оръжейното ембарго по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 314, 2018 г., стр. 1), в частите, в които тези актове се отнасят до жалбоподателя

         Диспозитив

                  1.

                  Отхвърля жалбата.

                  2.

                  Осъжда г-н Alex Kande Mupompa да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 139, 15.4.2019 г.


title: Дело T-118/19: Решение на Общия съд от 3 февруари 2021 г. — Amisi Kumba/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Демократична република Конго — Замразяване на средства — Запазване на името на жалбоподателя в списъците на визираните лица — Задължение за мотивиране — Право на изслушване — Доказване на основателността на включването и запазването в списъците — Явна грешка в преценката — Запазване на фактическите и правни обстоятелства, въз основа на които са приети ограничителните мерки — Право на зачитане на личния и семеен живот — Презумпция за невиновност — Пропорционалност — Възражение за незаконосъобразност)

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/22

      Решение на Общия съд от 3 февруари 2021 г. — Amisi Kumba/Съвет
      (Дело T-118/19) (1)

      (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Демократична република Конго - Замразяване на средства - Запазване на името на жалбоподателя в списъците на визираните лица - Задължение за мотивиране - Право на изслушване - Доказване на основателността на включването и запазването в списъците - Явна грешка в преценката - Запазване на фактическите и правни обстоятелства, въз основа на които са приети ограничителните мерки - Право на зачитане на личния и семеен живот - Презумпция за невиновност - Пропорционалност - Възражение за незаконосъобразност)
      (2021/C 98/23)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Gabriel Amisi Kumba (Киншаса, Демократична република Конго) (представители: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme и T. Payan, avocats)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile, S. Van Overmeire и M.-C. Cadilhac)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС с искане, от една страна, да се отмени Решение (ОВППС) 2018/1940 на Съвета от 10 декември 2018 г., с което се изменя Решение 2010/788/ОВППС относно ограничителни мерки по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 314, 2018 г., стр. 47), и от друга страна, да се отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1931 на Съвета от 10 декември 2018 година за прилагане на член 9 от Регламент (ЕО) № 1183/2005 за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу лица, нарушаващи оръжейното ембарго по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 314, 2018 г., стр. 1), в частите, в които тези актове се отнасят до жалбоподателя

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н Gabriel Amisi Kumba да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 139, 15.4.2019 г.


title: Дело T-119/19: Решение на Общия съд от 3 февруари 2021 г. — Mutondo/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Демократична република Конго — Замразяване на средства — Запазване на името на жалбоподателя в списъците на визираните лица — Задължение за мотивиране — Право на изслушване — Доказване на основателността на включването и запазването в списъците — Явна грешка в преценката — Запазване на фактическите и правни обстоятелства, въз основа на които са приети ограничителните мерки — Право на зачитане на личния и семеен живот — Презумпция за невиновност — Пропорционалност — Възражение за незаконосъобразност)

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/23

      Решение на Общия съд от 3 февруари 2021 г. — Mutondo/Съвет
      (Дело T-119/19) (1)

      (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Демократична република Конго - Замразяване на средства - Запазване на името на жалбоподателя в списъците на визираните лица - Задължение за мотивиране - Право на изслушване - Доказване на основателността на включването и запазването в списъците - Явна грешка в преценката - Запазване на фактическите и правни обстоятелства, въз основа на които са приети ограничителните мерки - Право на зачитане на личния и семеен живот - Презумпция за невиновност - Пропорционалност - Възражение за незаконосъобразност)
      (2021/C 98/24)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Kalev Mutondo (Киншаса, Демократична република Конго) (представители: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme и T. Payan, avocats)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile, S. Van Overmeire и M.-C. Cadilhac)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС с искане, от една страна, да се отмени Решение (ОВППС) 2018/1940 на Съвета от 10 декември 2018 г., с което се изменя Решение 2010/788/ОВППС относно ограничителни мерки по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 314, 2018 г., стр. 47), и от друга страна, да се отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1931 на Съвета от 10 декември 2018 година за прилагане на член 9 от Регламент (ЕО) № 1183/2005 за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу лица, нарушаващи оръжейното ембарго по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 314, 2018 г., стр. 1), в частите, в които тези актове се отнасят до жалбоподателя

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н Kalev Mutondo да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 139, 15.4.2019 г.


title: Дело T-120/19: Решение на Общия съд от 3 февруари 2021 г. — Numbi/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Демократична република Конго — Замразяване на средства — Запазване на името на жалбоподателя в списъците на визираните лица — Задължение за мотивиране — Право на изслушване — Доказване на основателността на включването и запазването в списъците — Явна грешка в преценката — Запазване на фактическите и правни обстоятелства, въз основа на които са приети ограничителните мерки — Право на зачитане на личния и семеен живот — Презумпция за невиновност — Пропорционалност — Възражение за незаконосъобразност)

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/23

      Решение на Общия съд от 3 февруари 2021 г. — Numbi/Съвет
      (Дело T-120/19) (1)

      (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Демократична република Конго - Замразяване на средства - Запазване на името на жалбоподателя в списъците на визираните лица - Задължение за мотивиране - Право на изслушване - Доказване на основателността на включването и запазването в списъците - Явна грешка в преценката - Запазване на фактическите и правни обстоятелства, въз основа на които са приети ограничителните мерки - Право на зачитане на личния и семеен живот - Презумпция за невиновност - Пропорционалност - Възражение за незаконосъобразност)
      (2021/C 98/25)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: John Numbi (Киншаса, Демократична република Конго) (представители: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme и T. Payan, avocats)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile, S. Van Overmeire и M.-C. Cadilhac)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС с искане, от една страна, да се отмени Решение (ОВППС) 2018/1940 на Съвета от 10 декември 2018 г., с което се изменя Решение 2010/788/ОВППС относно ограничителни мерки по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 314, 2018 г., стр. 47), и от друга страна, да се отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1931 на Съвета от 10 декември 2018 година за прилагане на член 9 от Регламент (ЕО) № 1183/2005 за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу лица, нарушаващи оръжейното ембарго по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 314, 2018 г., стр. 1), в частите, в които тези актове се отнасят до жалбоподателя

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н John Numbi да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 139, 15.4.2019 г.


title: Дело T-122/19: Решение на Общия съд от 3 февруари 2021 г. — Ramazani Shadary/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Демократична република Конго — Замразяване на средства — Запазване на името на жалбоподателя в списъците на визираните лица — Задължение за мотивиране — Право на изслушване — Доказване на основателността на включването и запазването в списъците — Явна грешка в преценката — Запазване на фактическите и правни обстоятелства, въз основа на които са приети ограничителните мерки — Право на зачитане на личния и семеен живот — Презумпция за невиновност — Пропорционалност — Възражение за незаконосъобразност)

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/25

      Решение на Общия съд от 3 февруари 2021 г. — Ramazani Shadary/Съвет
      (Дело T-122/19) (1)

      (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Демократична република Конго - Замразяване на средства - Запазване на името на жалбоподателя в списъците на визираните лица - Задължение за мотивиране - Право на изслушване - Доказване на основателността на включването и запазването в списъците - Явна грешка в преценката - Запазване на фактическите и правни обстоятелства, въз основа на които са приети ограничителните мерки - Право на зачитане на личния и семеен живот - Презумпция за невиновност - Пропорционалност - Възражение за незаконосъобразност)
      (2021/C 98/27)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Emmanuel Ramazani Shadary (Киншаса, Демократична република Конго) (представители: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme и T. Payan, avocats)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile, S. Van Overmeire и M.-C. Cadilhac)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС с искане, от една страна, да се отмени Решение (ОВППС) 2018/1940 на Съвета от 10 декември 2018 г., с което се изменя Решение 2010/788/ОВППС относно ограничителни мерки по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 314, 2018 г., стр. 47), и от друга страна, да се отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1931 на Съвета от 10 декември 2018 година за прилагане на член 9 от Регламент (ЕО) № 1183/2005 за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу лица, нарушаващи оръжейното ембарго по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 314, 2018 г., стр. 1), в частите, в които тези актове се отнасят до жалбоподателя

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н Emmanuel Ramazani Shadary да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 139, 15.4.2019 г.


title: Дело T-123/19: Решение на Общия съд от 3 февруари 2021 г. — Kanyama/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Демократична република Конго — Замразяване на средства — Запазване на името на жалбоподателя в списъците на визираните лица — Задължение за мотивиране — Право на изслушване — Доказване на основателността на включването и запазването в списъците — Явна грешка в преценката — Запазване на фактическите и правни обстоятелства, въз основа на които са приети ограничителните мерки — Право на зачитане на личния и семеен живот — Презумпция за невиновност — Пропорционалност — Възражение за незаконосъобразност)

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/26

      Решение на Общия съд от 3 февруари 2021 г. — Kanyama/Съвет
      (Дело T-123/19) (1)

      (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Демократична република Конго - Замразяване на средства - Запазване на името на жалбоподателя в списъците на визираните лица - Задължение за мотивиране - Право на изслушване - Доказване на основателността на включването и запазването в списъците - Явна грешка в преценката - Запазване на фактическите и правни обстоятелства, въз основа на които са приети ограничителните мерки - Право на зачитане на личния и семеен живот - Презумпция за невиновност - Пропорционалност - Възражение за незаконосъобразност)
      (2021/C 98/28)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Célestin Kanyama (Киншаса, Демократична република Конго) (представители: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme и T. Payan, avocats)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile, S. Van Overmeire и M.-C. Cadilhac)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС с искане, от една страна, да се отмени Решение (ОВППС) 2018/1940 на Съвета от 10 декември 2018 г., с което се изменя Решение 2010/788/ОВППС относно ограничителни мерки по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 314, 2018 г., стр. 47), и от друга страна, да се отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1931 на Съвета от 10 декември 2018 година за прилагане на член 9 от Регламент (ЕО) № 1183/2005 за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу лица, нарушаващи оръжейното ембарго по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 314, 2018 г., стр. 1), в частите, в които тези актове се отнасят до жалбоподателя

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н Célestin Kanyama да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 139, 15.4.2019 г.


title: Дело T-124/19: Решение на Общия съд от 3 февруари 2021 г. — Ilunga Luyoyo/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Демократична република Конго — Замразяване на средства — Запазване на името на жалбоподателя в списъците на визираните лица — Задължение за мотивиране — Право на изслушване — Доказване на основателността на включването и запазването в списъците — Явна грешка в преценката — Запазване на фактическите и правни обстоятелства, въз основа на които са приети ограничителните мерки — Право на зачитане на личния и семеен живот — Презумпция за невиновност — Пропорционалност — Възражение за незаконосъобразност)

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/26

      Решение на Общия съд от 3 февруари 2021 г. — Ilunga Luyoyo/Съвет
      (Дело T-124/19) (1)

      (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Демократична република Конго - Замразяване на средства - Запазване на името на жалбоподателя в списъците на визираните лица - Задължение за мотивиране - Право на изслушване - Доказване на основателността на включването и запазването в списъците - Явна грешка в преценката - Запазване на фактическите и правни обстоятелства, въз основа на които са приети ограничителните мерки - Право на зачитане на личния и семеен живот - Презумпция за невиновност - Пропорционалност - Възражение за незаконосъобразност)
      (2021/C 98/29)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Ferdinand Ilunga Luyoyo (Киншаса, Демократична република Конго) (представители: T. Bontinck, P. De Wolf, A. Guillerme и T. Payan, avocats)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix, H. Marcos Fraile, S. Van Overmeire и M.-C. Cadilhac)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС с искане, от една страна, да се отмени Решение (ОВППС) 2018/1940 на Съвета от 10 декември 2018 г., с което се изменя Решение 2010/788/ОВППС относно ограничителни мерки по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 314, 2018 г., стр. 47), и от друга страна, да се отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1931 на Съвета от 10 декември 2018 година за прилагане на член 9 от Регламент (ЕО) № 1183/2005 за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу лица, нарушаващи оръжейното ембарго по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 314, 2018 г., стр. 1), в частите, в които тези актове се отнасят до жалбоподателя.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н Ferdinand Illunga Luyoyo да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 139, 15.4.2019 г.


title: Дело T-258/20: Решение на Общия съд от 3 февруари 2021 г. — Klymenko/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Украйна — Замразяване на средства — Списък на лицата, образуванията и органите, чиито финансови средства и икономически ресурси се замразяват — Запазване на името на жалбоподателя в списъка — Задължение на Съвета да провери дали решение на орган на трета държава е взето при зачитане на правото на защита и на правото на ефективна съдебна защита)

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/27

      Решение на Общия съд от 3 февруари 2021 г. — Klymenko/Съвет
      (Дело T-258/20) (1)

      (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Украйна - Замразяване на средства - Списък на лицата, образуванията и органите, чиито финансови средства и икономически ресурси се замразяват - Запазване на името на жалбоподателя в списъка - Задължение на Съвета да провери дали решение на орган на трета държава е взето при зачитане на правото на защита и на правото на ефективна съдебна защита)
      (2021/C 98/30)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Oleksandr Viktorovych Klymenko (Москва, Русия) (представител: M. Phelippeau, avocate)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: A. Vitro и P. Mahnič)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ОВППС) 2020/373 на Съвета от 5 март 2020 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (ОВ L 71, 2020 г., стр. 10) и на Регламент за изпълнение (EС) 2020/370 на Съвета от 5 март 2020 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (ОВ L 71, 2020 г., стр. 1), в частта, в която името на жалбоподателя е оставено в списъка на лицата, образуванията и органите, за които се прилагат тези ограничителни мерки.

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя Решение (ОВППС) 2020/373 на Съвета от 5 март 2020 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна, и Регламент за изпълнение (EС) 2020/370 на Съвета от 5 март 2019 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна, в частта, в която името на г-н Oleksandr Viktorovych Klymenko е запазено в списъка на лицата, образуванията и органите, по отношение на които се прилагат тези ограничителни мерки.

                  2)

                  Запазва по отношение на г-н Klymenko правните последици на член 1 от Решение 2020/373 до датата, на която изтича срокът за обжалване, посочен в член 56, първа алинея от Статута на Съда на Европейския съюз, или ако в рамките на този срок е подадена жалба, до отхвърлянето на същата.

                  3)

                  Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 222, 6.7.2020 г.


title: Дело T-352/18: Определение на Общия съд от 4 февруари 2021 г. — Germann Avocats/Комисия (Жалба за отмяна и искане за обезщетение — Обществени поръчки за услуги — Процедура за възлагане на обществени поръчки — Последващо проучване на практиките на профсъюзите във връзка с недопускането на дискриминация и с многообразието — Отхвърляне на офертата на оферент — Критерии за възлагане — Жалба, отчасти явно неоснователна и отчасти явно недопустима)

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/28

      Определение на Общия съд от 4 февруари 2021 г. — Germann Avocats/Комисия
      (Дело T-352/18) (1)

      (Жалба за отмяна и искане за обезщетение - Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Последващо проучване на практиките на профсъюзите във връзка с недопускането на дискриминация и с многообразието - Отхвърляне на офертата на оферент - Критерии за възлагане - Жалба, отчасти явно неоснователна и отчасти явно недопустима)
      (2021/C 98/31)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Germann Avocats LLC (Женева, Швейцария) (представители: C. Giannakopoulos и N. Skandamis, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: J. Estrada de Solà и A. Katsimerou, подпомагани от R. van Melsen, avocat)

         Предмет

      От една страна, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на Комисията за отхвърляне на офертата на жалбоподателя в процедура за възлагане на обществена поръчка JUST/2017/RDIS/FW/EQUA/0042 („Последващо проучване на практиките на профсъюзите във връзка с недопускането на дискриминация и с многообразието“ (2017/S 215-446067), и от друга страна, искане на основание член 268 ДФЕС за обезщетение за вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял вследствие на приемането на посоченото решение

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Germann Avocats LLC да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 301, 27.8.2018 г.


title: Дело T-35/21: Жалба, подадена на 22 януари 2021 г. — SFD/EUIPO — Allmax Nutrition (ALLNUTRITION DESIGNED FOR MOTIVATION)

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/28

      Жалба, подадена на 22 януари 2021 г. — SFD/EUIPO — Allmax Nutrition (ALLNUTRITION DESIGNED FOR MOTIVATION)
      (Дело T-35/21)
      (2021/C 98/32)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: SFD S.A. (Ополе, Полша) (представител: T. Grucelski, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Allmax Nutrition Inc. (Норт-Йорк, Онтарио, Канада)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „ALLNUTRITION DESIGNED FOR MOTIVATION“ — заявка за регистрация № 15 971 435

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 28 октомври 2020 г. по преписка R 511/2020-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да отхвърли възражението,

                  —

                  да осъди EUIPO и другата страна в производството пред апелативния състав да заплатят съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-38/21: Жалба, подадена на 19 януари 2021 г. — Inivos и Inivos/Комисия

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/29

      Жалба, подадена на 19 януари 2021 г. — Inivos и Inivos/Комисия
      (Дело T-38/21)
      (2021/C 98/33)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Inivos Ltd (Лондон, Обединеното кралство) и Inivos BV (Ротердам, Нидерландия) (представители: R. Martens и L. Hoet, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени решението от неизвестна дата, с което е започната процедура на договаряне без предварително публикуване на обявление за закупуването на до 200 робота за дезинфекция,

                  —

                  да отмени решението от неизвестна дата, с което Framework Contract for Disinfection Robots for European Hospitals (Covid-19) (Рамков договор относно роботи за дезинфекция за европейски болници (Covid-19) е възложен на UVD Robots APS/Kompaï Robotics & Teamnet,

                  —

                  да отмени решението от 19 ноември 2020 г. за сключване на Framework Contract for Disinfection Robots for European Hospitals (Covid-19) с UVD Robots APS/Kompaï Robotics & Teamnet,

                  —

                  да обяви за нищожни Framework Contract for Disinfection Robots for European Hospitals (Covid-19) и по-специално сключените договори с референтни номера FW-00103506 и FW-00103507,

                  —

                  да обяви, че ответникът носи отговорност за обезщетение въз основа на загуба на възможност,

                  —

                  да осъди ответника да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати тези на жалбоподателите.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: ответникът е нарушил член 160, параграфи 1 и 2 от Финансовия регламент и точка 11 от раздел 2 на глава 1 от приложение I към този регламент във връзка с нарушаване на принципа на добра администрация, тъй като ответникът неправилно е приложил процедура на договаряне без предварително публикуване на обявление за закупуването на до 200 робота за дезинфекция и така е допуснал явна грешка в преценката.

                  2.

                  Второ основание: ответникът е нарушил, от една страна, член 61, член 160, параграф 1 и член 167, параграф 1 от Финансовия регламент във връзка с общите принципи на правото на Съюза на прозрачност, на равенство и на недопускане на дискриминация, и от друга страна, член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тъй като между ответника и спечелилия оферент (UVD Robots APS) е налице конфликт на интереси, водещ до сериозна нередност, вследствие на която сключеният рамков договор е нищожен.

                  3.

                  Трето основание: ответникът е нарушил член 160, параграф 3 от Финансовия регламент, тъй като възлагането на Framework Contract for Disinfection Robots for European Hospitals (Covid-19) на UVD Robots APS нарушава конкуренцията.