title: Дело C-399/11: Решение на Съда (голям състав) от 26 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunal Constitucional Madrid — Испания) — наказателно производство срещу Stefano Melloni (Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Европейска заповед за арест — Процедури за предаване между държавите членки — Решения, постановени вследствие на съдебен процес, на който заинтересованото лице не се е явило лично — Изпълнение на задочно постановена присъда — Възможност за преразглеждане на присъдата)

text:
               20.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/12

         Решение на Съда (голям състав) от 26 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunal Constitucional Madrid — Испания) — наказателно производство срещу Stefano Melloni
   (Дело C-399/11) (1)

   (Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Европейска заповед за арест - Процедури за предаване между държавите членки - Решения, постановени вследствие на съдебен процес, на който заинтересованото лице не се е явило лично - Изпълнение на задочно постановена присъда - Възможност за преразглеждане на присъдата)
   2013/C 114/16
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Constitucional Madrid

      Страни в главното производство

      Наказателно производство срещу: Stefano Melloni.

      Другата страна: Ministerio Fiscal.

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunal Constitucional Madrid — Тълкуване на член 4а от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (ОВ L 190, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3), изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 година за изменение на Рамкови решения 2002/584/ПВР, 2005/214/ПВР, 2006/783/ПВР, 2008/909/ПВР и 2008/947/ПВР, с което се укрепват процесуалните права на лицата и се насърчава прилагането на принципа за взаимно признаване на решения, постановени в отсъствието на заинтересованото лице по време на съдебния процес (ОВ L 81, стр. 24), и на членове 47, 48 и 53 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Решения, постановени вследствие на процес, на който заинтересованото лице не се е явило лично — Изпълнение на задочно постановена присъда — Възможност за преразглеждане на присъдата

      Диспозитив

               1.

               Член 4а, параграф 1 от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска изпълняващият съдебен орган да обвързва в посочените в тази разпоредба хипотези изпълнението на европейска заповед за арест, издадена с цел изпълнение на присъда, с условието задочната присъда да може да се преразгледа в издаващата държава.

               2.

               Член 4а, параграф 1 от Рамково решение 2002/584, изменено с Рамково решение 2009/299, е съвместим с изискванията, произтичащи от член 47 и от член 48, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

               3.

               Член 53 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че не позволява на държава членка да обвързва предаването на задочно осъдено лице с условието присъдата да може да бъде подложена на преразглеждане в издаващата държава членка с цел да се избегне нарушение на правото на справедлив съдебен процес и на правото на защита, гарантирани от нейната конституция.

      (1)  ОВ C 290, 1.10.2011 г.


title: Дело T-177/12: Жалба, подадена на 20 април 2012 г. — Spraylat/ECHA

text:
               16.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 174/26

         Жалба, подадена на 20 април 2012 г. — Spraylat/ECHA
   (Дело T-177/12)
   2012/C 174/44
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Spraylat GmbH (Аахен, Германия) (представител: K. Fischer, Rechtsanwalt)

      Ответник: Европейска агенция по химикалите (ECHA)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени определената от ответника административна такса, за която жалбоподателят е уведомен на 21 февруари 2012 г. (фактура № 10030371);

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         При условията на евентуалност жалбоподателят иска да бъде отменено Решение SME(2012)1445 от 15 февруари 2012 г.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет правни основания.

               1.

               Първо правно основание: нарушение на Регламент № 1907/2006 (1) и на Регламент № 340/2008 (2)

               Жалбоподателят изтъква, че видно от двата регламента административна такса по член 13, параграф 4 от Регламент № 340/2008 е допустимо да се събере единствено ако е необходимо да се покрият направените от ECHA разходи за проверка на регистрацията с оглед на размера на предприятието, както и че това обстоятелство не е било взето предвид при определянето на размера на административната такса в съответствие с решение MB/D/29/2010 на управителния съвет на ECHA. Според жалбоподателя е недопустимо размерът на събираната такса да зависи от размера на предприятието, тъй като това води до ситуации, в които големите предприятия понасят част от разходите за проверката на по-малките предприятия.

               2.

               Второ правно основание: нарушение на принципа на пропорционалност
               Този принцип изисква размерът на събираната от ответника административна такса да е в справедливо съотношение с предоставяните от ответника услуги. Според жалбоподателя това не е така в конкретния случай, ако се сравни размерът на таксата от 20 700 EUR и действително предоставените от ответника административни услуги.

               3.

               Трето правно основание: нарушение на общия принцип за равно третиране
               Във връзка с това жалбоподателят посочва, че диференциацията на размера на административната такса в зависимост от размера на предприятието представлява недопустимо неравно третиране. Освен това с промяната на административната си практика ответникът нарушава принципа за равно третиране дотолкова, доколкото подлага жалбоподателя на неравно третиране спрямо останалите регистрирани предприятия, на които ответникът е предоставил възможност и след получаване на регистрационен номер да внасят корекции в данните относно размера на предприятието, за да могат по този начин да избегнат събирането на административна такса.

               4.

               Четвърто правно основание: нарушение на принципа на правна сигурност и на правото на добра администрация
               Според жалбоподателя, въпреки че му е известно, че на практика в процеса по регистрация се оказва трудно да се установи действителният размер на предприятието, в противоречие с правото на добра администрация ответникът не предоставя възможност на жалбоподателя да коригира предоставените данни, за да може да избегне заплащането на административна такса.

               5.

               Пето правно основание: недопустимост на делегирането на законодателни правомощия на ответника
               Жалбоподателя посочва, че член 13, параграф 4 от Регламент № 340/2008 упълномощава ответника да събира административна такса, без Регламентът да урежда допълнителни подробности относно критериите за събиране на таксата, и по-специално относно определянето на нейния размер. Според жалбоподателя това представлява недопустимо делегиране на законодателни правомощия на ответника.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО (ОВ L 396, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3).

      (2)  Регламент (ЕО) № 340/2008 на Комисията от 16 април 2008 година относно таксите и плащанията, дължими на Европейската агенция по химикалите в съответствие с Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH) (ОВ L 107, стр. 6).


title: Дело T-255/11: Определение на Общия съд от 7 декември 2011 г. — Fellah/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, взети с оглед ситуацията в Кот д’Ивоар — Заличаване от списъка на засегнатите лица — Жалба за отмяна — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               11.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 39/14

         Определение на Общия съд от 7 декември 2011 г. — Fellah/Съвет
   (Дело T-255/11) (1)

   (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, взети с оглед ситуацията в Кот д’Ивоар - Заличаване от списъка на засегнатите лица - Жалба за отмяна - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   2012/C 39/27
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Zakaria Fellah (Ню Йорк, Съединени американски щати) (представител: G. Collard, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: B. Driessen и G. Étienne)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2011/221/ОВППС на Съвета от 6 април 2011 година за изменение на Решение 2010/656/ОВППС за подновяване на ограничителните мерки срещу Кот д’Ивоар (ОВ L 93, стр. 20) и на Регламент (ЕС) № 330/2011 на Съвета от 6 април 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) № 560/2005 за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени към определени лица и стопански субекти, с оглед ситуацията в Кот д’Ивоар (ОВ L 93, стр. 10).

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящата жалба.

               2.

               Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

               3.

               Липсва основание за произнасяне по искането за встъпване на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 211, 16.7.2011 г.


title: Дело F-118/15: Решение на Съда на публичната служба (състав от един съдия) от 28 юни 2016 г. — Kotula/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Член 45 от Правилника — Процедура по повишаване за 2014 г. — Общи разпоредби за прилагане на член 45 от Правилника — Списък с длъжностните лица, предложени за повишаване от генералните директори и началниците на служби — Невключване на името на жалбоподателя — Прехвърляне от/в друга институция — Отчитане на атестационните доклади, изготвени от предходната институция — Възможност за оспорване на списъка с предложените за повишаване длъжностни лица пред съвместната комисия за повишаване — Съпоставяне на заслугите на подлежащите на повишаване длъжностни лица)

text:
               8.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/35

         Решение на Съда на публичната служба (състав от един съдия) от 28 юни 2016 г. — Kotula/Комисия
   (Дело F-118/15) (1)

   ((Публична служба - Длъжностни лица - Член 45 от Правилника - Процедура по повишаване за 2014 г. - Общи разпоредби за прилагане на член 45 от Правилника - Списък с длъжностните лица, предложени за повишаване от генералните директори и началниците на служби - Невключване на името на жалбоподателя - Прехвърляне от/в друга институция - Отчитане на атестационните доклади, изготвени от предходната институция - Възможност за оспорване на списъка с предложените за повишаване длъжностни лица пред съвместната комисия за повишаване - Съпоставяне на заслугите на подлежащите на повишаване длъжностни лица))
   (2016/C 287/43)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Marcin Kotula (Брюксел, Белгия) (представители: N. de Montigny и J.-N. Louis, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: C. Berardis-Kayser и G. Berscheid)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на Комисията жалбоподателят да не бъде повишен в рамките на процедурата по повишаване за 2014 г.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 320, 28.9.2015 г., стр. 57.


title: Дело T-369/09: Жалба, подадена на 22 септември 2009 г. — Sociedade Quinta do Portal/СХВП — Vallegre — Vinhos do Porto (PORTO ALEGRE)

text:
               5.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/22

         Жалба, подадена на 22 септември 2009 г. — Sociedade Quinta do Portal/СХВП — Vallegre — Vinhos do Porto (PORTO ALEGRE)
   (Дело T-369/09)
   2009/C 297/32
   Език на жалбата: португалски

      Страни

      Жалбоподател: Sociedade Quinta do Portal, SA (Лисабон, Португалия) (представител: B. Belchior, advogado)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Vallegre–Vinhos do Porto, SA (Sabrosa, Португалия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 18 юни 2009 г. по преписка R 1012/2008–1, с което е отхвърлена подадената от жалбоподателя в настоящото производство жалба срещу решението на отдела по отмяна за обявяване на марката на Общността „PORTO ALEGRE“ за недействителна, и

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: словна марка „PORTO ALEGRE“ за стоки от клас 33.

      Притежател на марката на Общността: жалбоподателят.

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав.

      Право върху марката на страната, която иска обявяване на недействителността: по-ранна португалска марка „VISTA ALEGRE“ за стоки от клас 33.

      Решение на отдела по отмяна: обявява за недействителна словната марка на Общността „PORTO ALEGRE“.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009, доколкото апелативният състав тълкува неправилно тази разпоредба и вследствие на това погрешно приема, че съществува вероятност от объркване на разглежданите марки.


title: Дело T-414/11: Определение на Общия съд от 8 юли 2013 г. — Nutrichem Diät + Pharma/СХВП — Gervais Danone (Active) (Марка на Общността — Възражение — Оттегляне на възражението — Липса на основание за произнасяне)

text:
               7.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/41

         Определение на Общия съд от 8 юли 2013 г. — Nutrichem Diät + Pharma/СХВП — Gervais Danone (Active)
   (Дело T-414/11) (1)

   (Марка на Общността - Възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за произнасяне)
   2013/C 260/73
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Nutrichem Diät + Pharma GmbH (Roth, Германия) (представители: D. Jochim и R. Egerer, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално K. Klüpfel, впоследствие D. Walicka)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Compagnie Gervais Danone (Levallois Perret, Франция) (представител: M. de Justo Bailey, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 4 май 2011 г. (преписка R 683/2010-1), постановено в производство по възражение със страни Nutrichem Diät + Pharma GmbH и Compagnie Gervais Danone.

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за произнасяне по жалбата.

               2.

               Осъжда жалбоподателя и встъпилата страна да понесат направените от тях съдебни разноски, както и всеки от тях поотделно да понесе половината от съдебните разноски, направени от ответника.

      (1)  ОВ C 298, 8.10.2011 г.


title: Съединени дела от T-354/07 до T-356/07: Определение на Първоинстанционния съд от 26 юни 2008 г. — Pfizer/СХВП — Isdin (FOTOPROTECTOR ISDIN) (Марка на Общността — Искане за обявяване на недействителност — Загуба на право — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/43

         Определение на Първоинстанционния съд от 26 юни 2008 г. — Pfizer/СХВП — Isdin (FOTOPROTECTOR ISDIN)
   (Съединени дела от T-354/07 до T-356/07) (1)

   (Марка на Общността - Искане за обявяване на недействителност - Загуба на право - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   (2008/C 223/75)
   Език на производството: испански
   Страни

      Жалбоподател: Pfizer Ltd (Sandwich, Kent, Обединено кралство) (представители: V. von Bomhard, A. Renck, T. Dolde, avocats, и M. Hawkins, solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: Ó. Mondéjar Ortuño)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Isdin, SA (Барселона, Испания) (представител: M. Esteve Sanz, avocat)
   Предмет
   Три жалби срещу решенията на първи апелативен състав на СХВП от 28 юни 2007 г. (съответно по преписки R 567/2006-1, R 566/2006-1 и R 565/2006-1), постановени в производство за обявяване на недействителност със страни Pfizer Ltd и Isdin, SA.
   Диспозитив

               1)

               Основанието за постановяване на съдебно решение по същество по жалбата е отпаднало.

               2)

               Осъжда Isdin, SA да понесе направените от него съдебни разноски и тези на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП). Pfizer Ltd понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 269, 10.11.2007 г.


title: Дело C-461/11: Преюдициално запитване, отправено от Stockholms tingsrätt (Швеция) на 2 септември 2011 г. — Ulf Kazimierz Radziejewski/Kronofogdemyndigheten i Stockholm

text:
               19.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 340/10

         Преюдициално запитване, отправено от Stockholms tingsrätt (Швеция) на 2 септември 2011 г. — Ulf Kazimierz Radziejewski/Kronofogdemyndigheten i Stockholm
   (Дело C-461/11)
   2011/C 340/17
   Език на производството: шведски

      Запитваща юрисдикция

   Stockholms tingsrätt

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ulf Kazimierz Radziejewski

      Ответник: Kronofogdemyndigheten i Stockholm

      Преюдициален въпрос

   Може ли да се счита, че условието за местожителство по член 4 от skuldsaneringslagen (2006:548) [Закон № 548 от 2006 г. за цялостно или частично опрощаване на задълженията] възпрепятства или обезкуражава работник да напусне Швеция, за да упражни правото си на свободно движение, и че поради това противоречи на установения в член 45 ДФЕС принцип на свободно движение на работници в рамките на Съюза?


title: Дело T-295/08: Определение на Общия съд от 16 юни 2010 г. — CPS Color Group/СХВП — Fema Farben und Putze (TEMACOLOR)

text:
               14.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/59

         Определение на Общия съд от 16 юни 2010 г. — CPS Color Group/СХВП — Fema Farben und Putze (TEMACOLOR)
   (Дело T-295/08) (1)

   ()
   2010/C 221/94
   Език на производството: английски
   Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 247, 27.9.2008 г.


title: Дело C-583/13 P: Решение на Съда (втори състав) от 18 юни 2015 г. — Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße (DUSS) mbH, DB Schenker Rail GmbH, DB Schenker Rail Deutschland AG/Европейска комисия, Кралство Испания, Надзорен орган на ЕАСТ, Съвет на Европейския съюз (Обжалване — Конкуренция — Отрасъл на железопътния трафик и свързаните с него престации — Злоупотреба с господстващо положение — Регламент (ЕО) № 1/2003 — Член 20 и член 28, параграф 1 — Административно производство — Решение за извършване на проверка — Правомощия на Комисията за проверка — Основно право на неприкосновеност на жилището — Липса на предварително разрешение от съд — Ефективен съдебен контрол — Случайно открити обстоятелства)

text:
               24.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/6

         Решение на Съда (втори състав) от 18 юни 2015 г. — Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße (DUSS) mbH, DB Schenker Rail GmbH, DB Schenker Rail Deutschland AG/Европейска комисия, Кралство Испания, Надзорен орган на ЕАСТ, Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-583/13 P) (1)

   ((Обжалване - Конкуренция - Отрасъл на железопътния трафик и свързаните с него престации - Злоупотреба с господстващо положение - Регламент (ЕО) № 1/2003 - Член 20 и член 28, параграф 1 - Административно производство - Решение за извършване на проверка - Правомощия на Комисията за проверка - Основно право на неприкосновеност на жилището - Липса на предварително разрешение от съд - Ефективен съдебен контрол - Случайно открити обстоятелства))
   (2015/C 279/07)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße (DUSS) mbH DB Schenker Rail GmbH, DB Schenker Rail Deutschland AG (представители: W. Deselaers, E. Venot и J. Brückner, Rechtsanwälte)

      Други страни в производството: Европейска комисия (представители: L. Malferrari и R. Sauer), Кралство Испания (представители: A. Rubio González и L. Banciella Rodríguez-Miñón), Надзорен орган на ЕАСТ (представители: M. Schneider, X. Lewis и M. Moustakali), Съвет на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз Deutsche Bahn и др./Комисия (T-289/11, T-290/11 и T-521/11, EU:Т:2013:404), доколкото с него се отхвърля жалбата срещу второто решение за проверка C(2011) 2365 от 30 март 2011 г. и третото решение за проверка C(2011) 5230 от 14 юли 2011 г.

               2)

               Отменя решения на Европейската комисия C(2011) 2365 от 30 март 2011 г. и C(2011) 5230 от 14 юли 2011 г.

               3)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               4)

               Осъжда Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße (DUSS) mbH, DB Schenker Rail GmbH и DB Schenker Rail Deutschland AG да понесат, наред с половината от направените от тях съдебни разноски, свързани с настоящата жалба, и половината от съдебните разноски, направени от Европейската комисия в рамките на това производство.

               5)

               Осъжда Европейската комисия да понесе, наред с половината от направените от нея съдебни разноски, свързани с настоящата жалба, и половината от съдебните разноски, направени от Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße (DUSS) mbH, DB Schenker Rail GmbH и DB Schenker Rail Deutschland AG в рамките на това производство.

               6)

               Осъжда Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße (DUSS) mbH, DB Schenker Rail GmbH и DB Schenker Rail Deutschland AG да заплатят съдебните разноски, свързани с дело T-289/11.

               7)

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски, свързани с дела T-290/11 и T-521/11.

               8)

               Кралство Испания понася направените от него съдебни разноски.

               9)

               Надзорният орган на ЕАСТ понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 24, 25.1.2014 г.


title: Дело F-106/11: Жалба, подадена на 18 октомври 2011 г. — ZZ/ЕЦБ

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/68

      Жалба, подадена на 18 октомври 2011 г. — ZZ/ЕЦБ
      (Дело F-106/11)
      (2012/C 25/131)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: ZZ (представители: L. Levi и M. Vandenbussche, lawyers)

         Ответник: Европейска централна банка

         Предмет на производството

      Отмяна на решението на Заместник-генералния директор на Главна дирекция „Човешки ресурси, Бюджет и Организация“ за налагане на дисциплинарно наказание порицание на жалбоподателя.

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съдът на публичната служба:

                  —

                  да отмени решението от 15 април 2011 г. на Заместник-генералния директор на Главна дирекция „Човешки ресурси, Бюджет и Организация“ за налагане на дисциплинарно наказание порицание на жалбоподателя и ако е необходимо решението от 4 август 2011 г. за отмяна на специалната жалба,

                  —

                  да осъди ответника да заплати обезщетение на жалбоподателя за претърпените от него неимуществени вреди в размер на 10 000 EUR,

                  —

                  да осъди ЕЦБ да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-466/14: Жалба, подадена на 24 юни 2014 г.  — Испания/Комисия

text:
               11.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 261/45

         Жалба, подадена на 24 юни 2014 г. — Испания/Комисия
   (Дело T-466/14)
   2014/C 261/72
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Испания (представители: A. Rubio González, abogado del Estado)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Комисията от 14 април 2014 г., с което се приема, че има основание за опрощаване на вносни мита съгласно член 236 във връзка с член 220, параграф 2, буква б) от Митническия кодекс на Общността [Регламент (ЕИО) № 2913/92] и че в един конкретен случай, за друга сума, няма основание за опрощаване (REM 02/2013), в частта, в която Комисията отказва опрощаване на вносни мита, тъй като неправилно приема, че няма основание за това, и

               —

               да осъди институцията ответник да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква две основания.

               1.

               Първо — нарушение на правото на добра администрация във връзка с член 872а от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 253, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3)

                           —

                           В това отношение жалбоподателят твърди, че в процедура като тази за опрощаване на митни сборове, в която Комисията може да поиска всички допълнителни сведения, които счита за нужни, и трябва да мотивира неблагоприятните решения, отказ с мотиви, различни от по-рано съобщените, е в противоречие с член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

               2.

               Второ — нарушение на член 220, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58)

                           —

                           Според жалбоподателя са изпълнени изискванията, които са трайно установени в съдебната практика и които в миналото са били основа за множество решения на Комисията, с които тя допуска опрощаване в сектора на рибата тон. По-конкретно, налице е сложна нормативна уредба, липса на изопачаване на фактите от страна на износителя, различно тълкуване на законодателството при точна изходна информация, частична отговорност на Комисията и трайно неправилно прилагане на законодателството от страна на компетентните органи.


title: Дело T-76/12: Решение на Общия съд от 18 ноември 2015 г. — Nu Air Compressors and Tools/Комисия (Дъмпинг — Внос на някои компресори с произход от Китай — Частичен отказ за възстановяване на платените антидъмпингови мита — Определяне на експортната цена — Приспадане на антидъмпинговите мита — Приспособяване на действието във времето на отмяна)

text:
               11.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/15

         Решение на Общия съд от 18 ноември 2015 г. — Nu Air Compressors and Tools/Комисия
   (Дело T-76/12) (1)

   ((Дъмпинг - Внос на някои компресори с произход от Китай - Частичен отказ за възстановяване на платените антидъмпингови мита - Определяне на експортната цена - Приспадане на антидъмпинговите мита - Приспособяване на действието във времето на отмяна))
   (2016/C 007/21)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Nu Air Compressors and Tools SpA (Робасомеро, Италия) (представители: R. MacLean, solicitor, и A. Bochon, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: A. Stobiecka-Kuik, K. Talabér-Ritz и T. Maxian Rusche)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на решения C (2011) 8824 окончателен и C (2011) 8812 окончателен на Комисията от 6 декември 2011 г. относно искания за възстановяване на платените антидъмпингови мита върху вноса на някои компресори с произход от Китайската народна република, като при отмяна на тези решения от Общия съд бъдат запазени в сила техните последици до приемането от Комисията на необходимите мерки за изпълнение на решението на Общия съд

      Диспозитив

               1)

               Отменя член 1 от решения C (2011) 8824 окончателен и C (2011) 8812 окончателен на Комисията от 6 декември 2011 г. относно искания за възстановяване на платените антидъмпингови мита върху вноса на някои компресори с произход от Китайската народна република в частта, с която на Nu Air Compressors and Tools SpA не се предоставя възстановяване на недължимо платените антидъмпингови мита над посочените в него размери.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 118, 21.4.2012 г.


title: Дело C-317/13: Жалба, подадена на 7 юни 2013 г. — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/7

         Жалба, подадена на 7 юни 2013 г. — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-317/13)
   (2013/C 226/13)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейски парламент (представители: F. Drexler, A. Caiola и М. Пенчева)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение 2013/129/ЕС на Съвета от 7 март 2013 година за подлагане на веществото 4-метиламфетамин на мерки за контрол (1),

               —

               да се запазят правните последици на Решение 2013/129/ЕС на Съвета до замяната му с надлежно приет нов акт,

               —

               да се осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В самото начало Парламентът напомня, че в преамбюла на обжалваното решение са посочени следните правни основания за приемането му: член 8, параграф 3 от Решение 2005/387/ПВР на Съвета от 10 май 2005 г. относно обмена на информация, оценката на риска и контрола върху новите психоактивни вещества (2) и Договора за функционирането на Европейския съюз. От това Парламентът заключава, че се подразбира, че Съветът има предвид член 34, параграф 2, буква в) от ДФЕС.
   В подкрепа на жалбата си за отмяна Парламентът изтъква две основания.
   На първо място Парламентът поддържа, че правното основание за приемане на решението на Съвета е разпоредба, отменена с влизането в сила на Договора от Лисабон, а именно член 34, параграф 2, буква в) ДФЕС. Поради това единственото правно основание за приемане на обжалваното решение било Решение 2005/387/ПВР. Това правно основание е акт от вторичното право и следователно е незаконосъобразно.
   На второ място, предвид изложеното по-горе, Парламентът счита, че са допуснати съществени процесуални нарушения в хода на процедурата за вземане на решения. От една страна, ако беше приложим член 34, параграф 2, буква в) ДФЕС, е трябвало да се извърши консултация с Парламента преди приемането на обжалваното решение в съответствие с член 39, параграф 1 ЕС. Парламентът поддържа, че това не е направено. От друга страна, ако се приеме, че приложими са разпоредбите в редакцията съгласно измененията, приети с Договора от Лисабон, Парламентът е трябвало да участва в законодателната процедура на основание член 83, параграф 1 ДФЕС. И в двата случая обстоятелството, че Парламентът не е взел участие в приемането на обжалваното решение представлява съществено процесуално нарушение.
   Накрая, в случай че Съдът реши да отмени обжалваното решение, Парламентът счита, че на основание член 264, втора алинея ДФЕС следва да се запазят последиците на обжалваното решение до замяната му с надлежно приет нов акт.

      (1)  ОВ L 72, стр. 11.

      (2)  ОВ L 127, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 170.


title: Дело T-73/12: Решение на Общия съд от 18 ноември 2015 г. — Einhell Germany и др./Комисия (Дъмпинг — Внос на някои компресори с произход от Китай — Частичен отказ за възстановяване на платените антидъмпингови мита — Определяне на експортната цена — Приспадане на антидъмпинговите мита — Приспособяване на действието във времето на отмяна)

text:
               8.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 48/41

         Решение на Общия съд от 18 ноември 2015 г. — Einhell Germany и др./Комисия
   (Дело T-73/12) (1)

   ((Дъмпинг - Внос на някои компресори с произход от Китай - Частичен отказ за възстановяване на платените антидъмпингови мита - Определяне на експортната цена - Приспадане на антидъмпинговите мита - Приспособяване на действието във времето на отмяна))
   (2016/C 048/46)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Einhell Germany AG (Landau an der Isar, Германия), Hans Einhell Nederlands BV (Breda, Нидерландия), Einhell France SAS (Villepinte, Франция), Hans Einhell Österreich GmbH (Виена, Австрия) (представители: R. MacLean, solicitor, и A. Bochon, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: A. Stobiecka-Kuik, K. Talabér-Ritz и T. Maxian Rusche)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на решения K(2011) 8831 окончателен, C(2011) 8825 окончателен, С(2011) 8828 окончателен и К(2011) 8810 окончателен на Комисията от 6 декември 2011 г. относно искания за възстановяване на платените антидъмпингови мита върху вноса на някои компресори с произход от Китайската народна република, като при отмяна на тези решения от Общия съд бъдат запазени в сила техните последици до приемането от Комисията на необходимите мерки за изпълнение на решението на Общия съд.

      Диспозитив

               1)

               Отменя член 1 от решения K(2011) 8831 окончателен, C(2011) 8825 окончателен, С(2011) 8828 окончателен и К(2011) 8810 окончателен на Комисията от 6 декември 2011 г. относно искания за възстановяване на платените антидъмпингови мита върху вноса на някои компресори с произход от Китайската народна република в частта, с която на Einhell Germany AG, Hans Einhell Nederlands BV, Einhell France SAS и Hans Einhell Österreich GmbH не се предоставя възстановяване на недължимо платените антидъмпингови мита над посочените в него размери.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 109, 14.4.2012 г.


title: Дело C-222/13: Преюдициално запитване, отправено от Teleklagenævnet (Дания) на 25 април 2013 г. — TDC A/S/Erhvervsstyrelsen

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/12

         Преюдициално запитване, отправено от Teleklagenævnet (Дания) на 25 април 2013 г. — TDC A/S/Erhvervsstyrelsen
   (Дело C-222/13)
   2013/C 207/22
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Teleklagenævnet

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: TDC A/S

      Ответник: Erhvervsstyrelsen

      Преюдициални въпроси

               1.

               Изключва ли Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за универсалната услуга“) (1), включително член 32 от нея възможността дадена държава членка да установи правила, които да не позволяват на предприятия да претендират от тази държава членка на самостоятелно основание възстановяване на нетните разходи за предоставяне на допълнителни задължителни услуги, непопадащи в обхвата на глава II от тази директива, при положение че печалба, реализирана от предприятието при предоставянето на други услуги в обхвата на задължението на предприятието за предоставяне на универсална услуга по глава II от тази директивата, надвишава загубите във връзка с предоставянето на допълнителните задължителни услуги?

               2.

               Изключва ли Директивата за универсалната услуга възможността дадена държава членка да установи правила, които да позволяват на предприятията да претендират от тази държава членка възстановяване на нетните разходи за предоставяне на допълнителни задължителни услуги, които не попадат в обхвата на глава II от тази директивата единствено когато размерът на разходите представлява необоснована тежест за предприятията?

               3.

               При отрицателен отговор на въпрос 2, държавата членка може ли да прецени, че не е налице необоснована тежест при предоставянето на допълнителни задължителни услуги, които не попадат в обхвата на глава II от тази директива ако като цяло предприятието е реализирало печалба от предоставянето на тези услуги, при положение че същото предприятие е носител на задължението за предоставяне на универсална услуга, включително за предоставяне на услуги, които предприятието би предоставяло дори и ако не беше носител на задължението за предоставяне на универсална услуга?

               4.

               Изключва ли Директивата за универсалната услуга възможността дадена държава членка да установи правила, съгласно които нетните разходи на определеното предприятие, които са във връзка с предоставянето на универсална услуга в съответствие с глава II от тази директива, следва да се изчисляват въз основа на целия приход и разходите във връзка с предоставянето на въпросната услуга, включително онези приходи и разходи, които би реализирало предприятието дори и ако не беше носител на задължението за предоставяне на универсална услуга?

               5.

               За отговора на въпроси 1—4 от значение ли е обстоятелството, че се изисква да бъдат предоставяни допълнителни задължителни услуги в Гренландия, която съгласно приложение II към ДФЕС е отвъдморска територия, а датските органи възлагат съответното задължение на установено в Дания дружество, което не развива друга дейност в Гренландия?

               6.

               От какво значение за отговорите на въпроси 1—5 са: член 107, параграф 1, ДФЕС член 108, параграф 3 ДФЕС и Решение на Комисията от 20 ноември 2011 г. относно прилагането на член 106, параграф 2 ДФЕС за държавна помощ във вид на компенсация за обществена услуга, предоставена на определени предприятия, натоварени с извършването на услуги от общ икономически интерес (2)?

               7.

               От какво значение за отговорите на въпроси 1—5 е принципът за минимално нарушаване на конкуренцията, установен по-специално в член 1, параграф 2, член 3, параграф 2 и съображения 4, 18, 23 и 26 от Директивата за универсалната услуга и част Б от приложение IV към същата?

               8.

               В случай че разпоредбите на Директивата за универсалната услуга не допускат национални режими, като посочените във въпроси 1, 2 и 4, имат ли непосредствено действие тези разпоредби или предвидените в тях пречки?

      (1)  ОВ L 108, стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 213.

      (2)  ОВ L 7, 2012 г., стр. 3.


title: Дело T-380/11: Жалба, подадена на 15 юли 2011 г. — Palirria Souliotis/Комисия

text:
               24.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/29

         Жалба, подадена на 15 юли 2011 г. — Palirria Souliotis/Комисия
   (Дело T-380/11)
   2011/C 282/60
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Anonymi Viotechniki kai Emporiki Etairia Kataskevis Konservon — Palirria Souliotis AE (Psacha, Гърция) (представител: S. Pappas, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 447/2011 на Комисията от 6 май 2011 година относно класирането на някои стоки в Комбинираната номенклатура (ОВ L 122, стр. 63) и

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от твърдението, че Комисията извършила съществено процесуално нарушение, тъй като не се консултирала по надлежния ред с Комитета по номенклатурата. Освен това Комисията не разгледала представеното от жалбоподателя становище.

               2.

               Второто правно основание е изведено от твърдението, че Комисията превишила правомощията, предоставени ѝ с член 9 от Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3).

               3.

               Третото правно основание е изведено от твърдението, че Комисията допуснала грешка при прилагане на правото, тъй като класирала консервирани пълнени лозови листа (сарми) по кода по КН, посочен в приложението към обжалвания регламент.


title: Дело C-200/16: Преюдициално запитване от Supremo Tribunal de Justiça (Португалия), постъпило на 12 април 2016 г. — Securitas — Serviços e Tecnologia de Segurança, S.A./ICTS Portugal — Consultadoria de Aviação Comercial, S.A., и др.

text:
               13.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/36

      Преюдициално запитване от Supremo Tribunal de Justiça (Португалия), постъпило на 12 април 2016 г. — Securitas — Serviços e Tecnologia de Segurança, S.A./ICTS Portugal — Consultadoria de Aviação Comercial, S.A., и др.
      (Дело C-200/16)
      (2016/C 211/47)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Supremo Tribunal de Justiça

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Securitas — Serviços e Tecnologia de Segurança, S.A.

         Ответници: ICTS Portugal — Consultadoria de Aviação Comercial, S.A., Arthur George Resendes, Jorge Alberto Rodrigues Pereira, José Manuel Duque Medeiros, José Octávio Pimentel do Couto Macedo, Márcio Aurélio Mendes, Marco Paulo Viveiros Câmara, Milton César Pimentel Freitas, Milton Miguel Miranda Santos, Nelson Manuel Rego Sousa, Osvaldo Manuel Rego Arruda, Pedro Miguel Amaral Pacheco, Pedro Miguel Costa Tavares, Rui Miguel Costa Tavares, Rui Sérgio Gouveia Terra, Jaime Amorim Amaral Melo, Marcos Daniel Varandas Carvalho, Valter Eurico Rocha da Silva e Sousa

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Представлява ли описаният в акта за преюдициално запитване случай прехвърляне на предприятие или на стопанска дейност, при което предприятието ICTS е прехвърлено на предприятието Securitas след провеждането на обществена поръчка, в която на избраното предприятие Securitas се възлага извършването на услуги за охрана и осигуряване на безопасност на пристанището в Понта Делгада на остров Сан Мигел (Азорски острови), и става ли въпрос за прехвърляне на стопански субект по смисъла на член 1, параграф 1, буква а) от Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 г.? (1)

                  2)

                  Представлява ли описаният в акта за преюдициално запитване случай единствено последователно предоставяне на услуги от конкурентни предприятия след възлагане на извършването на услуги на спечелилото споменатата обществена поръчка предприятие, която последователност попада извън рамките на понятието за прехвърляне на предприятие или на стопанска дейност за целите на посочената директива?

                  3)

                  Клауза 13, параграф 2 от споменатия колективен трудов договор, сключен между AES [Associação de Empresas de Segurança Privada], AESIRF [Associação Nacional das Empresas de Segurança], STAD [Sindicato dos Trabalhadores dos Serviços de Portaria, Vigilância, Limpeza Domésticas e Atividades Diversas] и други синдикални организации, противоречи ли на общностното право във връзка с изведеното от Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 г. определение на прехвърлянето на предприятие или на стопанска дейност, доколкото в посочената клауза се предвижда, че: „В понятието за прехвърляне на предприятие или на стопанска дейност не се включва загубата на клиент от страна на икономически оператор поради възлагането на обществената поръчка за услугите на друг икономически оператор.“?

         (1)  Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности (ОВ 2001 г., L 82, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 20).


title: Решение на Съда от 29 юли 2016 година по дело E-32/15 — Надзорен орган на ЕАСТ/Княжество Лихтенщайн (Неизпълнение на задължения от държава от ЕАСТ — Нетранспониране — Директива 2006/126/ЕО — Директива 2011/94/ЕС — Директива 2012/36/ЕС)

text:
               6.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 108/15

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 29 юли 2016 година
   по дело E-32/15
   Надзорен орган на ЕАСТ/Княжество Лихтенщайн
   (Неизпълнение на задължения от държава от ЕАСТ — Нетранспониране — Директива 2006/126/ЕО — Директива 2011/94/ЕС — Директива 2012/36/ЕС)
   (2017/C 108/13)
   По дело E-32/15, Надзорен орган на ЕАСТ/Княжество Лихтенщайн — ИСК за постановяване, че Княжество Лихтенщайн не е изпълнило задълженията си по актовете, посочени в точка 24е от приложение XIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2006/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 г. относно свидетелства за управление на превозни средства (преработена), Директива 2011/94/ЕС на Комисията от 28 ноември 2011 г. за изменение на Директива 2006/126/ЕО и Директива 2012/36/ЕС от 19 ноември 2012 г. на Комисията за изменение на Директива 2006/126/ЕО), адаптирани към Споразумението с Протокол 1 към него, и по член 7 от Споразумението, като не е приело мерките, необходими за транспонирането на актовете в предвидения срок, или във всеки случай като не е уведомило Надзорния орган на ЕАСТ за тях, Съдът, в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen и Páll Hreinsson (съдия-докладчик), съдии, постанови на 29 юли 2016 г. решение, чийто диспозитив гласи:
   С настоящото Съдът:

               1.

               Постановява, че Княжество Лихтенщайн не е изпълнило задълженията си по актовете, посочени в точка 24е от приложение XIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2006/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 г. относно свидетелства за управление на превозни средства (преработена), Директива 2011/94/ЕС на Комисията от 28 ноември 2011 г. за изменение на Директива 2006/126/ЕО и Директива 2012/36/ЕС на Комисията от 19 ноември 2012 г. за изменение на Директива 2006/126/ЕО), адаптирани към Споразумението с Протокол 1 от него, и по член 7 от Споразумението, като не е приело мерките, необходими за транспонирането на актовете в предвидения срок.

               2.

               Осъжда Княжество Лихтенщайн да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-391/08: Жалба, подадена на 15 септември 2008 г. — Ellinika Nafpigeia/Комисия

text:
               20.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 327/29

         Жалба, подадена на 15 септември 2008 г. — Ellinika Nafpigeia/Комисия
   (Дело T-391/08)
   (2008/C 327/55)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Жалбоподател: Ellinika Nafpigeia (Skaramagkas, Гърция) (законни представители: адв. I. Drosos, K. Loukopoulos, A. Chiotellis, Ch. Panagouleas, P. Tzioumas, A. Ballas, V. Voutsakis и X. Gioustas)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение от 2 юли 2008 г. на Комисията „относно помощи № С16/2004 (предишни NN 29/2004, CP 71/2002 и CP 133/2005), прeдоставени от Гърция на дружеството Ellinika Nafpigeia A.E.“, в съответствие с член 1, параграф 2, членове 2, 3, 5, 6, член 8, параграф 2, членове 9, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 18 и 19,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят (наричан по-нататък „ENAE“) оспорва дванадесет от шестнадесетте мерки, които са му наложени с Решение E (2008) 3118 окончателен на Комисията от 2 юли 2008 година относно помощи № C 16/2004 (предишни NN 29/2004, C 71/2002 и C 133/2005), като изтъква девет правни основания в подкрепа на искането си за отмяна.
   Въз основа на първото правно основание за отмяна жалбоподателят твърди, че Комисията не е приложила член 298 ЕО, въпреки че в обжалваното решение се приема, че ENAE е военна корабостроителница.
   Въз основа на второто правно основание за отмяна жалбоподателят счита, че с обжалваното решение не е приложен член 296 ЕО или че е същият е приложен неправилно.
   Въз основа на третото правно основание за отмяна жалбоподателят поддържа, че в обжалваното решение е допусната явна грешка в преценката, и при условия на евентуалност — че то не е достатъчно мотивирано, признавайки същевременно, че между 1997 г. и юни 1999 г. ENAE е имал ограничен кредитен рейтинг и че впоследствие не е имал никакъв. По-точно, в обжалваното решение a) не е разгледан кредитният рейтинг на ENAE във връзка с неговата особеност на военно-промишлено образувание, б) неоснователно се оспорват икономическите данни относно ENAE, а също и гаранциите, които то е било в състояние да предостави за получаване на финансиране от частна банка, в) неоснователно не се зачита и се преценява погрешно интересът на Elliniki Trapeza Viomichanikis Anaptyxis (Гръцка банка за промишлено развитие, наричана по-нататък „ETVA“), като мажоритарен акционер на ENAE, във връзка със стойността и възвращаемостта на участието й в предприятието.
   Въз основа на четвъртото правно основание за отмяна, свързано със злоупотребата с помощта под формата на заличаване на задължения в размер на 160 милиона евро, жалбоподателят изтъква, че решението за одобрение C 10/1994 не определя условия, както и че не е било погрешно приложено, и при условия на евентуалност — че посочената сума не е била предоставена на ENAE в пълен размер и че следователно сумите, които не са предоставени, не подлежат на събиране. По-нататък жалбоподателят посочва, че следва да се приложи член 296 ЕО както за да се прецени дали е налице помощ, така и за да се определи печалбата, която да бъде събрана. Накрая, според жалбоподателя събирането на помощта нарушава принципите на пропорционалност, на правна сигурност и на оправдани правни очаквания на бенефициера на помощта.
   Въз основа на петото правно основание за отмяна, свързано със злоупотребата с помощта на стойност 29,5 милиона евро за закриването на инсталации, която е била одобрена през 2002 г., поради твърдяното неспазване на условието за компенсиране, свързано с ограничаването на капацитета на кораборемонт на жалбоподателя, същият изтъква, че решението за одобрение N 513/2001 е било неправилно приложено.
   Въз основа на шестото и седмото правно основание за отмяна, свързано със злоупотребата с инвестиционната помощ на стойност 22,9 милиона евро и с твърдяното незаконно участие на ETVA в увеличенията на дружествения капитал с оглед реализирането на тази инвестиция, жалбоподателят изтъква, че решението за одобрение N 401/1997 е било неправилно приложено, че е налице нарушение на член 87, параграф 1 ЕО, тъй като Комисията погрешно е приела, че мярката E 10 представлява незаконна държавна помощ, че е нарушен принципът на оправданите правни очаквания и че не е бил приложен член 296 ЕО.
   Въз основа на осмото правно основание за отмяна, засягащо заемите и гаранциите, които жалбоподателят е получил през спорния период 1997-2001 г., и в допълнение към третото правно основание за отмяна, свързано с тях, що се отнася до неправилната преценка на неговия кредитен рейтинг, жалбоподателят твърди: a) неправилно прилагане на критерия за частен инвеститор, който се намира в условия на пазарна икономика, б) неправилно прилагане на член 87, параграф 2 ЕО, на член 3 от Регламент (ЕО) № 1540/1998 (1) и на член 4 от Директива 90/684/ЕИО (2), в) нарушение на принципа на пропорционалност и явна грешка в преценката относно кредитния рейтинг на ENAE след пълната му приватизация през юни 2002 г., свързана с определянето на подлежащите на събиране суми за разглежданите мерки, доколкото обжалваното решение не намалява приложимия референтен лихвен процент, и г) фактическа грешка, свързана със заемите и гаранциите, предоставени от ETVA на жалбоподателя, доколкото обжалваното решение не взема предвид факта, че след приватизацията на ETVA разглежданите мерки не съдържат никакъв елемент на държавна помощ.
   Въз основа на деветото правно основание за отмяна, свързано с незаконното финансиране на невоенната дейност на ENAE от неговата военна дейност жалбоподателят твърди: a) нарушение на членове 296, 298 и 88, параграф 1 ЕО, б) неправилно прилагане към военни договори на критерия за частния инвеститор, и в) липса на мотиви и неправилна преценка, що се отнася до определянето на подлежащите на събиране суми.

      (1)  Регламент на Съвета (ЕО) № 1540/98 от 29 юни 1998 година за установяване на нови правила за помощ за корабостроенето.

      (2)  Директива 90/684/ЕИО на Съвета от 21 декември 1990 година за установяване на нови правила за помощ за корабостроенето.


title: Дело C-374/14 P: Определение на Съда (десети състав) от 12 февруари 2015 г. — Walcher Meßtechnik GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (Обжалване — Процедурен правилник на Съда — Член 181 — Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността „HIPERDRIVE“ — Абсолютни основания за отказ — Описателен характер — Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 7, параграф 1, буква в) — Общ принцип на равно третиране)

text:
               4.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 146/12

         Определение на Съда (десети състав) от 12 февруари 2015 г. — Walcher Meßtechnik GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-374/14 P) (1)

   ((Обжалване - Процедурен правилник на Съда - Член 181 - Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „HIPERDRIVE“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Регламент (ЕО) № 207/2009 - Член 7, параграф 1, буква в) - Общ принцип на равно третиране))
   (2015/C 146/18)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Walcher Meßtechnik GmbH (представител: S. Walter, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Walcher Meßtechnik GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 351, 6.10.2014 г.


title: Дело C-518/11: Решение на Съда (трети състав) от 7 ноември 2013 г. (преюдициално запитване от Gerechtshof te Amsterdam — Нидерландия) — UPC Nederland BV/Gemeente Hilversum (Електронни съобщителни мрежи и услуги — Директиви 97/66/ЕО, 2002/19/ЕО, 2002/20/ЕО, 2002/21/ЕО и 2002/22/ЕО — Приложно поле ratione materiae — Разпространяване по кабел на основен пакет радио- и телевизионни програми — Продажба от община на частно предприятие на притежаваната от нея кабелна мрежа — Договорна клауза относно цената — Правомощия на националните регулаторни органи — Принцип на лоялно сътрудничество)

text:
               11.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/4

         Решение на Съда (трети състав) от 7 ноември 2013 г. (преюдициално запитване от Gerechtshof te Amsterdam — Нидерландия) — UPC Nederland BV/Gemeente Hilversum
   (Дело C-518/11) (1)

   (Електронни съобщителни мрежи и услуги - Директиви 97/66/ЕО, 2002/19/ЕО, 2002/20/ЕО, 2002/21/ЕО и 2002/22/ЕО - Приложно поле ratione materiae - Разпространяване по кабел на основен пакет радио- и телевизионни програми - Продажба от община на частно предприятие на притежаваната от нея кабелна мрежа - Договорна клауза относно цената - Правомощия на националните регулаторни органи - Принцип на лоялно сътрудничество)
   2014/C 9/05
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Gerechtshof te Amsterdam

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: UPC Nederland BV

      Ответник: Gemeente Hilversum

      Предмет

   Преюдициално запитване — Gerechtshof te Amsterdam — Тълкуване на член 8, параграф 4 от Директива 2002/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно достъпа до електронни съобщителни мрежи и тяхната инфраструктура и взаимосвързаността между тях (Директива за достъпа) (ОВ L 108, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 169), на Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива) (ОВ L 108, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 195) и на Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга) (ОВ L 108, стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 213) — Разпространяване по кабел на пакет от свободно достъпни радио- и телевизионни програми — Община, продала кабелната си мрежа — Ограничаване на таксите за крайните потребители — Правила на конкуренция — Прилагане от националните юрисдикции

      Диспозитив

               1.

               Член 2, буква в) от Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива) трябва да се тълкува в смисъл, че услуга, изразяваща се в разпространение по кабел на основен пакет от радио- и телевизионни програми, за доставката на която се фактурират както разходите за пренос, така и плащанията към радио- и телевизионни организации и дружества за колективно управление на авторски права във връзка с таксите за оповестяване на съдържанието на произведенията, попада в обхвата на понятието „електронна съобщителна услуга“, а следователно и в материалното приложно поле както на тази директива, така и на Директива 97/66/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 1997 година относно обработката на лични данни и защитата на неприкосновеността на личния живот в телекомуникационния сектор, на Директива 2002/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно достъпа до електронни съобщителни мрежи и тяхната инфраструктура и взаимосвързаността между тях (Директива за достъпа), на Директива 2002/20/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за разрешение) и на Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга), съставляващи новата регулаторна рамка, приложима към електронните съобщителни услуги, тъй като тази услуга обхваща основно пренасянето на аудио-визуално съдържание по кабелна мрежа до входящото устройство на крайния потребител.

               2.

               Тези директиви трябва да се тълкуват в смисъл, че след изтичането на срока за транспонирането им те не позволяват орган като този по главното производство, който няма качеството на национален регулаторен орган, да предприема пряко действия по отношение на таксите за крайните потребители за предоставянето по кабел на основен пакет от радио- и телевизионни програми.

               3.

               Същите директиви трябва да се тълкуват в смисъл, че не позволяват при обстоятелства като тези по главното производство и предвид принципа на лоялно сътрудничество орган, който няма качеството на национален регулаторен орган, да противопоставя на доставчик на основен пакет от радио- и телевизионни програми по кабел клауза, която се съдържа в договор, сключен преди приемането на приложимата към електронните съобщителни услуги нова регулаторна рамка, и която ограничава свободното определяне на цените от този доставчик.

      (1)  ОВ C 25, 28.1.2012 г.


title: Дело F-58/14: Жалба, подадена на 23 юни 2014 г.  — ZZ/EMA

text:
               1.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 292/63

         Жалба, подадена на 23 юни 2014 г. — ZZ/EMA
   (Дело F-58/14)
   2014/C 292/82
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: S. Rodrigues, lawyer)

      Ответник: Европейска агенция по лекарствата (EMA)

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на EMA да не се подновява договорът за работа на жалбоподателя като срочно нает служител и обезщетение за вредите, които той твърди, че е понесъл.

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда на публичната служба:

               —

               да отмени решението на EMA от 12 септември 2013 г. да не бъде подновен договорът му за работа,

               —

               едновременно и доколкото е необходимо с решението на EMA от 13 март 2014 г., с което се отхвърля жалбата му от 19 ноември 2013 г. против посоченото решение,

               —

               да му присъди обезщетение за претърпените от него имуществени вреди,

               —

               да му присъди обезщетение за претърпените от него неимуществени вреди в размер на 20  000 EUR,

               —

               да осъди EMA да заплати разноските на жалбоподателя във връзка с настоящото производство.


title: Дело F-49/13: Жалба, подадена на 22 май 2013 г. — ZZ/Съвет

text:
               27.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 215/20

         Жалба, подадена на 22 май 2013 г. — ZZ/Съвет
   (Дело F-49/13)
   2013/C 215/29
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: T. Bontinck и A. Guillerme, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Предмет на производството

   Отмяна на решението, с което се отказва вземането предвид на кандидатурата на жалбоподателя за свободна длъжност в Съвета.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението от 17 януари 2013 г. на Службата за мобилност на Генералния секретариат на Съвета (SGC), с което се отказва вземането предвид на кандидатурата на жалбоподателя за длъжност 2244 DGA 2A, което решение е потвърдено с решение от 12 февруари 2013 г. на Службата за мобилност след като е било обжалвано по административен ред от жалбоподателя;

               —

               Съветът на Европейския съюз да бъде осъден да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-270/08: Иск, предявен на 24 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Унгария

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/35

         Иск, предявен на 24 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Унгария
   (Дело C-270/08)
   (2008/C 209/53)
   Език на производството: унгарски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: W. Wils и V. Bottka)

      Ответник: Република Унгария
   Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че Република Унгария не е изпълнила задълженията си по член 19 от Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2005/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета (1), като не е приела всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с посочената директива, и като не е уведомила Комисията за приемането на тези разпоредби;

               —

               да се осъди Република Унгария да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за привеждане на националното право в съответствие с директивата е изтекъл на 12 ноември 2007 г.

      (1)  ОВ L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260.


title: Дело C-363/10: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Judicial de Póvoa de Lanhoso (Португалия) на 21 юли 2010 г. — Maria de Jesus Barbosa Rodrigues/Companhia de Seguros Zurich SA

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/19

      Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Judicial de Póvoa de Lanhoso (Португалия) на 21 юли 2010 г. — Maria de Jesus Barbosa Rodrigues/Companhia de Seguros Zurich SA
      (Дело C-363/10)
      ()
      (2010/C 288/31)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Judicial de Póvoa de Lanhoso

         Страни в главното производство

         Ищец: Maria de Jesus Barbosa Rodrigues

         Ответник: Companhia de Seguros Zurich SA

         Преюдициален въпрос

      Когато при сблъсък между моторни превозни средства отговорност за произшествието, в резултат на което е причинена смъртта на един от водачите, не носи нито един от тях поради липса на виновно поведение, противоречи ли на общностното право и по-конкретно на член 3, параграф 1 от Първа директива (72/166/ЕИО) (1), на член 2, параграф 1 от Втора директива (84/5/ЕИО) (2) и на член 1 от Трета директива (90/232/ЕИО) (3) в съответствие с даденото им тълкуване от Съда, възможността за разпределяне на отговорността за риска (член 506, параграфи 1 и 2 от Гражданския кодекс), пряко отразяващо се върху размера на обезщетението, което трябва да се предостави на правоимащите лица — родителите на жертвата — доколкото това разпределяне води до пропорционално намаляване на размера на обезщетението?

         (1)  Директива 72/166/ЕИО на Съвета от 24 април 1972 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за прилагане на задължението за сключване на такава застраховка (ОВ L 103, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 10).

         (2)  Втора директива 84/5/ЕИО на Съвета от 30 декември 1983 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки, свързани със застраховките гражданска отговорност при използването на моторни превозни средства (МПС) (ОВ L 8, 1984 г., стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 104).

         (3)  Трета директива 90/232/ЕИО на Съвета от 14 май 1990 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства (ОВ L 129, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 240).


title: Дело T-717/13: Жалба, подадена на 27 декември 2013 г. — Chair Entertainment Group/СХВП — Libelle ( „SHADOW COMPLEX“ )

text:
               8.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/23

      Жалба, подадена на 27 декември 2013 г. — Chair Entertainment Group/СХВП — Libelle („SHADOW COMPLEX“)
      (Дело T-717/13)
      (2014/C 71/43)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Chair Entertainment Group LLC (Юта, Съединени американски щати) (представител: E. Armijo Chávarri, lawyer)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Libelle AG (Щутгарт, Германия)

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 1 октомври 2013 г., постановено по преписка R 776/2011-2;

                  —

                  да осъди ответника да заплати разноските в производството.

         Правни основания и основни доводи

         Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.

         Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „SHADOW COMPLEX“ за стоки и услуги от клас 9 — заявка за регистрация на марка на Общността № 8 235 434.

         Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав.

         Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словната марка „DBShadow“ за стоки и услуги от класове 9 и 42 — регистрация на марка на Общността № 1 457 944, словната марка „BusinessShadow“ за стоки и услуги от класове 9 и 42 — регистрация на марка на Общността № 3 749 439, германската словна марка „BusinessShadow“ за стоки и услуги от класове 9 и 42 и германската словна марка „FSShadow“ за стоки и услуги от класове 9 и 42.

         Решение на отдела по споровете: уважава възражението.

         Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

         Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността.


title: Дело F-157/12: Жалба, подадена на 21 декември 2012 г. — ZZ/Парламент

text:
               9.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/31

         Жалба, подадена на 21 декември 2012 г. — ZZ/Парламент
   (Дело F-157/12)
   2013/C 71/56
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: адв. S. Rodrigues, адв. A. Tymen)

      Ответник: Европейски парламент

      Предмет на производството

   Отмяна на решението за преназначаване на жалбоподателя и на мълчаливо решение, с което със задна дата на функциите му като съветник на директора на дирекция в Европейския парламент и искане за обезщетение за претърпените вреди

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението от 20 юни 2012 г., с което се отхвърля жалбата му срещу решението за преназначаване от 20 март 2012 г.,

               —

               да се отмени решение на председателя на Европейския парламент от 20 март 2012 г., с което функциите на жалбоподателя като съветник на директора са преустановени със задна дата, считано от 15 март 2012 г., и жалбоподателят е преместен, считано от същата дата, на работа в друга дирекция, в качеството на съветник,

               —

               да се признае, че жалбоподателят е претърпял вреди в различни отношения (здраве, достойнство, професионална репутация, загуба на равенство на възможностите при професионалното му израстване) в резултат на тормоз и лошо управление, продължили непрекъснато от 2009 г.,

               —

               да се присъди на жалбоподателя обезщетение за претърпени вреди и пропуснати ползи, чийто размер, определен по справедливост, възлиза на 400 000 EUR,

               —

               да се осъди Парламентът да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-52/09: Решение на Съда (първи състав) от 17 февруари 2011 г. (преюдициално запитване от Stockholms tingsrätt — Швеция) — Konkurrensverket/TeliaSonera AB (Преюдициално запитване — Член 102 ДФЕС — Злоупотреба с господстващо положение — Цени, прилагани от телекомуникационен оператор — Междинни услуги за широколентов достъп до интернет — Услуги за широколентов достъп за крайни потребители — Свиване на маржовете на конкурентите или „ценова преса“ )

text:
               2.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/3

         Решение на Съда (първи състав) от 17 февруари 2011 г. (преюдициално запитване от Stockholms tingsrätt — Швеция) — Konkurrensverket/TeliaSonera AB
   (Дело C-52/09) (1)

   (Преюдициално запитване - Член 102 ДФЕС - Злоупотреба с господстващо положение - Цени, прилагани от телекомуникационен оператор - Междинни услуги за широколентов достъп до интернет - Услуги за широколентов достъп за крайни потребители - Свиване на маржовете на конкурентите или „ценова преса“)
   2011/C 103/03
   Език на производството: шведски

      Запитваща юрисдикция

   Stockholms tingsrätt

      Страни в главното производство

      Ищец: Konkurrensverket

      Ответник: TeliaSonera AB

      В присъствието на: Tele2 Sverige AB

      Предмет

   Преюдициално запитване — Stockholms tingsrätt — Тълкуване на член 82 ЕО — Ценова преса — Цени, прилагани от оператор на далекосъобщителна мрежа, който преди това e притежавал традиционен монопол за ADSL достъп — Разлика между цените, прилагани от оператора по отношение на междинните оператори за доставката на едро на услуги за ADSL достъп и тарифите, прилагани от оператора за потребителите за ADSL достъп, която не е достатъчна, за да се покрият допълнителните разходи, понесени от самия оператор за доставката на дребно на тези услуги.

      Диспозитив

   При липсата на каквато и да било обективна обосновка може да представлява злоупотреба по смисъла на член 102 ДФЕС фактът, че вертикално интегрирано предприятие, което има господстващо положение на пазара на едро за междинни услуги за широколентов достъп чрез асиметрична цифрова абонатна линия, прилага ценова практика, при която разликата между цените, практикувани на този пазар, и тези, прилагани на пазара на дребно на услугите за широколентов достъп за крайни потребители, е недостатъчна за покриване на специфичните разходи, които същото предприятие трябва да направи за навлизане на този пазар.
   При преценката дали подобна ценова практика представлява злоупотреба следва да се вземат предвид всички обстоятелства на всеки конкретен случай. В частност

               —

               трябва да се вземат предвид, по принцип и приоритетно, цените и разходите на засегнатото предприятие на пазара на услугите на дребно. Само когато е невъзможно предвид обстоятелствата да се посочат тези цени и разходи, следва да се разгледат тези на конкурентите на същия пазар, и

               —

               е необходимо да се докаже, в частност предвид абсолютната необходимост на продукта на едро, че тази практика предизвиква поне потенциални антиконкурентни последици на пазара на дребно, без това да е икономически обосновано.

         За целите на тази преценка по принцип са ирелевантни:

               —

               липсата на законово задължение за засегнатото предприятие да доставя междинните услуги за широколентов достъп на пазара на едро, на който то има господстващо положение,

               —

               степента на господство на предприятието на този пазар,

               —

               обстоятелството, че посоченото предприятие няма господстващо положение и на пазара на дребно на услугите за широколентов достъп за крайни потребители,

               —

               обстоятелството дали клиентите, към които се прилага подобна ценова практика, са нови или съществуващи клиенти на засегнатото предприятие,

               —

               невъзможността за господстващото предприятие да възстанови евентуалните си загуби, които би могло да му причини въвеждането на такава ценова практика, нито

               —

               степента на зрялост на съответните пазари и наличието на тези пазари на нова технология, която изисква много големи инвестиции.

      (1)  ОВ C 90 от 18.4.2009 г.


title: Дело C-117/12: Определение на Съда (осми състав) от 7 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Burgos — Испания) — La Retoucherie de Manuela S. L./La Retoucherie de Burgos S. C. (Член 99 от Процедурния правилник — Конкуренция — Споразумения между предприятия — Член 81 ЕО — Групово освобождаване на вертикални споразумения — Регламент (ЕО) № 2790/1999 — Член 5, буква б) — Задължение за въздържане от конкуренция, наложено на купувача при прекратяване на договор за франчайзинг — Обекти и терени, на които купувачът е действал по време на договорния период)

text:
               13.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 108/8

         Определение на Съда (осми състав) от 7 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Burgos — Испания) — La Retoucherie de Manuela S. L./La Retoucherie de Burgos S. C.
   (Дело C-117/12) (1)

   (Член 99 от Процедурния правилник - Конкуренция - Споразумения между предприятия - Член 81 ЕО - Групово освобождаване на вертикални споразумения - Регламент (ЕО) № 2790/1999 - Член 5, буква б) - Задължение за въздържане от конкуренция, наложено на купувача при прекратяване на договор за франчайзинг - Обекти и терени, на които купувачът е действал по време на договорния период)
   2013/C 108/16
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Audiencia Provincial de Burgos

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: La Retoucherie de Manuela S. L.

      Ответник: La Retoucherie de Burgos S. C.

      Предмет

   Преюдициално запитване — Audiencia Provincial de Burgos — Тълкуване на член 5, буква б) от Регламент (ЕО) № 2790/1999 на Комисията от 22 декември 1999 година за прилагането на член 81, параграф 3 от Договора за категориите вертикални споразумения и съгласувани практики (ОВ L 336, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 66) — Групово освобождаване — Нарушения на конкуренцията, които не са освободени — Условия, наложени на купувача при прекратяване на договор за франчайзинг — Понятие за обекти и терени, на които купувачът е действал по време на договорния период

      Диспозитив

   Член 5, буква б) от Регламент (ЕО) № 2790/1999 на Комисията от 22 декември 1999 година за прилагането на член 81, параграф 3 [ЕО] за категориите вертикални споразумения и съгласувани практики трябва да се тълкува в смисъл, че изразът „обекти и терени, на които купувачът е действал по време на договорния период“ обозначава единствено местата, от които са предлагани за продажба стоките или услугите, предмет на договора, а не цялата територия, на която тези стоки или услуги може да се продават по силата на договор за франчайзинг.

      (1)  ОВ C 151, 26.5.2012 г.


title: Дело T-358/09: Решение на Общия съд от 13 април 2011 г. — Sociedad Agricola Requingua/СХВП — Consejo Regulador de la Denominación de Origen Toro (TORO DE PIEDRA) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „TORO DE PIEDRA“ — По-ранна ﾄигуративна марка на Общността „D. ORIGEN TORO“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на знаците — Член 8, параграф 1,буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Право на изслушване — Задължение за мотивиране — Член 75 от Регламент № 207/2009)

text:
               28.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 160/20

         Решение на Общия съд от 13 април 2011 г. — Sociedad Agricola Requingua/СХВП — Consejo Regulador de la Denominación de Origen Toro (TORO DE PIEDRA)
   (Дело T-358/09) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „TORO DE PIEDRA“ - По-ранна фигуративна марка на Общността „D. ORIGEN TORO“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1,буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Право на изслушване - Задължение за мотивиране - Член 75 от Регламент № 207/2009)
   2011/C 160/30
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Sociedad Agricola Requingua Ltda (Сантяго, Чили) (представители: E. Vorbuchner, C. Ley и M. Heidelberg, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: J. Crespo Carrillo и A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Toro (Торо, Испания)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 18 юни 2009 г. (преписка R 1117/2008-2) относно производство по възражение между Consejo Regulador de la Denominación de Origen Toro и Sociedad Agricola Requingua Ltda

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Sociedad Agricola Requingua Ltda да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 267, 7.11.2009 г.


title: Дело C-610/16 P: Жалба, подадена на 28 ноември 2016 г. от Anastasia-Soultana Gaki срещу определението, постановено от Общия съд (осми състав) на 19 септември 2016 г. по дело T-112/16, Gaki/Парламент

text:
               19.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/8

         Жалба, подадена на 28 ноември 2016 г. от Anastasia-Soultana Gaki срещу определението, постановено от Общия съд (осми състав) на 19 септември 2016 г. по дело T-112/16, Gaki/Парламент
   (Дело C-610/16 P)
   (2017/C 195/12)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Anastasia-Soultana Gaki (представител: G. Keisers, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството:
      Европейски парламент

   С определение от 6 април 2017 г. Съдът на Европейския съюз (десети състав) отхвърля жалбата и постановява жалбоподателката да понесе направените от нея съдебни разноски.


title: Дело T-46/10: Решение на Общия съд от 20 март 2014 г.  — Faci/Комисия (Конкуренция  — Картели  — Европейски пазар на топлинни стабилизатори ЕСМ/естери  — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП  — Определяне на цените, разпределяне на пазарите и на клиентите и обмяна на чувствителна търговска информация  — Доказване на една от частите на нарушението  — Глоби  — Равно третиране  — Добра администрация  — Разумен срок  — Пропорционалност)

text:
               12.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/30

         Решение на Общия съд от 20 март 2014 г. — Faci/Комисия
   (Дело T-46/10) (1)

   ((Конкуренция - Картели - Европейски пазар на топлинни стабилизатори ЕСМ/естери - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП - Определяне на цените, разпределяне на пазарите и на клиентите и обмяна на чувствителна търговска информация - Доказване на една от частите на нарушението - Глоби - Равно третиране - Добра администрация - Разумен срок - Пропорционалност))
   2014/C 142/37
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Faci SpA (Милано, Италия) (представители: S. Piccardo, avocat, S.Crosby, solicitor, и S. Santoro, avocat))

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално K. Mojzesowicz, F. Ronkes Agerbeek и J. Bourke, впоследствие F. Ronkes Agerbeek, J. Bourke и F. Castilla Contreras и enfin F. Ronkes Agerbeek, F. Castilla Contreras и R. Sauer)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение на Комисията C (2009) 8682 окончателен от 11 ноември 2009 година относно процедура за прилагане на член 81 [EО] и на член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/C.38.589 — термични стабилизатори) или, при условията на евентуалност, искане за отмяна или за намаляване на наложената на жалбоподателя глоба

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Faci SpA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 100, 17.4.2010 г.


title: Дело T-146/08: Жалба, подадена на 17 април 2008 г. — Deutsche Rockwool Mineralwoll/СХВП — Redrock Construction (REDROCK)

text:
               21.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/19

         Жалба, подадена на 17 април 2008 г. — Deutsche Rockwool Mineralwoll/СХВП — Redrock Construction (REDROCK)
   (Дело T-146/08)
   (2008/C 158/32)
   Език, на който е изготвена жалбата: немски
   Страни

      Жалбоподател: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG (Gladbeck, Германия) (представител: S. Beckmann, Rechtsanwältin)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Redrock Construction s.r.o. (Прага, Чехия)
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на ответника от 18 февруари 2008 г. по преписка R 506/2007-4,

               —

               да се осъди ответникът да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Redrock Construction s.r.o.

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка „REDROCK“ за стоки и услуги от класове 1, 2, 17, 19, 36 и 37 (заявка № 3 866 365).

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в процедурата по възражението: Жалбоподателят.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Германската словна марка „Rock“ за стоки и услуги от класове 1, 6-8, 17, 19, 37 и 42 (№ 302 29 274), като възражението срещу регистрацията се отнася до всички класове с изключение на клас 36.

      Решение на отдела по споровете: Уважава възражението и отхвърля отчасти заявката.

      Решение на апелативния състав: Отменя обжалваното решение и отхвърля възражението.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (1), тъй като между конфликтните марки съществува вероятност от объркване или най-малкото от свързване.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело F-136/06: Иск, предявен на 30 ноември 2006 г. — Enzo Reali/Комисия на Европейските общности

text:
               27.1.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 20/37

         Иск, предявен на 30 ноември 2006 г. — Enzo Reali/Комисия на Европейските общности
   (Дело F-136/06)
   (2007/C 20/57)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Enzo Reali (София, България) [представител: S. A. Pappas, адвокат]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца
   Ищецът иска от Съда на публичната служба:

               —

               да отмени решение на органа, оправомощен да сключва договори за наемане на работа, от 30 август 2006 г., постановено в отговор на жалба, подадена на 7 юли 2006 г. от г-н Enzo Reali;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът е договорно нает служител, класиран във функционална група IV, степен 14. Той претендира, че е следвало да бъде класиран в степен 16, тъй като при изчисляването на неговия професионален опит, Комисията е следвало да вземе предвид неговата образователна степен (Laurea in Scienze Agrarie) като бакалавърска степен и магистърска степен.
   В подкрепа на своя иск, ищецът твърди, че:

               —

               Комисията е нарушила Директива 89/48/ЕИО (1), изменена с Директива 2001/19/ЕО (2), както и принципа на субсидиарност, като е отказала да приеме, че образователната степен на ищеца е приравнена на „бакалавърска степен и магистърска степен“, въпреки че приравняването е ясно установено на национално ниво от неговия университет;

               —

               Комисията е нарушила принципа за недискриминация като неправомерно е отказала да признае магистърската степен на ищеца за една година професионален опит;

               —

               оспорваното решение е незаконно поради явна греша в оценката при изчисляването на професионалния опит на ищеца, както и поради липса на мотиви;

               —

               жалбата е отхвърлена въз основа на правила за изпълнение [член 3, параграф 1, буква в) от Общите правила за изпълнение на процедурите за наемане и използване на договорно нает персонал в Комисията (неофициален превод)], които са извън правомощията, предоставени на Комисията от член 86, параграф 6 от Условията за работа на другите служители на Европейските общности.

      (1)  Директива 89/48/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 г. относно обща система за признаване на дипломите за висше образование, издадени след завършването на професионално образование и обучение с минимална продължителност от три години (ОВ L 19, 24.1.1989 г., стр. 16).

      (2)  Директива 2001/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 май 2001 г., изменяща Директиви 89/48/ЕИО и 92/51/ЕИО на Съвета относно обща система за признаване на професионална квалификация и Директиви 77/452/ЕИО, 77/453/ЕИО, 78/686/ИЕО, 78/687/ЕИО, 78/1026/ЕИО, 78/1027/ЕИО, 80/154/ЕИО, 80/155/ЕИО, 85/384/ЕИО, 85/432/ЕИО, 85/433/ЕИО и 93/16/ЕИО на Съвета относно се професиите на медицинска сестра, отговаряща за общомедицински грижи, на практикуващ стоматолог, на ветеринарен лекар, на акушерка, на архитект, на фармацевт и на лекар (ОВ L 206, 31.7.2001 г., стр. 1).


title: Дело C-588/14: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Cluj (Румъния), постъпило на 18 декември 2014 г. — Sergiu Octav Constantinescu/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sălaj

text:
               30.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 107/17

      Преюдициално запитване от Curtea de Apel Cluj (Румъния), постъпило на 18 декември 2014 г. — Sergiu Octav Constantinescu/Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sălaj
      (Дело C-588/14)
      (2015/C 107/23)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Cluj

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Sergiu Octav Constantinescu

         Ответник: Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sălaj

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  С оглед на разпоредбите на Закон № 9/2012 и на предмета на предвидената в този закон такса, следва ли да се приеме, че член 110 от ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че той не допуска държава членка на ЕС да въвежда такса за замърсяващи емисии, която се изисква при регистрацията на леките автомобили с произход от друга държава членка на ЕС, такса, която не се прилага при регистрацията във връзка с прехвърляне на правото на собственост върху леките автомобили от страната, за които вече такава или сходна такса вече е платена, доколкото стойността на тази остатъчна такса, включена в стойността на леките автомобили на вътрешния пазар, е по-ниска от новата такса?

                  2)

                  С оглед на разпоредбите на Закон № 9/2012 и на предмета на предвидената в този закон такса, следва ли член 110 от ДФЕС да се тълкува в смисъл, че той не допуска държава членка на ЕС да въвежда такса за замърсяващи емисии, каквато се изисква при регистрацията на леките автомобили с произход от друга държава от ЕС, такса, която се заплаща за леките автомобили от страната само при прехвърляне на правото на собственост върху такъв лек автомобил, като в резултат на това лек автомобил от чужбина не може да бъде ползван без да бъде платена таксата, докато лек автомобил от страната може да бъде ползван неограничено дълго без да бъде плащана таксата до момента и то ако евентуално бъде извършено прехвърляне на правото на собственост върху съответния лек автомобил, следвано от регистрацията на новия собственик?


title: Дело C-553/10 P: Жалба, подадена на 25 ноември 2010 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 13 септември 2010 г. по дело T-452/04, Éditions Jacob/Европейска комисия

text:
               12.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/5

         Жалба, подадена на 25 ноември 2010 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 13 септември 2010 г. по дело T-452/04, Éditions Jacob/Европейска комисия
   (Дело C-553/10 P)
   2011/C 46/07
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: A. Bouquet, O. Beynet и S. Noë)

      Други страни в производството: Éditions Odile Jacob SAS, Wendel Investissement SA, Lagardère SCA

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Общия съд от 13 септември 2010 г. по дело Éditions Odile Jacob SAS/Комисия (T-452/04), в частта му, в която се отменя Решение D(2004) 203365 на Комисията от 30 юли 2004 г., с което Wendel Investissement се одобрява за приобретател на активите, прехвърлени в съответствие с Решение 2004/422/ЕО на Комисията от 7 януари 2004 година за обявяване на концентрация за съвместима с общия пазар и с действието на Споразумението за Европейското икономическо пространство (Преписка COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP) (1),

               —

               при необходимост да се произнесе окончателно по същество по въпросите, предмет на настоящата жалба, и да отмени жалбата за отмяна и

               —

               да се осъди жалбоподателя [Éditions Jacob] да заплати съдебните разноски в двете производства.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят сочи три правни основания.
   С първото си правно основание Комисията изтъква, че Общият съд е допуснал грешка при прилагането на правото, доколкото е пропуснал да разгледа последиците от евентуалната липса на независимост на довереника спрямо Editis относно задачите му спрямо Wendel. Всъщност според жалбоподателя липсата на независимост на лицето, на което е възложено да оцени кандидат, има правно значение единствено ако се установи, че това лице е взело предвид в оценката си интерес, различен от интереса за точно изпълнение на задачата му.
   С второто си правно основание жалбоподателят упреква Общият съд, че е допуснал грешка при прилагането на правото и че е изопачил фактите, доколкото извел заключението, че докладът на довереника е имал решаващо влияние върху обжалваното решение, докато всъщност дори Комисията да е длъжна да го вземе предвид, тя не е обвързана от становището на довереника и остава задължена да проведе необходимото разследване, за да провери дали купувачът отговоря на критериите за одобрение.
   С третото си правно основание, което се разделя на две части, Комисията сочи от една страна погрешно тълкуване на правото във връзка с относимостта на първото правно основание, изтъкнато от жалбоподателя, относно валидността на обжалваното решение, а от друга страна — нарушение на задължението за мотивиране в това отношение.

      (1)  ОВ L 125, стр. 54.