title: Дело C-43/10: Преюдициално запитване, отправено от Συμβούλιο της Επικρατείας (Гърция) на 25 януари 2010 г. — Νομαρχιακή Αυτοδιοίκηση Αιτωλοακαρνανίας и др., Ελληνική Εταιρεία για την Προστασία του Περιβάλλοντος και της Πολιτιστικής Κληρονομιάς и др.и Παγκόσμιο Ταμείο για την Φύση — WWF Ελλάς/Υπουργού Περιβάλλοντος Χωροταξίας και Δημοσίων 'Εργων и др.

text:
               17.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 100/20

         Преюдициално запитване, отправено от Συμβούλιο της Επικρατείας (Гърция) на 25 януари 2010 г. — Νομαρχιακή Αυτοδιοίκηση Αιτωλοακαρνανίας и др., Ελληνική Εταιρεία για την Προστασία του Περιβάλλοντος και της Πολιτιστικής Κληρονομιάς и др.и Παγκόσμιο Ταμείο για την Φύση — WWF Ελλάς/Υπουργού Περιβάλλοντος Χωροταξίας και Δημοσίων 'Εργων и др.
   (Дело C-43/10)
   2010/C 100/32
   Език на производството: гръцки

      Запитваща юрисдикция

   Συμβούλιο της Επικρατείας

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Νομαρχιακή Αυτοδιοίκηση Αιτωλοακαρνανίας и др., Ελληνική Εταιρεία για την Προστασία του Περιβάλλοντος και της Πολιτιστικής Κληρονομιάς и др., και Παγκόσμιο Ταμείο για την Φύση — WWF Ελλάς

      Ответници: Υπουργός Περιβάλλοντος Χωροταξίας και Δημοσίων 'Εργων (Министър на околната среда, регионалното планиране и благоустройството) и др.

      Преюдициални въпроси

               1.

               Установява ли се с член 13, параграф 6 от Директива 2000/60/ЕО за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите (ОВ L 327, 2000 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 6, стр. 193) само краен срок (22 декември 2009 г.) за съставянето на планове за управление на водните ресурси или тази дата представлява специален краен срок за транспониране на съответните разпоредби на членове 3, 4, 5, 6, 9, 13 и 15 от тази директива?
               В случай, че Съдът на Европейските общности постанови, че с горепосочената разпоредба от директивата само се установява краен срок за съставянето на планове за управление на водните ресурси, трябва да се отговори и на следния преюдициален въпрос:

               2.

               Национално законодателство, което позволява пренасянето на вода от конкретен речен басейн към друг речен басейн, без още да са съставени плановете за районите на речните басейни, в които се намират речните басейни, от които и към които ще бъде пренасяна вода, съответства ли на членове 2, 3, 4, 5, 6, 9, 13 и 15 от Директива 2000/60, като се има предвид, че съгласно член 2, параграф 15 от тази директива основната единица за управление на речен басейн е районът на речния басейн, към който той принадлежи?
               При утвърдителен отговор на предходния въпрос, трябва да се отговори и на следния преюдициален въпрос:

               3.

               Разрешено ли е по смисъла на членове 2, 3, 4, 5, 6, 9, 13 и 15 от Директива 2000/60 пренасянето на вода от район на речен басейн към съседен район на речен басейн? При утвърдителен отговор на въпроса, може ли целта на този пренос да бъде единствено посрещане на водоснабдителните нужди или е възможно пренасяне за напоителни нужди и за производство на енергия? Във всеки случай има ли изискване по смисъла на тези разпоредби на директивата административните органи да са взели мотивирано решение въз основа на необходимото научно изследване, че получаващият район на речен басейн не може със своите водни ресурси да посрещне нуждите, които има по отношение на водоснабдяването, напояването и т.н.?
               В случай, че Съдът на Европейските общности постанови във връзка с въпрос 1, че член 13, параграф 6 от Директива 2000/60 не установява само краен срок (22 декември 2009 г.) за съставянето на планове за управление на водните ресурси, а установява специален краен срок за транспониране на съответните разпоредби на членове 3, 4, 5, 6, 9, 13 и 15 от тази директива, трябва да се отговори и на следния преюдициален въпрос:

               4.

               Национално законодателство, прието в рамките на този специален краен срок за транспониране, което позволява пренасянето на вода от конкретен речен басейн към друг речен басейн, без още да са съставени плановете за районите на речните басейни, в които се намират речните басейни, застрашава ли само по себе си полезното действие на тази директива, или необходимо ли е за да се прецени дали полезното действие на директивата е застрашено, да се вземат предвид критерии като мащаба на предвидената намеса и целите на пренасянето на водата?

               5.

               Съвместима ли е с членове 13, 14 и 15 от Директива 2000/60, които засягат процедурите за информиране и консултиране на обществеността и за нейното участие, нормативна разпоредба, приета от национален парламент, която одобрява плановете за управление на речни басейни без съответните национални правила да предвиждат етап на консултиране на обществеността в хода на процедурата в националния парламент, и без да е видно от преписката по делото, че е била спазена предвидената от директивата процедура за консултация от административните органи?

               6.

               По смисъла на Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, 1985 г., стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174), изменена с Директива 97/11/ЕО на Съвета от 3 март 1997 г. (ОВ L 73, 1997 г., стр. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 3, стр. 254), отговаря ли на изискванията на членове 1, 2, 5, 6, 8 и 9 от директивата за информирането и участието на обществеността оценката на въздействието върху околната среда, свързана с изграждането на язовири и пренасянето на вода, която се представя за одобрение от националния парламент, след отмяната по съдебен ред на акта, с който преди това е била одобрена, и за която вече е била спазена процедурата по публикуване, без да се провежда отново такава процедура?

               7.

               Попада ли в приложното поле на Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 година относно оценката на последиците от някои планове и програми върху околната среда (ОВ L 197, 2001 г., стр. 30; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 135) план за отклоняване на река, когато този план: a) засяга изграждането на язовири и пренасянето на вода от един район на речен басейн към друг; б) попада в приложното поле на Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 година за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите (ОВ L 327, 2000 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 6, стр. 193); в) засяга дейности, предвидени в Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, 1985 г., стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174); и г) може да има екологични последици върху територии, обхванати от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (ОВ L 206, 1992 г., стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава, том, стр.;Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 109)?
               При утвърдителен отговор на предходния въпрос, трябва да се отговори и на следния преюдициален въпрос:

               8.

               С оглед прилагането на член 13, параграф 1 от Директива 2001/42 могат ли актове относно спорната схема, които са били отменени по съдебен ред с обратно действие, да се разглеждат като формални подготвителни актове, приети преди 21 юли 2004 г., така че да няма задължение за подготвяне на стратегически екологичен доклад?
               При отрицателен отговор на предходния въпрос, трябва да се отговори и на следния преюдициален въпрос:

               9.

               С оглед прилагането на член 11, параграф 2 от Директива 2001/42, ако даден план попада едновременно в приложното поле на тази директива и в приложните полета на Директива 2000/60 и на Директива 85/337, които също изискват екологичните последици от тази схема да бъдат оценени, достатъчни ли са с оглед спазването на изискванията на Директива 2001/42 оценките, които са били изготвени на основание на разпоредбите на Директива 2000/60 и Директива 85/337, или трябва да се изготви отделен стратегически екологичен доклад?

               10.

               С оглед прилагането на членове 3, 4 и 6 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (ОВ L 206, 1992 г., стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава, том, стр.;Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 109), териториите, които са били включени в националните списъци на местообитанията от значение за Общността и в крайна сметка в общностния списък на местообитанията от значение за Общността, обхванати ли са от защитата, предоставена от Директива 92/43 преди публикуването на Решение 2006/613/ЕО на Комисията от 19 юли 2006 г., с което е приет списъка на защитените местообитания от значение за Общността в средиземноморския биогеографски район?

               11.

               Възможно ли е с оглед прилагането на членове 3, 4 и 6 от Директива 92/43 компетентните национални органи да дадат разрешение за осъществяването на проект за отклоняване на води, който не е пряко свързан или не е необходим за опазването на район, включен в специална защитена територия, когато във всички проучвания, включени в документацията относно този проект, се констатира пълна липса на информация или липса на надеждни и актуализирани данни относно птиците в тази район?

               12.

               С оглед прилагането на членове 3, 4 и 6 от Директива 92/43, могат ли причини, поради които е предприет проект за отклоняване на води, свързани основно с напояване и второстепенно с водоснабдяване, да представляват приоритетен обществен интерес, който се изисква от директивата, за да бъде разрешено осъществяването на тази схема, независимо от отрицателните последици за защитените от директивата територии?
               При утвърдителен отговор на предходния въпрос, трябва да се отговори и на следния преюдициален въпрос:

               13.

               За да се определи достатъчни ли са компенсаторните мерки, които са необходими, за да се гарантира, че е защитена цялостната кохерентност на територия по „Натура 2000“, която е увредена от проект за отклоняване на води, с оглед прилагането на членове 3, 4 и 6 от Директива 92/43 трябва ли да се вземат предвид критерии като обхвата на това отклоняване и обема на дейностите, които се изискват за него?

               14.

               С оглед прилагането на членове 3, 4 и 6 от Директива 92/43, тълкувани във връзка с принципа за устойчиво развитие, установен в член 6 от Договора за ЕО, могат ли компетентните национални органи да разрешат осъществяването на проект за отклоняване на води в рамките на територия по „Натура 2000“, който не е пряко свързан или не е необходим за запазването на кохерентността на тази територия, когато от оценката на неговото въздействие върху околната среда следва, че той ще доведе до превръщане на естествената речна екосистема в изкуствена речна и езерна екосистема?


title: Дело T-186/13: Жалба, подадена на 2 април 2013 г. — Нидерландия/Комисия

text:
               1.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/48

         Жалба, подадена на 2 април 2013 г. — Нидерландия/Комисия
   (Дело T-186/13)
   2013/C 156/89
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Нидерландия (представители: M. Bulterman, B. Koopman и J. Langer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Обжалва се Решение C(2013) 87 на Комисията от 23 януари 2013 година относно държавна помощ SA.24123 (12/C) (ex 11/NN), приведена в действие от Нидерландия — предполагаема продажба на земя от Община Лейдсхендам Ворбург под пазарната цена.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят сочи четири правни основания.

               1.

               Първо правно основание: нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС.
               Твърди се, че не е налице помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС. Нидерландското правителство смята, че в случая не може да се говори за предимство, поне не и за предимство, което друг оператор не би получил при обичайните условия. Въз основа на неправилни допускания Комисията стигнала до погрешния извод, че общината е имала други възможности за осъществяването на строително-инвестиционния проект „Дамплейн“. Придържането към съществуващите договорености нямало да доведе до желания резултат, а и предоговарянето на условията по договора не било решение. Комисията допуснала явна грешка при преценката дали е засегната търговията между държавите членки. Проектът „Лейдсхендам — център“ и особено подпроектът „Дамплейн“ били с толкова малък мащаб, че изобщо не можело да се говори за засягане на търговията между държавите членки. В този смисъл обжалваното решение било издадено в нарушение на член 107 ДФЕС.

               2.

               Второ правно основание: нарушение на член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС.
               Комисията преценила фактите явно неправилно и поради това приела, че намаляването на цената на земята е несъвместимо с вътрешния пазар. Намаляването на цената на земята отговаряло на всички изисквания, а и в частност предвид предходните си решения Комисията не мотивирала в достатъчна степен извода си за несъвместимост на това намаление. Освен това Комисията неправилно приела, че наличието на несъвършенства на пазара е критерий за приложимостта на член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС.

               3.

               Трето правно основание: неправилно определяне на размера на помощта в резултат от редица грешки в изчисленията.
               При определянето на размера на помощта Комисията допуснала три съществени грешки. Първо, тя не съобразила, че намаляването на цената на земята и освобождаването от такси е финансирано само наполовина с публични средства. Второ, при изчисляването на намалението на цената на земята Комисията не взела предвид предходните ценови намаления от 2006 г. и 2008 г. Трето, при изчисляването на таксите Комисията ползвала данните за целия проект „Лейдсхендам — център“, а не само данните за подпроекта „Дамплейн“. Освен това тя не взела предвид размера на платената лихва за периода 2004—2010 г. В този смисъл Комисията определила размера на помощта въз основа на неправилни фактически констатации, поради което стигнала до погрешния извод, че размерът на помощта е 6 922 121 EUR.

               4.

               Четвърто правно основание: нарушение на общи принципи и на член 41 от Хартата на основните права. Поради прекомерно голямата продължителност на производството по издаване на решението Комисията изгубила правото да иска възстановяване.
               Комисията се забавила прекалено много от момента, в който узнала всички факти, до момента, в който издала решението си. При конкретните обстоятелства Комисията трябвало да не иска възстановяване на помощите. Поради това Комисията действала в разрез с принципите на дължимата грижа, правната сигурност и защитата на оправданите правни очаквания.


title: Дело C-128/14: Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 18 март 2014 г.  — Staatssecretaris van Financiën/Het Oudeland Beheer BV

text:
               26.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 159/15

         Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 18 март 2014 г. — Staatssecretaris van Financiën/Het Oudeland Beheer BV
   (Дело C-128/14)
   2014/C 159/21
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател в касационното производство: Staatssecretaris van Financiën

      Ответник в касационното производство: Het Oudeland Beheer BV

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли член 11, част А, параграф 1, буква б) от Шеста директива (1) да се тълкува в смисъл, че при доставка по смисъла на член 5, параграф 7, буква а) от Шеста директива себестойността на недвижими имоти или други материи или материали, при придобиването на които данъчнозадълженото лице е платило ДДС — в настоящия случай чрез учредяването на вещно право на ползване на недвижима вещ — не се включва в данъчната основа? Различно ли е положението, ако въз основа на националните разпоредби — независимо дали в това отношение те са в съответствие с Шеста директива или не — данъчнозадълженото лице е приспаднало този ДДС при придобиването?

               2)

               Следва ли в случай като настоящия — в който недвижимият имот заедно с намиращата се върху него сграда в строеж е придобит посредством учредяването на вещно право по смисъла на член 5, параграф 3, буква б) от Шеста директива — член 11, част А, параграф 1, буква б) от тази директива да се тълкува в смисъл, че цената на правото на дългосрочно ползване, т.е. стойността на ежегодно дължимите за периода на съществуване или за остатъка от периода на съществуване на вещното право суми, се включва в данъчната основа на доставката по смисъла на член 5, параграф 7, буква а) от Шеста директива?

      (1)  Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).


title: Дело C-502/14: Определение на Съда (шести състав) от 30 юни 2016 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Buzzi Unicem SpA и др./Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в Европейския съюз — Директива 2003/87/ЕО — Член 10а, параграф 5 — Метод на разпределение на квоти — Безплатно разпределение на квоти — Метод на изчисление на единния коефициент за междусекторна корекция — Решение 2011/278/ЕС — Член 15, параграф 3 — Решение 2013/448/ЕС — Член 4 — Приложение II — Валидност)

text:
               19.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 343/9

         Определение на Съда (шести състав) от 30 юни 2016 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Buzzi Unicem SpA и др./Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico
   (Дело C-502/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в Европейския съюз - Директива 2003/87/ЕО - Член 10а, параграф 5 - Метод на разпределение на квоти - Безплатно разпределение на квоти - Метод на изчисление на единния коефициент за междусекторна корекция - Решение 2011/278/ЕС - Член 15, параграф 3 - Решение 2013/448/ЕС - Член 4 - Приложение II - Валидност))
   (2016/C 343/12)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Buzzi Unicem SpA, Colacem SpA, Cogne Acciai Speciali SpA, Olon SpA, Laterlite SpA

      Ответници: Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico

      Диспозитив

               1)

               При разглеждането на първия въпрос не се установяват никакви обстоятелства, които да засягат валидността на член 15, параграф 3 от Решение 2011/278/ЕС на Комисията от 27 април 2011 година за определяне на валидни за целия Европейски съюз преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии съгласно член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, доколкото тази разпоредба изключва възможността да се вземат предвид емисиите от генераторите на електроенергия при определянето на максималното годишно количество квоти.

               2)

               Член 4 и приложение II от Решение 2013/448/ЕС на Комисията от 5 септември 2013 година относно националните мерки за изпълнение за преходното безплатно разпределяне на квоти за емисии на парникови газове в съответствие с член 11, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета са невалидни.

               3)

               Ограничава действието във времето на обявяването на невалидността на член 4 и приложение II от Решение 2013/448, така че, от една страна, това обявяване да има действие едва след изтичането на срок от десет месеца от датата на постановяване на решението от 28 април 2016 г., Borealis Polyolefine и др. (C-191/14, C-192/14, C-295/14, C-389/14 и C-391/14—C-393/14, EU:C:2016:311), за да позволи на Европейската комисия да приеме необходимите мерки, и от друга страна, до изтичането на този срок приетите на основание на невалидните разпоредби мерки да не могат да бъдат преразглеждани.

      (1)  ОВ C 26, 26.1.2015 г.


title: Дело C-180/06: Решение на Съда (първи състав) от 14 май 2009 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Wien, Австрия) — Renate Ilsinger/Martin Dreschers, действащ в качеството на синдик на Schlank & Schick GmbH) (Съдебна компетентност по граждански дела — Регламент (ЕО) № 44/2001 — Компетентност при потребителски договори — Право на потребителя, към когото е насочена заблуждаваща реклама, да търси по съдебен ред привидно спечелена награда — Квалифициране — Свързан с договор иск, посочен в член 15, параграф 1, буква в) от споменатия регламент — Условия)

text:
               4.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/3

         Решение на Съда (първи състав) от 14 май 2009 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Wien, Австрия) — Renate Ilsinger/Martin Dreschers, действащ в качеството на синдик на Schlank & Schick GmbH)
   (Дело C-180/06) (1)

   (Съдебна компетентност по граждански дела - Регламент (ЕО) № 44/2001 - Компетентност при потребителски договори - Право на потребителя, към когото е насочена заблуждаваща реклама, да търси по съдебен ред привидно спечелена награда - Квалифициране - Свързан с договор иск, посочен в член 15, параграф 1, буква в) от споменатия регламент - Условия)
   2009/C 153/05
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht Wien

      Страни в главното производство

      Ищец: Renate Ilsinger

      Ответник: Martin Dreschers, действащ в качеството на синдик на Schlank & Schick GmbH)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Oberlandesgericht Wien — Тълкуване на член 15, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74) — Национално законодателство в областта на защита на потребителите, предоставящо право на наградата, която лице, към което е насочена заблуждаваща реклама, твърди, че е спечелило

      Диспозитив

   В случай като разглеждания в главното производство, в който на основание на законодателството на държавата-членка по местоживеенето му и пред съда по местоживеенето му потребител иска да се осъди дружество за продажба по пощата, установено в друга държава-членка, да му даде привидно спечелена от него награда, и

               —

               когато това дружество с цел на подтикне този потребител към сключване на договор му е изпратило поименно писмо от такова естество, че е могло да остави у него впечатлението, че ще му бъде предоставена награда, след като поиска изплащането ѝ чрез изпращане обратно на приложения към пратката „сертификат за изискване на печалбата“,

               —

               но без предоставянето на тази награда да зависи от поръчка на предлагани за продажба от това дружество стоки или от пробна поръчка,

         правилата за компетентност, установени в Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела, трябва да се тълкуват по следния начин:

               —

               член 15, параграф 1, буква в) от споменатия регламент се прилага по отношение на такъв съдебен иск, предявен от потребителя, при условие че лицето, извършващо продажби по занятие, правно се е задължило да плати тази награда на потребителя;

               —

               когато това условие не е изпълнено, същата разпоредба от Регламент № 44/2001 се прилага по отношение на такъв иск само в случаите когато потребителят действително е направил поръчка на това лице, извършващо продажби по занятие.

      (1)  ОВ C 165, 15.7.2006 г.


title: Дело C-144/09: Преюдициално запитване, отправено от Obersten Gerichtshofs (Австрия) на 24 април 2009 г. — Hotel Alpenhof GesmbH/Oliver Heller

text:
               4.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/26

         Преюдициално запитване, отправено от Obersten Gerichtshofs (Австрия) на 24 април 2009 г. — Hotel Alpenhof GesmbH/Oliver Heller
   (Дело C-144/09)
   2009/C 153/47
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberster Gerichtshof

      Страни в главното производство

      Ищец: Hotel Alpenhof GesmbH

      Ответник: Oliver Heller

      Преюдициални въпроси

               1)

               Достатъчно ли е обстоятелството, че уебсайтът на договарящата с потребителя страна може да бъде четен в интернет, за да се обоснове твърдението, че дейността му се „насочва“ по смисъла на член 15, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 44/2001 (1) (Регламент Брюксел I)?

      (1)  Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ, L 12, 2001 г., стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74)


title: Дело F-63/11: Жалба, подадена на 1 юни 2011 г. — ZZ/Комисия

text:
               30.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/32

         Жалба, подадена на 1 юни 2011 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-63/11)
   2011/C 226/64
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: S. Rodrigues, A. Blot и C. Bernard-Glanz, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на имплицитното решение да не се подновява договорът на жалбоподателя като срочно нает служител

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени имплицитното решение, прието на 12 август 2010 г. от Генералния директор на OLAF в качеството му на орган, който сключва договорите, да не се подновява договора на жалбоподателя, което произтича по-специално от липсата на отговор на отправеното до него от последния искане на 12 април 2011 г.,

               —

               в частта, в която е необходимо, да се отмени решението, прието на 22 февруари 2011 г. от органа, който сключва договорите, с което се отхвърля подадената от жалбоподателя жалба въз основа на член 90, параграф 2 от Правилника;

               —

               като последица от горното жалбоподателят да бъде възстановен на длъжността, която е заемал в рамките на OLAF в съответствие с продължаването срока на договора му съгласно изискванията на Правилника;

               —

               при условията на евентуалност и в случай че не бъде уважено формулираното по-горе искане за възстановяване, да се осъди ответника да поправи претърпяната от жалбоподателя имуществена вреда, изчислена временно ex aequo et bono в размер на разликата между възнаграждението, получавано в качеството му на срочно нает служител в рамките на OLAF и това, получавано на заеманата от него понастоящем длъжност (приблизително 3 000 EUR), поне за срок, сходен с този на първоначалния му договор (4 години) и след този срок, при положение че този договор би бил подновен за трети път, което му дава право на договор за неопределено време;

               —

               при всички положения да осъди ответника да заплати сума, определена предварително ex aequo et bono на 5 000 EUR, като обезщетение за имуществената вреда, да увеличи размера на лихвите за забава до размера на законовата лихва, считано от приемането на съдебното решение;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-504/14: Решение на Съда (четвърти състав) от 10 ноември 2016 г. — Европейска комисия/Република Гърция (Неизпълнение на задължения от държава членка — Околна среда — Опазване на природата — Директива 92/43/ЕИО — Член 6, параграфи 2 и 3 и член 12, параграф 1, букви б) и г) — Дива флора и фауна — Опазване на естествените местообитания — Морска костенурка Caretta caretta — Опазване на морските костенурки в залива Кипарисия — Територия от значение за Общността „Кипарисийски дюни“ — Опазване на видовете)

text:
               16.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 14/3

         Решение на Съда (четвърти състав) от 10 ноември 2016 г. — Европейска комисия/Република Гърция
   (Дело C-504/14) (1)

   ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Околна среда - Опазване на природата - Директива 92/43/ЕИО - Член 6, параграфи 2 и 3 и член 12, параграф 1, букви б) и г) - Дива флора и фауна - Опазване на естествените местообитания - Морска костенурка Caretta caretta - Опазване на морските костенурки в залива Кипарисия - Територия от значение за Общността „Кипарисийски дюни“ - Опазване на видовете))
   (2017/C 014/03)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: M. Patakia и C. Hermes)

      Ответник: Република Гърция (представител: E. Skandalou)

      Диспозитив

               1)

               Като:

                           —

                           е допуснала построяването на къщи в Агианаки (Гърция) през 2010 г., използването без надлежна регламентация на други къщи в Агианаки, построени през 2006 г., и започването на строителни работи по около 50 жилищни сгради между Агианаки и Елеа (Гърция) и като е разрешила построяването на три ваканционни къщи във Вунаки (Гърция) през 2012 г.,

                           —

                           е допуснала развитието на инфраструктурата за достъп до плажа в зоната Кипарисия (Гърция), а именно отварянето на пет нови пътя към плажа на Агианаки и асфалтирането на някои съществуващи подходи и пътища,

                           —

                           не е взела достатъчно мерки, за да осигури спазване на забраната за диво къмпингуване в близост до плажа на Кало Неро (Гърция) и в Елеа,

                           —

                           не е взела необходимите мерки, за да ограничи експлоатацията на баровете, намиращи се на плажовете между Елеа и Кало Неро, на които се размножават морските костенурки Caretta caretta, и не е следила вредните въздействия, причинявани от тези барове, да не обезпокояват тези видове,

                           —

                           не е взела необходимите мерки в зоната Кипарисия, за да ограничи разполагането на принадлежности и различни съоръжения по плажовете, на които се размножават морските костенурки Caretta caretta, и като е разрешила изграждането на платформа край хотел „Месина Маре“,

                           —

                           не е взела необходимите мерки, за да ограничи в достатъчна степен светлинното замърсяване по плажовете в зоната Кипарисия, на които се размножават морските костенурки Caretta caretta, и

                           —

                           не е взела необходимите мерки, за да ограничи в достатъчна степен риболовните дейности по протежение на плажовете в зоната Кипарисия, на които се размножават морските костенурки Caretta caretta,

                     Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 6, параграф 2 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна, изменена с Директива 2006/105/ЕО на Съвета от 20 ноември 2006 г.

               2)

               Като е издала разрешения за няколко къщи, построени в Агианаки през 2010 г., за три ваканционни къщи във Вунаки през 2012 г. и за построяването на платформа край хотел „Месина Маре“, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 6, параграф 3 от Директива 92/43.

               3)

               Като:

                           —

                           не е приела пълна, последователна и строга законова и подзаконова уредба за опазването на морската костенурка Caretta caretta в зоната Кипарисия,

                           —

                           не е взела в определения срок всички необходими конкретни мерки за предотвратяване на умишленото обезпокояване на морската костенурка Caretta caretta през периода на размножаване на този вид, и

                           —

                           не е взела необходимите мерки, за да осигури спазването на забраната за повреждане или унищожаване на местата за размножаване на този вид,

                     Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 12, параграф 1, букви б) и г) от Директива 92/43.

               4)

               Отхвърля иска в останалата му част.

               5)

               Европейската комисия и Република Гърция понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 7, 12.1.2015 г.


title: Дело T-680/15: Жалба, подадена на 20 ноември 2015 г. — Les Éclaires/СХВП — L’éclaireur International (L’ECLAIREUR)

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/66

         Жалба, подадена на 20 ноември 2015 г. — Les Éclaires/СХВП — L’éclaireur International (L’ECLAIREUR)
   (Дело T-680/15)
   (2016/C 038/89)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Les Éclaires GmbH (Нюрнберг, Германия) (представител: S. Bund, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: L’éclaireur International (Люксембург, Люксембург)

      Данни за производството пред СХВП

      Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: словна марка на Общността „L’ECLAIREUR“ — заявка за марка на Общността № 3 494 028

      Производство пред СХВП: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 3 септември 2015 г. по преписка R 2266/2014-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 15, параграф 1 от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 51, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009,

               —

               Несъответствие с част В, раздел 3 от Насоките относно извършваната от СХВП проверка.


title: Дело T-857/16: Жалба, подадена на 5 декември 2016 г. — Erdinger Weißbräu Werner Brombach/EUIPO (Форма на голяма чаша)

text:
               6.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/45

         Жалба, подадена на 5 декември 2016 г. — Erdinger Weißbräu Werner Brombach/EUIPO (Форма на голяма чаша)
   (Дело T-857/16)
   (2017/C 038/59)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Erdinger Weißbräu Werner Brombach GmbH & Co. KG (Ердинг, Германия) (представител: A. Hayn, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на триизмерната марка „Форма на голяма чаша“ — заявка за регистрация № 1 242 704

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 20 септември 2016 г. по преписка R 659/2016-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително направените в производството по обжалване пред тази служба.

               —

               да проведе съдебно заседание за изслушване на устните състезания.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-268/12 P: Определение на Съда от 8 май 2013 г. — Cadila Healthcare Ltd/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни, модели), Novartis AG (Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Марка на Общността — Регламент (ЕО) № 40/94 — Член 8, параграф 1,буква б) — Вероятност от объркване — Словна марка „ZYDUS“ — Възражение на титуляря на марка на Общността „ZIMBUS“ — Частичен отказ на регистрация от апелативния състав на СХВП)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/44

         Определение на Съда от 8 май 2013 г. — Cadila Healthcare Ltd/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни, модели), Novartis AG
   (Дело C-268/12 P) (1)

   (Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Марка на Общността - Регламент (ЕО) № 40/94 - Член 8, параграф 1,буква б) - Вероятност от объркване - Словна марка „ZYDUS“ - Възражение на титуляря на марка на Общността „ZIMBUS“ - Частичен отказ на регистрация от апелативния състав на СХВП)
   2013/C 225/76
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Cadila Healthcare Ltd (представител: S. Malynicz, barrister)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни, модели) (представител: A. Folliard-Monguiral), Novartis AG (представител: N. Hebeis, Rechtsanwalt)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Общия съд (пети състав) от 15 март 2012 г. по дело Cadila Healthcare/СХВП — Novartis (ZYDUS) (T-288/08), с което Общият съд отхвърля жалбата за отмяна, подадена от заявителя на словна марка „ZYDUS“ за стоки от класове 3, 5 и 10 срещу решене R 1092/2007-2 на втори апелативен състав на Служба за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) от 7 май2008 г., с което се отхвърля частично жалбата, подадена срещу решението на отдела по споровете, който отказва частично регистрацията на посочената марка в рамките на възражение, подадено от титуляря на общностната марка „ZIMBUS“ за стоки от клас 5 — Вероятност от объркване — Сходство на стоките и знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Cadila Healthcare Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 258, 25.8.2012 г.


title: Дело T-575/10: Жалба, подадена на 14 декември 2010 г. — Moreda-Riviere Trefilerías/Комисия

text:
               19.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/28

         Жалба, подадена на 14 декември 2010 г. — Moreda-Riviere Trefilerías/Комисия
   (Дело T-575/10)
   2011/C 55/50
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Moreda-Riviere Trefilerías, SA (Gijón, Испания) (представители: F. González Díaz, abogado и A. Tresandi Blanco, abogada)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени, на основание член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз, решението на Европейската комисия от 30 септември 2010 г. за изменение на решението от 30 юни 2010 г. (C(2010) 4387 окончателен) по дело COMP/38344 — Стомана за предварително напрягане) и

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква три правни основания.

               —

               Първо правно основание, изведено от нарушението на принципа на установеност на актовете на институциите, както и на принципа на добра администрация.

               —

               Второ правно основание, изведено от факта, че решението за изменение е опорочено от съществено нарушение на формалните изисквания, тъй като е одобрено без предварително допитване до Консултативния комитет по ограничителни практики и господстващо положение, изисквано от член 14 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 4.1.2003 г., стp. 1; Специално издание на български език, глава 8, том 1, стр. 167).

               —

               Трето правно основание, посочено при условията на евентуалност, изведено от нарушението на принципа за недопускане на дискриминация при определянето на условията на плащане на глобата и на задължението за мотивиране на актовете.


title: Дело C-520/15: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 28 септември 2015 г. — Aiudapds — Associazione Italiana delle Unità Dedicate Autonome Private di Day Surgery e dei Centri di Chirurgia Ambulatoriale/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute

text:
               30.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 398/21

         Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 28 септември 2015 г. — Aiudapds — Associazione Italiana delle Unità Dedicate Autonome Private di Day Surgery e dei Centri di Chirurgia Ambulatoriale/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute
   (Дело C-520/15)
   (2015/C 398/26)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Aiudapds — Associazione Italiana delle Unità Dedicate Autonome Private di Day Surgery e dei Centri di Chirurgia Ambulatoriale

      Ответници: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute

      Други страни в производството: Roche SpA, Novartis Farma SpA, Regione Marche

      Преюдициален въпрос

   Допускат ли член 47, втора алинея от Хартата на основаните права на Европейския съюз (2000/C 364/01), който предвижда, че всеки има право неговото дело да бъде гледано справедливо и публично в разумен срок от независим и безпристрастен съд, предварително създаден със закон, и установява правото на справедлив съдебен процес и член 54, който забранява злоупотребата с право, както и член 6, параграф 1 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, подписана в Рим на 4 ноември 1950 г., който предвижда, че всяко лица има право на справедливо и публично гледане на неговото дело в разумен срок от независим и безпристрастен съд, създаден в съответствие със закона, национална правна уредба, която по силата на член 10 от Декрет на президента на републиката № 1199 от 24 ноември 1971 г. и член 48 от Законодателен декрет № 104 от 2 юли 2010 г. дава право само на една от страните по извънредно едноинстанционно производство пред Consiglio di Stato да прехвърли производството на първа инстанция пред Tribunale Amministrativo Regionale, без съгласието или участието на жалбоподателя или която и да било друга страна по това производство?


title: Дело C-55/15 P: Жалба, подадена на 6 февруари 2015 г. от Trenzas y Cables de Acero PSC, S.L. срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 25 ноември 2014 г. по съединени дела Т-428/10 и Т-577/10 и дело Т-441/12, Trenzas y Cables de Acero/Комисия

text:
               13.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/20

         Жалба, подадена на 6 февруари 2015 г. от Trenzas y Cables de Acero PSC, S.L. срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 25 ноември 2014 г. по съединени дела Т-428/10 и Т-577/10 и дело Т-441/12, Trenzas y Cables de Acero/Комисия
   (Дело C-55/15 P)
   (2015/C 118/27)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Trenzas y Cables de Acero PSC, S.L. (представители: F. González Díaz и A. Tresandi Blanco, abogados)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени в съответствие с член 263 ДФЕС определението на Общия съд от 25 ноември 2014 г. по съединени дела T-428/10 и T-577/10 и дело T-441/12, Trenzas y Cables de Acero/Комисия.

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски, направени в настоящото производство, както и в производството пред Общия съд.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага едно-единствено правно основание.
   Жалбоподателят твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото при преценката на правния интерес на Trenzas y Cables de Acero PSC от обжалване както по дело T-577/10 срещу Решението на Комисията от 30 септември 2010 г. за изменение на Решение C(2010) 4387 (окончателен) относно производство съгласно член 101 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 53, параграф 1 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/38.344 — Стомана за предварително напрягане), така и при приспособяването на основанията за обжалване и направените искания по дело T-428/10 във връзка с Решението на Комисията от 30 септември 2010 г. за изменение на Решение C(2010) 4387 (окончателен) относно производство съгласно член 101 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 53, параграф 1 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/38.344 — Стомана за предварително напрягане).


title: Дело T-380/10: Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — Wabco Europe и др./Комисия (Конкуренция — Картели — Белгийски, германски, френски, италиански, нидерландски и австрийски пазар на оборудване за баня — Решение за констатиране на нарушение на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП — Координиране на увеличения на цени и обмен на чувствителна търговска информация — Нарушаване на конкуренцията — Доказване — Определяне на размера на глобата — Сътрудничество по време на административното производство — Известие относно сътрудничеството от 2002 г. — Освобождаване от глоби — Намаляване на размера на глобата — Съществен доказателствен принос — Насоки относно метода за определяне на глобите от 2006 г. — Принцип за недопускане на прилагане с обратна сила)

text:
               9.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 325/27

         Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — Wabco Europe и др./Комисия
   (Дело T-380/10) (1)

   (Конкуренция - Картели - Белгийски, германски, френски, италиански, нидерландски и австрийски пазар на оборудване за баня - Решение за констатиране на нарушение на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП - Координиране на увеличения на цени и обмен на чувствителна търговска информация - Нарушаване на конкуренцията - Доказване - Определяне на размера на глобата - Сътрудничество по време на административното производство - Известие относно сътрудничеството от 2002 г. - Освобождаване от глоби - Намаляване на размера на глобата - Съществен доказателствен принос - Насоки относно метода за определяне на глобите от 2006 г. - Принцип за недопускане на прилагане с обратна сила)
   2013/C 325/45
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Wabco Europe (Брюксел, Белгия), Wabco Austria GesmbH (Виена, Австрия), Trane Inc. (Piscataway, New Jersey, Съединени американски щати), Ideal Standard Italia Srl (Милано, Италия) и Ideal Standard GmbH (Бон, Германия) (представители: S. Völcker, F. Louis, A. Israel, N. Niejahr, avocats, C. O’Daly, E. Batchelor, solicitors, и F. Carlin, barrister)

      Ответник: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre, F. Ronkes Agerbeek и Г. Колева)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2010) 4185 окончателен на Комисията от 23 юни 2010 година относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/39.092 — Оборудване за баня) в частта, която се отнася до жалбоподателите, и за намаляване на размера на наложените им глоби

      Диспозитив

               1.

               Отменя член 1, параграф 1, точки 3 и 4 от Решение C(2010) 4185 окончателен на Комисията от 23 юни 2010 година относно производство по прилагане на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/39.092 — Оборудване за баня), доколкото Европейската комисия е осъдила Trane Inc., Wabco Europe BVBA и Ideal Standard Italia Srl за картел на италианския пазара на керамичен фаянс за период, различен от периода между 12 май 2000 г. и 9 март 2001 г.

               2.

               Глобата, наложена на Trane с член 2, параграф 3, буква a) от Решение C(2010) 4185 окончателен, е в размер на 92 664 493 EUR.

               3.

               Глобата, наложена солидарно на Wabco Europe и на Trane с член 2, параграф 3, буква б) от Решение C(2010) 4185, е в размер на 15 820 767 EUR.

               4.

               Глобата, наложена солидарно на Ideal Standard Italia, на Wabco Europe и на Trane с член 2, параграф 3, буква д) от Решение C(2010) 4185, е в размер на 4 520 220 EUR.

               5.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               6.

               Комисията понася половината от съдебните разноски на Wabco Europe, Wabco Austria GesmbH, Trane, Ideal Standard Italia и Ideal Standard GmbH, както и направените от нея съдебни разноски.

               7.

               Wabco Europe, Wabco Austria, Trane, Ideal Standard Italia и Ideal Standard понасят половината от направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 288, 23.10.2010 г.


title: Дело F-61/14: Решение на Съда на публичната служба (едноличен състав) от 24 март 2015 г. — Maggiulli/Комисия (Публична служба — Повишаване — Процедура по повишаване за 2013 г. — Решение за неповишаване — Съпоставяне на заслугите)

text:
               4.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 146/46

         Решение на Съда на публичната служба (едноличен състав) от 24 март 2015 г. — Maggiulli/Комисия
   (Дело F-61/14) (1)

   ((Публична служба - Повишаване - Процедура по повишаване за 2013 г. - Решение за неповишаване - Съпоставяне на заслугите))
   (2015/C 146/62)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Carola Maggiulli (Брюксел, Белгия) (представител: A. Salerno, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: C. Berardis-Kayser и G. Berscheid)

      Предмет на производството

   Искане за отмяна на решението жалбоподателят да не бъде повишен в степен AD 13 в рамките на процедурата по повишаване за 2013 г.

      Диспозитив на решението

               —

               Отхвърля жалбата.

               —

               Осъжда г-жа Maggiulli да понесе направените от нея и от Европейската комисия съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 421, 24.11.2014 г., стр. 61.


title: Дело T-859/16: Жалба, подадена на 7 декември 2016 г. — Damm/EUIPO — Schlossbrauerei Au-Hallertau Willibald Beck Freiherr von Peccoz (EISKELLER)

text:
               6.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/46

         Жалба, подадена на 7 декември 2016 г. — Damm/EUIPO — Schlossbrauerei Au-Hallertau Willibald Beck Freiherr von Peccoz (EISKELLER)
   (Дело T-859/16)
   (2017/C 038/60)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Sociedad Anónima Damm (Барселона, Испания) (представител: P. González-Bueno Catalán de Ocón, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Schlossbrauerei Au-Hallertau Willibald Beck Freiherr von Peccoz GmbH & Co. KG (Ау-Халертау, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка със словния елемент „EISKELLER“ — заявка за марка на ЕС № 12 204 426

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 5 септември 2016 г. по преписка R 2428/2015-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO и Schlossbrauerei Au-Hallertau Willibald Beck Freiherr von Peccoz GmbH & Co. KG да заплатят съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-450/07: Жалба, подадена на 3 декември 2007 г. — Harwin International/СХВП — Cuadrado (Pickwick)

text:
               9.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/32

         Жалба, подадена на 3 декември 2007 г. — Harwin International/СХВП — Cuadrado (Pickwick)
   (Дело T-450/07)
   (2008/C 37/50)
   Език на жалбата: английски
   Страни

      Жалбоподател: Harwin International LLC (Albany, Съединени Щати) (представител: D. Przedborski, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Cuadrado SA (Paterna, Испания)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение № R 1245/2006-2 на Втори апелативен състав на СХВП от 10 септември 2007 г.,

               —

               да се осъдят ответникът и Cuadrado SA да заплатят направените от тях съдебни разноски и да възстановят съдебните разноски, направени от жалбоподателя.

         Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искането за обявяване на недействителност: фигуративна марка, съдържаща словните елементи „PICKWICK COLOUR GROUP“, за стоки и услуги от клас 25 — заявка № 826669.

      Притежател на марката на Общността: Harwin International LLC.

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Cuadrado SA.

      Право върху марката на страната, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: по-ранна национална словна марка „PICK OUIC, CUADRADO SA, VALENCIA“ и фигуративната марка, съдържаща словните елементи „Pick Ouic“, за стоки от клас 25.

      Решение на отдела по заличаването: обявява заявената марка за изцяло недействителна.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и на член 56, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета.
   Жалбоподателят твърди, че констатацията на апелативния състав относно липсата на разглеждане от отдела по заличаването на доказателствата, представени от Cuadrado, е непоследователна и незаконосъобразна. Освен това жалбоподателят посочва, че не съществува вероятност от объркване между посочените марки.


title: Дело T-53/14: Жалба, подадена на 20 януари 2014 г.  — Ludwig-Bölkow-Systemtechnik/Комисия

text:
               28.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/23

         Жалба, подадена на 20 януари 2014 г. — Ludwig-Bölkow-Systemtechnik/Комисия
   (Дело T-53/14)
   2014/C 129/30
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH (Отобрун, Германия) (представители: Rechtsanwälte M. Núñez Müller и T. Becker)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да установи, че в рамките на договорите SES6-CT-2004-502596 (HyWays), SES6-CT-2005-019813 (HyApproval) и SES6-CT-2005-513542 (HarmonHy), сключени между Комисията и жалбоподателя, наред с други съдоговорители, жалбоподателят е изчислил разходите си по проекта в съответствие с приложимите договорни разпоредби, по-специално с член II.19 от общите условия, и че следователно Комисията е нарушила договорните си задължения, доколкото когато е издала дебитни известия № 3241314522 и № 3241315423 (HyWays), № 3241314527 и 3241314526 (HyApproval), както и № 3241314519 и № 3241313756 (HarmonHy), тя е изчислила разходите на жалбоподателя по проекта по различен начин,

               —

               да се установи, че в рамките на договор SES6-CT-2004-502596 (HyWays) жалбоподателят е получил финансова вноска от Комисията единствено в размер на 495 269,48 EUR и че когато е издала дебитните си известия № 3241314522 и № 3241315423 Комисията неправилно е изходила от принципа, че жалбоподателят е получил финансова вноска в размер на 604 240,79 EUR,

               —

               да се установи, че преквалифицираните от Комисията разходи в рамките на договор SES-CT-2005-019813 (HyApproval) въз основа на Final Audit Report от 15 юли 2011 г. от Management (MGT) на Research (RTD) са всъщност разходи по управление,

               —

               да се установи, че в рамките на посочените договори жалбоподателят не е длъжен да изплати обезщетение (liquidated damages) съгласно член II.30 от общите условия,

               —

               да се установи, че Комисията неправилно е издала посочените дебитни известия, с изключение на сума в размер на 1 323,02 EUR за дебитно известие № 3241314523 (HyWays), сума в размер на 3 870,02 EUR за дебитно известие № 3241314527 (HyApproval), както и сума в размер на 16 868,66 EUR за дебитно известие № 3241314519 (HarmonHy) и че жалбоподателят не дължи на Комисията сумите в дебитните известия с изключение на посочените суми.

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят посочва четири основания.

               1.

               Първо основание
               Жалбоподателят изтъква, че за изчисляването на разходите по проекта е използвал метод, който съответства на член II.19 от общите условия на договорите, предмет на спора. Поради тази причина той смята, че Комисията не е имала право да постави под съмнение използвания метод за изчисляване и да приложи различен такъв, когато е издала спорните дебитни известия.

               2.

               Второ основание
               Жалбоподателят изтъква, че по проекта HyWays е получил финансова вноска в размер само на 495 269,48 EUR. Следователно, когато издала дебитните известия, Комисията неправилно изходила от принципа, че жалбоподателят се възползвал от финансова вноска в размер на 604 240,79 EUR.

               3.

               Трето основание
               Жалбоподателят изтъква, че по проекта HyApproval Комисията неправилно преквалифицирала някои разходи от „Management“ на „Research“.

               1.

               Четвърто основание
               Жалбоподателят твърди, че Комисията не е имала право да иска от него обезщетение съгласно член II.30 от общите условия на договорите, предмет на спора.


title: Дело T-914/16: Жалба, подадена на 27 декември 2016 г. — Proof IT/EIGE

text:
               13.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/34

         Жалба, подадена на 27 декември 2016 г. — Proof IT/EIGE
   (Дело T-914/16)
   (2017/C 078/47)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Proof IT SIA (Рига, Латвия) (представители: J. Jerņeva и D. Pāvila, lawyers)

      Ответник: Европейски институт за равенство между половете (EIGE)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Европейския институт за равенство между половете — прието в рамките на процедура по възлагане на обществена поръчка за възлагането на рамков договор „Поддръжка и актуализиране на инструментите и източниците на EIGE за статистически данни за половете“ EIGE/2016/OPER/01-Лот 1 и EIGE/2016/OPER/01-Лот 2 — за което жалбоподателят е уведомен с писмо от 28 октомври 2016 г. и с което офертата на жалбоподателя е отхвърлена, а рамковият договор е възложен на трето предприятие,

               —

               да присъди на жалбоподателя обезщетение в размер на 128 480 EUR за пропусната възможност и/или за пропускането на самия договор,

               —

               да осъди ответника за заплати разноските на жалбоподателя.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първо основание, в рамките на което се изтъкват нарушения на принципите за равно третиране и прозрачност, тъй като критериите за възлагане не са били тълкувани по еднакъв начин в хода на цялата процедура по възлагане на обществената поръчка.

               2.

               Второ основание, в рамките на което се твърди, че ответникът е нарушил принципите за равно третиране и прозрачност, тъй като е направил изцяло нова оценка на офертата на жалбоподателя, като по този начин е действал произволно, пораждайки опасения за фаворизиране.

               3.

               Трето основание, в рамките на което се изтъква, че ответникът е нарушил принципите за равно третиране и прозрачност, тъй като критериите за възлагането на поръчката са били неточни, като по този начин на ответника е била предоставена неограничена свобода на избор при възлагането на въпросния договор.

               4.

               Четвърто основание, в рамките на което се твърди, че ответникът е допуснал явни грешки в преценката при оценката на офертата на жалбоподателя, която, след като е била поправена, е трябвало да доведе до различен резултат от процедурата по възлагане на обществената поръчка, т.е. офертата на жалбоподателя не е трябвало да се отхвърли и рамковият договор е трябвало да се възложи на жалбоподателя.


title: Съединени дела C-72/07 и C-111/07: Определение на Съда (осми състав) от 13 юни 2007 г. (преюдициални запитвания от Tribunal Superior de Justicia de Asturias — Испания) — José Manuel Blanco Pérez, María del Pilar Chao Gómez/Consejería de Salud y Servicios Sanitarios, Federación Empresarial de Farmacéuticos (FEFE), Principado de Asturias (Преюдициално запитване — Недопустимост)

text:
               25.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 199/14

         Определение на Съда (осми състав) от 13 юни 2007 г. (преюдициални запитвания от Tribunal Superior de Justicia de Asturias — Испания) — José Manuel Blanco Pérez, María del Pilar Chao Gómez/Consejería de Salud y Servicios Sanitarios, Federación Empresarial de Farmacéuticos (FEFE), Principado de Asturias
   (Съединени дела C-72/07 и C-111/07) (1)

   (Преюдициално запитване - Недопустимост)
   (2007/C 199/24)
   Език на производството: испански
   Препращаща юрисдикция
   Tribunal Superior de Justicia de Asturias
   Страни в главното производство

      Ищци: José Manuel Blanco Pérez, María del Pilar Chao Gómez

      Ответници: Consejería de Salud y Servicios Sanitarios, Federación Empresarial de Farmacéuticos (FEFE), Principado de Asturias
   Предмет
   Преюдициално запитване — Tribunal Superior de Justicia de Asturias — Тълкуване на член 43 ЕО — Правна уредба, предвиждаща условията за откриване на нови аптеки
   Диспозитив
   Преюдициалните запитвания, отправени от Tribunal Superior de Justicia de Asturias с решения от 30 ноември 2006 г. и от 29 януари 2007 г., са явно недопустими.

      (1)  ОВ C 82, 14.4.2007 г.

      ОВ C 95, 28.4.2007 г.


title: Дело C-342/12: Решение на Съда (трети състав) от 30 май 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunal do Trabalho de Viseu — Португалия) — Worten — Equipamentos para o Lar, SA/Autoridade para as Condições de Trabalho (ACT) (Обработване на лични данни — Директива 95/46/ЕО — Член 2 — Понятие „лични данни“ — Членове 6 и 7 — Принципи, отнасящи се до качеството на данните и до законността на обработването на данни — Член 17 — Надеждност на обработването — Работно време на работниците — Регистър на работното време — Достъп на компетентния национален орган за контрол на условията на труд — Задължение на работодателя да предостави на разположение регистъра на работното време, така че да позволи неговото незабавно консултиране)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/37

         Решение на Съда (трети състав) от 30 май 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunal do Trabalho de Viseu — Португалия) — Worten — Equipamentos para o Lar, SA/Autoridade para as Condições de Trabalho (ACT)
   (Дело C-342/12) (1)

   (Обработване на лични данни - Директива 95/46/ЕО - Член 2 - Понятие „лични данни“ - Членове 6 и 7 - Принципи, отнасящи се до качеството на данните и до законността на обработването на данни - Член 17 - Надеждност на обработването - Работно време на работниците - Регистър на работното време - Достъп на компетентния национален орган за контрол на условията на труд - Задължение на работодателя да предостави на разположение регистъра на работното време, така че да позволи неговото незабавно консултиране)
   2013/C 225/63
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal do Trabalho de Viseu

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Worten — Equipamentos para o Lar, SA

      Ответник: Autoridade para as Condições de Trabalho (ACT)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunal do Trabalho de Viseu — Тълкуване на член 2 и член 17, параграф 1 от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (ОВ L 281, стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 10) — Понятие „лични данни“— Данни, отразени в система за регистрация на работното време на работниците на дружество

      Диспозитив

               1.

               Член 2, буква а) от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни трябва да се тълкува в смисъл, че регистър на работното време като разглеждания по главното производство, в който за всеки работник се посочват часовете на започване и приключване на работа, както и съответните паузи или почивки през работния ден, спада към понятието „лични данни“ по смисъла на тази разпоредба.

               2.

               Член 6, параграф 1, букви б) и в), както и член 7, букви в) и д) от Директива 95/46 трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като разглежданата по главното производство, която задължава работодателя да предостави на разположение на компетентния национален орган за контрол на условията на труд регистъра на работното време, така че да му позволи неговото незабавно консултиране, при условие че това задължение е необходимо за изпълнението от този орган на задачите му по контрол на прилагането на правната уредба в областта на условията на труд, по-конкретно що се отнася до работното време.

      (1)  ОВ C 295, 29.9.2012 г.


title: Дело T-761/14: Жалба, подадена на 17 ноември 2014 г.  — Consolidated Artists/СХВП — Body Cosmetics International (MANGO)

text:
               12.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/45

         Жалба, подадена на 17 ноември 2014 г. — Consolidated Artists/СХВП — Body Cosmetics International (MANGO)
   (Дело T-761/14)
   (2015/C 007/51)
   Език на жалбата: френски

      Страни

      Жалбоподател: Consolidated Artists BV (Амстелвеен, Нидерландия) (представител: B. Corne, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Body Cosmetics International GmbH (Вилих, Германия)

      Данни за производството пред СХВП

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словния елемент „MANGO“

      Производство пред СХВП: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 8 септември 2014 г. по преписка R 2337/2013-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 3 и на член 52, параграф 2 от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-8/15: Жалба, подадена на 8 януари 2015 г.  — Auyantepui Corp./СХВП — Magda Rose (Mr Jones)

text:
               13.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/31

         Жалба, подадена на 8 януари 2015 г. — Auyantepui Corp./СХВП — Magda Rose (Mr Jones)
   (Дело T-8/15)
   (2015/C 118/39)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Auyantepui Corp., SA (Панама, Панама) (представител: E. Manresa Medina, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Magda Rose GmbH & Co. KG (Виена, Австрия)

      Данни за производството пред СХВП

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словните елементи „Mr Jones“ — заявка за регистрация № 10 669 794

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на СХВП от 28 октомври 2014 г. по преписка R 49/2014-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение и да уважи заявката за регистрация на марката,

               —

               да осъди СХВП и другата страна, ако тя реши да встъпи в производството, да заплатят съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и на член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009


title: Дело C-304/05: Решение на Съда (четвърти състав) от 20 септември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 92/43/ЕИО — Опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна — Директива 79/409/ЕИО — Опазването на дивите птици — Оценка на въздействието върху околната среда на строителни работи по преустройство на ски писти)

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/7

         Решение на Съда (четвърти състав) от 20 септември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-304/05) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 92/43/ЕИО - Опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна - Директива 79/409/ЕИО - Опазването на дивите птици - Оценка на въздействието върху околната среда на строителни работи по преустройство на ски писти)
   (2007/C 269/13)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. van Beek и D. Recchia)

      Ответник: Италианска република (представители: I. M. Braguglia и G. Fiengo)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 6, параграфи 2-4, във връзка с член 7 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (OВ L 206, стр. 7) — Нарушение на член 4, параграфи 1 и 2 от Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 година относно опазването на дивите птици (OВ L 103, стр. 1) — Разширяване на зоната за ски в Santa Caterina Valfurva, разположена в националния парк Stelvio (специалната защитена зона IT 2040044) без да е извършена оценка на въздействието на проекта върху околната среда — Липса на предприемане на мерки с оглед да се избегне обезпокояването и влошаването на местообитанията на видовете, за които е била предвидена специалната защитена зона
   Диспозитив

               1)

                           —

                           Като разрешава мерки, които могат да имат съществено отражение върху специалната защитена зона IT 2040044, Parco Nazionale dello Stelvio, без да ги подлага на подходяща оценка на въздействието им по отношение на целите за опазване на посочената зона,

                           —

                           като разрешава такива мерки, без да спазва разпоредбите, които допускат осъществяването на проект въпреки отрицателната оценка на въздействието и липсата на други разрешения, само ако съществуват наложителни причини от приоритетен обществен интерес и единствено след приемане и съобщаване на Комисията на Европейските общности за всяка компенсаторна мярка, необходима за гарантиране на защитата на цялостната кохерентност на Натура 2000, и

                           —

                           като не е взела мерки, за да се избегне влошаването на състоянието на естествените местообитания и местообитанията на видовете, както и обезпокояването на видовете, за които специалната защитена зона IT 2040044 Parco Nazionale dello Stelvio е била предвидена,

                     Италианската република не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 6, параграфи 2-4 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна, във връзка с член 7 от нея, както и с член 4, параграфи 1 и 2 от Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 година относно опазването на дивите птици.

               2)

               Отхвърля иска в останалата му част.

               3)

               Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 229 от 17.9.2005 г.


title: Дело T-348/07: Иск, предявен на 12 септемри 2007 г. — Al-Aqsa/Съвет

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/61

         Иск, предявен на 12 септемри 2007 г. — Al-Aqsa/Съвет
   (Дело T-348/07)
   (2007/C 269/111)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Ищец: Stichting Al-Aqsa (Амстердам, Нидерландия) [представител: J. Pauw, advocaat]

      Ответник: Съвет на Европейския съюз
   Искания на ищеца

               —

               Да се отмени Решение 2007/445/ЕО на Съвета, доколкото то се прилага по отношение на ищеца. Освен това се иска да се постанови, че Регламент 2580/2001 не се прилага по отношение на ищеца.

               —

               да се осъди Съветът да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът твърди, че Решение 2007/445/ЕО на Съвета от 28 юни 2007 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, е относително недействителен по отношение на него.
   В подкрепа на иска си ищецът твърди на първо място, че Общата позиция на Съвета от 27 декември 2001 г. за прилагане на специални мерки за борба с тероризма (ОВ L 344, стр. 93) не се прилага по отношение на него (1).
   На второ място ищецът поддържа, че по отношение на него не е взето решение от страна на компетентен орган по смисъла на член 1, параграф 4 от Общата позиция на Съвета от 27 декември 2001 г.
   На трето място ищецът изтъква, че у него не е налице намерение, вина или знание относно подпомагането на терористични дейности.
   На четвърто място ищецът смята, че нито от мотивите на оспорваното решение, нито от националното решение следва, че към настоящия момент може да се предположи, че той улеснява извършването на терористични действия.
   В заключение, ищецът изтъква нарушение на принципа на равенство и съществени нарушения на процедурата, тъй като Съветът не е преразгледал дали е уместно ищецът да продължава да бъде включен в списъка, както и нарушение на правото на необезпокоявано ползване на собствеността и на задължението за надлежно мотивиране на актовете.

      (1)  2001/931/ОВППС (OB L 344, стp. 93).


title: Дело C-211/10: Преюдициално запитване, отправено от Oberster Gerichtshof (Австрия) на 3 май 2010 г. — Doris Povse/Mauro Alpago

text:
               3.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/25

         Преюдициално запитване, отправено от Oberster Gerichtshof (Австрия) на 3 май 2010 г. — Doris Povse/Mauro Alpago
   (Дело C-211/10)
   2010/C 179/41
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberster Gerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Doris Povse

      Ответник: Mauro Alpago

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли „решение[то] относно упражняването на родителските права, което не съдържа [разпореждане за] завръщането на детето“ по смисъла на член 10, буква б), точка iv) от Регламент (ЕО) № 2201/2003 (Регламент „Брюксел IIa“) (1) да се разбира също и като привременно разпореждане, с което до постановяване на окончателното решение относно упражняването на родителските права „родителската власт за взимане на решения“, и по-специално — правомощието да се определя местопребиваването на детето, се възлага на родителя, отвлякъл детето?

               2.

               Попада ли разпореждането за връщане на дете в приложното поле на член 11, параграф 8 от Регламент „Брюксел IIa“ единствено когато съдът разпорежда връщане на дете на базата на произнесено от него решение относно упражняването на родителските права?

               3.

               При утвърдителен отговор на въпроси 1 или 2:

                           3.1

                           Може ли липсата на компетентност на съда по произход (въпрос 1) или неприложимостта на член 11, параграф 8 от Регламент „Брюксел IIa“ (въпрос 2) във втората държава да бъдат повдигнати като възражения срещу изпълнението на съдебно решение, за което съдът по произход е издал удостоверение съгласно член 42, параграф 2 от Регламент „Брюксел IIa“?

                           3.2

                           Или в подобна хипотеза ответникът следва да иска отмяната на удостоверението в държавата по произход, като изпълнението във втората държава може да бъде спряно до произнасяне на решението на държавата по произход?

               4.

               При отрицателен отговор на въпроси 1 и 2 или на въпрос 3.1.:
               Съдебното решение, което е произнесено от съд на втората държава и е смятано за изпълняемо според правото на тази държава и с което се предоставя временното упражняване на родителските права на родителя, отвлякъл детето, възпрепятства ли съгласно член 47, параграф 2 от Регламент „Брюксел IIa“ изпълнението на по-ранно съдебно разпореждане за връщане, направено от първата държава в съответствие с член 11, параграф 8 от Регламент „Брюксел IIa“, дори ако това разпореждане не пречи на изпълнението на разпореждане за връщане на дете, издадено от втората държава съгласно Хагската конвенция от 25 октомври 1980 година за гражданските аспекти на международното отвличане на деца („Хагската конвенция“)?

               5.

               При отрицателен отговор на въпрос 4:

                           5.1

                           Може ли втората държава да откаже да изпълни съдебното решение, по отношение на което съдът по произход е издал удостоверение съгласно член 47, параграф 2 от Регламент „Брюксел IIa“, ако обстоятелствата са се изменили по такъв начин от момента на издаване на това удостоверение, че изпълнението на решението би изложило на сериозна опасност най-добрия интерес на детето?

                           5.2

                           Или ответникът следва да се позове на промяната в обстоятелствата в държавата по произход, като изпълнението на съдебното решение бъде спряно във втората държава до произнасяне на решението на държавата по произход?

      (1)  Регламент (ЕО) № 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) № 1347/2000 (ОВ L 338, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 183).


title: Дело C-247/11 P: Жалба, подадена на 24 май 2011 г. от Areva срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 3 март 2011 г. по съединени дела T-117/07 и T-121/07, Areva и др./Комисия

text:
               16.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/18

         Жалба, подадена на 24 май 2011 г. от Areva срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 3 март 2011 г. по съединени дела T-117/07 и T-121/07, Areva и др./Комисия
   (Дело C-247/11 P)
   2011/C 211/36
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Areva SA (представител: A. Schild, Rechtsanwältin)

      Други страни в производството: Alstom, Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното решение;

               —

               в случай че Съдът счита, че фазата на производството позволява постановяването на окончателно решение:

                           —

                           да се отменят следните членове от спорното решение:

                                       —

                                       член 1, буква в),

                                       —

                                       член 2, буква в);

                           —

                           при условия на евентуалност, значително да се намали наложената на жалбоподателя глоба;

                           —

                           да се осъди Комисията да заплати изцяло съдебните разноски, включително тези, направени от жалбоподателя пред Общия съд;

               —

               в случай че Съдът счита, че фазата на производството не позволява постановяването на окончателно решение, да върне делото на различен състав на Общия съд и да не се произнася по разноските.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на своята жалба жалбоподателят привежда четири правни основания.
   Първото правно основание е изведено от извършеното от Общия съд нарушение на правилата относно мотивирането и на правото на защита в рамките на анализа на ефективното упражняване на определящо влияние от Areva SA върху Areva T&D SA и Areva T&D AG през периода от 9 януари до11 май 2004 г. В това отношение жалбоподателят отбелязва, че Общият съд не се е съобразил с членове 36 и 53 от Протокол № 3 относно Статута на Съда на Европейския съюз (задължението на Общия съд да мотивира собственото си съдебно решение), доколкото в точка 150 от обжалваното съдебно решение той заменя със своя собствена обосновка тази на Комисията, като a posteriori добавя към спорното решение мотиви, които не се съдържат там. Жалбоподателят отбелязва също, че Общият съд нарушава задължението си за мотивиране, доколкото неговите доводи не позволяват да се разберат причините, поради които той не уважава аргументите на жалбоподателя. На последно място, жалбоподателят отбелязва, че Общият съд нарушава правото на защита на Areva SA, като му налага probatio diabolica в рамките на доказването на липсата на ефективно упражняване на определящо влияние от страна на дружеството майка върху неговите дъщерни дружества и като му отказва възможността да се произнесе по новите доводи, които е добавил към спорното решение.
   Второто правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото при приложението на правилата относно солидарността в заплащането на глобите, която води до нарушение на принципите на правна сигурност и за индивидуализиране на наказанията. Жалбоподателят твърди, че като налага глоби, чийто ефект е създаването на „фактическа“ солидарност между две дружества, които никога не са спадали към един и същ стопански субект, Общият съд не се съобразява с горепосочените принципи.
   Третото правно основание е изведено от направеното от Общия съд неправилно тълкуване на правилата относно незаконното делегиране на правомощията на Комисията, от грешки в обосновката на Общия съд и от нарушението на принципа за индивидуализиране на наказанията и санкциите поради липса на ясно разпределение на отговорностите между съдлъжниците в рамките на солидарност. В това отношение Areva SA изтъква, от една страна, че Общият съд допуска грешка при прилагане на правото, като се основава върху тълкуване на решението на Комисията, което противоречи на намерението на последната, с цел да намери „разрешение“, което — без да бъде юридически обосновано — би му позволило да отхвърли доводите на жалбоподателя относно делегирането на правомощията на Комисията. От друга страна, жалбоподателят изтъква, че намереното от Общия съд разрешение нарушава общите принципи на правна сигурност и за индивидуализиране на наказанията.
   Четвъртото и последно правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото, що се отнася до приложението на принципите на пропорционалност и на равно третиране по отношение на солидарно наложената глоба на Areva SA. Жалбоподателят счита, че като не се е възползвал от правомощието си на пълна юрисдикция и като е потвърдил налагане на глобите, което не отчита продължителността на извършеното нарушение, Общият съд е нарушил посочените принципи.


title: Дела T-299/09 и T-300/09: Решение на Общия съд от 3 февруари 2011 г. — Gühring/СХВП — (Съчетание на жълт цвят тип „жълтуга“ и сребристо сиво и съчетание на охра и сребристо сиво) (Марка на Общността — Заявка за марка на Общността, състояща се от съчетание на жълт цвят тип „жълтуга“ и сребристо сиво — Заявка за марка на Общността, състояща се от съчетание на цветовете охра и сребристо сиво — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Служебна проверка на фактите — Член 76, параграф 1 от Регламент № 207/2009 — Задължение за мотивиране — Член 75 от Регламент № 207/2009)

text:
               19.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/16

         Решение на Общия съд от 3 февруари 2011 г. — Gühring/СХВП — (Съчетание на жълт цвят тип „жълтуга“ и сребристо сиво и съчетание на охра и сребристо сиво)
   (Дела T-299/09 и T-300/09) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за марка на Общността, състояща се от съчетание на жълт цвят тип „жълтуга“ и сребристо сиво - Заявка за марка на Общността, състояща се от съчетание на цветовете охра и сребристо сиво - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Служебна проверка на фактите - Член 76, параграф 1 от Регламент № 207/2009 - Задължение за мотивиране - Член 75 от Регламент № 207/2009)
   2011/C 89/38
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Gühring OHG (Албщат, Германия) (представители: A. von Mühlendahl и H. Hartwig)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално G. Schneider, впоследствие G. Schneider и B. Schmidt)

      Предмет

   Две жалби против решенията на първи апелативен състав на СХВП от 30 април 2009 г. (преписки R 1330/2008-1 и R 1329/2008-1) относно заявките за регистриране на съчетанието на жълт цвят тип „жълтуга“ и сребристо сиво и на съчетанието на цветовете охра и сребристо сиво като марки на Общността

      Диспозитив

               1.

               Съединява дела T-299/09 и T-300/09 за целите на съдебното решение.

               2.

               Отхвърля жалбите.

               3.

               Осъжда Gühring OHG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 256, 24.10.2009 г.


title: Дело T-180/13: Определение на Общия съд от 7 февруари 2014 г.  — Pesquerias Riveirenses и др./Съвет (Жалба за отмяна — Политика в областта на рибарството — Регламент (ЕС) № 40/2013 — Съвместно отчитане на компонентите север и юг на запасите от син меджид в североизточната част на Атлантическия океан за целите на определянето на ОДУ — Липса на пряко засягане — Явна недопустимост)

text:
               14.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/34

         Определение на Общия съд от 7 февруари 2014 г. — Pesquerias Riveirenses и др./Съвет
   (Дело T-180/13) (1)

   ((Жалба за отмяна - Политика в областта на рибарството - Регламент (ЕС) № 40/2013 - Съвместно отчитане на компонентите север и юг на запасите от син меджид в североизточната част на Атлантическия океан за целите на определянето на ОДУ - Липса на пряко засягане - Явна недопустимост))
   2014/C 112/45
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Pesquerias Riveirenses, SL (Ribeira, Espagne); Pesquerias Campo de Marte, SL (Ribeira); Pesquera Anpajo, SL (Ribeira); Arrastreros del Barbanza, SA (Ribeira); Martinez Pardavila e Hijos, SL (Ribeira); Lijo Pesca, SL (Ribeira); Frigorificos Hermanos Vidal, SA (Ribeira); Pesquera Boteira, SL (Ribeira); Francisco Mariño Moss y Otros, CB (Ribeira); Pérez Vidal Juan Antonio y Hno, CB (Ribeira); Marina Nalda, SL (Ribeira); Portillo y Otros, SL (Ribeira); Vidiña Pesca, SL (Ribeira); Pesca Hermo, SL (Ribeira); Pescados Oubiña Pérez, SL (Ribeira); Manuel Pena Graña (Ribeira); Campo Eder, SL (Ribeira); Pesquera Laga, SL (Ribeira); Pesquera Jalisco, SL (Ribeira); Pesquera Jopitos, SL (Ribeira); и Pesca-Julimar, SL (Ribeira) (представител : J. Tojeiro Sierto, адвокат)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: A. Westerhof Löfflerová и A. de Gregorio Merino)

      Предмет

   Искане за отмяна на Регламент (ЕС) № 40/2013 на Съвета от 21 януари 2013 година за определяне за 2013 г. на наличните възможности за риболов на определени рибни запаси и групи от рибни запаси, които са предмет на международни преговори или споразумения, във водите на ЕС и за корабите на ЕС в определени води извън ЕС (ОВ L 23, стр. 54), изменен, доколкото в него е допуснато смесване между компонентите север и юг на запасите от син меджид в североизточната част на Атлантическия океан за целите на определянето на общия допустим улов (ОДУ) на син меджид, посочен в приложения IA и IБ към този регламент.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като явно недопустима.

               2)

               Жалбоподателите, Pesquerias Riveirenses, SL и др., понасят направените от тях съдебна разноски, както и тези на Съвета на Европейския съюз.

      (1)  ОВ C 147, 25.5.2013 г.


title: Дело C-231/11 P: Жалба, подадена на 13 май 2011 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 3 март 2011 г. по свързани дела T-122/07—Т-124/07, Siemens AG Österreich и др./Комисия

text:
               9.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 204/17

         Жалба, подадена на 13 май 2011 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 3 март 2011 г. по свързани дела T-122/07—Т-124/07, Siemens AG Österreich и др./Комисия
   (Дело C-231/11 P)
   2011/C 204/31
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: A. Antoniadis, R. Sauer, N. von Lingen)

      Други страни в производството: Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA, Nuova Magrini Galileo SpA

      Искания на жалбоподателя

   Комисията иска:

               На първо място, във връзка със спора по главното дело:

                           —

                           да се отмени точка 2 от диспозитива на Решението на Общия съд от 3 март 2011 г. по свързани дела T-122/07— T-124/07, основаваща се на констатациите на Общия съд в точка 157 от обжалваното решение, според която Комисията е длъжна да определи припадащата се на отделното дружество част от сумите, за чието заплащане съответните дружества отговарят солидарно;

                           —

                           да се отмени точка 3 от диспозитива на Решението на Общия съд от 3 март 2011 г. по свързани дела T-122/07— T-124/07, тъй като на основание на констатациите в точка 158 във връзка с точки 245, 247, 262 и 263 от обжалваното решение Общият съд налага нова глоба, като включително преразпределя припадащите се на отделните дружества части от наложената глоба;

               на второ място, при условията на евентуалност:

                           —

                           да се отмени Решение на Общия съд от 3 март 2011 г. по свързани дела T-122/07—T-124/07, доколкото с точка 157 от обжалваното решение се предвижда задължение на Комисията да определи припадащата се на отделното дружество част от сумите, за чието заплащане съответните дружества отговарят солидарно;

                           —

                           да се отмени Решение на Общия съд от 3 март 2011 г. по свързани дела T-122/07—T-124/07, доколкото съгласно констатациите в точка 158 от обжалваното решение във връзка с точки 245, 247, 262 и 263 от това решение се преразпределят припадащите се на отделните дружества части от наложената глоба, като по този начин Общият съд изменя решение на Комисията от 24 януари 2007 година (С(2006) 6762 окончателен) по преписка COMP/38.899 — Комутационни апарати с газова изолация);

               на трето място:

                           —

                           да се отхвърлят жалбите по дела T-122/07, T-123/07 и T-124/07 в частта им, в която се иска отмяна на член 2, букви й), к) и л) от Решение С(2006) 6762 окончателен;

               на четвърто място:

                           —

                           да се осъдят ответниците в производството по обжалване и жалбоподатели в производството пред Общия съд да заплатят съдебните разноски в производството по обжалване и в първоинстанционното съдебно производство.

      Правни основания и основни доводи

               1.

               Като задължава Комисията да определи припадащата се на всяко дружество част от сумите, за чието заплащане съответните дружества отговарят солидарно, от една страна, Общият съд не взема предвид обстоятелството, че съгласно член 23 от Регламент № 1/2003 правомощията и задълженията на Комисията в това отношение са ограничени, а, от друга страна, създава предпоставки за намеса в националните правни системи. Посочените правомощия и задължения на Комисията са насочени към външните отношения, т.е. обхващат правомощието на Комисията да налага глоби и в зависимост от конкретния случай — да определя кои от засегнатите от решението страни отговарят солидарно. Породени в резултат на определянето на солидарната отговорност вътрешни отношения между солидарните длъжници, включително възможността за предявяване на евентуални регресни искове между тях, се уреждат обаче от националното право на държавите членки.

               2.

               Общият съд превишава правомощието си за неограничен последващ контрол, тъй като в рамките на тези вътрешни отношения определя припадащата се на всяко дружество част от наложената глоба във фиксиран размер, като държи сметка за възможността за предявяване на регресни искове пред националните съдилища.

               3.

               Общият съд установява задължение за Комисията да уреди всеобхватно правните последици от определянето на солидарната отговорност, но това задължение не може да се обоснове с принципа за индивидуална определеност на налаганото наказанието, на който се позовава Общият съд; освен това посоченото задължение противоречи на принципа за отговорността на предприятията за нарушения на членове 101 и 102 ДФЕС.

               4.

               Общият съд постановява решение ultra petita и нарушава принципите на спорното производство, тъй като във вътрешните отношения между солидарните длъжници преразпределя припадащите им се части от наложената глоба и по този начин косвено променя Решението на Комисията, без да е налице съответно искане и без да излага достатъчно мотиви във връзка с това.

               5.

               Освен това Общият съд нарушава задължението си за мотивиране, тъй като, от една страна, от текста на решението не могат достатъчно ясно да бъдат извлечени основните аргументи в подкрепа на направените изводи, а от друга страна, Общият съд не обсъжда изложените от Комисията доводи по отношение на солидарната отговорност.

               6.

               Накрая с решението се оказва намеса в правото на преценка на Комисията да определи кои са правните субекти, които са отговорни за съответното нарушение.