title: Дело T-795/17: Решение на Общия съд от 14 май 2019 г. — Moreira/EUIPO — Da Silva Santos Júnior (NEYMAR) (Марка на Европейския съюз — Производство по обявяване на недействителност — Словна марка на европейския съюз NEYMAR — Обявяване на недействителност — Недобросъвестност — Член 52, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [впоследствие член 59, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001])

text:
               8.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/33

      Решение на Общия съд от 14 май 2019 г. — Moreira/EUIPO — Da Silva Santos Júnior (NEYMAR)
      (Дело T-795/17) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по обявяване на недействителност - Словна марка на европейския съюз NEYMAR - Обявяване на недействителност - Недобросъвестност - Член 52, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [впоследствие член 59, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001])
      (2019/C 230/40)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Carlos Moreira (Guimarães, Португалия) (представител: T. Soares Faria, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Crespo Carrillo и H. O’Neill)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Neymar Da Silva Santos Júnior (Барселона, Испания) (представители: първоначално T. de Haan, H. Abraham и P. Péters, впоследствие T. de Haan и P. Péters, адвокати)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 6 септември 2017 г. (дело R 80/2017-2) във връзка с производство по обявяване на недействителност между г-н Da Silva Santos Júnior и г-н Moreira

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда г-н Carlos Moreira да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 63, 19.2.2018 г.


title: Дело C-324/19: Преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg (Германия), постъпило на 19 април 2019 г. — eurocylinder systems AG/Hauptzollamt Hamburg

text:
               29.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 255/18

      Преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg (Германия), постъпило на 19 април 2019 г. — eurocylinder systems AG/Hauptzollamt Hamburg
      (Дело C-324/19)
      (2019/C 255/26)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Finanzgericht Hamburg

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: eurocylinder systems AG

         Ответник: Hauptzollamt Hamburg

         Преюдициален въпрос

      Валиден ли е Регламент (ЕО) № 926/2009 (1) на Съвета от 24 септември 2009 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и за окончателно събиране на временното мито върху вноса на някои видове безшевни тръби от желязо или стомана с произход от Китайската народна република?

         (1)  ОВ L 262, 2009 г., стр. 19.


title: Дело T-355/19: Жалба, подадена на 13 юни 2019 г. — CE/Комитет на регионите

text:
               29.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 255/56

      Жалба, подадена на 13 юни 2019 г. — CE/Комитет на регионите
      (Дело T-355/19)
      (2019/C 255/69)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: CE (представител: M. Casado García-Hirschfeld, адвокат)

         Ответник: Комитет на регионите

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да обяви настоящата жалба за допустима и основателна,

                  —

                  да отмени решението от 16 април 2019 г. и субсидиарно решението от 16 май 2019 г.,

                  —

                  да присъди обезщетение за имуществени вреди в размер на 19 200 EUR без ДДС и за неимуществени вреди, оценени на 83 208,24 EUR,

                  —

                  да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото основание е свързано със злоупотреба с процесуални права и с нарушение на членове 47 и 49 от Условията за работа на другите служители и на членове 23 и 24 от приложение IХ към Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз.

                  2.

                  Второто основание е свързано с нарушение на правото на справедливи и равни условия на труд, с нарушение на принципа на добра администрация и на забраната на всякаква форма на психически тормоз.

                  3.

                  Третото основание е свързано със съществена неточност и наличието на явна грешка в преценката.


title: Дело C-38/17: Решение на Съда (седми състав) от 5 юни 2019 г. (преюдициално запитване от Budai Központi Kerületi Bíróság — Унгария) — GT/HS (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Неравноправни клаузи в потребителските договори — Директива 93/13/ЕИО — Член 3, параграф 1 — Член 4, параграф 2 — Член 6, параграф 1 — Договор за заем, сключен в чуждестранна валута — Съобщаване на потребителя, след сключването на договора, на обменния курс, приложим към предоставената в национална валута сума)

text:
               5.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/3

      Решение на Съда (седми състав) от 5 юни 2019 г. (преюдициално запитване от Budai Központi Kerületi Bíróság — Унгария) — GT/HS
      (Дело C-38/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Неравноправни клаузи в потребителските договори - Директива 93/13/ЕИО - Член 3, параграф 1 - Член 4, параграф 2 - Член 6, параграф 1 - Договор за заем, сключен в чуждестранна валута - Съобщаване на потребителя, след сключването на договора, на обменния курс, приложим към предоставената в национална валута сума)
      (2019/C 263/03)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Budai Központi Kerületi Bíróság

         Страни в главното производство

         Ищец: GT

         Ответник: HS

         Диспозитив

      Член 3, параграф 1, член 4, параграф 2 и член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат правна уредба на държава членка в съответствие с тълкуването ѝ от върховната юрисдикция на тази държава членка, съгласно която не е нищожен договор за заем, сключен в чуждестранна валута, който, макар да уточнява сумата, изразена в национална валута, съответстваща на искането за финансиране на потребителя, не посочва обменния курс, който се прилага за тази сума за целите на определянето на окончателния размер на заема в чуждестранна валута, като едновременно с това предвижда в някоя от клаузите си, че този курс ще бъде определен в отделен документ от заемодателя след сключването на договора,

                  —

                  когато тази клауза е била изразена на ясен и разбираем език в съответствие с член 4, параграф 2 от Директива 93/13, доколкото механизмът за изчисление на общата заета сума, както и приложимият обменен курс са изложени ясно, така че средният потребител, относително осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен, да може да прецени въз основа на точни и ясни критерии икономическите последици за него, произтичащи от договора, сред които по-специално общите разходи по неговия заем, или ако се установи, че въпросната клауза не е изразена на ясен и разбираем език,

                  —

                  когато въпросната клауза не е неправомерна по смисъла на член 3, параграф 1 от тази директива, или ако е такава, съответният договор може да се изпълнява без нея в съответствие с член 6, параграф 1 от Директива 93/13.

         (1)  ОВ C 178, 6.6.2017 г.


title: Дело C-58/18: Решение на Съда (първи състав) от 6 юни 2019 г. (преюдициално запитване от Justice de Paix du canton de Visé — Белгия) — Michel Schyns/Belfius Banque SA (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Директива 2008/48/ЕО — Преддоговорни задължения — Член 5, параграф 6 — Задължение за кредитора да се стреми да предложи най-адаптирания кредит — Член 8, параграф 1 — Задължение за кредитора да се въздържи от сключване на договор за заем, ако се съмнява в кредитоспособността на потребителя — Задължение за кредитора да прецени дали е уместно да предостави кредита)

text:
               5.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/12

      Решение на Съда (първи състав) от 6 юни 2019 г. (преюдициално запитване от Justice de Paix du canton de Visé — Белгия) — Michel Schyns/Belfius Banque SA
      (Дело C-58/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Директива 2008/48/ЕО - Преддоговорни задължения - Член 5, параграф 6 - Задължение за кредитора да се стреми да предложи най-адаптирания кредит - Член 8, параграф 1 - Задължение за кредитора да се въздържи от сключване на договор за заем, ако се съмнява в кредитоспособността на потребителя - Задължение за кредитора да прецени дали е уместно да предостави кредита)
      (2019/C 263/14)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Justice de Paix du canton de Visé

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Michel Schyns

         Ответник: Belfius Banque SA

         Диспозитив

                  1)

                  Член 5, параграф 6 от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която изисква при договорите за кредит, които обичайно предлагат или за сключването на които обичайно посредничат, кредиторите или кредитните посредници да се стремят да предложат кредит, който по вид и размер е адаптиран в най-голяма степен към финансовото състояние на потребителя в момента на сключването на договора и към целта на кредита.

                  2)

                  Член 5, параграф 6 и член 8, параграф 1 от Директива 2008/48 трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която изисква от кредитора да се въздържи от сключването на договор за кредит, ако след проверка на кредитоспособността на потребителя не може разумно да очаква, че последният ще бъде в състояние да изпълни задълженията си по предвидения договор.

         (1)  ОВ C 166, 14.5.2018 г.


title: Дело T-236/19: Жалба, подадена на 8 април 2019 г. — Le Comité de Douzelage de Houffalize/Комисия и EACEA

text:
               12.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/30

      Жалба, подадена на 8 април 2019 г. — Le Comité de Douzelage de Houffalize/Комисия и EACEA
      (Дело T-236/19)
      (2019/C 270/32)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Le Comité de Douzelage de Houffalize (Уфализ, Белгия) (представител: A. Kettels, avocat)

         Ответник: Европейска комисия и Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура (EACEA)

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени и/или измени обжалвания акт,

                  —

                  да установи, че жалбоподателят има право формулярът му за правен субект да бъде валидиран, а следователно и да получи спорното финансиране.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си срещу решение на Комисията C(2019) 572 окончателен от 4 февруари 2019 г., с което се отхвърля жалбата по административен ред на жалбоподателя срещу решението на EACEA от 25 юни 2018 г. за отказ да бъде отпусната субсидия за кандидатурата му в отговор на поканата за представяне на кандидатури „Побратимяване на градове, втори срок“ (EACEA 36/2014), жалбоподателят изтъква следното основание:

                  —

                  нарушение на член 131.2 от Регламент № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 г. относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза и за отмяна на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета,

                  —

                  нарушение на принципа на оправданите правни очаквания и на правната сигурност,

                  —

                  нарушение на принципа на пропорционалност и забрана на произвола,

                  —

                  явна грешка в преценката и

                  —

                  липса на уместни, достатъчни и релевантни мотиви за направената в обжалваното решение констатация, че оправданите правни очаквания и правната сигурност на жалбоподателя не са нарушени.

            Според жалбоподателя обжалваното решение не отговаря точно на изтъкнатите от него съображения. Всъщност формулираните отговори или въобще не били свързани с доводите, които той изложил в искането си за преразглеждане, или били явно недостатъчни, за да обосноват отхвърлянето на довода, че са нарушени принципите на оправданите правни очаквания и на правната сигурност, или пък във всички случаи противоречали на обхвата на този принцип.
      Жалбоподателят счита, че има основание да се позове на оправдани правни очаквания, че ще бъде признат за юридическо лице и ще има право да получи отказаните му субсидии. Като основание за оправданите си правни очаквания жалбоподателят посочва: решенията за отпускане на субсидии, които му били съобщени към момент, когато вече имал настоящата си правна форма, а именно вече бил фактическо сдружение, идентичното си фактическо и правно положение, както и липсата оттогава на каквото и да било изменение в правната уредба относно допустимостта на образувания без юридическа правосубектност. Поради това нямало каквото и да било основание да не се отговори на тези оправдани правни очаквания и да се приеме различна от вече възприетата в миналото позиция.


title: Дело T-297/19: Иск, предявен на 6 май 2019 г. — Dragomir/Комисия

text:
               12.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/31

      Иск, предявен на 6 май 2019 г. — Dragomir/Комисия
      (Дело T-297/19)
      (2019/C 270/33)
      Език на производството: румънски

         Страни

         Ищец: Daniel Dragomir (Букурещ, Румъния) (представител: R. Chiriță, avvocato)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Ищецът моли Общия съд:

                  —

                  да установи нарушението на задълженията на Европейската комисия във връзка с гаранцията за спазване от страна на Румъния на задълженията, произтичащи от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни,

                  —

                  да установи нарушението на задълженията на Европейската комисия във връзка с гаранцията за спазване от страна на Румъния на задълженията, произтичащи от Директива (ЕС) 2016/680 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни от компетентните органи за целите на предотвратяването, разследването, разкриването или наказателното преследване на престъпления или изпълнението на наказания и относно свободното движение на такива данни, и за отмяна на Рамково решение 2008/977/ПВР на Съвета,

                  —

                  да установи нарушението на задълженията на Европейската комисия във връзка с гаранцията за спазване от страна на Румъния на задълженията, произтичащи от Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/ЕО (Общ регламент относно защитата на данните),

                  —

                  да установи нарушението на задълженията на Европейската комисия във връзка с гаранцията за спазване от страна на Румъния на принципите на правовата държава, на независимостта на съдебните органи и на основните права на лицата под тяхната юрисдикция,

                  —

                  да задължи ответника да поправи причинените неимуществени вреди, оценени на 2 EUR,

                  —

                  да задължи ответника да поправи за в бъдеще констатираните неизпълнения.

         Основания и основни доводи

      Ищецът изтъква две основания в подкрепа на иска.

                  1.

                  Първо основание относно неизпълнението от страна на Европейската комисия на нейните задължения, свързани с независимостта на съдебните органи, произтичащи от решението за въвеждане на механизъм за сътрудничество и проверка, от Договорите и от Хартата

                              —

                              Европейската комисия умишлено била пропуснала да изпълни своите задължения да защитава правовата държава, независимостта на съдебните органи в Румъния срещу претърпените от същите нападения от страна на румънската разузнавателна служба, и на правото на страните на справедлив процес.

                  2.

                  Второ основание, относно неизпълнението от страна на Европейската комисия на нейните задължения в областта на защитата на личните данни

                              —

                              Европейската комисия не била изпълнила, или била изпълнила само формално, задължението да провери подробните условия за въвеждане в изпълнение на европейските директиви и регламенти в областта на защитата на личните данни.


title: Дело T-330/19: Жалба, подадена на 31 май 2019 г. — PNB Banka и др./ЕЦБ

text:
               12.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/32

      Жалба, подадена на 31 май 2019 г. — PNB Banka и др./ЕЦБ
      (Дело T-330/19)
      (2019/C 270/34)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: PNB Banka AS (Рига, Латвия), CR и CT (представители: O. Behrends и M. Kirchner, lawyers)

         Ответник: Европейска централна банка

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на ЕЦБ от 21 март 2019 г. относно предложението за придобиване на квалифицирано дялово участие от жалбоподателите в целевата банка,

                  —

                  да осъди ответника да понесе съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват осем основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: срокът за извършване на оценка от ЕЦБ съгласно член 22, параграф 2 от Директива 2013/36/ЕС (1) е изтекъл преди обжалваното решение и следователно вече не е било възможно ЕЦБ да възрази срещу предложеното придобиване.

                  2.

                  Второ основание: ЕЦБ е нарушила процедурата по член 15 от Регламента ЕНМ (2) и членове 85—87 от Рамковия регламент за ЕНМ (3).

                  3.

                  Трето основание: обжалваното решение е основано на погрешно тълкуване и прилагане на критериите за оценка съгласно член 23 от Директива 2013/36/ЕС и транспонирането ѝ в Латвия.

                  4.

                  Четвърто основание: ЕЦБ е нарушила принципа на пропорционалност.

                  5.

                  Пето основание: ЕЦБ не е взела предвид дискреционния характер на решението да възрази срещу предложеното придобиване.

                  6.

                  Шесто основание: ЕЦБ е изопачила релевантните факти по случая.

                  7.

                  Седмо основание: ЕЦБ е нарушила принципите на защита на оправданите правни очаквания и на правна сигурност.

                  8.

                  Осмо основание: ЕЦБ е нарушила принципа nemo auditor, като е пропуснала да вземе предвид своята собствена отговорност за загубата на доверие в процеса на регулиране.

         (1)  Директива 2013/36/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно достъпа до осъществяването на дейност от кредитните институции и относно пруденциалния надзор върху кредитните институции и инвестиционните посредници, за изменение на Директива 2002/87/ЕО и за отмяна на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО (ОВ L 176, 2013 г., стр. 338).

         (2)  Регламент (ЕС) № 1024/2013 на Съвета от 15 октомври 2013 година за възлагане на Европейската централна банка на конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции (ОВ L 287, 2013 г., стр. 63).

         (3)  Регламент (ЕС) № 468/2014 на Европейската централна банка от 16 април 2014 година за създаване на рамката за сътрудничество в единния надзорен механизъм между Европейската централна банка и националните компетентни органи и с определените на национално равнище органи (ЕЦБ/2014/17) (ОВ L 141, 2014 г., стр. 1).


title: Дело T-344/19: Жалба, подадена на 10 юни 2019 г. — Front Polisario/Съвет

text:
               12.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/33

      Жалба, подадена на 10 юни 2019 г. — Front Polisario/Съвет
      (Дело T-344/19)
      (2019/C 270/35)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et du Rio de oro (Front Polisario) (представител: G. Devers, avocat)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да приеме, че жалбата му за отмяна е допустима;

                  —

                  да отмени обжалваното решение;

                  —

                  да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят навежда единадесет основания в подкрепа на жалбата си срещу Решение (ЕС) 2019/441 на Съвета от 4 март 2019 година за сключване на Споразумението за партньорство в областта на устойчивото рибарство между Европейския съюз и Кралство Мароко, протокола за прилагането му и размяната на писма, придружаваща споразумението (ОВ L 77, 2019г., стр. 4).

                  1.

                  Първо основание: липса на компетентност на Съвета да приеме обжалваното решение, тъй като Европейският съюз и Кралство Мароко нямат компетентност да сключват международни договори, включващи Западна Сахара, вместо и от името на народа сахрави, представляван от Фронта Полисарио.

                  2.

                  Второ основание: неизпълнение на задължението да се разгледа въпросът за спазването на основните права и на международното хуманитарно право, като се има предвид, че преди да приеме обжалваното решение Съветът не е разгледал този въпрос.

                  3.

                  Трето основание: нарушение от страна на Съвета на задължението му да изпълнява решенията на Съда, доколкото в обжалваното решение не са взети предвид мотивите на Решението от 27 февруари 2018 г., Western Sahara Campaign UK (C-266/16, EU:C:2018:118).

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на основните принципи и ценности, от които се ръководи дейността на Съюза на международната сцена, доколкото:

                              —

                              първо, в нарушение на правото на народите с оглед на тяхното национално единство, с обжалваното решение се отрича съществуването на народа сахрави, като той се заменя с изразите „народа на Западна Сахара“ и „съответното население“;

                              —

                              второ, в нарушение на правото на народите да разполагат свободно със собствените си природни ресурси, с обжалваното решение се сключва международно споразумение, при което, без съгласието на народа сахрави, се организира използването на неговите рибни ресурси от флотовете на Съюза;

                              —

                              трето, обжалваното решение се отнася до сключването с Кралство Мароко на международно споразумение, което се прилага в окупираната Западна Сахара, в рамките на анексионната политика на Кралство Мароко спрямо тази територия и на системните нарушения на основните права, което предполага продължаването на тази политика.

                  5.

                  Пето основание: нарушение на принципа на защита на оправданите правни очаквания, доколкото обжалваното решение противоречи на изявленията на Съюза, който многократно е потвърждавал необходимостта от спазването на принципите на самоопределение и на относително действие на договорите.

                  6.

                  Шесто основание: неправилно приложение на принципа на пропорционалност, тъй като поради отделния и различен статут на Западна Сахара, на нематериалния характер на правото на самоопределение и на качеството на трета страна на народа сахрави, Съветът няма компетентност да изгражда връзка на пропорционалност между възможните „ползи“ на споразумението в областта на рибарството и неговото въздействие върху сахравските природни ресурси.

                  7.

                  Седмо основание: противоречие с общата политика в областта на рибарството, доколкото с прилагането на сключеното с обжалваното решение споразумение, флотовете на Европейския съюз, срещу финансово заплащане на мароканските власти, ще имат достъп до рибните ресурси, принадлежащи на народа сахрави, без негово съгласие, въпреки че водите на Западна Сахара не представляват марокански „води“ по смисъла на членове 61 и 62 от Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право.

                  8.

                  Осмо основание: нарушение на правото на самоопределение, доколкото:

                              —

                              първо, с обжалваното решение се отрича националното единство на народа сахрави като субект на правото на самоопределяне, като той се заменя с изразите „народа на Западна Сахара“ и „съответното население“;

                              —

                              второ, в нарушение на правото на народа сахрави да разполага свободно със собствените си природни ресурси, с обжалваното решение, без съгласието на народа сахрави, се организира използването на неговите рибни ресурси от флотовете на Съюза;

                              —

                              трето, в нарушение на правото на народа сахрави по отношение на териториалната цялост на неговата национална територия, с обжалваното решение се отрича отделния и различен статут на Западна Сахара и се подкрепя незаконното му разделяне от мароканската „Стена“.

                  9.

                  Девето основание: нарушение на принципа на относителното действие на договорите, доколкото с обжалваното решение се отрича качеството на трета страна в отношенията между ЕС и Мароко на народа на Западна Сахара и без негово съгласие му се налагат задължения, свързани с неговата национална територия и природни ресурси.

                  10.

                  Десето основание: нарушение на международното хуманитарно право и на международното наказателно право, доколкото:

                              —

                              първо, обжалваното решение е за сключване на международно споразумение, приложимо за Западна Сахара, въпреки че мароканските окупационни сили не разполагат с jus tractatus по отношение на посочената територия и имат забрана за използването на природните ѝ ресурси;

                              —

                              второ, с прилагането на сключеното с обжалваното решение споразумение, Съветът финансира мароканската инфраструктура в окупираната сахравска територия, за дa може Кралство Мароко да внедри своето гражданско население и въоръжени сили;

                              —

                              трето, като се използват изразите „народа на Западна Сахара“ и „съответното население“, с обжалваното решение се одобрява незаконния трансфер на марокански заселници към окупираната сахравска територия.

                  11.

                  Единадесето основание: нарушение от страна на Съюза на задълженията му съгласно правото на международната отговорност, доколкото като се сключва с Кралство Мароко международно споразумение, приложимо за Западна Сахара, с обжалваното решение се утвърждават тежките нарушения на международното право, извършени от мароканските окупационни сили срещу народа на Западна Сахара и се съдейства за продължаване на положението, произтичащо от тези нарушения.


title: Дело T-356/19: Жалба, подадена на 12 юни 2019 г. — Front Polisario/Съвет

text:
               12.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/35

      Жалба, подадена на 12 юни 2019 г. — Front Polisario/Съвет
      (Дело T-356/19)
      (2019/C 270/36)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et du Rio de oro (Front Polisario) (представител: G. Devers, avocat)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да приеме, че жалбата му за отмяна е допустима;

                  —

                  да постанови отмяна на обжалвания регламент;

                  —

                  да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си срещу Регламент (ЕС) 2019/440 на Съвета от 29 ноември 2018 година за разпределяне на възможностите за риболов по Споразумението за партньорство в областта на устойчивото рибарство между Европейския съюз и Кралство Мароко и протокол за прилагането му (ОВ L 77, 2019 г., стр. 1), жалбоподателят изтъква едно единствено основание, изведено от липсата на правно основание за приемането на посочения регламент поради незаконосъобразност на Решение 2019/441.
      Това основание е разделено на единадесет части, които по същество са идентични с единадесетте основания, изтъкнати в рамките на дело T-344/19, Front Polisario/Съвет.


title: Дело T-358/19: Жалба, подадена на 13 юни 2019 г. — Groupe Canal +/Комисия

text:
               12.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/35

      Жалба, подадена на 13 юни 2019 г. — Groupe Canal +/Комисия
      (Дело T-358/19)
      (2019/C 270/37)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Groupe Canal + (Иси ле Мулино, Франция) (представители: P. Wilhelm, P. Gassenbach и O. de Juvigny, avocats)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да обяви жалбата за допустима и основателна,

                  —

                  да отмени на основание член 263 ДФЕС решението на Комисията от 7 март 2019 г. по преписка AT.40023 в частта относно френския пазар и настоящите или бъдещите договори на Groupe Canal +,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски, направени от дружеството Groupe Canal +.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията е злоупотребила с властта си, тъй като ангажиментите, които е направила задължителни, за да сложи край на блокирането на географски принцип в областта на киното, влияят върху законодателните реформи, наскоро приети от европейския законодател.

                  2.

                  Второ основание: Комисията е допуснала явна грешка в преценката на член 101, параграф 1 ДФЕС, доколкото е приела, че ангажиментите, предложени от NBCUniversal, Sony Pictures, Warner Bros и Sky, не засягат културното многообразие, и по-общо финансирането и експлоатирането на филми в Европейското икономическо пространство.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на принципа на пропорционалност, тъй като Комисията е направила задължителни ангажименти, които са явно непропорционални с оглед на изразените опасения относно конкуренцията и които накърняват интересите на третите лица.


title: Дело T-368/19: Иск, предявен на 18 юни 2019 г. — Datenlotsen Informationssysteme/Комисия

text:
               12.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/37

      Иск, предявен на 18 юни 2019 г. — Datenlotsen Informationssysteme/Комисия
      (Дело T-368/19)
      (2019/C 270/39)
      Език на производството: немски

         Страни

         Ищец: Datenlotsen Informationssysteme GmbH (Хамбург, Германия) (представител: T. Lübbig, Rechtsanwalt)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Ищецът моли Общия съд:

                  —

                  да приеме за установено, че ответникът не е изпълнил задълженията си по член 108 ДФЕС, тъй като не е закрил официалната процедура по разследване по преписка SA.34402 (2015/C ex 2012/NN) с решение в разумен срок съгласно член 108, параграф 2 ДФЕС, респ. член 9, параграф 1 от Регламент 2015/1589 (1),

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Ищецът излага следните основания в подкрепа на иска.

                  1.

                  Нарушение на член 108 ДФЕС поради незакриване на официалната процедура по разследване

                              —

                              В рамките на първото основание се твърди, че 7-годишната продължителност на производството трябва да се приеме за неразумна. В тази насока ищецът изтъква, че с оглед на пространната информация, с която разполага ответникът, и на малкия брой открити въпроси вече трябвало да е взето решение. Освен това скорошно решение било необходимо и поради спешните финансови нужди на ищеца.

                  2.

                  Нарушение на правото на разумна продължителност на производството като част от правото на добра администрация съгласно член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз

                              —

                              В рамките на второто основание се излагат доводи, които по същество съвпадат или са сходни с тези от първото основание.

                  3.

                  Нарушение на член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз във връзка с член 20 от нея

                              —

                              В рамките на третото основание се твърди основно, че поради различни мерки, довели до забавяне на производството, ответникът е нарушил Кодекса на най-добри практики при провеждане на процедури за контрол на държавните помощи.

                  4.

                  Нарушение на правото на уведомяване за мотивите като част от правото на ефективни правни средства за защита съгласно член 47 и член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз

                              —

                              В рамките на четвъртото основание се твърди, че ответникът не може да се позовава общо на факта, че са необходими допълнителни проучвания, а трябвало да обосновано и логично да изясни защо това е необходимо.

         (1)  Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 248, 24.9.2015 г., стр. 9).


title: Дело T-375/19: Жалба, подадена на 20 юни 2019 г. — Pisoni/Парламент

text:
               12.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/39

      Жалба, подадена на 20 юни 2019 г. — Pisoni/Парламент
      (Дело T-375/19)
      (2019/C 270/40)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Ferruccio Pisoni (Тренто, Италия) (представител: M. Paniz, avvocato)

         Ответник: Парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени съобщението на Генерална дирекция „Финанси“ на Европейския парламент, в което е възпроизведено решение № 14/2018 от 12 юли 2018 г. на Ufficio di Presidenza della Camera dei Deputati (Бюро на председателството на камарата на депутатите, Италия) и/или решение № 6/2018 на Consiglio di Presidenza del Senato della Repubblica (Съвет на председателството на Сената на републиката), както и

                  —

                  да отмени новото определяне и преизчисляване на пожизнената надбавка, отпусната от Европейския парламент,

                  —

                  въз основа на това да приеме и да постанови, че жалбоподателят има право да се запази в първоначалния размер въпросната пожизнена надбавка, чийто падеж е настъпил при действието на правната уредба в сила преди решение № 14/2018 на Ufficio di Presidenza della Camera и/или решение № 6/2018 на Consiglio di Presidenza del Senato della Repubblica, като осъди Европейския парламент да му заплати всички неоснователно удържани суми, при отчитане на паричната ревалоризация и ведно със законната лихва от датата на удържането до окончателното изплащане, както и

                  —

                  да осъди Европейския парламент да изпълни решението, което ще бъде постановено, и да възстанови незабавно и изцяло в първоначалния размер пожизнената надбавка и да поправи всички евентуални щети, доколкото има такива и се установи, че жалбоподателят има право на обезщетение за тях.

                  —

                  при всяко положение да осъди Европейския парламент да заплати всички разноски, включително адвокатското възнаграждение, ДДС, данъци и такси и фиксирани разходи.

         Основания и основни доводи

      Основанията и основните доводи са идентични на тези по дело T-345/19, Santini/Парламент.


title: Дело T-377/19: Жалба, подадена на 21 юни 2019 г. — Topcart/EUIPO — Carl International (TC CARL)

text:
               12.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/39

      Жалба, подадена на 21 юни 2019 г. — Topcart/EUIPO — Carl International (TC CARL)
      (Дело T-377/19)
      (2019/C 270/41)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Topcart GmbH (Висбаден, Германия) (представител: M. Gail, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Carl International (Лимоне, Франция)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „TC CARL“ — заявка за регистрация № 14 957 542

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 2 април 2019 г. по преписка R 1826/2018-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 60, параграф 1, буква а) във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-378/19: Жалба, подадена на 21 юни 2019 г. — Topcart/EUIPO — Carl International (TC CARL)

text:
               12.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/40

      Жалба, подадена на 21 юни 2019 г. — Topcart/EUIPO — Carl International (TC CARL)
      (Дело T-378/19)
      (2019/C 270/42)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Topcart GmbH (Висбаден, Германия) (представител: M. Gail, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Carl International (Лимоне, Франция)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „TC CARL“ — заявка за регистрация № 15 048 556

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 2 април 2019 г. по преписка R 1617/2018-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 60, параграф 1, буква а) във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-379/19: Жалба, подадена на 21 юни 2019 г. — Serviceplan Gruppe für innovative Kommunikation/EUIPO (Serviceplan)

text:
               12.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/41

      Жалба, подадена на 21 юни 2019 г. — Serviceplan Gruppe für innovative Kommunikation/EUIPO (Serviceplan)
      (Дело T-379/19)
      (2019/C 270/43)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Serviceplan Gruppe für innovative Kommunikation GmbH & Co KG (Мюнхен, Германия) (представители: B. Koch и P. Schmitz, Rechtsanwälte)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: регистрация на словна марка на Европейския съюз „Serviceplan“ — заявка за регистрация № 15 234 669

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 18 март 2019 г. по преписка R 1424/2018-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение, доколкото с него се отхвърля жалбата,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета;

                  —

                  Нарушение на член 94, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-380/19: Жалба, подадена на 21 юни 2019 г. — Serviceplan Gruppe für innovative Kommunikation/EUIPO (Serviceplan Solutions)

text:
               12.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/42

      Жалба, подадена на 21 юни 2019 г. — Serviceplan Gruppe für innovative Kommunikation/EUIPO (Serviceplan Solutions)
      (Дело T-380/19)
      (2019/C 270/44)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Serviceplan Gruppe für innovative Kommunikation GmbH & Co KG (Мюнхен, Германия) (представители: B. Koch и P. Schmitz, Rechtsanwälte)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: регистрация на словна марка на Европейския съюз „Serviceplan Solutions“ — заявка за регистрация № 15 244 742

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 25 март 2019 г. по преписка R 1427/2018-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение, доколкото с него се отхвърля жалбата,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 94, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело C-680/18: Преюдициално запитване от Obvodní soud pro Prahu 5 (Чешка република), постъпило на 5 ноември 2018 г. — HJ/II

text:
               19.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 280/14

      Преюдициално запитване от Obvodní soud pro Prahu 5 (Чешка република), постъпило на 5 ноември 2018 г. — HJ/II
      (Дело C-680/18)
      (2019/C 280/17)
      Език на производството: чешки

         Запитваща юрисдикция

      Obvodní soud pro Prahu 5

         Страни в главното производство

         Ищец: HJ

         Ответник: II
      С определение от 11 април 2019 г. Съдът на Европейския съюз (осми състав) обявява преюдициалното запитване за недопустимо.


title: Дело C-525/18 P: Определение на Съда (четвърти състав) от 21 май 2019 г. — Marion Le Pen/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз (Обжалване — Европейски парламент — Правна уредба относно разноските и надбавките на членовете на Европейския Парламент — Надбавка за парламентарни сътрудници — Възстановяване на недължимо платените суми)

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/7

      Определение на Съда (четвърти състав) от 21 май 2019 г. — Marion Le Pen/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-525/18 P) (1)

      (Обжалване - Европейски парламент - Правна уредба относно разноските и надбавките на членовете на Европейския Парламент - Надбавка за парламентарни сътрудници - Възстановяване на недължимо платените суми)
      (2019/C 288/07)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Marion Le Pen (представител: R. Bosselut, avocat)

         Друга страна в производството: Европейски парламент (представители: S. Seyr и C. Burgos), Съвет на Европейския съюз (представители: A. F. Jensen, M. Bauer и R. Meyer)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като частично явно недопустима и частично явно неоснователна.

                  2)

                  Осъжда г-жа Marion Le Pen да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 381, 22.10.2018 г.


title: Дело T-366/18: Решение на Общия съд от 13 юни 2019 г. — Pet King Brands/EUIPO — Virbac (SUIMOX) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „SUIMOX“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „ZYMOX“ — Задължение за мотивиране — Съобщаване на решението на апелативния състав — Добросъвестност и дължима грижа на адресата — Член 94, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент 2017/1001)

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/50

      Решение на Общия съд от 13 юни 2019 г. — Pet King Brands/EUIPO — Virbac (SUIMOX)
      (Дело T-366/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „SUIMOX“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „ZYMOX“ - Задължение за мотивиране - Съобщаване на решението на апелативния състав - Добросъвестност и дължима грижа на адресата - Член 94, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент 2017/1001)
      (2019/C 288/63)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Pet King Brands, Inc. (Бартлет, Илинойс, Съединени щати) (представители: T. Schmidpeter и S. Bauer, avocats)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: L. Rampini и H. O'Neill)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Virbac SA (Каро, Франция) (представител: D.-I. Tayer, avocat)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 21 март 2018 г. (преписка R 1835/2017-5), постановено в производство по възражение със страни Pet King Brands и Virbac

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя решението на пети апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 21 март 2018 г. (преписка R 1835/2017-5) в частта относно „ветеринарни продукти, като се изключат капки за уши за животни“, „ветеринарни препарати и продукти за грижа за здравето на животните, включително и антибиотици за животни, но като се изключат капки за уши за животни“ и „препарати за унищожаване на вредители, като се изключат капки за уши за животни“.

                  2)

                     Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                     Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 276, 6.8.2018 г.


title: Дело T-330/17: Решение на Общия съд от 12 юли 2019 г. — Ceobus и др./Комисия (Държавни помощи — Схема за помощ, приведена в действие от Франция в периода 1994 — 2008 — Субсидии за инвестиции, предоставени от регион Ил дьо Франс — Решение, с което схемата за помощ се обявява за съвместима с вътрешния пазар — Понятия „съществуваща помощ“ и „нова помощ“ — Член 107 ДФЕС — Член 108 ДФЕС — Член 1, буква б), подточки i) и v) от Регламент (ЕС) 2015/1589 — Давностен срок — Член 17 от Регламент 2015/1589)

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/43

      Решение на Общия съд от 12 юли 2019 г. — Ceobus и др./Комисия
      (Дело T-330/17) (1)

      (Държавни помощи - Схема за помощ, приведена в действие от Франция в периода 1994 - 2008 - Субсидии за инвестиции, предоставени от регион Ил дьо Франс - Решение, с което схемата за помощ се обявява за съвместима с вътрешния пазар - Понятия „съществуваща помощ“ и „нова помощ“ - Член 107 ДФЕС - Член 108 ДФЕС - Член 1, буква б), подточки i) и v) от Регламент (ЕС) 2015/1589 - Давностен срок - Член 17 от Регламент 2015/1589)
      (2019/C 328/47)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Ceobus (Женикур, Франция) и други жалбоподатели, чиито наименования са приложени към настоящото решение (представители: първоначално D. de Combles de Nayves, впоследствие F. Segalen, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: L. Armati, Цв. Георгиева-Кечмар и T. Maxian Rusche)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на Решение (ЕС) 2017/1470 на Комисията от 2 февруари 2017 година относно схемите за помощ SA.26763 2014/C (ex 2012/NN), приведени в действие от Франция в полза на предприятията за автобусен транспорт в региона на Île-de-France (ОВ L 209, 2017 г., стр. 24)

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Ceobus и другите жалбоподатели, чиито наименования се съдържат в приложението, понасят, наред с направените от тях съдебни разноски, и съдебните разноски на Европейската комисия.

         (1)  ОВ C 231, 17.7.2017 г.


title: Дело T-280/19 R: Определение на председателя на Общия съд от 12 юли 2019 г. — Highgate Capital Management/Комисия (Обезпечително производство — Държавни помощи — Молба за постановяване на временни мерки — Липса на необходимост от приемане на поисканите временни мерки — Липса на компетентност — Недопустимост)

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/58

      Определение на председателя на Общия съд от 12 юли 2019 г. — Highgate Capital Management/Комисия
      (Дело T-280/19 R)
      (Обезпечително производство - Държавни помощи - Молба за постановяване на временни мерки - Липса на необходимост от приемане на поисканите временни мерки - Липса на компетентност - Недопустимост)
      (2019/C 328/66)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Highgate Capital Management LLP (Лондон, Обединено кралство) (представители: M. Struys и I. Van Damme, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: K. Blanck, A. Bouchagiar и K.- P. Wojcik)

         Предмет

      Искане на основание членове 278 и 279 ДФЕС за спиране на изпълнението на решение на Комисията, с която е отхвърлена жалба относно държавна помощ, за която се твърди, че е незаконосъобразна, предоставена на Eurobank Ergasias SA чрез продажбата на Piraeus Bank Bulgaria (дело SA.53105), от една страна, и постановяване на други временни мерки — от друга страна

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля молбата за постановяване на временни мерки.

                  2)

                     Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-607/19: Жалба, подадена на 5 септември 2019 г. — Itinerant Show Room/EUIPO (FAKE DUCK)

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/34

      Жалба, подадена на 5 септември 2019 г. — Itinerant Show Room/EUIPO (FAKE DUCK)
      (Дело T-607/19)
      (2019/C 372/35)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Itinerant Show Room Srl (Сан Джорджо ин Боско, Италия) (представител: E. Montelione, avvocato)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: Заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „FAKE DUCK“ — Заявка за регистрация № 17 946 879

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 1 юли 2019 г. по преписка R 830/2019-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Не е взет предвид вътрешно присъщият на марката „FAKE DUCK“ отличителен характер,

                  —

                  не е взет предвид комплексният характер на марката „FAKE DUCK“ и рисунка на яйце,

                  —

                  не е приложен принципът на равно третиране,

                  —

                  не е приложен принципът на законосъобразност.


title: Дело T-625/19: Жалба, подадена на 19 септември 2019 г. — Daw/EUIPO (SOS Innenfarbe)

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/35

      Жалба, подадена на 19 септември 2019 г. — Daw/EUIPO (SOS Innenfarbe)
      (Дело T-625/19)
      (2019/C 372/37)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Daw SE (Обер-Рамщадт, Германия) (представител: A. Haberl, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: Словна марка на Европейския съюз „SOS Innenfarbe“ — заявка за регистрация № 17 870 690

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 18 юли 2019 г. по преписка R 277/2019-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да отмени решението на EUIPO от 7 януари 2019 г. в частта, в която се отхвърля вписването на марката „SOS Innerfarbe“ за стоките:

                              —

                              „Бои, лакове, багрила за употреба като бои, покрития [бои], консерванти против ръжда; грундове; бои [багрила], оцветители, пасти за багрене, байцове; сгъстители за бои, лакове и покрития; разтворители за разреждане на бои; препарати за предотвратяване повреждането на дърво, байцове за дърво и консервационни масла за дърво и дървесина; покрития [бои], и текстурни; бактерицидни и/или фунгицидни бои; консерванти против ръжда; защитни препарати за метали“ от клас 2,

                  —

                  да разпореди на EUIPO да допусне заявената марка за публикуване,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) и на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-626/19: Жалба, подадена на 19 септември 2019 г. — Daw/EUIPO (SOS Loch- und Rissfüller)

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/36

      Жалба, подадена на 19 септември 2019 г. — Daw/EUIPO (SOS Loch- und Rissfüller)
      (Дело T-626/19)
      (2019/C 372/38)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Daw SE (Обер-Рамщадт, Германия) (представител: A. Haberl, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: Словна марка на Европейския съюз „SOS Loch- und Rissfüller“ — заявка за регистрация № 17 870 692

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 18 юли 2019 г. по преписка R 278/2019-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да отмени решението на EUIPO от 7 януари 2019 г. в частта, в която се отхвърля вписването на марката „SOS Loch- und Rissfüller“ за стоките:

                              —

                              „Химически препарати за употреба в промишлеността; консерванти и лепилни водоустойчиви препарати за зидария, керемиди за покрив, цимент и бетон, с изключение на бои и масла; изкуствени смоли, синтетични смоли и необработени пластмаси; разтворители [химически]; шпакловъчни съединения при основна обработка на покрития (доколкото не са включени в други класове)“ от клас 1,

                              —

                              „Необработени естествени смоли“ от клас 2 и

                              —

                              „Хоросан [строителни материали]; кварц; замазки [строителни материали]; строителни материали, маси за влагане в основа за строителни цели; шпакловъчни съединения като строителни материали; тъкани за употреба в строителството, (неметални) или предимно неметални, по-специално стабилизирани тъкани“ от клас 19,

                  —

                  да разпореди на EUIPO да допусне заявената марка за вписване,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) и на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело C-617/19: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 14 август 2019 г. — Granarolo SpA/Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare и др.

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/22

      Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 14 август 2019 г. — Granarolo SpA/Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare и др.
      (Дело C-617/19)
      (2019/C 399/26)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Granarolo SpA

         Ответници: Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico, Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 3, буква д) от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (1), изменена с Директива 2009/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година (2), да се тълкува в смисъл, че понятието „инсталация“ включва също случай като разглеждания, при който инсталация за комбинирано производство на енергия, построена от жалбоподателя в неговия промишлен обект, за да осигурява енергия на неговото производствено предприятие, впоследствие е била преотстъпена чрез прехвърляне на част от предприятието на друго дружество, специализирано в енергийния сектор, с договор, който предвижда, от една страна, прехвърляне в полза на приобретателя на инсталацията за комбинирано производство на електрическа и топлинна енергия на сертификатите, документите, декларациите за съответствие, лицензите, концесиите, разрешенията и разрешителните, необходими за експлоатацията на тази инсталация и за извършване на дейността, и учредяване в негова полза на право на строеж върху района на предприятието, който е подходящ и необходим за експлоатацията и поддръжката на инсталацията, и на сервитутни права за инсталацията, използвана за комбинирано производство на енергия, със заобикаляща изключителна площ, и от друга страна, снабдяване на прехвърлителя от приобретателя в продължение на 12 години с енергия, произведена от инсталацията, на посочени в договора цени?

                  2)

                  Може ли по-конкретно понятието „техническа връзка“, посочено в същия член 3, буква д), да включва връзка между инсталация за производство на комбинирана енергия и производствено предприятие, при която това предприятие, което е собственост на друг субект, макар да се ползва от привилегирована връзка с инсталацията за комбинирано производство на енергия за целите на снабдяването с енергия (връзка чрез енергоразпределителна мрежа; специален договор за снабдяване с енергийното дружество приобретател на инсталацията; ангажимент от страна на това дружество да доставя минимално количество енергия на производственото предприятие, както и възстановяване на сума, равняваща се на разликата между разходите за снабдяване с енергия от пазара и цените, посочени в договора; отстъпка от продажните цени на енергия след изтичане на десет години и шест месеца от началната дата на договора; предоставяне на правото за обратно изкупуване на инсталацията за комбинирано производство на енергия по всяко време от дружеството прехвърлител; необходимост от предоставянето на разрешение от прехвърлителя за извършването на дейности по инсталацията за комбинирано производство на енергия) може да продължи да извършва дейността си дори в случай на прекъсване на доставката на енергия или в случай на неизправност или спиране на работата на инсталацията за комбинирано производство на енергия?

                  3)

                  Накрая, в случай на действително прехвърляне на инсталация за производство на енергия от строителя — собственик на промишлено предприятие в същия промишлен обект, на друго дружество, специализирано в енергийната област, с цел по-добра ефективност, трябва ли да се счита, че възможността за премахване на съответните емисии от разрешителното за СТЕ на собственика на промишленото предприятие след прехвърлянето и евентуалното „излизане“ на емисиите от СТЕ в резултат на невъзможността инсталацията за производство на енергия да надхвърли самостоятелно прага за квалифициране като „предприятие с малки емисии“, представлява нарушение на правилото за сумиране на източниците, посочено в приложение I от Директива 2003/87/ЕО или, напротив, представлява обикновена и законосъобразна последица от организационния избор на операторите, която не е забранена от СТЕ?

         (1)  (ОВ, L 275, 2003 г., стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78).

         (2)  Директива 2009/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година за изменение на Директива 2003/87/ЕО с оглед подобряване и разширяване на схемата за търговия с квоти за емисии на парникови газове на Общността (ОВ, L 140, 2009 г., стр. 63.)


title: Дело C-629/19: Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark (Австрия), постъпило на 23 август 2019 г. — Sappi Austria Produktions-GmbH & Co KG и Wasserverband „Region Gratkorn-Gratwein“

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/23

      Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark (Австрия), постъпило на 23 август 2019 г. — Sappi Austria Produktions-GmbH & Co KG и Wasserverband „Region Gratkorn-Gratwein“
      (Дело C-629/19)
      (2019/C 399/27)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Sappi Austria Produktions-GmbH & Co KG, Wasserverband „Region Gratkorn-Gratwein“

         Ответник: Landeshauptmann von Steiermark

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Трябва ли утайките да се считат за отпадък, имайки предвид изключването съгласно член 2, параграф 2, буква а) от Директива 2008/98 на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно отпадъците и за отмяна на определени директиви (1) във връзка с Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води и/или Директивата за утайките, в редакцията ѝ съгласно Регламент (ЕО) № 1137/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година (2)?

                  2.

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос:

                              Допуска ли член 6, параграф 1 от Директива 2008/98 дадено вещество да се разглежда като страничен продукт по смисъла на понятието за отпадък съгласно правото на Съюза, когато по производствено-технически причини към това вещество се добавят малък процент други вещества, които иначе биха били разглеждани като отпадъци, ако това не оказва влияние върху състава на цялото вещество и има значителни благоприятни последици за околната среда?

         (1)  OB L 312, 2008 г., стр. 3.

         (2)  OB L 311, 2008 г., стр. 1.


title: Дело C-633/19: Преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Белгия), постъпило на 22 август 2019 г. — Federale Overheidsdienst Financiën, Openbaar Ministerie/Metalen Galler NV, Vollers Belgium NV, LW-Idee GmbH

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/25

      Преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Белгия), постъпило на 22 август 2019 г. — Federale Overheidsdienst Financiën, Openbaar Ministerie/Metalen Galler NV, Vollers Belgium NV, LW-Idee GmbH
      (Дело C-633/19)
      (2019/C 399/29)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

         Страни в главното производство

         Заинтересовани страни: Federale Overheidsdienst Financiën, Openbaar Ministerie

         Подсъдими: Metalen Galler NV, Vollers Belgium NV, LW-Idee GmbH

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Невалиден ли е Регламент (ЕО) № 91/2009 (1) за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои скрепителни елементи от желязо или стомана с произход от Китайската народна република поради нарушение на член 6, параграфи 6 и 7 и на член 2, параграф 10 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 (2) на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност, респ. от Регламент (ЕО) № 384/96 (3) на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност, на основание че Комисията не е предоставила своевременно на китайските производители износители възможността да се запознаят с информацията относно видовете продукти, въз основа на която е била определена нормалната стойност, и/или че в рамките на изчисляването на дъмпинговия марж за съответните продукти при сравняване на нормалната стойност на продуктите на един индийски производител с експортните цени на подобни китайски продукти, Комисията е отказала да вземе предвид корекции, свързани с вносните мита за суровини и косвените данъци в референтната държава Индия, както и разликите в производството (респ. в производствените разходи)?

                  2)

                  Невалиден ли е Регламент (ЕО) № 91/2009 поради нарушение на член 3, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 1225/2009, респ. от Регламент (ЕО) № 384/96, на основание че при оценката на вредата Комисията е квалифицирала като дъмпингов вноса от две китайски предприятия, за които е установено, че не са извършвали дъмпинг?

                  3)

                  Невалиден ли е Регламент (ЕО) № 91/2009 поради нарушение на член 3, параграфи 2, 6 и 7 от Регламент (ЕО) № 1225/2009, респ. от Регламент (ЕО) № 384/96, на основание че когато преценява дали износът от промишлеността на Съюза е допринесъл за вредата, понесена от тази промишленост, Комисията е изходила от информация за производители, които не са част от местната промишленост?

                  4)

                  Невалиден ли е Регламент (ЕО) № 91/2009 поради нарушение на член 19, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 1225/2009, респ. от Регламент (ЕО) № 384/96, на основание че Комисията не е гарантирала възможността двамата местни (италиански) производители да обяснят надлежно причините, поради които е нямало как да се предостави обобщение на поверителната информация?

                  5)

                  Нарушава ли Регламент (ЕО) № 91/2009 член 6, параграфи 6 и 7 и член 2, параграф 10 от Регламент (ЕО) № 384/96, на основание че Комисията не е предоставила своевременно информацията за продуктите, в разрез с интересите на китайските производители износители?

                  6)

                  Член 1, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 91/2009 за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои скрепителни елементи от желязо или стомана с произход от Китайската народна република (с измененията) предвижда, че за прилагането на индивидуалната митническа ставка от 64,4 процента спрямо дружество Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd., Ningbo City е необходимо представянето пред митническите власти на държавите членки на валидна търговска фактура, която отговаря на условията по приложение II, и ако такава фактура не бъде представена, се прилага митническата ставка, приложима за всички останали дружества; може ли при последващо събиране на антидъмпингови мита поради започнало разследване на OLAF индивидуалната митническа ставка все пак да се приложи в полза на заявителя в съответствие с принципа на добросъвестност, ако OLAF установи, че съответните скрепителни елементи нямат индонезийски произход, както е заявено, а са произведени от дружество Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd. в Китай, но не може да бъде предоставена фактура, която съдържа информацията, необходима за прилагането на индивидуалната митническа ставка, тъй като износителите са действали именно с намерението да заблудят властите на държавите членки?

         (1)  ОВ L 29, 2009 г., стр. 1.

         (2)  ОВ L 343, 2009 г., стр. 51.

         (3)  ОВ L 56, 1996 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223.


title: Дело C-640/19: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 28 август 2019 г. — Azienda Agricola Ambrosi Nicola Giuseppe и др./Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/26

      Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 28 август 2019 г. — Azienda Agricola Ambrosi Nicola Giuseppe и др./Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Ministero delle Politiche Agricole e Forestali
      (Дело C-640/19)
      (2019/C 399/30)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Azienda Agricola Castellani Enio, Nereo e Giuliano Ss, Azienda Agricola De Fanti Maria Teresa, Azienda Agricola Giacomazzi Vilmare, Soc. Azienda Agricola Iseo di Lunardi Giampaolo e Silvano Ss, Soc. Azienda Agricola Mastrolat di Mastrotto Franco e Luca Ss, Azienda Agricola Righetti Michele e Damiano, Azienda Agricola Scandola Stefano e Gianni, Azienda Agricola Tadiello Roberto, Azienda Agricola Turazza Mario, Azienda Agricola Zuin Tiziano, 2 B Società Agricola Srl ed Altri, Azienda Agricola Fracasso Claudio, Azienda Agricola Pozzan Mirko

         Ответници: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли членове 1, 2 и 3 от Регламент ЕИО № 856/1984 (1), член 1 и член 2, параграф 1 от Регламент № 3950/1992 (2), член 1, параграфи 1 и 5 от Регламент № 1788/2003 (3), членове 55, 64 и 65 от Регламент № 1234/07 (4) и приложенията към тези регламенти, доколкото се отнасят до защитата на равновесието между търсенето и предлагането на мляко и млечни продукти на пазара на ЕС, да се тълкуват в смисъл, че изключват от изчисляването на „квотите за мляко“ производството за износ в държави извън ЕС на сирена със ЗНП в съответствие с целите за защита, определени за посочените продукти в член 13 от Регламент (ЕИО) № 2081/1992 (5), потвърдени в Регламент № 510/2006 (6) и в членове 4 и 13 от Регламент № 1151/2012 (7), в изпълнение на принципите, посочени в член 32 (предишен 27), член 39 (предишен 33), член 40 (предишен 34), член 41 (предишен 35) ДФЕС.

                  2)

                  При утвърдителен отговор, допуска ли посочената правна уредба, тълкувана в този смисъл, включване на индивидуални референтни количества на квотите за мляко, предназначени за производство на сирена със ЗНП, предназначени за износ извън Съюза, както е предвидено в член 2 от Декрет-закон № 49 от 28 март 2003 г., преобразуван с изменения в Закон № 119 от 30 май 2003 г. и в член 2 от Закон № 468 от 26 ноември 1992 г. в частта, възпроизведена в посочения по-горе член 2 от Декрет-закон № 49/2003.
                  При условията на евентуалност, в случай че се приеме, че това тълкуване е неправилно:

                  3)

                  Противоречат ли членове 1, 2 и 3 от Регламент ЕИО № 856/1984, член 1 и член 2, първа алинея от Регламент № 3950/1992, член 1, параграф 1 и член 5 от Регламент № 1788/2003, членове 55, 64 и 65 от Регламент № 1234/07 и приложенията към тези регламенти (заедно с италианските национални норми за транспониране, установени в член 2 от Декрет-закон № 49 от 28 март 2003 г., преобразуван с изменения в Закон № 119 от 30 май 2003 г. и член 2 от Закон № 468 от 26 ноември 1992 г., в частта, възпроизведена в посочения по-горе член 2 от Декрет-закон № 49/2003), включващи и неизключващи от изчисляването на количеството, разпределено на държавите членки, млякото, използвано за производство на сирена със ЗНП, изнесени или предназначени за пазарите на страните извън ЕС до размера на посочения износ, на защитата, предвидена в Регламент ЕИО № 2081/1992, който закриля продуктите със ЗНП, и по-специално с оглед на член 13, потвърден с Регламент (ЕИО) № 510/2006 и с Регламент № 1151/2012, както и с оглед на целите на защита съгласно член 4 от него, и противоречат ли освен това на член 32 (предишен 27), член 39 (предишен 33), член 40 (предишен 34), член 41 (предишен 35) ДФЕС и на принципите на правна сигурност, оправдани правни очаквания, пропорционалност и недискриминация, както и на свободна икономическа инициатива за целите на износа към държави извън ЕС?

         (1)  Регламент (ЕИО) № 856/84 на Съвета от 31 март 1984 година за изменение на Регламент (ЕИО) № 804/68 относно общата организация на пазарите в сектора на млякото и млечните продукти (ОВ 1984, L 90, стр. 10).

         (2)  Регламент (ЕИО) № 3950/92 на Съвета от 28 декември 1992 година относно въвеждането на допълнителна такса в сектора на млякото и млечните продукти (ОВ 1992, L 405, стр. 1).

         (3)  Регламент (ЕО) № 1778/2003 на Комисията от 10 октомври 2003 година за спиране на покупките на масло в някои държави членки (ОВ 2003, L 270, стр. 123).

         (4)  Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 година за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти (Общ регламент за ООП) (ОВ L 299, 2007 г., стр. 1).

         (5)  Регламент (ЕИО) № 2081/92 на Съвета от 14 юли 1992 относно защитата на географските указания и наименования за произход на селскостопански и хранителни продукти (ОВ 1992, L 208, стр. 1).

         (6)  Регламент (ЕО) № 510/2006 на Съвета от 20 март 2006 година относно закрилата на географски указания и наименования за произход на земеделски продукти и храни (ОВ L 93, 2006 г., стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 71, стр. 114).

         (7)  Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 година относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни (ОВ L 343, 2012 г., стр. 1).


title: Дело C-643/19: Преюдициално запитване от Tribunal Central Administrativo Norte (Португалия), постъпило на 30 август 2019 г. — RESOPRE - Sociedade Revendedora de Aparelhos de Precisão, SA/Município de Peso da Régua

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/27

      Преюдициално запитване от Tribunal Central Administrativo Norte (Португалия), постъпило на 30 август 2019 г. — RESOPRE - Sociedade Revendedora de Aparelhos de Precisão, SA/Município de Peso da Régua
      (Дело C-643/19)
      (2019/C 399/31)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Central Administrativo Norte

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: RESOPRE - Sociedade Revendedora de Aparelhos de Precisão, SA

         Ответник: Município de Peso da Régua

         Други страни: DATAREDE — Sistemas de Dados e Comunicações, SA, Alexandre Barbosa Borgesm, SA, Fernando L. Gaspar — Sinalização e Equipamentos Rodoviários, SA

         Преюдициален въпрос

      Допуска ли правото на Европейския съюз (по-специално член 56, параграф 1 и член 60, параграф 4 от Директива 2014/24/[ЕС] (1) и принципът на свободна конкуренция) включването в указанията за оферентите в преддоговорна процедура за възлагане на обществена поръчка — с предмет концесия за използване на поземлени имоти за монтаж и експлоатация [на паркометри], както и контрол за изпълнение на разпоредбите от общинската наредба за зоните за платено паркиране с ограничена продължителност, действаща в същата община — на изискване оферентите да представят софтуерната програма и оборудването (паркометър), които ще бъдат доставени, с цел да демонстрират както изпълнението на условията от спецификацията за обществената поръчка, така и характеристиките на офертите, и на критерий за възлагане, свързан с фактора „техническа и функционална пригодност на разрешението“, който трябва да се прецени според това демонстриране (вж. т. 16 и 17 от указанията за оферентите)?

         (1)  Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (ОВ L 94, 2014 г., стр. 65).


title: Дело C-648/19: Преюдициално запитване от Amtsgericht Erding (Германия), постъпило на 2 септември 2019 г. — EUflight.de GmbH/Eurowings GmbH

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/28

      Преюдициално запитване от Amtsgericht Erding (Германия), постъпило на 2 септември 2019 г. — EUflight.de GmbH/Eurowings GmbH
      (Дело C-648/19)
      (2019/C 399/32)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Amtsgericht Erding

         Страни в главното производство

         Ищец: EUflight.de GmbH

         Ответник: Eurowings GmbH

         Преюдициален въпрос

      За да може да се упражни правото на обезщетение по член 7 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1), необходимо ли е пътникът да се качи на борда дори в случай на голямо закъснение, известно преди началото на полета?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-652/19: Преюдициално запитване от Tribunale di Milano (Италия), постъпило на 2 септември 2019 г. — KO/Fallimento Consulmarketing SpA

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/29

      Преюдициално запитване от Tribunale di Milano (Италия), постъпило на 2 септември 2019 г. — KO/Fallimento Consulmarketing SpA
      (Дело C-652/19)
      (2019/C 399/33)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale di Milano

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: KO

         Ответник: Fallimento Consulmarketing SpA

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допускат ли принципите на равно третиране и на недискриминация, които се съдържат в клауза 4 от Директива 99/70/ЕО (1) относно условията за наемане на работа, разпоредбите на член 1, параграф 2 и на член 10 от Законодателен декрет 23/15, които предвиждат, що се отнася до незаконосъобразните колективни уволнения поради нарушение на критериите за подбор, двойно диференциран режим за защита, по силата на който в една и съща процедура се осигурява подходяща, ефективна и възпираща защита на безсрочните трудови правоотношения, възникнали преди 7 март 2015 г., за които са предвидени способите възстановяване на работа и плащане на вноските за сметка на работодателя, но същевременно се въвежда по-малко ефективна защита с по-слабо възпиращо действие под формата само на обезщетение в рамките на определен минимален и максимален размер за срочните трудови правоотношения със същото прослужено време, които са възникнали преди тази дата, но са преобразувани в безсрочни след 7 март 2015 г.?

                  2)

                  Допускат ли разпоредбите на членове 20 и 30 от Хартата на правата и на Директива 98/59/ЕО (2) нормативна разпоредба като член 10 от Законодателен декрет 23/15, който въвежда само за работниците, наети по трудов договор за неопределено време (или с преобразувано срочно трудово правоотношение), считано от 7 март 2015 г., разпоредба, която в случай на незаконосъобразни колективни уволнения поради нарушение на критериите за подбор — за разлика от режима на другите подобни трудови правоотношения, възникнали преди това и към които се прилага същата процедура — не предвижда възстановяването на работа и която същевременно въвежда паралелна система за защита, при която е възможно само да се присъди обезщетение и която е неподходящa за поправяне на икономическите последици, произтичащи от загубата на работното място, и е по-неблагоприятна от паралелно съществуващия режим, който се прилага за други работници, чиито правоотношения имат същите характеристики, с изключение единствено на датата на преобразуване или на възникване на правоотношението?

         (1)  Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, 1999 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129).

         (2)  Директива 98/59/ЕО на Съвета от 20 юли 1998 година за сближаване на законодателствата на държавите членки в областта на колективните уволнения (ОВ L 225, 1998 г., стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 95).


title: Дело C-653/19: Преюдициално запитване, отправено от Специализиран наказателен съд (България) на 4 септември 2019 година – наказателно производство срещу DK

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/29

      Преюдициално запитване, отправено от Специализиран наказателен съд (България) на 4 септември 2019 година – наказателно производство срещу DK
      (Дело C-653/19)
      (2019/C 399/34)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Специализиран наказателен съд

         Страна в главното производство

      DK

         Преюдициален въпрос

      Съответен ли е на чл.6 и съображение 22 от Директива 2016/343 (1) и на чл. 6 и чл. 47 от Хартата национален закон, който в съдебната фаза на наказателното производство предвижда промяната на обстоятелствата като условие да бъде уважено искането на защитата за отмяна на задържането под стража на обвиняемия.

         (1)  Директива (ЕС) 2016/343 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2016 година относно укрепването на някои аспекти на презумпцията за невиновност и на правото на лицата да присъстват на съдебния процес в наказателното производство

         OB 2016, L 65, стр. 1


title: Дело C-662/19 P: Жалба, подадена на 4 септември 2019 г. от NRW.Bank срещу решението, постановено от Общия съд (осми разширен състав) на 26 юни 2019 г. по дело T-466/16, NRW.Bank/Единен съвет за преструктуриране

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/30

      Жалба, подадена на 4 септември 2019 г. от NRW.Bank срещу решението, постановено от Общия съд (осми разширен състав) на 26 юни 2019 г. по дело T-466/16, NRW.Bank/Единен съвет за преструктуриране
      (Дело C-662/19 P)
      (2019/C 399/35)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: NRW.Bank (представители: J. Seitz, J. Witte и D. Flore, Rechtsanwälte)

         Други страни в производството: Единен съвет за преструктуриране, Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

                  1.

                  Да отмени решението на Общия съд на Европейския съюз от 26 юни 2019 г. по дело T-466/16 и решението на ответника в първоинстанционното производство и в производството по обжалване за годишната вноска на жалбоподателя във фонда за преструктуриране за 2016 г.,

                  2.

                  при условията на евентуалност, да отмени посоченото по-горе решение и да върне делото на Общия съд,

                  3.

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква две основания:
      На първо място, противно на възприетото от Общия съд, жалбата за отмяна не била просрочена по смисъла на член 263, шеста алинея ДФЕС. Решението на ответника за годишната вноска на жалбоподателя във фонда за преструктуриране за 2016 г. се основавало по-специално на две последователни решения на ответника, т.нар. „първо решение на ЕСП“ и т.нар. „второ решение на ЕСП“. И двете решения на ЕСП били изпратени единствено на националния орган за преструктуриране (Bundesanstalt für Finanzmarktstabilität [Федерална служба за стабилизиране на финансовите пазари], „FMSA“), като жалбоподателят нито е бил пряко информиран за това, нито е бил уведомен за тях. Жалбоподателят е разбрал за предполагаемото съществуване (но не и за тяхното съдържание) на решенията на ЕСП единствено посредством съответните решения на FMSA за събиране, т.нар. „първо решение на FMSA“, съответно „второ решение на FMSA“.
      Противно на приетото от Общия съд, меродавното събитие за изчисляването на срока за подавана на жалба за отмяна било единствено датата, на която жалбоподателят е получил второто решение на FMSA. Всъщност второто решение на ЕСП замествало първото решение на ЕСП.
      Дори да се приеме обаче, че второто решение на ЕСП не замества напълно първото решение на ЕСП, а само го изменя, за начало на срока за обжалване според съдебната практика също следвало да се приеме единствено датата на получаване на второто решение на FMSA.
      По-нататък жалбоподателят посочва, че — противно на възприетото от Общия съд — с оглед на особеностите на настоящия случай той не бил длъжен да изиска първото решение на ЕСП и по този начин да се запознае със съдържанието му и с мотивите към него. Всъщност подобно задължение не било налице във всеки случай, когато — както в случая — както засегнатото лице, така и предметът на евентуалното задължение за изискване не са ясни.
      Накрая, трябвало да се приеме, че срокът за обжалване е спазен поради причини, свързани със защитата на оправданите правни очаквания, но във всеки случай и поради извиняема грешка.
      На второ място, Общият съд погрешно приел, че по отношение на второто решение на ЕСП жалбоподателят не е изложил доводи и основания. Тази констатация нарушавала правото на жалбоподателя да бъде изслушан от съд, което произтича от член 47, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз. Общият съд подминал различни становища на жалбоподателя, без да ги вземе предвид в решението си, лишавайки го по този начин от право на справедливо производство.


title: Дело C-663/19: Преюдициално запитване от Landgericht Gera (Германия), постъпило на 6 септември 2019 г. — MM/Volkswagen AG

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/31

      Преюдициално запитване от Landgericht Gera (Германия), постъпило на 6 септември 2019 г. — MM/Volkswagen AG
      (Дело C-663/19)
      (2019/C 399/36)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Gera

         Страни в главното производство

         Ищец: MM

         Ответник: Volkswagen AG

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 6, параграф 1 и член 27, параграф 1 от Наредбата относно одобрението на превозни средства в ЕО (1), респ. член 18, параграф 1 и член 26, параграф 1 от Директива 2007/46/ЕО (2) да се тълкуват в смисъл, че производителят нарушава задължението си за издаване на валиден сертификат съгласно член 6, параграф 1 от Наредбата относно одобрението на превозни средства в ЕО (респ. задължението си за представяне на сертификат за съответствие съгласно член 18, параграф 1 от Директива 2007/46/ЕО), ако е монтирал в превозното средство забранено измервателно-коригиращо устройство по смисъла на член 5, параграф 2 и член 3, точка 10 от Регламент (ЕО) № 715/2007 (3), и че пускането на пазара на такова превозно средство нарушава забраната за пускане на пазара на превозно средство без валиден сертификат за съответствие съгласно член 27, параграф 1 от Наредбата относно одобрението на превозни средства в ЕО (респ. забраната за продажба без валиден сертификат за съответствие съгласно член 26, параграф 1 от Директива 2007/46/ЕО)?
                  При утвърдителен отговор:

                              1a.

                              Членове 6 и 27 от Наредбата относно одобрението на превозни средства в ЕО, респ. член 18, параграф 1, член 26, параграф 1 и член 46 от Директива 2007/46/ЕО, имат ли за цел да защитават и крайния клиент и — в случай на препродажба на пазара за употребявани стоки — по-специално следващия купувач на автомобила, дори и по отношение на свободата му на действие и имуществото му? Спада ли покупката от купувач на автомобили на употребявано превозно средство, което е пуснато на пазара без валиден сертификат за съответствие, към рисковете, за чието предотвратяване са приети тези норми?

                  2)

                  Член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 715/2007 има ли за цел да защитава и крайния клиент и — в случай на препродажба на пазара за употребявани стоки — по-специално следващия купувач на автомобила, дори и по отношение на свободата му на действие и имуществото му? Спада ли покупката от купувач на автомобили на употребявано превозно средство, в което е монтирано забранено измервателно-коригиращо устройство, към рисковете, за чието предотвратяване е приета тази норма?

                  3)

                  Трябва ли членове 6 и 27 от Наредбата относно одобрението на превозни средства в ЕО, респ. член 18, параграф 1, член 26, параграф 1 и член 46 от Директива 2007/46/ЕО и член 5, параграф 2 от Регламент № 715/2007, да се тълкуват в смисъл, че в случай на нарушение на разпоредбите им от вредите на крайния клиент следва да не се удържа отчасти или изцяло обезщетение за реалното ползване на превозното средство (евентуално: по какъв начин, респ. до каква степен?), ако поради това нарушение крайният клиент може да иска и иска разваляне на договора за покупка на превозното средство? Променя ли се тълкуването, ако нарушението е съпроводено с въвеждане в заблуда на одобряващите органи и крайните клиенти, че са изпълнени условията за одобрение и че използването на превозното средство в пътната мрежа е разрешено без ограничения и ако нарушението и измамата се извършват с цел намаляване на разходите и максимизиране на печалбата чрез голям обем продажби, като в същото време се осигурява конкурентно предимство за сметка на нищо неподозиращите клиенти?

         (1)  EG-Fahrzeuggenehmigungsverordnung от 3 февруари 2011 г. (BGBl. I, стр. 126), последно изменена с член 7 от наредбата от 23 март 2017 г. (BGBl. I, стр. 522).

         (2)  Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 година за създаване на рамка за одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета, както и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства (ОВ L 263, 2007 г., стр. 1).

         (3)  Регламент (ЕО) № 715/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 20 юни 2007 година за типово одобрение на моторни превозни средства по отношение на емисиите от леки превозни средства за превоз на пътници и товари (Евро 5 и Евро 6) и за достъпа до информация за ремонт и техническо обслужване на превозни средства (ОВ L 171, 2007 г., стр. 1).


title: Дело C-686/19: Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Senāts) (Латвия), постъпило на 18 септември 2019 г. — SIA „Soho Group“/Patērētāju tiesību aizsardzības centrs

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/32

      Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Senāts) (Латвия), постъпило на 18 септември 2019 г. — SIA „Soho Group“/Patērētāju tiesību aizsardzības centrs
      (Дело C-686/19)
      (2019/C 399/37)
      Език на производството: латвийски

         Запитваща юрисдикция

      Augstākā tiesa (Senāts) (Върховен съд, Латвия)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател в първоинстанционното и в касационното производство: SIA „Soho Group“

         Ответник в касационното производство: Patērētāju tiesību aizsardzības centrs (Орган за защита на правата на потребителите, Латвия)

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Самостоятелно понятие от правото на Европейския съюз ли е понятието „общи разходи по кредита за потребителя“, на което е дадено определение в член 3, буква ж) от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (1) от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета?

                  2)

                  Попадат ли разходите за удължаване на срока на кредита в обхвата на понятието „общи разходи по кредита за потребителя“, на което е дадено определение в член 3, буква ж) от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета, в хипотеза като разглежданата, ако клаузите за удължаване на срока на кредита са част от клаузите и условията на договора за кредит, договорени от кредитополучателя и кредитора?

         (1)  ОВ L 133, 2008 г., стр. 166.


title: Дело C-687/19: Преюдициално запитване от Cour d'appel de Mons (Белгия), постъпило на 18 септември 2019 г. — Ryanair Ltd/PJ

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/33

      Преюдициално запитване от Cour d'appel de Mons (Белгия), постъпило на 18 септември 2019 г. — Ryanair Ltd/PJ
      (Дело C-687/19)
      (2019/C 399/38)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour d'appel de Mons

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Ryanair Ltd

         Ответник: PJ

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 2, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 889/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 13 май 2002 година за изменение на Регламент (ЕО) № 2027/97 на Съвета относно отговорността на въздушните превозвачи в случай на произшествия (1), а следователно и член 17, параграф 1 от Конвенцията за уеднаквяване на някои правила за международния въздушен превоз, сключена в Монреал на 28 май 1999 г., да се тълкуват в смисъл, че не допускат възможността психично увреждане, като посттравматичен стрес, да подлежи на обезщетение въз основа на тези разпоредби?

         (1)  ОВ L 140, 2002 г., стр. 2; Специално българско издание: глава 7, том 9, стр. 146.