title: Дело C-139/08: Решение на Съда (трети състав) от 2 април 2009 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Karlsruhe — Германия — наказателно производство срещу Rafet Kqiku (Визи, убежище, имиграция — Гражданин на трета държава, който има швейцарско разрешение за пребиваване — Влизане и пребиваване на територията на държава-членка с цел, различна от транзитно преминаване — Липса на виза)

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/18

         Решение на Съда (трети състав) от 2 април 2009 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Karlsruhe — Германия — наказателно производство срещу Rafet Kqiku
   (Дело C-139/08) (1)

   (Визи, убежище, имиграция - Гражданин на трета държава, който има швейцарско разрешение за пребиваване - Влизане и пребиваване на територията на държава-членка с цел, различна от транзитно преминаване - Липса на виза)
   2009/C 141/29
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht Karlsruhe

      Страна в главното наказателно производство

   Rafet Kqiku

      Предмет

   Преюдициално запитване — Oberlandesgericht Karlsruhe — Тълкуване на членове 1 и 2 от Решение № 896/2006/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 година за създаване на опростен режим за контрол на лица на външните граници, който се основава на едностранното признаване от страна на държавите-членки на определени разрешения за пребиваване, които се издават от Швейцария и Лихтенщайн за транзитно преминаване през тяхната територия (ОВ L 167, стp. 8, Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 8, стр. 52) — Възможност за гражданин на бившата държавна общност Сърбия и Черна гора, който пребивава в Швейцария и има швейцарско разрешение за постоянно пребиваване тип C, да влиза на територията на Федерална република Германия с цел, различна от транзитно преминаване, и да пребивава там в продължение на два дни без да притежава виза

      Диспозитив

   Решение № 896/2006/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 година за създаване на опростен режим за контрол на лица на външните граници, който се основава на едностранното признаване от страна на държавите-членки на определени разрешения за пребиваване, които се издават от Швейцария и Лихтенщайн за транзитно преминаване през тяхната територия, трябва да се тълкува в смисъл, че изброените в приложението към това решение разрешения за пребиваване, издавани от Конфедерация Швейцария и от Княжество Лихтенщайн на граждани на трети страни, които имат задължение за виза, се считат като равностойни единствено на транзитна виза. За влизане на територията на държавите-членки с цел транзитно преминаване и с оглед изпълнение на изискванията, установени в член 1, параграф 1 и член 2 от Регламент (ЕО) № 539/2001 на Съвета от 15 март 2001 година за определяне на третите страни, чиито граждани трябва да притежават виза, когато преминават външните граници на държавите-членки, както и тези, чиито граждани се освободени от това задължение, е достатъчно посоченото в това решение лице да притежава разрешение за пребиваване, издадено от Конфедерация Швейцария или от Княжество Лихтенщайн, и споменато в приложението към същото решение.

      (1)  ОВ C 183 от 19.7.2008 г.


title: Дело C-313/13: Преюдициално запитване, отправено от Curtea de Apel Alba Iulia (Румъния) на 7 юни 2013 г. — Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu — Activitatea de Inspecție Fiscală/Cătălin Ienciu

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/7

         Преюдициално запитване, отправено от Curtea de Apel Alba Iulia (Румъния) на 7 юни 2013 г. — Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu — Activitatea de Inspecție Fiscală/Cătălin Ienciu
   (Дело C-313/13)
   (2013/C 226/12)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Alba Iulia

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu — Activitatea de Inspecție Fiscală

      Ответник: Cătălin Ienciu

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли членове 73 и 78 от Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета да се тълкуват в смисъл, че когато положението на продавача по отношение на задължението за ДДС се промени и се приеме, че той е данъчнозадължено по ДДС лице и насрещната престация (цената) за прехвърлянето на недвижим имот е определена от страните, без изобщо да се споменава ДДС, облагаемата основа се формира от:

                           а)

                           насрещната престация (цената) за прехвърлянето на имота, определена от страните, намалена с процента на ДДС, или

                           б)

                           насрещната престация (цената) за прехвърлянето на имота, договорена от страните?

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-278/07: Искане за преюдициално заключение, отправено от Bundesfinanzhofs (Германия) на 13 юни 2007 г. — Josef Vosding Schlacht-, Kühl- и Zerlegebetrieb GmbH & Co./Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               8.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/15

         Искане за преюдициално заключение, отправено от Bundesfinanzhofs (Германия) на 13 юни 2007 г. — Josef Vosding Schlacht-, Kühl- и Zerlegebetrieb GmbH & Co./Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Дело C-278/07)
   (2007/C 211/28)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Bundesfinanzhof.
   Страни в главното производство

      Ищец: Josef Vosding Schlacht-, Kühl- и Zerlegebetrieb GmbH & Co.

      Ответник: Hauptzollamt Hamburg-Jonas.
   Преюдициални въпроси

               1)

               Прилага ли се предвиденият в член 3, параграф 1, първа алинeя от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (1) давностен срок и когато определена нередност е извършена или прекратена преди влизането в сила на Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95?

               2)

               Прилага ли се изобщо този давностен срок спрямо административните мерки като връщане на предоставено вследствие на нередности възстановяване при износ?

         В случай, че отговорът на тези въпроси е положителен:

               3)

               Може ли държавата-членка да приложи по-дълъг срок съобразно член 3, параграф 3 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 и когато един такъв по-дълъг срок е бил предвиден в законодателството на държавата-членка и преди приемането на посочения регламент? Може ли едни такъв по-дълъг срок да бъде приложен и когато не е бил уреден в специална разпоредба за връщане на възстановяване при износ или за административни мерки, а се съдържа в разпоредба на държавата-членка, отнасяща се до всички случаи на давност, които не са уредени изрично (Auffangsregelung)?

      (1)  ОВ L 312, стр. 1.


title: Дело F-25/14: Жалба, подадена на 24 март 2014 г.  — ZZ/FRA

text:
               16.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 184/43

         Жалба, подадена на 24 март 2014 г. — ZZ/FRA
   (Дело F-25/14)
   2014/C 184/71
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: L. Levi и M. Vandenbussche, lawyers)

      Ответник: Агенция на Европейския съюз за основните права (FRA)

      Предмет на производството

   Отмяна на решението за прекратяване на договора за неопределено време на жалбоподателя, на решението, с което е отхвърлена жалбата му, и присъждане на обезщетение за претърпените неимуществени и имуществени вреди

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на директора на FRA от 13 юни 2013 г. за прекратяване на договора за неопределено време на жалбоподателя,

               —

               да се отмени решението на директора на FRA от 20 декември 2013 г., с което е отхвърлена жалбата,

               —

               да бъде присъдено на жалбоподателя обезщетение за имуществените му вреди, представляващи разликата между, от една страна, обезщетението за безработица, което ще получава от април 2014 г., и след това, който и да е заместващ доход или липса на такъв и от друга страна, пълната му заплата, с всички добавки в размер на , EUR до датата на пълното му възстановяване на работа в агенцията (ведно с лихвата за забава в размер на 3 процентни пункта над тази на Централната европейска банка),

               —

               да бъде присъдено на жалбоподателя справедливо обезщетение за неимуществените вреди, причинени от решението, които не могат да бъдат поправени с отмяната на решението. Тези неимуществените вреди са оценени ex aequo et bono на 50 000 00 EUR,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-125/08: Определение на Общия съд от 30 март 2012 г. — Atlantean/Комисия

text:
               26.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/33

         Определение на Общия съд от 30 март 2012 г. — Atlantean/Комисия
   (Дело T-125/08) (1)

   2012/C 151/56
   Език на производството: английски
   Председателят на пети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 116, 9.5.2008 г.


title: Дело F-125/11: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 13 март 2013 г. — Mendes/Комисия (Публична служба — Конкурс на общо основание — Недопускане до изпитите — Задължение на администрацията да тълкува административните жалби в дух на откритост — Изменение на обявлението за свободна длъжност след провеждане на тестовете за достъп — Принцип на оправданите правни очаквания — Правна сигурност)

text:
               27.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 123/28

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 13 март 2013 г. — Mendes/Комисия
   (Дело F-125/11) (1)

   (Публична служба - Конкурс на общо основание - Недопускане до изпитите - Задължение на администрацията да тълкува административните жалби в дух на откритост - Изменение на обявлението за свободна длъжност след провеждане на тестовете за достъп - Принцип на оправданите правни очаквания - Правна сигурност)
   2013/C 123/49
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Isabel Mendes (Брюксел, Белгия) (представители: адв. S. Rodrigues и адв. A. Blot)

      Ответник: Европейска комисия (представител: J. Currall)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението да не се допусне жалбоподателката до изпитите в рамките на конкурс EPSO/AST/111/10

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението от 7 април 2011 г. на изпитната комисия на конкурс на общо основание EPSO/AST/111/10 да не се допусне жалбоподателката до изпитите.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да заплати на жалбоподателката сумата от 2 000 EUR.

               3.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               4.

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 65, 3.3.2012 г., стр. 21


title: Дело C-635/16 P: Жалба, подадена на 8 декември 2016 г. от Spliethoff's Bevrachtingskantoor BV срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 11 октомври 2016 г. по дело T-564/15, Spliethoff’s Bevrachtingskantoor/Комисия

text:
               6.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 70/9

         Жалба, подадена на 8 декември 2016 г. от Spliethoff's Bevrachtingskantoor BV срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 11 октомври 2016 г. по дело T-564/15, Spliethoff’s Bevrachtingskantoor/Комисия
   (Дело C-635/16 P)
   (2017/C 070/14)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Spliethoff's Bevrachtingskantoor BV (представител: Y. de Vries, advocaat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да отмени определението на Общия съд от 11 октомври 2016 г. по дело T-564/15;

               —

               да върне делото на Общия съд;

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, в това число направените в производството пред Общия съд.

      Основания и основни доводи

   Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, когато стигнал до извода, че жалбата е недопустима, тъй като е насочена към Комисията, когато тя не е автор на обжалвания акт;
   Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, когато стигнал до извода, че жалбата е недопустима, тъй като обжалваният акт има само временен характер и следователно не представлява окончателен акт;
   Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, когато отхвърлил искането на Spliethoff жалбата му за отмяна да се разглежда като подадена срещу решението от 31 юли (1).

      (1)  Решение на Комисията за изпълнение C(2015) 5274 окончателен за установяване на списък с предложенията, допуснати за финансиране от ЕС в областта на Механизма за свързване на Европа (МСЕ) — Транспортен сектор, подадени в рамките на отправените на 11 септември 2014 г. покани за представяне на предложения въз основа на Многогодишната работна програма


title: Дело T-114/10: Жалба, подадена на 8 март 2010 г. — Германия/Комисия

text:
               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/40

         Жалба, подадена на 8 март 2010 г. — Германия/Комисия
   (Дело T-114/10)
   2010/C 134/69
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: J. Möller и C. Blaschke, както и U. Karpenstein, Rechtsanwalt)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на ищеца

               —

               Да се отмени Решение № C(2009) 10712 на Европейската комисия от 23 декември 2009 година относно намаление на помощта, предоставена от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) в полза на програмата по инициатива на Общността Interreg II/C „Наводнения Рейн—Мозел“ в Кралство Белгия, Федерална република Германия, Френската република, Великото херцогство Люксембург и Кралство Нидерландия въз основа на Решение C(97) 3742 на Комисията от 18 декември 1997 година (ЕФРР № 970010008);

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С обжалваното решение Комисията намалява помощта, предоставена от ЕФРР за периода 1 януари 1994 г. — 31 декември 1999 г. на програмата за защита от наводнения в рамките на инициативата на Общността Interreg II/C в Кралство Белгия, Федерална република Германия, Великото херцогство Люксембург и Кралство Нидерландия.
   В подкрепа на своята жалба жалбоподателят изтъква три правни основания.
   Като първо правно основание жалбоподателят посочва, че не са налице условията за финансова корекция съгласно член 24, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 4253/88 (1). Според жалбоподателя това не дава право на Комисията да извършва финансови корекции за административни грешки или предполагаеми недостатъци в административните и контролни системи. Освен това жалбоподателят твърди, че дори да бяха открити административни грешки или предполагаеми недостатъци в административните и контролни системи съгласно член 24 от Регламент № 4253/88, не би следвало да става въпрос за финансова корекция. На първо място, „нередности“ като твърдените тук от Комисията могат да се поправят чрез финансова корекция само ако те имат или са имали отрицателно въздействие върху бюджета на Европейския съюз. По мнението на жалбоподателя мерките, срещу които Комисията възразява, не са имали такова въздействие. На второ място, жалбоподателят изтъква, че при поредица проекти, срещу които също е възразявано по този начин, не е имало нарушение на общностното право.
   С второто правно основание се твърди, че Комисията не е имала право съгласно Регламент № 4253/88 да приложи фиксирани и базиращи се на екстраполации финансови корекции. Освен това жалбоподателят твърди, че ясната формулировка на член 24 от този регламент се отнася до конкретни ситуации и изчислими суми.
   В рамките на третото правно основание жалбоподателят изтъква нарушение на принципа на пропорционалност и твърди, че не се позволява извършвана спрямо държавите екстраполация, въз основа на която от държава членка се изисква да поеме отговорност за грешките на друга държава членка.

      (1)  Регламент (ЕИО) № 4253/88 на Съвета от 19 декември 1988 година относно определяне на разпоредбите за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2052/88 по отношение координацията на дейностите на различните структурни фондове, от една страна, и между тях и дейността на Европейската инвестиционна банка и други съществуващи финансови инструменти, от друга страна (ОВ L 374, стр. 1).


title: Дело T-471/11 R: Определение на председателя на Общия съд от 24 ноември 2011 г. — Éditions Jacob/Комисия (Обезпечително производство — Конкуренция — Концентрация на предприятия — Решение за обявяване на концентрацията за съвместима с общия пазар под условие за прехвърляне на активи — Отмяна от Общия съд на първоначалното решение за одобрение от Комисията на приобретателя на прехвърлените активи — Молба за спиране на изпълнението на решението относно новото одобрение на същия приобретател — Липса на неотложност — Претегляне на интереси)

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/52

      Определение на председателя на Общия съд от 24 ноември 2011 г. — Éditions Jacob/Комисия
      (Дело T-471/11 R)
      (Обезпечително производство - Конкуренция - Концентрация на предприятия - Решение за обявяване на концентрацията за съвместима с общия пазар под условие за прехвърляне на активи - Отмяна от Общия съд на първоначалното решение за одобрение от Комисията на приобретателя на прехвърлените активи - Молба за спиране на изпълнението на решението относно новото одобрение на същия приобретател - Липса на неотложност - Претегляне на интереси)
      (2012/C 25/103)
      Език на производството: френски

         Страни

         Ищец: Éditions Odile Jacob SAS (Париж, Франция) (представители: O. Fréget, M. Struys и L. Eskenazi, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: C. Giolito, O. Beynet и S. Noë)

         Предмет

      Молба за спиране на изпълнението на Решение C(2011) 3503 на Комисията от 13 май 2011 година относно одобрението на Wendel Investissement SA за приобретател на прехвърляните активи съобразно Решение 2004/422/ЕО на Комисията от 7 януари 2004 година за обявяване на концентрация за съвместима с общия пазар и с функционирането на Споразумението за ЕИП (преписка COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP)

         Диспозитив

                  1.

                  Отхвърля молбата за допускане на обезпечителни мерки.

                  2.

                  Общият съд не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-446/15: Определение на Съда (девети състав) от 10 ноември 2016 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Hongrie) — Signum Alfa Sped Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност — Директива 2006/112/ЕО — Право на приспадане — Отказ — Издател на фактурата, за когото се счита, че не е истинският доставчик на фактурираните услуги — Задължение за извършване на проверка в тежест на данъчнозадълженото лице)

text:
               27.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/5

         Определение на Съда (девети състав) от 10 ноември 2016 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Hongrie) — Signum Alfa Sped Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság
   (Дело C-446/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Право на приспадане - Отказ - Издател на фактурата, за когото се счита, че не е истинският доставчик на фактурираните услуги - Задължение за извършване на проверка в тежест на данъчнозадълженото лице))
   (2017/C 063/07)
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Signum Alfa Sped Kft.

      Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság

      Диспозитив

   Разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална практика, състояща се в това, че данъчната администрация отказва да признае на данъчнозадължено лице право на приспадане на данъка върху добавената стойност, дължим или платен за услуги, които са били доставени на това лице, по съображение, че не може да се има вяра на фактурите, издадени за тези услуги, тъй като издателят им не може да е истинският доставчик на посочените услуги, освен ако въз основа на обективни данни и без да се изисква от данъчнозадълженото лице да е извършило проверки, които не са негова задача, е било установено, че то е знаело или е трябвало да знае, че посочените услуги са част от измама с данъка върху добавената стойност, което следва да се провери от запитващата юрисдикция.

      (1)  ОВ C 381, 16.11.2015 г.


title: Дело C-196/12: Иск, предявен на 26 април 2012 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз

text:
               23.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 184/6

         Иск, предявен на 26 април 2012 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-196/12)
   2012/C 184/11
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: J. Currall, J.-P. Keppenne и D. Martin)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания

               —

               да се установи, че като не е приел предложението на Комисията за регламент на Съвета за адаптиране, считано от 1 юли 2011 г., на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица и другите служители на Европейския съюз и на корекционните коефициенти, прилагани по отношение на тези възнаграждения и пенсии, Съветът не е изпълнил задълженията си по Правилника за длъжностните лица,

               —

               да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В настоящия иск ищецът поддържа, че Съветът не е приел предложението на Комисията за регламент за адаптиране на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица на основание член 3 от приложение ХI към Правилника, въпреки че от императивната разпоредба на този член следва, че методът за годишно адаптиране на посочените възнаграждения и пенсии се прилага автоматично и изобщо не е предвидена свобода за преценка на Съвета. Посоченият по-горе член задължава Съвета да приеме предложението на Комисията преди 31 декември на текущата година. Според ищеца Съветът не е оправомощен да се освободи от това задължение с мотива, че счита, че Комисията е трябвало да го сезира с предложение на основание член 10 от приложение XI. Във всички случаи през 2011 г. не са изпълнени условията по същество за прилагането на член 10, както е видно впрочем от два икономически доклада, които Комисията е представила на Съвета по негово искане. Като е приел от своя страна Решение 2011/866/ЕС (1) на основание член 10 от приложение XI към Правилника, Съветът е нарушил предвидените институционални изисквания.
   Комисията твърди също, че Съветът е отказал да адаптира корекционните коефициенти за тези възнаграждения и пенсии в зависимост от различното място на работа или на пребиваване на заинтересованите лица. Според ищеца е безспорно, че в „решението“ на Съвета изобщо не се споменава този въпрос, тъй като мотивите на решението се основават изключително на „клаузата за изключване“ по член 10 от приложение XI. При това положение подходът на Съвета трябва да се счита за неправомерно бездействие.

      (1)  Решение 2011/866/ЕС на Съвета от 19 декември 2011 година относно предложението на Комисията за регламент на Съвета за адаптиране, считано от 1 юли 2011 г., на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица и другите служители на Европейския съюз и на корекционните коефициенти, прилагани по отношение на тях, ОВ L 341, стр. 54.


title: Дело T-94/05 RENV II: Определение на Общия съд от 22 септември 2011 г. — Athinaïki Techniki/Комисия (Държавни помощи — Оплакване — Решение за оставяне на оплакването без последствия — Връщане на делото на Общия съд след отмяна на решението — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               19.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 340/20

         Определение на Общия съд от 22 септември 2011 г. — Athinaïki Techniki/Комисия
   (Дело T-94/05 RENV II) (1)

   (Държавни помощи - Оплакване - Решение за оставяне на оплакването без последствия - Връщане на делото на Общия съд след отмяна на решението - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   2011/C 340/40
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Athinaïki Techniki AE (Атина, Гърция) (представител: S. Pappas, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представител: D. Triantafyllou)

      Встъпила страна в подкрепа на исканията на ответника: Athens Resort Casino AE Symmetochon (Marrousi, Гърция) (представител: P. Spyropoulos, avocat)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на Комисията от 2 декември 2004 г. за оставяне без последствия на оплакването на жалбоподателя относно твърдяна държавна помощ, отпусната от Република Гърция на консорциума Hyatt Regency в процедура за обществена поръчка „Casino Mont Parnès“

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за постановяване на решение по същество по жалбата.

               2.

               Европейската комисия понася собствените си разноски и половината от направените от Athinaiki Techniki AE разноски.

               3.

               Athinaïki Techniki понася половината от собствените си разноски.

               4.

               Athens Resort Casino AE Symmetochon понася собствените си разноски.

      (1)  ОВ C 106, 30.4.2005 г.


title: Дело T-153/13: Жалба, подадена на 14 март 2013 г. — Et Solar Industry и др./Комисия

text:
               27.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 123/27

         Жалба, подадена на 14 март 2013 г. — Et Solar Industry и др./Комисия
   (Дело T-153/13)
   2013/C 123/47
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Et Solar Industry Ltd (Тайчжоу, Китай), Et Energy Co. Ltd (Тайчжоу) и Dotec Electric Co. Ltd (Тайчжоу) (представител: R. MacLean, Solicitor)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да допусне жалбата за разглеждане,

               —

               да отмени решението на Комисията, съдържащо се в писмото ѝ от 3 януари 2013 г., с което тя отказва да разглежда по-нататък искането на жалбоподателите да бъдат третирани като дружества, работещи в условията на пазарна икономика („ТДПИ“), и

               —

               да осъди ответника и евентуалните встъпили страни да заплатят съдебните разноски на жалбоподателите.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите сочат две правни основания.

               1.

               По първото правно основание се твърди, че обжалваното решение следва да се отмени поради допусната от Комисията явна грешка в преценката, в резултат от която не е спазено правото на жалбоподателите на защита на оправданите правни очаквания и е нарушен принципът на пропорционалност, като незаконосъобразно и без основателни причини е прекратено разглеждането на искането на жалбоподателите да бъдат третирани като дружества, работещи в условията на пазарна икономика, за целите на антидъмпинговото разследване.

               2.

               По второто правно основание се твърди, че обжалваното решение следва да се отмени поради допусната от Комисията явна грешка в преценката, в резултат от която са нарушени принципът на правна сигурност и забраната за прилагане на правото на ЕС с обратна сила, като незаконосъобразно и без основателни причини е прекратено разглеждането на искането на жалбоподателите за ТДПИ за целите на антидъмпинговото разследване.


title: Дело T-282/13: Решение на Общия съд от 23 април 2015 г. — Iglotex/СХВП — Iglo Foods Group („IGLOTEX“) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „IGLOTEX“ — По-ранна словна марка на Общността „IGLO“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 207/2009)

text:
               8.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 190/13

         Решение на Общия съд от 23 април 2015 г. — Iglotex/СХВП — Iglo Foods Group („IGLOTEX“)
   (Дело T-282/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „IGLOTEX“ - По-ранна словна марка на Общността „IGLO“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 207/2009))
   (2015/C 190/15)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Iglotex S.A. (Skórcz, Полша) (представители: I.-M. Helbig P. Hansmersmann и S. Rengshausen, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Schifko)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Iglo Foods Group Ltd (Feltham, Обединено кралство) (представители: първоначално C. Hawkes, solicitor, впоследствие B. Brandreth и C. Hall, barristers)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 1 март 2013 г. (преписка R 67/2012-2), относно производство по възражение между Iglo Foods Group Ltd и Iglotex S.A.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Iglotex S.A. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 207, 20.7.2013 г.


title: Дело C-326/11: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 29 юни 2011 г. — J.J. Komen en Zonen Beheer Heerhugowaard BV/Staatssecretaris van Financiën

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/30

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 29 юни 2011 г. — J.J. Komen en Zonen Beheer Heerhugowaard BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-326/11)
   2011/C 269/57
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: J.J. Komen en Zonen Beheer Heerhugowaard BV

      Ответник: Staatssecretaris van Financiën

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 13, Б, буква ж) във връзка с член 4, параграф 3, буква a) от Шеста директива (1) да се тълкува в смисъл, че не е освободена от данък върху добавената стойност доставката на сграда, по която преди доставката продавачът е започнал строителни работи за преобразуване и/или реконструкция с цел построяването на нова сграда, а след доставката купувачът е продължил и довършил строителните работи?

      (1)  Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).


title: Дело T-458/07: Решение на Първоинстанционния съд от 16 септември 2009 г. — Dominio de la Vega/СХВП — Ambrosio Velasco (DOMINIO DE LA VEGA) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността DOMINIO DE LA VEGA — По-ранна фигуративна марка на Общността PALACIO DE LA VEGA — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/61

         Решение на Първоинстанционния съд от 16 септември 2009 г. — Dominio de la Vega/СХВП — Ambrosio Velasco (DOMINIO DE LA VEGA)
   (Дело T-458/07) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „DOMINIO DE LA VEGA“ - По-ранна фигуративна марка на Общността „PALACIO DE LA VEGA“ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2009/C 267/108
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Dominio de la Vega, SL (Requena, Испания) (представители: E. Caballero Oliver и A. Sanz-Bermell y Martínez, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Laporta Insa)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Ambrosio Velasco, SA (Dicastillo, Испания) (представители: E. Armijo Chávarri и A. Castán Pérez-Gómez, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу Решението на втори апелативен състав на СХВП от 3 октомври 2007 г. (преписка R 1431/2006-2) относно процедура по възражение между Ambrosio Velasco, SA и Dominio de la Vega, SL.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Dominio de la Vega, SL да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 51, 23.2.2008 г.


title: Дело T-438/11: Решение на Общия съд от 9 декември 2014 г.  — BelTechExport/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Беларус — Замразяване на средства — Задължение за мотивиране — Право на защита — Право на изслушване)

text:
               2.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 34/27

         Решение на Общия съд от 9 декември 2014 г. — BelTechExport/Съвет
   (Дело T-438/11) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Беларус - Замразяване на средства - Задължение за мотивиране - Право на защита - Право на изслушване))
   (2015/C 034/31)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: BelTechExport ZAO (Минск, Беларус) (представители: V. Vaitkutė Pavan, A. Smaliukas, E. Matulionyte, T. Milašauskas, адвокати, и M. Shenk, solicitor)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и F. Naert)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: T. Scharf и E. Paasivirta)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2011/357/ОВППС на Съвета от 20 юни 2011 година за изменение на Решение 2010/639/ОВППС относно ограничителните мерки срещу някои длъжностни лица на Беларус (ОВ L 161, стр. 25), на Регламент (ЕС) № 588/2011 на Съвета от 20 юни 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки срещу президента Лукашенко и някои длъжностни лица на Беларус (ОВ L 161, стр. 1), на Решение 2011/666/ОВППС на Съвета от 10 октомври 2011 година за изменение на Решение 2010/639/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Беларус (ОВ L 265, стр. 17), на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1000/2011 на Съвета от 10 октомври 2011 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус (ОВ L 265, стр. 8), на Решение 2012/642/ОВППС на Съвета от 15 октомври 2012 година относно ограничителните мерки срещу Беларус (ОВ L 285, стр. 1), на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1017/2012 на Съвета от 6 ноември 2012 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус (ОВ L 307, стр. 7), на Решение 2013/534/ОВППС на Съвета от 29 октомври 2013 година за изменение на Решение 2012/642 (ОВ L 288, стр. 69) и на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1054/2013 на Съвета от 29 октомври 2013 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус (ОВ L 288, стр. 1), в частта им, в която тези актове се отнасят до жалбоподателя.

      Диспозитив

               1)

               Отменя Решение 2011/357/ОВППС на Съвета от 20 юни 2011 година за изменение на Решение 2010/639/ОВППС относно ограничителните мерки срещу някои длъжностни лица на Беларус, Регламент (ЕС) № 588/2011 на Съвета от 20 юни 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки срещу президента Лукашенко и някои длъжностни лица на Беларус, Решение 2011/666/ОВППС на Съвета от 10 октомври 2011 година за изменение на Решение 2010/639/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Беларус, Регламент за изпълнение (ЕС) № 1000/2011 на Съвета от 10 октомври 2011 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус, Решение 2012/642/ОВППС на Съвета от 15 октомври 2012 година относно ограничителните мерки срещу Беларус и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1017/2012 на Съвета от 6 ноември 2012 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус, в частта им, в която се отнасят до BelTechExport ZAO.

               2)

               Отхвърля жалбата като недопустима в частта ѝ относно Решение 2013/534/ОВППС на Съвета от 29 октомври 2013 година за изменение на Решение 2012/642 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1054/2013 на Съвета от 29 октомври 2013 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус.

               3)

               Съветът на Европейския съюз понася наред с направените от него съдебни разноски и съдебните разноски, направени от BelTechExport.

               4)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 290, 1.10.2011 г.


title: Дело T-515/11: Жалба, подадена на 27 септември 2011 г. — Delphi Technologies/СХВП (INNOVATION FOR THE REAL WORLD)

text:
               3.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/22

         Жалба, подадена на 27 септември 2011 г. — Delphi Technologies/СХВП (INNOVATION FOR THE REAL WORLD)
   (Дело T-515/11)
   2011/C 355/40
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Delphi Technologies, Inc. (Wilmington, Съединени американски щати) (представители: C. Albrecht и J. Heumann, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 23 юни 2011 г. по дело R 1967/2010-2;

               —

               да се осъди ответникът да плати съдебните разноски в настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „INNOVATION FOR THE REAL WORLD“ за стоки от класови 7, 9, 10 и 12 — заявка за марка на Общността № 7072705

      Решение на проверителя: отхвърля изцяло заявката.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета, доколкото апелативният състав (i) е схванал неправилно тежестта на доказване по член 7, параграф 1, буква б); (ii) е приложил неправилно релевантната съдебна практика на Съда на Европейския съюз за целите на преценката на отличителния характер на мотото и на възможните значения на заявената марка и (iii) не е взел предвид същественото използване на марката и нейната общоизвестност, което е важно за разбирането на мотото от съответните потребители; нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета и на основните принципи на административното производство, доколкото апелативният състав не е взел предвид, че същите или подобни девизи, съдържащи думата „INNOVATION“, вече са били регистрирани в рамките на Европейския съюз, и по-специално от СХВП.


title: Дело C-344/15: Преюдициално запитване от Appeal Commissioners (Ирландия), постъпило на 6 юли 2015 г. — National Roads Authority/The Revenue Commissioners

text:
               21.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/32

         Преюдициално запитване от Appeal Commissioners (Ирландия), постъпило на 6 юли 2015 г. — National Roads Authority/The Revenue Commissioners
   (Дело C-344/15)
   (2015/C 311/37)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Appeal Commissioners

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: National Roads Authority

      Ответник: The Revenue Commissioners

      Преюдициални въпроси

               1)

               Ако публичноправен субект извършва дейност като предоставяне на достъп до път срещу заплащане на пътна такса и ако в държавата членка има частни организации, които събират пътни такси за други платени пътища по договор със съответния публичен орган съгласно националните законови разпоредби, следва ли член 13, [параграф 1,] втора алинея от Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета да се тълкува в смисъл, че съответният публичен орган трябва да се счита в конкуренция със съответните частни оператори, така че третирането на публичния орган като данъчно незадължено лице би довело до значителни нарушения на правилата за конкуренцията, независимо от факта, че (а) няма и не може да има никаква действителна конкуренция между публичния орган и съответните частни оператори, и (б) няма доказателства, че съществува реалистична възможност някой частен оператор да излезе на пазара, за да строи и експлоатира платен път, който би се конкурирал с платения път, експлоатиран от публичния орган?

               2)

               Ако няма презумпция, каква преценка трябва да се направи, за да се установи дали има значителни нарушения на правилата за конкуренцията по смисъла на член 13, [параграф 1,] втора алинея от Директива 2006/112/ЕО на Съвета?

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-24/17: Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 18 януари 2017 г. — Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft öffentlicher Dienst/Republik Österreich

text:
               10.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/20

         Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 18 януари 2017 г. — Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft öffentlicher Dienst/Republik Österreich
   (Дело C-24/17)
   (2017/C 112/29)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberster Gerichtshof

      Страни в главното производство

      Молител: Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft öffentlicher Dienst

      Ответник: Republik Österreich

      Преюдициални въпроси

               1.1.

               Трябва ли правото на Съюза, и по-конкретно членове 1, 2 и 6 от Директива 2000/78/ЕО (1) във връзка с член 21 от Хартата на основните права да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, с която на мястото на досегашния дискриминиращ на основание възраст режим за определяне на възнагражденията (с оглед на зачитането на предходни периоди на заетост, приключени преди навършване на 18-годишна възраст), се въвежда нова система за определяне на възнагражденията, като преминаването на заварените служители в новата система става обаче по такъв начин, че новият режим влиза в сила с обратно действие към датата на влизането в сила на закона в първоначалната му редакция, а първото определяне на ранг по новата система е в зависимост от реално изплатеното по стария режим възнаграждение за точно определен референтен месец за целите на преминаването (февруари 2015 г.), поради което се запазват финансовите последици от досегашната дискриминация на основание възраст?

               1.2.

               При утвърдителен отговор на първия въпрос, точка 1.1:
               Трябва ли правото на Съюза, и по-конкретно член 17 от Директива 2000/78/ЕО да се тълкува в смисъл, че заварените служители, които са били дискриминирани по стария режим на възнагражденията във връзка със зачитането на предходни периоди на заетост, приключени преди навършване на 18-годишна възраст, трябва да получат парична компенсация в случаите, когато финансовите последици от тази дискриминация се запазват и след преминаването на служителите в новата система за определяне на възнагражденията?

               1.3.

               При отрицателен отговор на първия въпрос, точка 1.1:
               Трябва ли правото на Съюза, и по-конкретно член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз („Хартата“) да се тълкува в смисъл, че залегналото в тази разпоредба основно право на ефективни правни средства за защита пред съд не допуска национална правна уредба, съгласно която старият, дискриминационен режим на възнагражденията не се прилага повече към висящите и бъдещите производства, а преминаването на заварените служители в новата система на възнаграждения е в зависимост единствено от възнаграждението, което е следвало да се начисли или е било изплатено за референтния месец за преминаването?

               2.

               Трябва ли правото на Съюза, и по-конкретно член 45 ДФЕС, член 7, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 492/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2011 година относно свободното движение на работници в Съюза (2) и член 20 и сл. от Хартата, да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба, съгласно която предходните периоди на заетост на договорно нает служител:

                           —

                           по трудово правоотношение с орган на местно самоуправление или със сдружение на общини от държава — членка на Европейското икономическо пространство, Република Турция или Конфедерация Швейцария, с орган на Европейския съюз или с международна организация, на която Австрия е членка, или с други подобни учреждения се зачитат изцяло, а

                           —

                           по трудово правоотношение с друг работодател, само ако лицето е упражнявало относима професионална дейност или е преминало относимо практическо обучение в администрация, се зачитат с максимална обща продължителност до десет години?

      (1)  Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 година, глава 5, том 6, стр. 7).

      (2)  ОВ L 141, стр. 1.


title: Дело C-56/16 P: Жалба, подадена на 29 януари 2016 г. от Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 18 ноември 2015 г. по дело T-659/14, Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP/СХВП

text:
               17.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 175/5

         Жалба, подадена на 29 януари 2016 г. от Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 18 ноември 2015 г. по дело T-659/14, Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP/СХВП
   (Дело C-56/16 P)
   (2016/C 175/04)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, модели и дизайни) (СХВП) (представители: O. Mondéjar Ortuño и E. Zaera Cuadrado)

      Друга страна в производството: Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP, Bruichladdich Distillery Co.Ltd

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да уважи изцяло жалбата,

               —

               да отмени изцяло обжалваното решение,

               —

               да осъди жалбоподателя пред Общия съд да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Общият съд нарушил член 53, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1) във връзка с член 53, параграф 2, буква г) от Регламент № 207/2009, като приел, че, защитата, предоставена с Регламент (ЕО) № 491/2009 (2) на регистрираните наименования за произход, може да бъде допълнена с Decreto-Lei No 173/2009, Decreto-Lei No 212/2004 и португалския Кодекс за интелектуална собственост.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (OB L 78, стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕО) № 491/2009 на Съвета от 25 май 2009 година за изменение на Регламент (ЕО) № 1234/2007 за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти (Общ регламент за ООП) (OB L 154, стр. 1).


title: Дело C-676/11: Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Франция) на 29 декември 2011 г. — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), правоприемник на Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)/Coopérative des producteurs d'asperges de Montcalm (COPAM)

text:
               24.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/10

         Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Франция) на 29 декември 2011 г. — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), правоприемник на Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)/Coopérative des producteurs d'asperges de Montcalm (COPAM)
   (Дело C-676/11)
   2012/C 89/15
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), правоприемник на Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)

      Ответник: Coopérative des producteurs d'asperges de Montcalm (COPAM)

      Преюдициални въпроси

               1.

               Как може да бъде приложена от държава членка възможността, предоставена в параграф 4 на член 2 от Регламент (ЕИО) № 4045/89 на Съвета от 21 декември 1989 година относно проверките от страна на държавите членки на транзакции, съставляващи част от системата за финансиране на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието, секция „Гарантиране“ (1), за разширяване на контролирания период и „за периоди (…) предшестващи или следващи едногодиш(ния) период“, определен в този член, като се имат предвид, от една страна, изискванията за защита на финансовите интереси на Общностите, и от друга страна, принципа на правната сигурност и на необходимостта да не се оставя на контролните органи неопределена власт?

               2.

               В частност:

                           —

                           Трябва ли контролираният период във всички случаи да приключи в рамките на едногодишния период, предхождащ периода, наречен „контролен“, по време на който контролен период се извършват контролните дейности, защото в противен случай контролът ще бъде опорочен от нередност, на която контролираното лице би могло да се позове за да оспори решението, основано на резултатите от този контрол?

                           —

                           При положителен отговор на предходния въпрос, как следва да се разбира изрично предвидената в Регламента възможност за разширяване на контролирания период и за периоди, „следващи едногодишния период“?

                           —

                           При отрицателен отговор на първия въпрос, трябва ли все пак контролираният период да обхваща период от дванадесет месеца, който приключва в рамките на контролния период, предхождащ периода, през който е извършен контролът — защото иначе контролът ще бъде опорочен от нередност, на която контролираното лице би могло да се позове за да оспори решението, основано на резултатите от този контрол — или контролът може да засяга само период, който приключва преди началото на предишния контролен период?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 4045/89 на Съвета от 21 декември 1989 година относно проверките от страна на държавите членки на транзакции, съставляващи част от системата за финансиране на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието, секция „Гарантиране“ и за отмяна на Директива 77/435/ЕИО (ОВ L 388, стp. 18, Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 7, стр. 196).


title: Дело C-607/10: Иск, предявен на 22 декември 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Швеция

text:
               19.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/8

         Иск, предявен на 22 декември 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Швеция
   (Дело C-607/10)
   2011/C 89/15
   Език на производството: шведски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: A. Alcover San Pedro и K. Simonsson)

      Ответник: Кралство Швеция

      Искания

               —

               да се установи, че като не е предприело необходимите мерки, за да гарантира посредством предоставянето на разрешителни в съответствие с членове 6 и 8 от Директива 2008/1/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 15 януари 2008 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването (1) или, при необходимост, посредством преразглеждане и евентуално актуализиране на условията, че компетентните органи следят съществуващите инсталации да бъдат приведени в експлоатация в съответствие с изискванията на членове 3, 7, 9, 10 и 13, член 14, букви а) и б) и член 15 параграф 2 в срок до 30 октомври 2007 г., Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си по тази директива;

               —

               да се осъди Кралство Швеция да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   От член 5 параграф 1 от Директивата КПКЗ произтича задължение за държавите членки да предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че компетентните органи осигуряват контрол посредством предоставяне на разрешителни в съответствие с членове 6 и 8 от Директива 2008/1/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 15 януари 2008 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването [Директива КПКЗ] или, при необходимост, посредством преразглеждане и евентуално актуализиране на условията, за привеждане в експлоатация в срок до 30 октомври 2007 г. на съществуващите инсталации в съответствие с изискванията на членове 3, 7, 9, 10 и 13, член 14, букви а) и б) и член 15 параграф 2. Комисията счита, че това задължение трябва да се разбира като обхващащо всички съществуващи инсталации във въпросните държави членки.
   В съответствие с установената съдебна практика преценката дали е налице нарушение на Договорите следва да бъде направена с оглед положението в съответната държава членка в края на периода, посочен в мотивираното становище. Както следва от отговора на Швеция на мотивираното становище, 33 съществуващи към съответния момент инсталации не отговарят на изискванията на директивата.
   Освен това, както става ясно от допълнителния отговор на Швеция на мотивираното становище, през октомври 2010 г., почти три години след изтичането на срока по Директивата КПКЗ, са останали 23 инсталации, които не отговарят на изискванията на директивата.

      (1)  ОВ L 24, 29.1.2008 г., стр. 8.


title: Дело F-58/09: Жалба, подадена на 10 юни 2009 г. — Pascual García/Комисия

text:
               1.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 180/65

         Жалба, подадена на 10 юни 2009 г. — Pascual García/Комисия
   (Дело F-58/09)
   2009/C 180/122
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: César Pascual García (Мадрид, Испания) (представители: B. Cortese и C. Cortese, avvocati)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на Комисията за назначаване на жалбоподателя на длъжност технически асистент, считано от 10 март 2009 година, нает на степен AST3/стъпка 2, доколкото в него не се предоставят необходимите права и възнаграждение, за правилното изпълнение на решението, постановено от Съда на публичната служба на 22 май 2008 година по дело F-145/06, Pascual García/Комисия.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Комисията за назначаване на жалбоподателя, считано от 10 март 2009 година, нает на степен AST3/стъпка 2, на длъжност технически асистент, доколкото в него не се предоставят необходимите права и възнаграждение, за правилното изпълнение на решението, постановено от Съда на публичната служба на 22 май 2008 година по дело F-145/06, Pascual García/Комисия, и по-конкретно:

                           а)

                           в частта, в която не се предвижда, че трудовият стаж на жалбоподателя ще се изчислява такъв, какъвто той е бил на 1 април 2006 година, за повишаването в степен, за изчисляване на пенсионните права и за всички полезни цели;

                           б)

                           в частта, в която отрича, предвиденото в член 4, алинея първа от Приложение VII от Правилника на длъжностните лица право на жалбоподателя на надбавка за експатриране;

               —

               да се отмени, доколкото е необходимо, решението от 10 март 2009 година за отхвърляне на подадената от жалбоподателя на същата дата жалба, с която той иска да му бъдат предоставени необходимите права и възнаграждение за правилното изпълнение на постановеното от Съда на публичната служба решение на 22 май 2008 година по дело F-145/06, Pascual García/Комисия, включително неизплатените суми и различните обезщетения, заедно с лихви за забава;

               —

               при условията на евентуалност, да задължи Комисията да обезщети вредата, причинена от непредоставянето на надбавката за експартриране;

               —

               да задължи ответника да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-547/12 P: Жалба, подадена на 28 ноември 2012 г. от Република Гърция срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 10 октомври 2012 г. по дело T-158/09, Гърция/Комисия

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/38

         Жалба, подадена на 28 ноември 2012 г. от Република Гърция срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 10 октомври 2012 г. по дело T-158/09, Гърция/Комисия
   (Дело C-547/12 P)
   2013/C 26/72
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Република Гърция (представители: I. Chalkias и S. Papaïoannou)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се уважи жалбата и да се отмени обжалваното решение на Общия съд на Европейския съюз в частта, с която Общият съд на Европейския съюз установява, че по преписка 4, Magrizos II, EL./1995/107, Комисията правилно е отбелязала проявената от гръцките власти небрежност във връзка с липсата на възстановяване на съответните суми,

               —

               да се приеме първото основание по жалбата, с която е поискана отмяна на решението на Комисията поради неизпълнение на изискванията за прилагане на член 32 от Регламент № 1290/2005 и на тези за възлагане от Комисията в тежест на Република Гърция на сумата от 276 347,86 EUR по същата преписка,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски на Република Гърция.

      Правни основания и основни доводи

   Като явно изопачава съдържанието на доказателствата, съдържащи се в процесуалните документи, Общият съд на Европейския съюз тълкува погрешно фактическите обстоятелства по преписка 4, Magrizos II, EL./1995/107, поради което стига до неправилния извод, че във връзка с нея са налице изискванията за прилагането на член 32 от Регламент № 1290/2005 и за възлагането от страна на Комисията в тежест на Република Гърция на сумата от 276 347,86 EUR.


title: Дело T-316/06: Решение на Първоинстанционния съд от 19 ноември 2008 г.  — Комисия/Premium (Арбитражна клауза — Договори, сключени в рамките на специфична програма за изследване и технологично развитие в областта на информационните технологии — Възстановяване на част от изплатен от Общността аванс — Мораторни лихви)

text:
               10.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/23

         Решение на Първоинстанционния съд от 19 ноември 2008 г. — Комисия/Premium
   (Дело T-316/06) (1)

   (Арбитражна клауза - Договори, сключени в рамките на специфична програма за изследване и технологично развитие в областта на информационните технологии - Възстановяване на част от изплатен от Общността аванс - Мораторни лихви)
   (2009/C 6/47)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: E. Montaguti, подпомаган от J.-L. Fagnart и F. Longfils, avocats)

      Ответник: Premium SA (Le Roeulx, Белгия) (представители: S. Bertouille и D. Joos de ter Beerst, avocats)
   Предмет
   Иск на основание член 238 ЕО, с който се цели осъждане на ответника да възстанови част от изплатените от Общността аванси, както и мораторни лихви, поради неспазване на определени договорни задължения.
   Диспозитив

               1)

               Осъжда Premium SA да заплати на Комисията сумата от 57 605,74 EUR главница, ведно с лихви за забава:

                           —

                           от 3,36 % годишно за периода от 1 октомври до 31 декември 1998 г.;

                           —

                           от 3,47 % годишно за периода от 1 януари до 31 декември 1999 г.,

                           —

                           от 2,74 % годишно за периода от 1 януари до 31 декември 2000г. ,

                           —

                           от 4,26 % годишно за периода от 1 януари 2001 г. до 31 декември 2002 г.,

                           —

                           от 3,29 % годишно за периода от 1 януари до 31 декември 2003 г.,

                           —

                           от 2,27 % годишно за периода от 1 януари до 31 декември 2004 г.,

                           —

                           от 2,05 % годишно за периода от 1 януари до 31 декември 2005 г.,

                           —

                           от 2,11 % годишно за периода от 1 януари 2006 г. до датата на настоящото решение,

                           —

                           в размер на приложимия по силата на френския закон процент за периода от датата на настоящото решение до датата на пълното изплащане на главницата.

               2)

               Осъжда Premium да заплати на Комисията сумата от 30 988,74 EUR главница, ведно с лихви за забава:

                           —

                           от 3,95 % годишно за периода от 1 октомври до 31 декември 1998 г.,

                           —

                           от 2,85 % годишно за периода от 1 януари до 31 декември 1999 г.,

                           —

                           от 3,6 % годишно за периода от 1 януари 2000 г. до 31 декември 2001 г.,

                           —

                           от 2,95 % годишно за периода от 1 януари до 31 декември 2002 г.,

                           —

                           от 2,15 % годишно за периода от 1 януари 2003 г. до 31 декември 2004 г.,

                           —

                           от 2,4 % годишно за периода от 1 януари до 31 декември 2005 г.,

                           —

                           от 2,5 % годишно за периода от 1 януари 2006 г. до датата на постановяване на настоящото решение,

                           —

                           в размер на приложимия по силата на датския закон процент за периода от датата на настоящото решение до датата на пълното изплащане на главницата.

               3)

               Осъжда Premium да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 326, 30.12.2006 г.


title: Дело T-113/07: Решение на Общия съд от 12 юли 2011 г. — Toshiba/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на проекти за комутационни апарати с газова изолация — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП — Разпределяне на пазара — Право на защита — Доказване на нарушението — Едно-единствено продължавано нарушение — Глоби — Тежест и продължителност на нарушението — Мотивиране — Начален размер — Референтна година)

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/30

         Решение на Общия съд от 12 юли 2011 г. — Toshiba/Комисия
   (Дело T-113/07) (1)

   (Конкуренция - Картели - Пазар на проекти за комутационни апарати с газова изолация - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП - Разпределяне на пазара - Право на защита - Доказване на нарушението - Едно-единствено продължавано нарушение - Глоби - Тежест и продължителност на нарушението - Мотивиране - Начален размер - Референтна година)
   2011/C 252/71
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Toshiba Corp. (Токио, Япония) (представители: първоначално J. MacLennan, solicitor, A. Schulz и J. Borum, avocats, впоследствие J. MacLennan и A. Schulz)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално F. Arbault и J. Samnadda, впоследствие X. Lewis, впоследствие J. Bourke и F. Ronkes Agerbeek, и накрая J. Ronkes Agerbeek и N. Khan)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение С(2006) 6762 окончателен на Комисията от 24 януари 2007 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/F/38.899 — Комутационни апарати с газова изолация), в частта, която се отнася до жалбоподателя, а при условията на евентуалност — искане за изменение на членове 1 и 2 от посоченото решение с оглед на отмяната или намаляването на размера на наложената на жалбоподателя глоба.

      Диспозитив

               1.

               Отменя член 2, букви з) и и) от Решение C(2006) 6762 окончателен на Комисията от 24 януари 2007 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/F/38.899 — Комутационни апарати с газова изолация) в частта, която се отнася до Toshiba Corp.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3.

               Toshiba понася три четвърти от съдебните разноски, направени от страните пред Общия съд.

               4.

               Европейската комисия понася една четвърт от съдебните разноски, направени от страните пред Общия съд.

      (1)  ОВ C 140, 23.6.2007 г.


title: Дело C-219/15: Решение на Съда (първи състав) от 16 февруари 2017 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Elisabeth Schmitt/TÜV Rheinland LGA Products GmbH (Преюдициално запитване — Сближаване на законодателствата — Индустриална политика — Директива 93/42/ЕИО — Контрол на съответствието на медицински изделия — Нотифициран орган, упълномощен от производителя — Задължения на този орган — Дефектни гръдни импланти — Производство въз основа на силикон — Отговорност на нотифицирания орган)

text:
               10.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/5

         Решение на Съда (първи състав) от 16 февруари 2017 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Elisabeth Schmitt/TÜV Rheinland LGA Products GmbH
   (Дело C-219/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Индустриална политика - Директива 93/42/ЕИО - Контрол на съответствието на медицински изделия - Нотифициран орган, упълномощен от производителя - Задължения на този орган - Дефектни гръдни импланти - Производство въз основа на силикон - Отговорност на нотифицирания орган))
   (2017/C 112/08)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Elisabeth Schmitt

      Ответник: TÜV Rheinland LGA Products GmbH

      Диспозитив

               1)

               Разпоредбите от приложение II към Директива 93/42/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година относно медицинските изделия, изменена с Регламент (ЕО) № 1882/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 29 септември 2003 г., разгледани във връзка с член 11, параграфи 1 и 10 и с член 16, параграф 6 от тази директива, трябва да се тълкуват в смисъл, че нотифицираният орган няма общо задължение да извършва внезапни проверки, да проверява изделията и/или да преглежда търговската документация на производителя. Въпреки това при наличието на улики, че медицинско изделие може да не отговаря на изискванията, предвидени в Директива 93/42, изменена с Регламент № 1882/2003, този орган трябва да вземе всички необходими мерки, за да изпълни задълженията си по член 16, параграф 6 от тази директива и точки 3.2, 3.3, 4.1—4.3 и 5.1 от приложение II към нея.

               2)

               Директива 93/42, изменена с Регламент № 1882/2003, трябва да се тълкува в смисъл, че действията на нотифицирания орган в рамките на процедурата, свързана с декларацията на Европейската общност за съответствие, има за цел да защити крайните получатели на медицински изделия. Условията, при които виновното неизпълнение от страна на този нотифициран орган на задълженията, наложени му въз основа на тази директива в рамките на споменатата процедура, може да ангажира неговата отговорност спрямо посочените получатели, се уреждат от националното право при спазване на принципите на равностойност и ефективност.

      (1)  ОВ C 279, 24.8.2015 г.


title: Дело T-391/09: Жалба, подадена на 5 октомври 2009 г. — Evonik Degussa и AlzChem Hart/Комисия

text:
               5.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/24

         Жалба, подадена на 5 октомври 2009 г. — Evonik Degussa и AlzChem Hart/Комисия
   (Дело T-391/09)
   2009/C 297/36
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Evonik Degussa GmbH (Есен, Германия) и AlzChem Hart GmbH (Trostberg, Германия) (представители: C. Steinle, O. Andresen и I. Hermeneit, Rechtsanwälte)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателите

               —

               Да се отмени Решение C (2009) 5791 окончателен на Комисията от 22 юли 2009 година (по преписка COMP/39.396 — реактиви с основа калциев карбид и магнезий за стоманената и газовата промишленост) в частта, в която засяга жалбоподателите,

               —

               при условията на евентуалност, да се намали глобата, наложената в член 2, букви ж) и з) от посоченото решение,

               —

               при условията на евентуалност, в случай, че т. 1 бъде отхвърлена, да се измени член 2, букви ж) и з) от решението в смисъл да се счита за солидарно отговорен за пълния размер на наложената на жалбоподателите глоба и SKW Stahl-Metallurgie GmbH,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателите оспорват Решение C (2009) 5791 окончателен на Комисията от 22 юли 2009 година по преписка COMP/39.396 — реактиви с основа калциев карбид и магнезий за стоманената и газовата промишленост. С обжалваното решение на жалбоподателите и на други предприятия е наложена глоба за нарушение на член 81 ЕО, както и на член 53 от Споразумението за ЕИП. По мнение на Комисията жалбоподателите са участвали в едно единствено и продължено нарушение в сектора на калциевия карбид и на магнезия в ЕИП, с изключение на Испания, Португалия, Ирландия и Обединеното кралство, което се състояло в подялба на пазара, уговаряне на квоти, разпределяне на клиентите, определяне на цени и обмен на поверителна търговска информация за цени, клиенти и обеми на продажба.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите посочват на първо място, че не били нарушили член 81 ЕО. В тази връзка те изтъкват по-специално, че не можели да бъдат държани отговорни за нарушение, извършено от тяхното бивше дъщерно дружество SKW Stahl-Metallurgie GmbH., тъй като те, съответно техните правопредшественици, не са образували стопанска единица с него. Вместо това жалбоподателите били доказали, че правопредшествениците им не били упражнявали никакво влияние върху SKW Stahl-Metallurgie GmbH. Заедно с това ответникът бил нарушил принципа на личната отговорност, презумпцията за невиновност, принципа на вина и изискването за вина..
   По-нататък жалбоподателите възразяват срещу наложената им глоба. В тази връзка те посочват, че обжалваното решение нарушава член 23, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1/2003 (1) и Насоките за определяне на глобите (2), а също и Известието относно освобождаване от глоби и намаляване на техния размер по делата за картели (3), както и принципа на равно третиране и принципа на пропорционалността.
   На последно място жалбоподателите изтъкват, че Комисията не изпълнила задължението си по член 253 ЕО да посочи мотиви във връзка с твърденията си за солидарната отговорност на SKW Stahl-Metallurgie GmbH.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 176).

      (2)  Насоки относно метода за определяне на глобите, налагани по силата на член 23, параграф 2, буква а) от Регламент № 1/2003 (ОВ, C 210, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 4, стр. 264).

      (3)  Известие на Комисията относно освобождаване от глоби и намаляване на техния размер по делата за картели (ОВ, C 45, 2002 г., стр. 3).


title: Съединени дела C-186/11 и С-209/11: Решение на Съда (четвърти състав) от 24 януари 2013 г. (преюдициални запитвания от Symvoulio tis Epikrateias — Гърция) — Stanleybet International LTD (C-186/11), William Hill Organization Ltd (C-186/11), William Hill plc (C-186/11), Sportingbet plc (C-209/11)/Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Politismou (Членове 43 ЕО и 49 ЕО — Национална правна уредба, която предоставя изключително право във връзка с развитието, управлението, организацията и провеждането на хазартни игри на едно-единствено предприятие, учредено като котирано на борсата акционерно дружество — Реклама на хазартните игри и разрастване в други държави — членки на Европейския съюз — Контрол, осъществяван от държавата)

text:
               9.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/3

         Решение на Съда (четвърти състав) от 24 януари 2013 г. (преюдициални запитвания от Symvoulio tis Epikrateias — Гърция) — Stanleybet International LTD (C-186/11), William Hill Organization Ltd (C-186/11), William Hill plc (C-186/11), Sportingbet plc (C-209/11)/Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Politismou
   (Съединени дела C-186/11 и С-209/11) (1)

   (Членове 43 ЕО и 49 ЕО - Национална правна уредба, която предоставя изключително право във връзка с развитието, управлението, организацията и провеждането на хазартни игри на едно-единствено предприятие, учредено като котирано на борсата акционерно дружество - Реклама на хазартните игри и разрастване в други държави - членки на Европейския съюз - Контрол, осъществяван от държавата)
   2013/C 71/04
   Език на производството: гръцки

      Запитваща юрисдикция

   Symvoulio tis Epikrateias

      Страни в главното производство

      Ищци: Stanleybet International LTD (C-186/11), William Hill Organization Ltd (C-186/11), William Hill plc (C-186/11), Sportingbet plc (C-209/11)

      Ответници: Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Politismou

      В присъствието на: Organismos prognostikon agonon podosfairou AE (OPAP)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Symvoulio tis Epikrateias, Атина — Тълкуване на членове 49 и 56 ДФЕС (членове 43 и 49 ЕО) — Национална нормативна уредба, която с цел да ограничи предлагането на хазартни игри предоставя изключителното право във връзка с развитието, управлението, организацията и функционирането на хазартните игри на едно единствено предприятие, учредено като акционерно дружество и котирано на борсата — Извършване от това предприятие на реклама на игрите и разрастването в други страни от Съюза

      Диспозитив

               1.

               Членове 43 ЕО и 49 ЕО трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба като разглежданата в главните производства, която предоставя изключителното право да развива, управлява, организира и провежда хазартни игри на една-единствена организация, когато, от една страна, тази правна уредба не отговаря в действителност на грижата да се намалят възможностите за игра и да се ограничат дейностите в тази област по последователен и систематичен начин, а от друга страна, когато публичните органи не осигуряват стриктен контрол върху разрастването на сектора на хазартните игри (само доколкото е необходим за борбата със свързаната с тези игри престъпност), като запитващата юрисдикция следва да провери дали всичко посочено е налице.

               2.

               В случай на несъвместимост на националната правна уредба в областта на организирането на хазартни игри с разпоредбите на Договора относно свободното предоставяне на услуги и свободата на установяване националните органи не могат да се въздържат през преходен период от разглеждане на заявления като тези по главните производства, които се отнасят до предоставянето на разрешения в сектора на хазартните игри.

               3.

               При обстоятелства като разглежданите в главните производства компетентните национални органи могат да преценят подадените пред тях заявления за разрешение за организиране на хазартни игри в зависимост от равнището на защита на потребителите и на обществения ред, което те възнамеряват да осигурят, но въз основа на обективни и недискриминационни критерии.

      (1)  ОВ C 186, 25.6.2011 г.

      ОВ C 194, 2.7.2011 г.


title: Дело T-364/11: Определение на Общия съд от 4 декември 2012 г. — Arla Foods/СХВП — Artax (Lactofree)

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/69

         Определение на Общия съд от 4 декември 2012 г. — Arla Foods/СХВП — Artax (Lactofree)
   (Дело T-364/11) (1)

   2013/C 26/136
   Език на производството: немски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 282, 24.9.2011 г.


title: Дело C-276/13: Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Mercantil de Pontevedra (Испания) на 21 май 2013 г. — Pablo Acosta Padín/Hijos de J. Barreras S.A.

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/32

         Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Mercantil de Pontevedra (Испания) на 21 май 2013 г. — Pablo Acosta Padín/Hijos de J. Barreras S.A.
   (Дело C-276/13)
   2013/C 207/54
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de lo Mercantil de Pontevedra

      Страни в главното производство

      Кредитор: Pablo Acosta Padín

      Длъжник: Hijos de J. Barreras S.A.

      Преюдициални въпроси

               1.

               Съвместима ли е с член 101 ДФЕС (предишен член 81 ДЕО във връзка с член 10 ДЕО) и с член 4, параграф 3 ДЕС правна уредба като съдържащата се в подзаконовия нормативен акт за приемане на тарифа за възнагражденията на адвокатите към съдилищата, а именно Кралски указ 1373/2003 от 7 ноември, който предвижда минимален размер на възнагражденията, подлежащ единствено на увеличаване или намаляване с 12 %, при положение, че органите на държавата членка, включително нейните съдилища, не разполагат с реална възможност за отклонение от установените минимални размери при извънредни обстоятелства?

               2.

               Може ли при прилагането на посочената тарифа да се приеме, че са налице извънредни обстоятелства, обуславящи неприлагане на установените от нея минимални размери, когато съществува голямо несъответствие между действително извършената работа и размера на възнаграждението, което следва да се получи според тарифата?

               3.

               Съвместим ли е с член 6 ДФЕС (предишен член 49 ДЕО) подзаконовият нормативен акт за приемане на тарифа за възнагражденията на адвокатите към съдилищата, а именно Кралски указ 1373/2003 от 7 ноември?

               4.

               Отговаря ли тази правна уредба на изискванията за необходимост и пропорционалност, посочени в член 15, параграф 3 от Директива 2006/123/ЕО? (1)?

               5.

               Обхваща ли правото на справедлив съдебен процес, прогласено с член 6 от Европейската конвенция за правата на човека, право на ефективна защита срещу определянето на възнаграждението на адвокат към съд в случай, че то се окаже непропорционално високо и несъответстващо на действително извършената работа?

               6.

               При утвърдителен отговор, противоречат ли на член 6 от Европейската конвенция за правата на човека разпоредбите на испанския Закон за гражданското съдопроизводство, които забраняват на осъдената да плати съдебни разноски страна да оспори размера на възнаграждението на адвокат към съд като прекомерно голям и несъответстващ на действително извършената работа?

      (1)  Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 г. относно услугите на вътрешния пазар (ОВ L 376, стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50)


title: Дело C-519/16: Преюдициално запитване от Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra (Португалия), постъпило на 5 октомври 2016 г. — Superfoz — Supermercados L.da/Fazenda Pública

text:
               9.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/26

         Преюдициално запитване от Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra (Португалия), постъпило на 5 октомври 2016 г. — Superfoz — Supermercados L.da/Fazenda Pública
   (Дело C-519/16)
   (2017/C 006/33)
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Superfoz — Supermercados L.da

      Ответник: Fazenda Pública

      Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли член 27, параграф 10 от Регламент (ЕО) № 882/2004 (1) от 29 април 2004 г. или която и да било друга правна разпоредба или общ принцип на правото на Европейския съюз, които Съдът на Европейския съюз приеме за приложими, да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, с която се въвежда такса за финансиране на официалния контрол за безопасност на храните, събирана единствено от притежателите на търговски обекти за продажба на дребно на хранителни или смесени стоки, без тази такса да съответства на никакъв специфичен официален контрол, който да се осъществява във връзка с тези задължени лица или в тяхна полза?

               2)

               Ще бъде ли отговорът различен, ако вместо такса, в полза на публична структура бъде въведено заплащане на парична вноска, която се събира от същите задължени лица и е предназначена да покрие разходите за контрол върху качеството на храните, макар и единствено с цел отговорността за финансиране на този контрол да обхване всички оператори в рамките на хранителната верига?

               3)

               Представлява ли държавна помощ, несъвместима с вътрешния пазар, освобождаването на определени икономически оператори от такса за безопасност на храните — която се събира само от определени търговски обекти за продажба на дребно на хранителни или смесени стоки (предимно големите предприятия за търговия на дребно с хранителни стоки) и която е предназначена да покрие разходите по осъществяване на официален контрол в сферата на безопасността на храните, защитата на животните и опазването на тяхното здраве, както и защитата на растенията и опазването на тяхното здраве — доколкото то нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, или, най-малкото, освобождаването от посочената такса представлява ли част от държавна помощ, за която Европейската комисията следва да бъде информирана съгласно член 108, параграф 3 ДФЕС?

               4)

               Допускат ли принципите на правото на Европейския съюз — най-вече принципите на равенство, на недопускане на дискриминация, на конкуренция (включително забраната за обратна дискриминация) и на свобода на стопанската инициатива — национална правна уредба, в която:

                           а)

                           задължението за плащане на таксата се налага само на големите предприятия за търговия на дребно с хранителни стоки?

                           б)

                           от приложното поле на таксата се изключват обектите или микропредприятията с търговска площ под 2 000 м2, които не са част от група или не принадлежат на предприятие, която или което използва една или няколко търговски марки и разполага на национално равнище с обща търговска площ от или над 6 000 м2?

      (1)  Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните (ОВ L 165, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 58, стр. 216)


title: Дело C-464/16 P: Жалба, подадена на 18 август 2016 г. от Pénzügyi Ismeretterjesztő és Érdek-képviseleti Egyesület (PITEE) срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 20 юли 2016 г. по дело T-674/15, Pénzügyi Ismeretterjesztő és Érdek-képviseleti Egyesület (PITEE)/Европейска комисия

text:
               31.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 402/20

         Жалба, подадена на 18 август 2016 г. от Pénzügyi Ismeretterjesztő és Érdek-képviseleti Egyesület (PITEE) срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 20 юли 2016 г. по дело T-674/15, Pénzügyi Ismeretterjesztő és Érdek-képviseleti Egyesület (PITEE)/Европейска комисия
   (Дело C-464/16 P)
   (2016/C 402/22)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Pénzügyi Ismeretterjesztő és Érdek-képviseleti Egyesület (PITEE) (представител: D. Lazar, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               1.

               да отмени изцяло определението на Общия съд от 20 юли 2016 г. по дело T-674/15,

               2.

               да отмени решенията на Комисията от 9 октомври 2015 г. (Ares(2015)4207700) и от 14 август 2015 г. (Ares(2015)3532556), с които на жалбоподателя е отказан достъп до документи,

               3.

               да разпореди на Комисията да предостави на жалбоподателя достъп до всички документи на унгарското правителство по процедурата „EU-Pilot“ 6874/14/JUST (CHAP(2015)00353 и CHAP(2015)00555), независимо дали те вече са предадени или следва да бъдат предадени,

               4.

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата срещу посоченото определение на Общия съд по същество се изтъква:
   Според постоянната практика на Съда страната по смисъла на Статута на Съда, независимо от качеството ѝ, не се явява сама пред Съда, а се представлява от трето лице (1).
   Освен това адвокатите, които заемат ръководни длъжности в дружествените органи на юридическо лице, не могат да защитават техните интереси пред съда на Съюза (2).
   Според жалбоподателя постоянната практика на Съда нарушава член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, както и член 6, параграф 3 от Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи.
   От практиката на Съда не ставало ясно каква легитимна цел преследва Съдът чрез тълкуването си на Статута. Освен това било неясно посредством какво тълкуване Съдът стига до извода, че процесуалният представител трябва да бъде трето независимо лице. Във всеки случай Статутът не съдържал този израз.
   Според жалбоподателя Статутът на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че всяка страна и всяко юридическо лице са свободни да изберат своя процесуален представител.

      (1)  Определения от 5 декември 1996 г., Lopes/Съд (C-174/96 P, EU:C:1996:473, т. 11), от 21 ноември 2007 г., Correia de Matos/Парламент (C-502/06 P, непубликувано EU:C:2007:696, т. 11), от 29 септември 2010 г., EREF/Комисия (C-74/10 P и C-75/10 P, непубликувано, EU:C:2010:557, т. 54).

      (2)  Определения от 8 декември 1999 г., Euro-Lex/СХВП (EU-Lex) (T-79/99, EU:T:1999:312, т. 29), от 13 януари 2005 г., Suivida/Комисия (T-184/04, EU:T:2005:7, т. 10), от 30 ноември 2012 г., Activa Preferentes/Съвет (T-437/12, непубликувано, EU:T:2012:638, т. 7).


title: Дело C-332/06 P: Решение на Съда (пети състав) от 11 октомври 2007 г. — Република Гърция/Комисия на Европейските общности (Обжалване — FEOGA — Разходи, изключени от финансиране поради несъответствие с правилата на Общността)

text:
               8.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/13

         Решение на Съда (пети състав) от 11 октомври 2007 г. — Република Гърция/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-332/06 P) (1)

   (Обжалване - FEOGA - Разходи, изключени от финансиране поради несъответствие с правилата на Общността)
   (2007/C 297/20)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Жалбоподател: Република Гърция (представители: V. Kontolaimos и I. Chalkias)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: M. Condou-Durande и H. Tserepa-Lacombe)
   Предмет
   Жалба срещу Решението на Първоинстанционния съд (втори състав) от 20 юни 2006 г. по дело Гърция/Комисия (T-251/04), с което Първоинстанционният съд отхвърля иска за отмяна на Решение 2004/457/ЕО на Комисията от 29 април 2004 година за изключване от финансиране от страна на Общността на някои разходи, направени от държавите-членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, (нотифицирано под номер C(2004)1706) (ОВ L 156, стр. 48)
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Република Гърция да заплати разноските.

      (1)  ОВ C 224 от 16.9.2006 г.


title: Дело C-480/13: Преюдициално запитване, отправено от Finanzgericht Hamburg (Германия) на 9 септември 2013 г. — Sysmex Europe GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Hafen

text:
               30.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/3

         Преюдициално запитване, отправено от Finanzgericht Hamburg (Германия) на 9 септември 2013 г. — Sysmex Europe GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Hafen
   (Дело C-480/13)
   2013/C 352/04
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Hamburg

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Sysmex Europe GmbH

      Ответник: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

      Преюдициален въпрос

   Следвало ли е през 2005 г. да се класира като багрилно вещество или оцветител в позиция 3212 от Комбинираната номенклатура (1) стока, състояща се от разтворители и полиметиново вещество, което въпреки че може да има известно — неустойчиво, поне върху текстилни изделия — оцветяващо действие, по отношение на подлежащата на класиране стока служи за добиване на информация относно определени частици (бели кръвни телца), съдържащи се в разтвор за изследване (предварително третирана кръв), като чрез йонно свързване веществото образува върху определени съставни части на частицата (нуклеинови киселини) молекулярни структури, които при облъчване с лазерен лъч с определена дължина на вълната придобиват флуорохромни свойства за ограничено време и това състояние и степента му се измерват със специална фотоклетка?

      (1)  Комбинирана номенклатура съгласно Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, (ОВ L 256, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3), изменен с Регламент (ЕО) № 1810/2004 на Комисията от 7 септември 2004 година за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, ОВ L 327, стр. 1.