title: Дело C-429/10 P: Определение на Съда (пети състав) от 16 май 2011 г. — X Technology Swiss GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (Обжалване — Марка на Общността — Знак, който се изразява в частично оцветяване на продукта — Оцветяване в оранжево на предната част на чорап — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Регламент (ЕО) № 40/94 — Член 7, параграф 1, буква б)

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/11

         Определение на Съда (пети състав) от 16 май 2011 г. — X Technology Swiss GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-429/10 P) (1)

   (Обжалване - Марка на Общността - Знак, който се изразява в частично оцветяване на продукта - Оцветяване в оранжево на предната част на чорап - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Регламент (ЕО) № 40/94 - Член 7, параграф 1, буква б)
   2011/C 252/20
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: X Technology Swiss GmbH (представители: A. Herbertz и R. Jung, Rechtsanwälte)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Общия съд (втори състав) от 15 юни 2010 г. по дело X Technology Swiss/СХВП (T-547/08), с което Общият съд отхвърля жалбата срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 6 октомври 2008 г. за отхвърляне на жалбата срещу отказа на проверителя да регистрира като марка на Общността за стоки от клас 25 знак, който се изразява в оцветяване в оранжево на предната част на чорап — Отличителен характер на знак, който се изразява в частично оцветяване на продукта.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда X Technology Swiss GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 301, 6.11.2010 г.


title: Дело C-284/11: Преюдициално запитване, отправено от Върховен административен съд (България) на 8 юни 2011 година — „ЕМС България ТРАНСПОРТ“ ООД/Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ — град Пловдив при Централно управление на Националната агенция по приходите

text:
               13.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/7

         Преюдициално запитване, отправено от Върховен административен съд (България) на 8 юни 2011 година — „ЕМС България ТРАНСПОРТ“ ООД/Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ — град Пловдив при Централно управление на Националната агенция по приходите
   (Дело C-284/11)
   2011/C 238/12
   Език на производството: български

      Препращаща юрисдикция

   Върховен административен съд

      Страни в главното производство

      Жалбоподател:„ЕМС България ТРАНСПОРТ“ ООД

      Ответник: Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ — град Пловдив при Централно управление на Националната агенция по приходите

      Преюдициални въпроси

               1.

               Член 179, ал.1, член 180 и член 273 от Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета от 28 ноември 2006 година, както и принципът на ефективността в областта на косвеното облагане, коментиран в Решение от 8 май 2008 г. по съединени дела С-95/2007 г. и С-96/2007 г., Есоtradе ЅрА срещу Agenzia delle Entrate — Ufficio di Genova 3, следва ли да се тълкуват в смисъл, че допускат преклузивен срок като този в конкретния случай, посочен в чл. 72, ал.1 от ЗДДС/в редакцията на закона към 2008 г./, продължен до края на месец април 2009 г. само по отношение на получателите по доставки, за които данъкът е станал изискуем до 1 януари 2009 г., с параграф 18 от ПЗР на ЗИД на ЗДДС с оглед обстоятелствата по главния спор, а именно:

                           —

                           от гледна точка на изискването на националното законодателство, лицето, осъществило ВОП, което няма регистрация по ЗДДС, да се регистрира доброволно, въпреки че не отговаря на условията за задължителна регистрация като предпоставка за упражняване на правото на данъчен кредит;

                           —

                           новата нормативна уредба, съдържаща се в член 73а от закона в сила от 1 януари 2009 г., предвиждаща признаването на правото на приспадане, независимо от това дали е спазен срокът по чл. 72, алинея 1, когато данъкът е изискуем от получателя по доставките, ако доставката не е укрита и данни за нея са налични в счетоводството;

                           —

                           последващото изменение на член 72, алинея 1 от ЗДДС в сила от 1 януари 2010 г., според което правото на приспадане на данъчен кредит може да бъде упражнено в данъчния период, през който е възникнало това право, или в един от следващите 12 данъчни периода?

               2.

               Принципът на данъчния неутралитет като основен принцип, имащ значение за изграждането и функционирането на общата система на ДДС, следва ли да се тълкува в смисъл, че допуска данъчна ревизионна практика като тази по главния спор, признаваща късното начисляване на данъка и налагаща санкция за късно начисляване чрез определяне на задължение за лихва, както и налагаща санкция, изразяваща се в непризнаване на правото на данъчен кредит, при конкретните условия, при които се намира жалбоподателят, като се вземе предвид, че сделката не е укрита, данни за нея са налични в счетоводството, данъчната администрация разполага с необходимата информация, няма злоупотреба и бюджетът не е увреден?

      (1)  OB L 347, стр. 1; Специално българско издание: глава 09, том 03, стр. 7


title: Дело C-612/13 P: Решение на Съда (втори състав) от 16 юли 2015 г. — ClientEarth/Европейска комисия (Обжалване — Достъп до документите на институциите на Европейския съюз — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Член 4, параграф 2, трето тире — Информация за околната среда — Орхуска конвенция — Член 4, параграфи 1 и 4 — Изключение от правото на достъп — Защита на целите на дейности по разследване — Изследвания, осъществени от дружество по искане на Европейската комисия по повод на транспонирането на директиви в областта на околната среда — Частичен отказ да се предостави достъп)

text:
               21.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/4

         Решение на Съда (втори състав) от 16 юли 2015 г. — ClientEarth/Европейска комисия
   (Дело C-612/13 P) (1)

   ((Обжалване - Достъп до документите на институциите на Европейския съюз - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Член 4, параграф 2, трето тире - Информация за околната среда - Орхуска конвенция - Член 4, параграфи 1 и 4 - Изключение от правото на достъп - Защита на целите на дейности по разследване - Изследвания, осъществени от дружество по искане на Европейската комисия по повод на транспонирането на директиви в областта на околната среда - Частичен отказ да се предостави достъп))
   (2015/C 311/04)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: ClientEarth (представител: P. Kirch, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: L. Pignataro-Nolin, P. Costa de Oliveira и M. Konstantinidis)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейски парламент (представители: J. Rodrigues и L. Visaggio), Съвет на Европейския съюз (представители: M. Moore, M. Simm и A. Jensen)

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на Общия съд на Европейския съюз по дело ClientEarth/Комисия (T-111/11, EU:T:2013:482), доколкото с него Общият съд на Европейския съюз е приел, че с решението си от 30 май 2011 г. Европейската комисия може на основание на обща презумпция да откаже на ClientEarth пълен достъп до тези от спорните изследвания относно съответствието на законодателството на различни държави членки с правото на Европейския съюз в областта на околната среда, които към датата на приемане на това решение не са били основание за изпращане на официално уведомително писмо от Европейската комисия до съответната държава членка на основание член 258, първа алинея ДФЕС и не са били приобщени към преписка във връзка с досъдебната фаза на производство за установяване на неизпълнение на задължения.

               2)

               Отхвърля жалбата до Съда в останалата ѝ част.

               3)

               Отменя решението на Комисията от 30 май 2011 г., доколкото с него Европейската комисия отказва да предостави на ClientEarth пълен достъп до изследванията, посочени в точка 1 от диспозитива на настоящото решение.

               4)

               ClientEarth и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски в производството по обжалване и в първоинстанционното производство.

               5)

               Европейският парламент и Съветът на Европейския съюз понасят направените от тях съдебни разноски в производството по обжалване.

      (1)  ОВ C 71, 8.3.2014 г.


title: Дело C-74/16: Решение на Съда (голям състав) от 27 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Juzgado Contencioso-Administrativo n° 4 de Madrid — Испания) — Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania/Ayuntamiento de Getafe (Преюдициално запитване — Държавни помощи — Член 107, параграф 1 ДФЕС — Понятието „държавна помощ“ — Понятията „предприятие“ и „икономическа дейност“ — Други условия за прилагането на член 107, параграф 1 ДФЕС — Член 108, параграфи 1 и 3 ДФЕС — Понятията „съществуващи помощи“ и „нови помощи“ — Споразумение от 3 януари 1979 г., сключено между Кралство Испания и Светия престол — Данък върху строителните, монтажните и ремонтните работи — Освобождаване на Католическата църква от данък за недвижимите ѝ имоти)

text:
               28.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/5

         Решение на Съда (голям състав) от 27 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Madrid — Испания) — Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania/Ayuntamiento de Getafe
   (Дело C-74/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Държавни помощи - Член 107, параграф 1 ДФЕС - Понятието „държавна помощ“ - Понятията „предприятие“ и „икономическа дейност“ - Други условия за прилагането на член 107, параграф 1 ДФЕС - Член 108, параграфи 1 и 3 ДФЕС - Понятията „съществуващи помощи“ и „нови помощи“ - Споразумение от 3 януари 1979 г., сключено между Кралство Испания и Светия престол - Данък върху строителните, монтажните и ремонтните работи - Освобождаване на Католическата църква от данък за недвижимите ѝ имоти))
   (2017/C 283/06)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Madrid

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania

      Ответник: Ayuntamiento de Getafe

      Диспозитив

   Данъчно освобождаване като спорното в главното производство, от което се ползва конгрегация на Католическата църква при ремонтни работи в недвижим имот, предназначен за извършването на дейности, които не са строго религиозни, може да попадне в обхвата на забраната по член 107, параграф 1 ДФЕС, ако и доколкото тези дейности са икономически — обстоятелство, което запитващата юрисдикция следва да провери.

      (1)  ОВ C 145, 25.4.2016 г.


title: Дело T-647/16: Определение на Общия съд от 1 юни 2017 г. — Camerin/Парламент (Публична служба — Длъжностни лица — Командироване в интерес на службата — Пенсионна възраст — Искане за продължаване на командироването — Отхвърляне на искането — Необжалваем акт — Подготвителен акт — Недопустимост)

text:
               7.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/28

         Определение на Общия съд от 1 юни 2017 г. — Camerin/Парламент
   (Дело T-647/16) (1)

   ((Публична служба - Длъжностни лица - Командироване в интерес на службата - Пенсионна възраст - Искане за продължаване на командироването - Отхвърляне на искането - Необжалваем акт - Подготвителен акт - Недопустимост))
   (2017/C 256/33)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Laure Camerin (Етербек, Белгия) (представител: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Ответник: Европейски парламент (представители: S. Alves и M. Ecker)

      Предмет

   Искане по член 270 ДФЕС за отмяна на решението на генералния секретар на групата на Прогресивния алианс на социалистите и демократите в Парламента от 1 декември 2015 г., с което се отхвърля искането за продължаване на командироването на жалбоподателя след 31 декември 2015 г., и на решението на председателя на групата от 15 юни 2016 г., с което се отхвърля подадената от жалбоподателя жалба по административен ред

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Осъжда г-жа Laure Camerin да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 410, 7.11.2016 г.


title: Дело T-314/17: Жалба, подадена на 23 март 2017 г. — Nosio/EUIPO (MEZZA)

text:
               17.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 231/50

         Жалба, подадена на 23 март 2017 г. — Nosio/EUIPO (MEZZA)
   (Дело T-314/17)
   (2017/C 231/65)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Nosio SpA (Mezzocorona, Италия) (представители: A. Perani и J. Graffer, avvocati)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: Словна марка на Европейския съюз „MEZZA“ — Заявка за регистрация № 14 822 506

      Обжалвано решение: Решение на пети апелативен състав на EUIPO от 1 март 2017 г. по преписка R 1518/2016-5

      Искания

   Жалбоподателят иска Общият съд:

               —

               да приеме, че е налице нарушение и неправилно прилагане на член 43, параграф 1 от Регламент № 207/2009,

               —

               да приеме , че предложеното ограничение в клас 33, а именно „алкохолни напитки, по-конкретно вина и пенливи вина в бутилки и/или в съдове с по-голям или по-малък от 0,375 литра капацитет,

               —

               да приеме, че е налице нарушение на член 75 от Регламент № 207/2009,

               —

               да приеме, че решението на пети апелативен състав на EUIPO по преписка, R 1518/2016-5, прието на 1 март 2017 г. е съобщено на 23 Март 2017 г.,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски за настоящото производство.

      Изложени основания

               —

               нарушение и неправилно прилагане на член 43, параграф 1 от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на член 75 от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение и неправилно прилагане на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-345/15 P: Жалба, подадена на 7 юли 2015 г. от Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) и Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 28 април 2015 г. по дело T-169/12, Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) и Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF)/Съвет на Европейския съюз

text:
               21.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/33

         Жалба, подадена на 7 юли 2015 г. от Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) и Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 28 април 2015 г. по дело T-169/12, Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) и Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF)/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-345/15 P)
   (2015/C 311/38)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK), Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) (представители: B. Evtimov, lawyer, D. O'Keeffe, Solicitor)

      Други) страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, Euroalliages

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд;

               —

               да постанови окончателно решение по спора, ако етапът на производството позволява това;

               —

               при условията на евентуалност, да върне делото за ново разглеждане от Общия съд;

               —

               да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски;

               —

               да осъди встъпилите страни да заплатят направените от тях съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателите твърдят, че когато в решението си разглежда изтъкнатите от тях основания Общият съд нарушил правото на ЕС:

               —

               В първото основание жалбоподателите твърдят, че Общият съд допуснал грешка при тълкуването на член 11, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета (1) (наричан по-нататък „Основния антидъмпингов регламент“), както и грешка в правната си преценка, когато в първоинстанционното производство отхвърля основанието, според което член 11, параграф 9 от Основния антидъмпингов регламент и направеното в него позоваване на член 2 от същия регламент изискват институциите да изчисляват антидъмпинговия марж при всяко междинно преразглеждане, като по този начин нарушил правните принципи на добра администрация, прозрачност и правна сигурност;

               —

               С второто си основание жалбоподателите твърдят, че Общият съд допуснал грешка при тълкуването на мотивите, възприети от Общия съд в неговото решение по дело T-143/06 MTZ Polyfilms/Съвет на Европейския съюз

      (1)  Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 343, стр. 51)


title: Дело T-206/12: Решение на Общия съд от 3 юли 2013 г. — GRE/СХВП — Villiger Söhne (LIBERTE american blend sur fond rouge) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „LIBERTE american blend“ — По-ранна словна марка на Общността „La LIBERTAD“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               10.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 233/8

         Решение на Общия съд от 3 юли 2013 г. — GRE/СХВП — Villiger Söhne (LIBERTE american blend sur fond rouge)
   (Дело T-206/12) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „LIBERTE american blend“ - По-ранна словна марка на Общността „La LIBERTAD“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2013/C 233/13
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH (Клостър Ленин, Германия) (представители: I. Memmler и S. Schulz, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Villiger Söhne GmbH (Валдшут-Тинген, Германия) (представители: B. Pikolin и H. McKenzie, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на първи апелативен състав на СХВП от 1 март 2012 г. (преписка R 411/2011-1) относно производство по възражение между Villiger Söhne GmbH и GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 209, 14.7.2012 г.


title: Дело T-368/07: Определение на Общия съд от 19 септември 2011 г. — Литва/Комисия

text:
               19.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 340/32

         Определение на Общия съд от 19 септември 2011 г. — Литва/Комисия
   (Дело T-368/07) (1)

   2011/C 340/63
   Език на производството: литовски
   Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 283, 24.11.2007 г.


title: Дело C-186/07: Искане за преюдициално заключение, направено от Tribunal Superior de Justicia de Canarias (España) на 2 април 2007 г. — Comunidad Autónoma de Canarias/Club Náutico de Gran Canaria

text:
               9.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/9

         Искане за преюдициално заключение, направено от Tribunal Superior de Justicia de Canarias (España) на 2 април 2007 г. — Comunidad Autónoma de Canarias/Club Náutico de Gran Canaria
   (Дело C-186/07)
   (2007/C 129/14)
   Език на производството: испански
   Препращаща юрисдикция
   Tribunal Superior de Justicia de Canarias
   Страни в главното производство

      Ищец: Club Náutico de Gran Canaria

      Ответник: Comunidad Autónoma de Canarias
   Преюдициалeн въпрос
   Съдът на Европейските общности да се произнесе относно последиците на своето решение от 7 май 1998 г. (1) във връзка с член 10.1.13 от закон 20/91 от 7 юни за изменение на фискалните аспекти на Régimen Económico y Fiscal de Canarias.

      (1)  Дело С-124/96, Комисия/Испания, Сб. 1998, стр. I-2501.


title: Дело T-391/07: Решение на Първоинстанционния съд от 16 септември 2009 г. — Alber/СХВП (Дръжка) (Марка на Общността — Заявка за триизмерна марка на Общността — Дръжка — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 [понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009] — Задължение за мотивиране — Член 73 от Регламент № 40/94 [понастоящем член 75 от Регламент № 207/2009] — Принцип на служебна проверка на фактите — Член 74, параграф 1 от Регламент № 40/94 [понастоящем член 76, параграф 1 от Регламент № 207/2009)

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/60

         Решение на Първоинстанционния съд от 16 септември 2009 г. — Alber/СХВП (Дръжка)
   (Дело T-391/07) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за триизмерна марка на Общността - Дръжка - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 [понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009] - Задължение за мотивиране - Член 73 от Регламент № 40/94 [понастоящем член 75 от Регламент № 207/2009] - Принцип на служебна проверка на фактите - Член 74, параграф 1 от Регламент № 40/94 [понастоящем член 76, параграф 1 от Регламент № 207/2009)
   2009/C 267/105
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Alfons Alber (Verano, Италия) (представител: S. Schneller, avocat)

      Ответник по жалбата: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 16 август 2007 г. (преписка R 361/2007-4), както и срещу решението на проверителя на СХВП от 16 януари 2007 г. по същото дело, доколкото с него се отхвърля заявката за марка на Общността № 4396727 за някои посочени в нея стоки.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Alfons Alber да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 315, 22.12.2007 г.


title: Дело F-27/07: Иск, предявен на 26 март 2007 г. — Sundholm/Комисия

text:
               26.5.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 117/37

         Иск, предявен на 26 март 2007 г. — Sundholm/Комисия
   (Дело F-27/07)
   (2007/C 117/59)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Asa Sundholm (Брюксел, Белгия) [представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и E. Marchal, адвокати]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени Решението на ответника от 2 юни 2006 година за изготвяне на доклада относно развитието на кариерата (ДРК) на ищцата за периода от 1-ви юли 2001 г. до 31 декември 2002 г., прието в изпълнение на Решението на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 20 април 2005 г. по дело Sundholm/Комисия (T-86/04);

               —

               да се осъди ответника да заплати на настоящия етап на производството сумата от 1 EUR като обезщетение за морални вреди;

               —

               да се осъди ответника да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   В подкрепа на своя иск ищцата изтъква на първо място нарушение на член 223 ЕО и на задължението за мотивиране, доколкото от оспорваното решение не става ясно как са били взети предвид мотивите на посоченото по-горе съдебно решение.
   Освен това ищцата твърди, че оспорваното решение от една страна не зачита целите на новата система за оценяване на кариерата, а от друга страна е порочно поради несъгласуваност между коментарите и поставените оценки.
   На последно място ищцата изтъква нарушение на правото на защита, доколкото фактическите обстоятелства, на които се основава нейната оценка не са й били съобщени нито към момента на тяхното осъществяване, нито в рамките на процедурата по оценяване.


title: Дело F-111/13: Жалба, подадена на 20 ноември 2013 г. — ZZ/Комисия

text:
               1.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 31/22

         Жалба, подадена на 20 ноември 2013 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-111/13)
   2014/C 31/39
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: F. Moyse, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет и описание на спора

   Отмяна, от една страна, на решението на EPSO да не допусне жалбоподателя до фазата на подбор в конкурс EPSO/AD/231/12 (AD7) и да го дисквалифицира в конкурс EPSO/AD/230/12 (AD5) и, от друга страна, на решението да го включи в списъка с резерви по посочения по-горе конкурс AD5, както и за обезщетение за имуществените и неимуществените вреди, които твърди, че е претърпял.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отменят актовете от 16.7.2012 г., 3.9.2012 г., 3.12.2012 г., 13.2.2013 г. и 15.3.2013 г., както и, доколкото е необходимо, актовете за отхвърляне на жалбите на жалбоподателя по административен ред от 21.8.2013 г. и от 2.10.2013 г.,

               —

               да се осъди Комисията да заплати на жалбоподателя обезщетение за вреди в размер на 300 580 EUR,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-555/13: Определение на Общия съд от 10 януари 2014 г. — MHCS/СХВП — Compañía Vinícola del Norte de España ( „ICE IMPERIAL“ )

text:
               8.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/28

      Определение на Общия съд от 10 януари 2014 г. — MHCS/СХВП — Compañía Vinícola del Norte de España („ICE IMPERIAL“)
      (Дело T-555/13) (1)

      (2014/C 71/53)
      Език на производството: английски
      Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 377, 21.12.2013 г.


title: Дело T-412/06: Иск, предявен на 29 декември 2006 г. — Vitro Corporativo/СХВП — VKR Holding (Vitro)

text:
               24.2.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 42/41

         Иск, предявен на 29 декември 2006 г. — Vitro Corporativo/СХВП — VKR Holding (Vitro)
   (Дело T-412/06)
   (2007/C 42/72)
   Език на исковата молба: испански
   Страни

      Ищец: Vitro Corporativo, S.A. de C.V. (представител: г-н J. Botella Reyna, abogado)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: VKR Holding A.S.
   Искания на ищеца

               —

               Да се постанови решение, с което се допуска регистрация на марка на Общността VITRO за отличаване на стоки от клас 19.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: ищецът

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка „Vitro“ (заявка за регистрация № 2.669.521) за стоки и услуги от класове 1, 7, 8, 9, 11, 12, 16, 17, 19, 20, 21, 22, 27, 30, 35, 39, 40, 41, 42 и 43.

      Притежател на марката или знака, на които се прави позоваване в процедурата по възражение: VKR Holding A/S.

      Марка или знак, на които се прави позоваване в процедурата по възражение: Датска словесна марка (№ 1956 1415 VR), германска словесна марка (№ 725.452), британска словесна марка (№ 1.436.897) и словесна марка на Общността (№ 651.745) „VITRAL“ за стоки и от клас 19 (строително стъкло, стъкла за прозорци, предпазни и изолиращи стъкла), срещу които е направено възражението.

      Решение на отдела по споровете: Уважаване на възражението и отказ на регистрация на марка на Общността за стоките от клас 19.

      Решение на апелативния състав: Отхвърляне на жалбата.

      Изложени правни основания: Неправилно прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 относно марката на Общността.


title: Дело C-544/10: Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgericht (Германия) на 23 ноември 2010 г. — Deutsches Weintor eG/Land Rheinland-Pfalz

text:
               5.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/2

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgericht (Германия) на 23 ноември 2010 г. — Deutsches Weintor eG/Land Rheinland-Pfalz
   (Дело C-544/10)
   2011/C 72/03
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesverwaltungsgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Deutsches Weintor eG

      Ответник: Land Rheinland-Pfalz

      Преюдициални въпроси

               1.

               За да се приеме, че конкретна претенция е здравна по смисъла на член 4, параграф 3, първа алинея, във връзка с член 2, параграф 2, точка 5 или по смисъла на член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно хранителни и здравни претенции за храните (1), последно изменен с Регламент (ЕС) № 116/2010 на Комисията от 9 февруари 2010 година (2), необходимо ли е да е налице благоприятен хранителен или физиологичен ефект, който цели последващото устойчиво подобряване на физическото състояние или е достатъчен само временен ефект, ограничен до периода на приема и храносмилането на хранителния продукт?

               2.

               В случай, че твърдението за временен благоприятен ефект може да се определи като здравна претенция:
               за да може да се приеме, че този ефект е обоснован с липсата или намаленото съдържание на определено вещество по смисъла на член 5, параграф 1, буква а) и съображение 15 от Регламента, достатъчно ли е в претенцията да се твърди само, че ефектът, който по принцип следва от храна от този вид, многократно установяван като неблагоприятен, в конкретния случай е с по-слабо проявление?

               3.

               При утвърдителен отговор на втория въпрос:
               налице ли е съответствие с член 6, параграф 1, първа алинея от Договора за Европейския съюз, в редакцията му от 13 декември 2007 г., във връзка с член 15, параграф 1 (свобода при избор на професия) и с член 16 (свобода на стопанската инициатива) от Хартата на основните права на Европейския съюз след в редакцията му от 12 декември 2007 г. (3), ако на производител или търговец на вино се забрани без изключение да предявява здравна претенция в реклама по описания по-горе начин, дори ако посочената претенция отговаря на истината?

      (1)  ОВ L 404, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 18, стр. 244.

      (2)  ОВ L 37, стр. 16.

      (3)  ОВ C 303, стр. 1.


title: Дело C-179/12 P: Жалба, подадена на 16 април 2012 г. от The Dow Chemical Company срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 2 февруари 2012 г. по дело T-77/08, The Dow Chemical Company/Европейска комисия

text:
               23.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 184/5

         Жалба, подадена на 16 април 2012 г. от The Dow Chemical Company срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 2 февруари 2012 г. по дело T-77/08, The Dow Chemical Company/Европейска комисия
   (Дело C-179/12 P)
   2012/C 184/09
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: The Dow Chemical Company (представители: D. Schroeder и R. Polley, Rechtsanwälte)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд по дело T-77/08, в частта му, в която се отхвърля искането за отмяна на Решение на Комисията от 5 декември 2007 г. по дело COMP/38.629, изменено от Комисията с Решение C(2008) 2974 окончателен от 23 юни 2008 г., в частта му, която се отнася до жалбоподателя,

               —

               да отмени Решение на Комисията от 5 декември 2007 г. по дело COMP/38.629, изменено с Решение на Комисията C(2008) 2974 окончателен от 23 юни 2008 г., в частта му, която се отнася до жалбоподателя,

               —

               при условията на евентуалност, да отмени Решение на Общия съд по дело T-77/08, в частта му, в която се отхвърля искането му за съществено намаляване на размера на наложената му глоба,

               —

               съществено да намали размера на наложената му глоба,

               —

               да разпореди на Комисията да заплати разходите за свързаните с това адвокатски хонорари и други съдебни разноски, и

               —

               да приеме всички мерки, които Съдът счете за подходящи.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбата съдържа две правни основания. Първото правно основание е изведено от твърдение, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че отговорност за нарушението носи жалбоподателя. След като жалбоподателят не е упражнявал решаващо влияние върху DuPont Dow Elastomers („
         DDE
      “), съвместно предприятие с EI du Pont de Nemours and Company, той не е участвал в нарушението, извършено от DDE. Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е дал погрешно тълкуване на свързаните понятие за единна стопанска единица, единно предприятие и за упражняване на решаващо влияние. Второто правно основание е изведено от твърдение, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е увеличил размера на наложената на жалбоподателя глоба с 10 % с оглед възпиране. Общият съд е допуснал грешка при прилагането на правото като е приел, че в това отношение Комисията не е нарушила принципа на равно третиране.


title: Дело T-65/07: Иск, предявен на 2 март 2007 г. — Agencja Wydawniczka Technopol/СХВП– ( 250 )

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/51

         Иск, предявен на 2 март 2007 г. — Agencja Wydawniczka Technopol/СХВП– („250“)
   (Дело T-65/07)
   (2007/C 95/103)
   Език на производството: полски
   Страни

      Ищец: Agencja Wydawniczka Technopol, Sp. Z o. o. (Częstochowa, Република Полша) (представител: D. Rzążewska, адвокат [radca prawny])

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП)
   Искания на ищеца

               —

               Да се отмени изцяло решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 21 декември 2006 г. по дело R 1034/2006-4,

               —

               да се осъди СХВП да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словен знак „250 “за стоки от клас 16.

      Решение на проверителя: Отказ за регистрация.

      Решение на апелативния състав: Отхвърляне на жалбата.

      Изложени правни основания: Неправилно приложение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 40/94 относно марката на Общността (1), тъй като по отношение на съответните стоки знакът „250 “не е нито описателен, нито му липсват необходимите минимални отличителни белези.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година, (ОВ L 11, стр. 1)


title: Дело C-268/11: Преюдициално запитване, отправено от Hamburgischen Oberverwaltungsgericht (Германия) на 31 май 2011 г. — Atilla Gülbahce/Freie und Hansestadt Hamburg

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/23

         Преюдициално запитване, отправено от Hamburgischen Oberverwaltungsgericht (Германия) на 31 май 2011 г. — Atilla Gülbahce/Freie und Hansestadt Hamburg
   (Дело C-268/11)
   2011/C 269/43
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Hamburgisches Oberverwaltungsgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Atilla Gülbahce

      Ответник: Freie und Hansestadt Hamburg

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 10, параграф 1 от Решение № 1/80 (1) да се тълкува в смисъл:

                           а)

                           че турски работник, на когото в съответствие с приложимото законодателство е издадено разрешение за работа на територията на определена държава членка за (или евентуално без) определен срок, надхвърлящ продължителността на разрешението му за пребиваване (т.нар. „überschießende Arbeitserlaubnis“), има право през целия този срок да упражнява правата си по посоченото разрешение, доколкото това не противоречи на необходимостта за защита на определен легитимен национален интерес, а именно на опазването на обществения ред, обществената сигурност и общественото здраве,

                           б)

                           и че на съответната държава членка е забранено по начало да отрича, че това разрешение (за работа) влияе върху статута на пребиваване (на турския работник), като взема предвид действащите към момента на издаване на това разрешение национални разпоредби относно обвързаността на разрешението за работа от разрешението за пребиваване (във връзка с Решение на Съда от 2 март 1999 г. по дело El-Yassini (C-416/96, Recueil, стр. I-1209, точка 3 от резюмето, точки 62—65) — относно приложното поле на член 40, параграф 1 от Споразумението (за асоцииране) ЕИО–Мароко, както и Решение от 14 декември 2006 г. по дело Gattoussi, C-97/05, Recueil, стр. I-11917, точка 2 от резюмето и точки 36—43) относно приложното поле на член 64, параграф 1 от Евро-Средиземноморското споразумение за асоцииране ЕО–Тунис)?

                     При утвърдителен отговор на този въпрос:

               2.

               Следва ли член 13 от Решение № 1/80 да се тълкува в смисъл, че клаузата „standstill“ забранява също така на конкретна държава членка посредством определена нормативна уредба (в конкретния случай посредством Gesetz über den Aufenthalt, die Erwerbstätigkeit und die Integration von Ausländern im Bundesgebiet (Закон за пребиваването, работата и интеграцията на чужденците на федералната територия) от 30 юли 2004 г.) да лиши турски гражданин, принадлежащ към легалния пазар на труда на тази държава, от възможността да твърди, че е налице нарушение на забраната за дискриминация по член 10, параграф 1 от Решение № 1/80, като се позовава на по-рано издаденото му разрешение за работа, чийто срок надхвърля продължителността на разрешението му за пребиваване?
               При утвърдителен отговор на този въпрос:

               3.

               Следва ли член 10, параграф 1 от Решение № 1/80 да се тълкува в смисъл, че уредената в този член забрана за дискриминация при никакви обстоятелства не лишава националните органи от възможността в съответствие с приложимите национални разпоредби да отнемат, след изтичането им, разрешения за пребиваване с определена продължителност, които съгласно съответното национално право са неправомерно издадени на турски работник в периодите, в които той фактически се ползва от по-рано издаденото му безсрочно разрешение за работа и полага труд?

               4.

               Следва ли член 10, параграф 1 от Решение № 1/80 по-нататък да се тълкува в смисъл, че тази разпоредба обхваща единствено заетостта, упражнявана от турски гражданин с разрешение за работа — което е издадено законосъобразно от съответните национални органи, безсрочно е и не е обвързано от никакви материалноправни ограничения — към датата на изтичане на продължителността на издаденото по друг повод разрешение за пребиваване на този турски гражданин, поради което в посочената ситуация последният не може да изисква от националните органи — дори след като окончателно преустанови тази заетост — да разрешат последващия му престой с оглед наемането му на друга работа, която може евентуално да бъде започната след определено време, необходимо за турския гражданин?

               5.

               Следва ли член 10, параграф 1 от Решение № 1/80 по-нататък да се тълкува в смисъл, че забраната за дискриминация лишава националните органи (само) от възможността след изтичането на разрешение за работа, издадено последно на принадлежащ към легалния пазар на труда (на тази държава) турски гражданин, да предприемат мерки, с които се прекратява правото му на пребиваване, предвид обстоятелството, че първоначално му е разрешено да работи за по-дълъг срок от продължителността на разрешеното му право на пребиваване и при положение че предприеманите мерки нямат за предназначение да защитят легитимен национален интерес, като въпреки това националните органи не са длъжни да издадат разрешение за пребиваване на турския гражданин?

      (1)  Решение № 1/80 на Съвета по асоцииране от 19 септември 1980 година относно развитието на асоциирането между Европейската икономическа общност и Турция


title: Дело T-104/13: Решение на Общия съд от 9 септември 2015 г. — Toshiba/Комисия (Конкуренция — Картели — Световен пазар на катодни тръби за телевизионни екрани и компютърни монитори — Решение, с което се констатира нарушение на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП — Споразумения и съгласувани практики в областта на цени, подялба на пазари, капацитети и производство — Доказателство за участието в картела — Едно-единствено продължавано нарушение — Отговорност за нарушението — Съвместен контрол — Глоби — Пълен съдебен контрол)

text:
               19.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/21

         Решение на Общия съд от 9 септември 2015 г. — Toshiba/Комисия
   (Дело T-104/13) (1)

   ((Конкуренция - Картели - Световен пазар на катодни тръби за телевизионни екрани и компютърни монитори - Решение, с което се констатира нарушение на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП - Споразумения и съгласувани практики в областта на цени, подялба на пазари, капацитети и производство - Доказателство за участието в картела - Едно-единствено продължавано нарушение - Отговорност за нарушението - Съвместен контрол - Глоби - Пълен съдебен контрол))
   (2015/C 346/23)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Toshiba Corp. (Токио, Япония) (представители: J. MacLennan, solicitor, J. Jourdan, A. Schulz и P. Berghe, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: M. Biolan, V. Bottka и M. Kellerbauer)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2012) 8839 окончателен на Комисията от 5 декември 2012 г. относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/39.437 — Тръби за телевизионни екрани и компютърни монитори) в частта му, отнасяща се до жалбоподателя, както и, при условията на евентуалност, искане за премахване или за намаляване на размера на глобата, която му е наложена.

      Диспозитив

               1)

               Отменя частично член 1, параграф 2, буква г) от Решение C(2012) 8839 окончателен на Комисията от 5 декември 2012 година относно производство по член 101 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/39.437 — Тръби за телевизионни екрани и компютърни монитори) в частта му, в която се констатира, че Toshiba Corp. е участвало в световен картел на пазара на катодни тръби за цветни телевизори през периода от 16 май 2000 г. до 31 март 2003 г.

               2)

               Отменя член 2, параграф 2, буква ж) от това решение, в частта му, в която се налага глоба от 28 048 000 EUR на Toshiba за прякото му участие в световен картел на пазара на катодни тръби за цветни телевизори.

               3)

               Определя размера на глобата, наложена на Toshiba в член 2, параграф 2, буква з) от разглежданото решение, солидарно с Panasonic Corp. и MT Picture Display Co. Ltd, на 82 826 000 EUR.

               4)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               5)

               Осъжда всяка страна да понесе направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 114, 20.4.2013 г.


title: Дело T-221/06: Решение на Първоинстанционния съд от 16 септември 2009 г. — Hipp & Co/СХВП — Laboratorios Ordesa (Bebimil) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за словна марка на Общността Bebimil — По-ранни словна марка на Общността и национална словна марка BLEMIL — По-ранна национална словна марка BLEMIL 1 — Член 8, параграф 1,буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009] — Вероятност от объркване)

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/54

         Решение на Първоинстанционния съд от 16 септември 2009 г. — Hipp & Co/СХВП — Laboratorios Ordesa (Bebimil)
   (Дело T-221/06) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за словна марка на Общността Bebimil - По-ранни словна марка на Общността и национална словна марка BLEMIL - По-ранна национална словна марка BLEMIL 1 - Член 8, параграф 1,буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009] - Вероятност от объркване)
   2009/C 267/92
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Hipp & Co KG (Sachseln, Швейцария) (представители: M. Kinkeldey и A. Bognár, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: S. Laitinen и A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Laboratorios Ordesa, SL (Sant Boi de Llobregat, Испания) (представители: R. Thierie и E. Sugrañes Coca, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на първи апелативен състав на СХВП от 2 юни 2006 година (преписка R 571/2005-1) относно процедура по възражение между Laboratorios Ordesa, SL и Hipp & Co. KG

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Hipp & Co. KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 237, 30.9.2006 г.


title: Дело C-653/13: Решение на Съда (трети състав) от 16 юли 2015 г. — Европейска комисия/Италианска република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Околна среда — Директива 2006/12/ЕО — Членове 4 и 5 — Управление на отпадъците — Регион Кампания — Решение на Съда — Констатирано неизпълнение на задължения от държава членка — Частично неизпълнение на съдебното решение — Член 260, параграф 2 ДФЕС — Парични санкции — Периодична имуществена санкция — Еднократно платима сума)

text:
               21.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/6

         Решение на Съда (трети състав) от 16 юли 2015 г. — Европейска комисия/Италианска република
   (Дело C-653/13) (1)

   ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Околна среда - Директива 2006/12/ЕО - Членове 4 и 5 - Управление на отпадъците - Регион Кампания - Решение на Съда - Констатирано неизпълнение на задължения от държава членка - Частично неизпълнение на съдебното решение - Член 260, параграф 2 ДФЕС - Парични санкции - Периодична имуществена санкция - Еднократно платима сума))
   (2015/C 311/06)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: D. Recchia и E. Sanfrutos Cano)

      Ответник: Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомагана от S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Диспозитив

               1)

               Като не е взела всички необходими мерки за изпълнението на решение Комисия/Италия (C-297/08, EU:C:2010:115), Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 260, параграф 1 ДФЕС.

               2)

               Осъжда Италианската република да заплати на Европейската комисия по сметка „Собствени ресурси на Европейския съюз“ периодична имуществена санкция в размер на 1 20  000 EUR за всеки ден забава за изпълнение на мерките, необходими за съобразяване с решение Комисия/Италия (C-297/08, EU:C:2010:115), считано от датата на обявяване на настоящото съдебно решение до пълното изпълнение на решение Комисия/Италия (C-297/08, EU:C:2010:115).

               3)

               Осъжда Италианската република да заплати на Европейската комисия по сметка „Собствени ресурси на Европейския съюз“ еднократно платима сума в размер на 20 милиона евро.

               4)

               Осъжда Италианската република да понесе съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 93, 29.3.2014 г.


title: Дело T-284/14: Определение на Общия съд от 28 април 2015 г. — Dyckerhoff Polska/Комисия (Жалба за отмяна — Срок за обжалване — Просрочие — Липса на непреодолима сила или случайно събитие — Явна недопустимост — Възражение за незаконосъобразност)

text:
               22.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/32

         Определение на Общия съд от 28 април 2015 г. — Dyckerhoff Polska/Комисия
   (Дело T-284/14) (1)

   ((Жалба за отмяна - Срок за обжалване - Просрочие - Липса на непреодолима сила или случайно събитие - Явна недопустимост - Възражение за незаконосъобразност))
   (2015/C 205/43)
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: Dyckerhoff Polska sp. z o.o. (Новини, Полша) (представител: K. Kowalczyk, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: E. White и K. Herrmann)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2013/448/ЕС на Комисията от 5 септември 2013 година относно националните мерки за изпълнение за преходното безплатно разпределяне на квоти за емисии на парникови газове в съответствие с член 11, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 240, стр. 27).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като явно недопустима.

               2)

               Няма основание за произнасяне по молбите за встъпване на Съвета на Европейския съюз и Европейския парламент.

               3)

               Осъжда Dyckerhoff Polska sp. z o.o. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 245, 28.7.2014 г.


title: Съединени дела T-558/12 и T-559/12: Решение на Общия съд от 29 април 2015 г. — Changshu City Standard Parts Factory и Ningbo Jinding Fastener/Съвет (Дъмпинг — Внос на някои скрепителни елементи от желязо или стомана с произход от Китай — Изменение на регламента за налагане на окончателно антидъмпингово мито — Член 2, параграфи 10 и 11 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 — Изчисляване на дъмпинговия марж — Корекции — Задължение за мотивиране)

text:
               15.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 198/30

         Решение на Общия съд от 29 април 2015 г. — Changshu City Standard Parts Factory и Ningbo Jinding Fastener/Съвет
   (Съединени дела T-558/12 и T-559/12) (1)

   ((Дъмпинг - Внос на някои скрепителни елементи от желязо или стомана с произход от Китай - Изменение на регламента за налагане на окончателно антидъмпингово мито - Член 2, параграфи 10 и 11 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 - Изчисляване на дъмпинговия марж - Корекции - Задължение за мотивиране))
   (2015/C 198/40)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Changshu City Standard Parts Factory (Changshu City, Китай); и Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd (Ningbo, Китай) (представители: R. Antonini и E. Monard, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: S. Boelaert, подпомаган първоначално от G. Berrich и A. Polcyn, впоследствие от A. Polcyn и накрая от D. Geradin, avocats)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: M. França и T. Maxian Rusche); и European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) (представители: J. Bourgeois и R. Grasso, avocats)

      Предмет

   Искания за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) № 924/2012 на Съвета от 4 октомври 2012 година за изменение на Регламент (ЕО) № 91/2009 за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои скрепителни елементи от желязо или стомана с произход от Китайската народна република (OВ L 275, стp. 1)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбите.

               2)

               Осъжда Changshu City Standard Parts Factory и Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd освен своите съдебни разноски да заплатят и разноските, направени от Съвета на Европейския съюз и от European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI).

               3)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 46, 16.2.2013 г.


title: Дело C-505/15 P: Жалба, подадена на 23 септември 2015 г. от Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 15 юли 2015 г. по съединени дела T-389/10 и T-419/10

text:
               7.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 406/21

         Жалба, подадена на 23 септември 2015 г. от Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 15 юли 2015 г. по съединени дела T-389/10 и T-419/10
   (Дело C-505/15 P)
   (2015/C 406/22)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) (представители: G. Belotti, P. Ziotti, avvocati)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се намали глобата, наложена на SLM, както при условията на лична, така и на солидарна отговорност, като за тази цел се вземат предвид основно (i) изводите, направени в първоинстанционното производство, (ii) Насоките относно метода за определяне на размера на глобите в сила към момента на разглежданите факти, (iii) незначителната роля на жалбоподателя в картела и краткото му участие в него, което за SLM започва от края на 1999 г., единствената дата, за която са налице непротиворечиви доказателства в преписката, които я подкрепят безспорно,

               —

               да се присъди справедливо обезщетение за забавянето, с което се характеризира третирането от страна на Комисията на искането за освобождаване от глоба или намаляване на нейния размер, въпрос, който е пренебрегнат напълно от Общия съд,

               —

               да се предостави исканото освобождаване от глоба или намаляване на нейния размер за своевременните изявления на жалбоподателя,

               —

               да се присъди справедливо обезщетение за забавянето на съдебното производство,

               —

               във всички случаи да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски по делото.

      Основания и основни доводи

   ORI формулира по същество [шест] основания за обжалване, насочени към доказването на това, че Общият съд:

               —

               е намалил в недостатъчна степен наложената на жалбоподателя глоба, по начин, който не съответства на изводите, направени в първоинстанционното производство, и така е нарушил член 49, параграф 3 от Хартата на основните права, както и установените принципи на правото на Съюза, а именно принципа на пропорционалност на санкциите в областта на конкуренцията и задължението за мотивиране,

               —

               е нарушил правото на Европейския съюз относно забраната за прилагане на по-неблагоприятния наказателен закон с обратна сила, и по-специално член 49, параграф 1 от Хартата на основните права, като не е приложил Насоките относно метода за определяне на размера на глобите в сила към момента на разглежданите факти,

               —

               не е упражнил пълен съдебен контрол, като по този начин е нарушил и член 48 от Хартата на основните права, при очевидно неправилна преценка на противоречивите изводи, направени в първоинстанционното производство, пристрастност и липса на мотиви,

               —

               не е взел отношение по твърдяното лошо администриране на преписката от страна на Комисията, дължащо се на забавянето да се разгледа искането за освобождаване от глоба или намаляване на нейния размер, по което Комисията се е произнесла едва шест години след отправянето му,

               —

               не е взел предвид отличителните особености на искането на жалбоподателя за освобождаване от глоба или намаляване на нейния размер, като е стигнал до парадоксалния и явно несправедлив извод, че само създателите на картел могат да се ползват от намаляване на санкцията за оказаното сътрудничество, тъй като разполагат с доказателства с добавена стойност, каквито не могат да притежават останалите предприятия, които играят по-незначителна роля в картела,

               —

               е нарушил член 47 от Хартата на основните права, която гарантира правото дело да бъде разгледано в разумен срок, тъй като са му били необходими 5 години, за да постанови решение.


title: Дело C-301/06: Решение на Съда (голям състав) от 10 февруари 2009 г.  — Ирландия/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз (Жалба за отмяна — Директива 2006/24/ЕО — Запазване на данни, създадени или обработени във връзка с предоставянето на електронни съобщителни услуги — Избор на правното основание)

text:
               4.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/2

         Решение на Съда (голям състав) от 10 февруари 2009 г. — Ирландия/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-301/06) (1)

   (Жалба за отмяна - Директива 2006/24/ЕО - Запазване на данни, създадени или обработени във връзка с предоставянето на електронни съобщителни услуги - Избор на правното основание)
   (2009/C 82/03)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Ирландия (представители: D. O'Hagan, E. Fitzsimons, D. Barniville и A. Collins SC)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Словашка република (представител: J. Čorba)

      Ответници: Европейски парламент (представители: H. Duintjer Tebbens, M. Dean и A. Auersperger Matić), Съвет на Европейския съюз (представители: J.-C. Piris, J. Schutte и S. Kyriakopoulou)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Кралство Испания (представители: M. A. Sampol Pucurull и J. Rodríguez Cárcamo), Кралство Нидерландия (представители: C. ten Dam и C. Wissels), Комисия на Европейските общности (представители: C. Docksey, R. Troosters и C. O'Reilly), Европейски надзорен орган по защита на данните (представител: M. H. Hijmans)
   Предмет
   Отмяна на Директива 2006/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за запазване на данни, създадени или обработени, във връзка с предоставянето на обществено достъпни електронни съобщителни услуги или на обществени съобщителни мрежи и за изменение на Директива 2002/58/EО (ОВ L 105, стр. 54; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 53, стр. 51) — Избор на правното основание
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Ирландия да заплати съдебните разноски.

               3)

               Кралство Испания, Кралство Нидерландия, Словашката република, Комисията на Европейските общности и Европейският надзорен орган по защита на данните понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 237, 30.9.2006 г.


title: Дело C-339/17: Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 7 юни 2017 г. — Verein für lauteren Wettbewerb e.V./Princesport GmbH

text:
               28.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/23

         Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 7 юни 2017 г. — Verein für lauteren Wettbewerb e.V./Princesport GmbH
   (Дело C-339/17)
   (2017/C 283/32)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Köln

      Страни в главното производство

      Ищец: Verein für lauteren Wettbewerb e.V.

      Ответник: Princesport GmbH

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 7, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1007/2011 (1) да се тълкува в смисъл, че е задължително да се поясни, че става въпрос за чист текстилен продукт, съставен изключително от едно и също влакно?

               2)

               Задължително ли е използването на един от трите посочени в член 7 от Регламент (ЕС) № 1007/2011 термина „100 %“, „чист“ или „изцяло“, или при тези продукти става въпрос само за възможност, но не и за задължение?

               3)

               Задължението по член 9, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1007/2011 текстилен продукт да се етикетира или маркира с наименованието и процентното съдържание от масата на всички съставни влакна важи ли и за чистите текстилни продукти, които попадат в обхвата на член 7 от Регламент (ЕС) № 1007/2011?

      (1)  Регламент (ЕC) № 1007/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 27 септември 2011 година относно наименованията на текстилните влакна и свързаното с тях етикетиране и маркиране на текстилните продукти по отношение на техния влакнест състав и за отмяна на Директива 73/44/ЕИО на Съвета и на директиви 96/73/ЕО и 2008/121/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 272, 2011 г., стр. 1).


title: Дело C-599/14 P: Жалба, подадена на 19 декември 2014 г. от Съвета на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (шести разширен състав) на 16 октомври 2014 г. по дело T-208/11 и Т-508/11, Liberation Tigers of Tamil Eelam (LTTE)/Съвет на Европейския съюз

text:
               16.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/6

         Жалба, подадена на 19 декември 2014 г. от Съвета на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (шести разширен състав) на 16 октомври 2014 г. по дело T-208/11 и Т-508/11, Liberation Tigers of Tamil Eelam (LTTE)/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-599/14 P)
   (2015/C 089/07)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: B. Driessen, E. Finnegan и G. Etienne)

      Други страни в производството: Liberation Tigers of Tamil Eelam (LTTE), Кралство Нидерландия, Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия, Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени обжалваното съдебно решение;

               —

               да постанови окончателно съдебно решение по въпросите, които са предмет на настоящото обжалване и да отхвърли исканията, и

               —

               да осъди жалбоподателя по съединени дела T-208/11 и T-508/11 да заплати съдебните разноски на Съвета, произтичащи от това дело и настоящото обжалване.

      Основания и основни доводи

   В обжалваното решение Общият съд отменя включването на LTTE в списъка само по съображения, свързани с производството по приемането им. Съветът твърди, че Общият съд е допуснал грешки по следните въпроси:
   Първо основание: Общият съд погрешно е приел, че Съветът е длъжен да докаже в изложението на мотивите, че е проверил, че дейността на органът, извършващ вписването в третата страна, е осъществена при достатъчно гаранции. Въпреки, че Съветът приема, че дейността на компетентният орган в трета страна трябва да бъде ограничена в рамките на законодателството и практиката, които съблюдават основните права на засегнатите от него, той твърди, че Общият съд е допуснал правна грешка, като е изискал тази информация да бъде включена в изложението на мотивите.
   Второ основание: Общият съд е допуснал правна грешка при преценката на използването от Съвета на информация в публичното пространство. Още повече, Общият съд погрешно е отхвърлил използването от Съвета на материали от свободно достъпни източници. Общият съд е допуснал по-нататък грешка в разсъжденията си, че Съветът е трябвало да поиска от компетентния орган да изследва статиите от пресата, на които се позовава в изложението на мотивите. Най-сетне, Общият съд е допуснал грешка, като е заключил, че отказът му да потвърди позоваването от Съвета на материали от свободно достъпни източници е довело до отмяната на обжалваното решение.
   Трето основание: Общият съд е допуснал грешка, като не е приел, че включването в списъка може да се извърши въз основа на 2001 UK Proscription Order. Тълкуването на Общия съд, освен, че не е подкрепено от правото, има за последица възможността дадена организация да създава пречки за включването му в списъка съгласно CP931, като отказва да оспори включването му в списъка или забраняването му в държавата членка, откъдето решението по член 1, параграф 4 от CP931 произтича. В допълнение, разсъжденията на Общия съд не съответстват на решение Kadi II.


title: Дело C-46/12: Решение на Съда (трети състав) от 21 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Ankenævnet for Uddannelsesstøtten — Дания) — LN/Styrelsen for Videregående Uddannelser og Uddannelsesstøtte (Гражданство на Съюза — Свободно движение на работници — Принцип на равно третиране — Член 45, параграф 2 ДФЕС — Регламент (ЕИО) № 1612/68 — Член 7, параграф 2 — Директива 2004/38/ЕО — Член 24, параграфи 1 и 2 — Дерогиране на принципа на равно третиране във връзка с помощите за издръжка за обучение под формата на безвъзмездна помощ или студентски заеми — Гражданин на Съюза, студент в приемаща държава членка — Заетост като работник преди и след започването на обучението — Основна цел на лицето при идването му на територията на приемащата държава членка — Въздействие върху квалификацията му като работник и върху правото му на стипендия за обучение)

text:
               20.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/18

         Решение на Съда (трети състав) от 21 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Ankenævnet for Uddannelsesstøtten — Дания) — LN/Styrelsen for Videregående Uddannelser og Uddannelsesstøtte
   (Дело C-46/12) (1)

   (Гражданство на Съюза - Свободно движение на работници - Принцип на равно третиране - Член 45, параграф 2 ДФЕС - Регламент (ЕИО) № 1612/68 - Член 7, параграф 2 - Директива 2004/38/ЕО - Член 24, параграфи 1 и 2 - Дерогиране на принципа на равно третиране във връзка с помощите за издръжка за обучение под формата на безвъзмездна помощ или студентски заеми - Гражданин на Съюза, студент в приемаща държава членка - Заетост като работник преди и след започването на обучението - Основна цел на лицето при идването му на територията на приемащата държава членка - Въздействие върху квалификацията му като работник и върху правото му на стипендия за обучение)
   2013/C 114/26
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Ankenævnet for Uddannelsesstøtten

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: LN

      Ответник: Styrelsen for Videregående Uddannelser og Uddannelsesstøtte

      Предмет

   Преюдициално запитване — Ankenævnet for Uddannelsesstøtten — Тълкуване на член 7, параграф 1, буква в) във връзка с член 24, параграф 2 от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56) — Равно третиране на гражданите на Съюза — Законодателство на държава членка, което предвижда възможност за гражданите на Съюза да получават помощ за обучение като работници с възнаграждение или самонаети лица в тази държава членка — Отхвърляне на искане за помощ за обучение, подадено от гражданин на Съюза, който получава възнаграждение в приемащата държава членка, като влизането му в тази държава е било с основна цел да премине там курс на обучение

      Диспозитив

   Член 7, параграф 1, буква в) и член 24, параграф 2 от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО трябва да се тълкуват в смисъл, че на гражданин на Съюза, който се обучава в приемаща държава членка и същевременно извършва в нея съществуваща и ефективна дейност срещу заплащане, която е от естество да му предостави качеството „работник“ по смисъла на член 45 ДФЕС, не може да бъде отказана помощ за издръжка за обучение, предоставяна на гражданите на тази държава членка. Запитващата юрисдикция следва да извърши необходимите фактически проверки, за да прецени дали осъществяваната от жалбоподателя в главното производство дейност срещу възнаграждение е достатъчна да му предостави това качество. Обстоятелството, че заинтересованото лице е влязло на територията на приемащата държава членка с основно намерение да продължи там обучението си, не е от значение за определянето доколко той притежава качеството „работник“ по смисъла на член 45 ДФЕС и следователно дали има право на тази помощ при същите условия, които са валидни за гражданите на приемащата държава членка в съответствие с член 7, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 1612/68 на Съвета от 15 октомври 1968 година относно свободното движение на работници в Общността.

      (1)  ОВ C 109, 14.4.2012 г.


title: Дело T-445/11: Жалба, подадена на 12 август 2011 г. — Charron Inox и Almet/Комисия

text:
               1.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 290/18

         Жалба, подадена на 12 август 2011 г. — Charron Inox и Almet/Комисия
   (Дело T-445/11)
   2011/C 290/26
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Charron Inox (Марсилия, Франция) и Almet (Satolas-et-Bonce, Франция) (представител: P.-O. Koubi-Flotte, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               главно искане — да отмени Регламент (ЕС) № 627/2011 на Комисията от 27 юни 2011 г.;

               —

               при условията на евентуалност — да установи, че Комисията е допуснала грешка като не е предвидила достатъчен период от време от публикуването на Регламент (ЕС) № 627/2011 на Комисията от 27 юни 2011 година до влизането му в сила и да присъди на дружествата жалбоподатели следното обезщетение:

                           —

                           за претърпени вреди:

                                       —

                                       за дружество CHARRON: 123 297,69 EUR

                                       —

                                       за дружество ALMET: 384 210 EUR

                           —

                           за пропуснати ползи:

                                       —

                                       за дружество CHARRON, по отношение на договора, сключен с дружество SURAJ, сумата от 78 051,76 USD, или 55 211,57 EUR,

                                       —

                                       за дружество ALMET, по отношение на договора, сключен с дружество SURAJ, сумата от 69 059,18 USD, или 48 827,61 EUR;

               —

               при условията на евентуалност спрямо предходното, да признае обективна, невиновна отговорност на Комисията, която не е предвидила достатъчен период от време от публикуването на Регламент (ЕС) № 627/2011 на Комисията от 27 юни 2011 година до влизането му в сила и да присъди на дружествата жалбоподатели следното обезщетение:

                           —

                           за претърпени вреди:

                                       —

                                       за дружество CHARRON: 123 297,69 EUR

                                       —

                                       за дружество ALMET: 384 210 EUR

                           —

                           за пропуснати ползи:

                                       —

                                       за дружество CHARRON, по отношение на договора, сключен с дружество SURAJ, сумата от 78 051,76 USD, или 55 211,57 EUR,

                                       —

                                       за дружество ALMET, по отношение на договора, сключен с дружество SURAJ, сумата от 69 059,18 USD, или 48 827,61 EUR;

               —

               във всички случаи да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски, както и сумата от 10 000 EUR, представляваща част от разноските, свързани със защитата на жалбоподателите.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат две правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от сериозна липса на проучване от страна на Комисията преди приемането на решението ѝ, доколкото тази липса довела до възприемането на неточни факти.

               2.

               Второто правно основание е изведено от засягане на принципа на оправдани правни очаквания, доколкото незабавното влизане в сила на обжалвания регламент не позволил на жалбоподателите да адаптират съответно практиките си.


title: Дело C-386/09: Преюдициално запитване, отправено от Cour du travail de Bruxelles (Белгия) на 30 септември 2009 г. — Jhonny Briot/Randstad Interim, Sodexho SA, Съвет на Европейския съюз

text:
               19.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/18

         Преюдициално запитване, отправено от Cour du travail de Bruxelles (Белгия) на 30 септември 2009 г. — Jhonny Briot/Randstad Interim, Sodexho SA, Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-386/09)
   2009/C 312/29
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour du travail de Bruxelles

      Страни в главното производство

      Ищец: Jhonny Briot

      Ответници: Randstad Interim, Sodexho SA, Съвет на Европейския съюз

      Преюдициални въпроси

               1.

               Когато при прехвърляне на предприятие по смисъла на член 1, параграф 1 от Директива 2001/23 (1) се установи, че прехвърляният обект, а именно ресторант на общностна институция, е използвал значителен брой наети на временна работа работници по силата на рамков договор, сключен с различни дружества за временната работа, трябва ли дружеството за временна работа или, при липса на такова, институцията, която контролира и управлява работата на временните работници, да се счита за работодател прехвърлител по смисъла на член 2, параграф 1, буква а) от същата директива?
               В случай че качеството на работодател прехвърлител не би могло да се приеме нито за дружеството за временна работа, нито за предприятието ползвател, трябва ли да се счита, че работниците на временна работа не могат да се ползват от гаранциите, предоставени от Директива 2001/23?

               2.

               Трябва ли член 4, параграф 1 от Директива 2001/23/ЕО да се тълкува в смисъл, че неподновяването на срочните трудови договори на работниците на временна работа поради прехвърляне на дейността, в рамките на която са били назначени, нарушава предвидената в тази разпоредба забрана, така че тези работници да трябва да се считат все още на разположение на ползвателя към момента на прехвърлянето?

               3.

               Трябва ли член 3, параграф 1 от Директива 2001/23/ЕО, евентуално във връзка с член 2, параграф 2, буква в), да се тълкува като задължаващ приобретателя да запази трудовото правоотношение с работниците на временна работа, които са били наети в рамките на дейността, предмет на прехвърлянето или които трябва да се считат все още на разположение на ползвателя към момента на прехвърлянето?
               При утвърдителен отговор на този въпрос, трябва ли член 3, параграф 1 да се тълкува като налагащ сключването на безсрочен трудов договор в случай че приобретателят не е дружество за временна работа и не може да сключва трудови договори за временна работа?

      (1)  Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности (ОВ L 82, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 20).


title: Дело F-38/14: Жалба, подадена на 21 април 2014 г.  — ZZ/Съвет

text:
               7.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 212/45

         Жалба, подадена на 21 април 2014 г. — ZZ/Съвет
   (Дело F-38/14)
   2014/C 212/57
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: S. Rodrigues и C. Bernard-Glanz, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Предмет на производството

   Публична служба — Искане за отмяна на решението, с което генералният секретар на Съвета налага санкция освобождаване от длъжност заедно с намаляване на обезщетението за инвалидност с 15 % до навършването на възрастта за пенсиониране

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви настоящата жалба за допустима,

               —

               да се отмени обжалваното решение и, ако е необходимо, решението, с което се отхвърля подадената по административен ред жалба,

               —

               да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-35/08: Решение на Общия съд от 23 ноември 2010 г. — Codorniu Napa/СХВП — Bodegas Ontañón (ARTESA NAPA VALLEY) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността ARTESA NAPA VALLEY — По-ранна фигуративна марка на Общността ARTESO и по-ранна национална словна марка LA ARTESA — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))

text:
               15.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/23

         Решение на Общия съд от 23 ноември 2010 г. — Codorniu Napa/СХВП — Bodegas Ontañón (ARTESA NAPA VALLEY)
   (Дело T-35/08) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „ARTESA NAPA VALLEY“ - По-ранна фигуративна марка на Общността „ARTESO“ и по-ранна национална словна марка „LA ARTESA“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   2011/C 13/42
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Codorniu Napa, Inc. (Напа, Калифорния, Съединени щати) (представители: X. Fàbrega Sabaté и M. Curell Aguilà, впоследствие M. Curell Aguilà и J. Güell Serra, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: O. Mondéjar Ortuño)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Bodegas Ontañón, SA (Кел, Ла Риоха, Испания) (представител: J. Grimau Muñoz и J. Villamor Muguerza, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 20 ноември 2007 г. (преписка R 747/2006-4) в производство по възражение със страни Bodegas Ontañón, SA и Codorniu Napa, Inc.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Codorniu Napa, Inc. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 92, 12.4.2008 г.


title: Дело C-67/13 P: Жалба, подадена на 8 февруари 2013 г. от Groupement des cartes bancaires (CB) срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 29 ноември 2012 г. по дело T-491/07, CB/Комисия

text:
               20.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/24

         Жалба, подадена на 8 февруари 2013 г. от Groupement des cartes bancaires (CB) срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 29 ноември 2012 г. по дело T-491/07, CB/Комисия
   (Дело C-67/13 P)
   2013/C 114/38
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Groupement des cartes bancaires (CB) (представители: F. Pradelles, avocat, J. Ruiz Calzado, abogado)

      Други страни в производството: Европейска комисия, BNP Paribas, BPCE, с предишно наименование Caisse Nationale des Caisses d'Epargne et de Prévoyance (CNCEP), Société générale

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени Решение на Общия съд от 29 ноември 2012 г., постановено по дело T-491/07, CB/Комисия,

               —

               да върне делото на Общия съд за ново произнасяне, освен ако Съдът не счете, че разполага с достатъчно данни, за да отмени Решение C(2007) 5060 окончателен на Комисията от 17 октомври 2008 година относно производство съгласно член 81 [ЕО] (COMP/D1/38.606 — Groupement des cartes bancaires „CB“),

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски за настоящото производство, включително разноските, направени от жалбоподателя в производството пред Общия съд.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква три основания.
   На първо място, жалбоподателят поддържа, че Общият съд е допуснал грешки при прилагане на правото при прилагането на понятието за ограничаване на конкуренцията с оглед на целта.
   Общият съд допуснал грешки при прилагане на правото при прилагането на член 101, параграф 1 ДФЕС относно съдържанието на мерките на Groupement des cartes bancaires „CB“ (наричано по-нататък „Groupement“). По-конкретно Общият съд тълкувал погрешно съдебната практика относно понятието за практика, която ограничава конкуренцията с оглед на целта, като приел, че горепосочените мерки представляват ограничение с оглед на целта, макар сами по себе си тези мерки да не разкриват достатъчна степен на засягане на конкуренцията. Освен това Общият съд бил допуснал други грешки при прилагане на правото като взел предвид „генезиса“ на приемането на мерките. Всъщност, Общият съд бил тълкувал погрешно съдебната практика относно понятието за решение за сдружаване на предприятия — като израз на волята на Groupement — и бил изопачил предоставените му доказателства, за да установи антиконкурентно намерение на Groupement при приемането на спорните мерки.
   Общият съд бил допуснал грешки при прилагане на правото и при прилагането на член 101, параграф 1 ДФЕС относно целите на мерките на Groupement. По-конкретно Общият съд бил тълкувал погрешно съдебната практика като приел, че борбата срещу паразитизма, която е законосъобразна и призната от Общия съд цел на приетите от Groupement мерки, може да бъде взета предвид само с оглед на член 101, параграф 3 ДФЕС, вместо на член 101, параграф 1 ДФЕС.
   Освен това Общият съд бил допуснал грешки при прилагане на правото при прилагането на член 101, параграф 1 ДФЕС относно надлежния контекст на мерките на Groupement. По-конкретно Общият съд бил тълкувал погрешно съдебната практика относно отчитането на правния контекст, като сгрешил по отношение на задължението си да вземе предвид установения опит. По-специално Общият съд бил тълкувал погрешно Решение C-209/07 на Съда по дело Beef Industry Development и Barry Brothers от 20 ноември 2008 г., тъй като искал да приложи това решение към настоящия случай, въпреки че в основата си двете положения били различни. Освен това Общият съд бил допуснал няколко грешки при прилагане на правото при отчитането на икономическия контекст и на двустранното функциониране на пазара в настоящия спор. На последно място Общият съд бил пренебрегнал съдебната практика относно естеството и обхвата на неговия контрол върху сложните икономически преценки, като не извършил контрола a minima, който бил длъжен да предприеме.
   На второ място, жалбоподателят счита, че Общият съд е допуснал грешки при прилагане на правото при прилагането на понятието за ограничаване на конкуренцията с оглед на резултата. Общият съд бил допуснал грешки при прилагане на правото при проверката на последиците от мерките на Groupement. Всъщност, като не отговорил на доводите на жалбоподателя във връзка с твърдените антиконкурентни последици от мерките, Общият съд бил нарушил задължението си за мотивиране.
   На трето място, Общият съд бил нарушил принципите на пропорционалност и на правна сигурност като не отменил разпореждането, което се съдържа в член 2, втора алинея от Решение C(2007) 5060 окончателен на Комисията. Нарушението на принципа на пропорционалност се изразявало в запазването на действието на разпореждането на Комисията, макар че последното не само не било необходимо за преустановяването на нарушението, за което се твърди, че е установено, но било и непропорционално по отношение на преследваната цел. Освен това Общият съд бил нарушил принципа на правна сигурност като не отменил горепосоченото разпореждане, въпреки че текстът на последното бил общ и двусмислен, от което произтичала несигурност за Groupement относно мерките, които може да вземе за борба с паразитизма и за защита на системата „CB“.


title: Дело C-220/16: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Испания), постъпило на 20 април 2016 г. — Iberenova Promociones S.A.U./Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha

text:
               4.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/19

         Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Испания), постъпило на 20 април 2016 г. — Iberenova Promociones S.A.U./Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha
   (Дело C-220/16)
   (2016/C 243/20)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha, Sala Contencioso-Administrativo, Sección Segunda

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Iberenova Promociones S.A.U.

      Ответник: Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли — при положение че определените в член 2, буква к) от Директива 2009/28/ЕО „схеми за подпомагане“, включващи данъчни стимули като данъчни облекчения или намаления и връщане на платени данъци, са замислени като инструменти за постигане на предвидените в посочената Директива 2008/28/ЕО цели за потребление на енергия от възобновяеми източници — да се счита, че тези стимули или мерки са задължителни и обвързващи за държавите членки и имат директен ефект, доколкото засегнатите частноправни субекти могат да се позовават на тях и да искат те да бъдат приложени от всички държавни, съдебни и административни органи?

               2)

               Следва ли — доколкото при изброяването на посочените в предходния въпрос „схеми за подпомагане“, включващи данъчни стимули като данъчни облекчения или намаления и връщане на платени данъци, е използван изразът „но не се ограничава до“ — да се счита, че тези стимули включват конкретно освобождаване от облагане, тоест, забрана на всякакъв вид специален или отделен налог върху енергията от възобновяеми източници, установен в допълнение към общите данъци, с които се облагат икономическата дейност и производството на електроенергия? Едновременно и в рамките на същата точка, се поставя и следният въпрос: следва ли да се счита за обхванато от посочената по-горе обща забрана натрупването, едновременното налагане или припокриването на няколко общи или специални налога, дължими на различните етапи от производството на енергия от възобновяеми източници и на същото основание като разглежданата такса върху вятърната енергия?

               3)

               В случай че отговорът на предходния въпрос е отрицателен и облагането на енергията от възобновяеми източници се приеме за допустимо, следва ли, за целите на предвиденото в член 1, параграф 2 от Директива 2008/118/ЕО, понятието „специално предназначение“ да се тълкува в смисъл, че обхваща цели, които трябва да са изключителни, както и че от гледна точка на неговата структура налогът върху енергията от възобновяеми източници трябва действително да има неданъчна природа, а не просто да е предназначен за набиране на бюджетни приходи?

               4)

               Следва ли — като се има предвид, че член 4 от Директива 2003/96/ЕО, отнасящ се до нивата на облагане, които държавите членки трябва да прилагат за енергийните продукти и електроенергията, определя като референтни минималните нива на облагане, посочени в тази директива и схващани като общите наложени задължения, обхващащи всички преки или косвени данъци, с които тези продукти се облагат при пускането им за потребление — тези общи наложени задължения да се схващат в смисъл, че от изискваното от Директивата ниво на облагане се изключват националните налози, които нямат действително неданъчна природа, както от гледна точка на тяхната структура, така и с оглед на специалното им предназначение, съобразно тълкуването, което ще бъде дадено във връзка с предходния въпрос?

               5)

               Представлява ли понятието „такса“, използвано в член 13, параграф 1 от Директива 2009/28/ЕО, самостоятелно понятие на правото на Съюза, което трябва да бъде тълкувано възможно най-разширително, като обхващащо и като синоним на понятието за налог в най-общ смисъл?

               6)

               При утвърдителен отговор на предходния въпрос, трябва ли предвидените в посочения член 13, параграф 1, буква д) такси, плащани от потребителите, да включват само налози или данъци, предназначени да компенсират, при необходимост, вреди, причинени от въздействието върху околната среда, и да поправят със събраните суми вредите от това отрицателно въздействие или засягане, но не и налозите или данъците, с които се облагат незамърсяващите енергии и които на първо място са предназначени за набиране на бюджетни приходи?


title: Дело T-74/08: Решение на Общия съд от 9 септември 2010 г. — Now Pharm/Комисия (Лекарствени продукти за хуманна употреба — Процедура по обозначаване на лекарствени продукти сираци — Заявление за обозначаване на лекарствен продукт „Специален течен екстракт от Chelidonii radix“ ( „Ukrain“ ) като лекарствен продукт сирак — Решение на Комисията, с което се отказва обозначаването като лекарствен продукт сирак)

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/33

      Решение на Общия съд от 9 септември 2010 г. — Now Pharm/Комисия
      (Дело T-74/08) (1)

      (Лекарствени продукти за хуманна употреба - Процедура по обозначаване на лекарствени продукти сираци - Заявление за обозначаване на лекарствен продукт „Специален течен екстракт от Chelidonii radix“ („Ukrain“) като лекарствен продукт сирак - Решение на Комисията, с което се отказва обозначаването като лекарствен продукт сирак)
      (2010/C 288/63)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Now Pharm AG (Люксембург, Люксембург) (представители: първоначално C. Kaletta и I.-J. Tegebauer, впоследствие C. Kaletta, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: B. Schima и M. Šimerdová)

         Предмет

      Искане за отмяна на Решение C(2007) 6132 окончателен на Комисията от 4 декември 2007 г., с което се отхвърля подаденото от жалбоподателя заявление за обозначение на лекарствения продукт „Extrait liquide spécial de Chelidonii radix“ като лекарствен продукт „сирак“ въз основа на Регламент (ЕО) № 141/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1999 година за лекарствените продукти сираци (ОВ L 18, 2000 г., стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 5, стр. 233)

         Диспозитив

                  1.

                  Отхвърля жалбата.

                  2.

                  Осъжда Now Pharm AG да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 92, 12.4.2008 г.


title: Дело C-555/10: Решение на Съда (първи състав) от 28 февруари 2013 г. — Европейска комисия/Република Австрия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Транспорт — Развитие на железниците в Общността — Директива 91/440/ЕИО — Член 6, параграф 3 и приложение II — Директива 2001/14/ЕО — Член 4, параграф 2 и член 14, параграф 2 — Управител на инфраструктурата — Независимост от гледна точка на организацията и вземането на решения — Холдингова структура — Непълно транспониране)

text:
               20.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/6

         Решение на Съда (първи състав) от 28 февруари 2013 г. — Европейска комисия/Република Австрия
   (Дело C-555/10) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Транспорт - Развитие на железниците в Общността - Директива 91/440/ЕИО - Член 6, параграф 3 и приложение II - Директива 2001/14/ЕО - Член 4, параграф 2 и член 14, параграф 2 - Управител на инфраструктурата - Независимост от гледна точка на организацията и вземането на решения - Холдингова структура - Непълно транспониране)
   2013/C 114/06
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: G. Braun, B. Simon, R. Vidal Puig и H. Støvlbæk)

      Ответник: Република Австрия (представители: C. Pesendorfer и U. Zechner)

      Встъпила страна, подпомагаща ответника: Италианска република (представители: G. Palmieri и S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане в предвидения срок на всички разпоредби, необходими за съобразяване както с член 6, параграф 3 и приложение II към Директива 91/440/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 година относно развитието на железниците в Общността (ОВ L 237, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 2, стр. 86), така и с член 4, параграф 2 и член 14, параграф 2 от Директива 2001/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 година за разпределяне капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътна инфраструктура и за сертифициране за безопасност (ОВ L 75, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр. 66)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля иска.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

               3.

               Италианската република понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 30, 29.1.2011 г.


title: Дело C-236/16: Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 25 април 2016 г. — Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Diputación General de Aragón

text:
               18.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/24

         Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 25 април 2016 г. — Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Diputación General de Aragón
   (Дело C-236/16)
   (2016/C 260/30)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo, Sección Segunda

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Ответник: Diputación General de Aragón

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли членове 49 ДФЕС и 54 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че не допускат съществуването на регионален данък, с който се облага увреждането на околната среда, причинено при използването на съоръжения и структури, свързани с дейността и трафика, който извършват търговските обекти, разполагащи с голяма площ за продажба и паркинг за своите клиенти, когато търговската площ е по-голяма от 500 м2, като този данък се дължи независимо от това дали търговските обекти се намират извън или в рамките на консолидираната градска зона и в повечето случаи засяга предприятията от други държави членки, като се има предвид, че с него: (i) не се облагат ефективно собствениците на няколко търговски обекта, независимо от общата им търговска площ, когато отделната им търговска площ не надхвърля 500 м2 и включително когато някой от тези обекти надхвърля този праг, но данъчната основа не надхвърля 2 000 м2, докато с този данък се облагат собствениците на един-единствен търговски обект, чиято търговска площ надхвърля тези прагове, и (ii) освен това не се облагат търговските обекти, извършващи изключително продажба на машини, превозни средства, промишлено оборудване, строителни и санитарни материали, врати и прозорци, продавани изключително на търговци, на мебели за индивидуални, традиционни и специализирани обекти, на автомобили в изложбени зали на концесионери и гаражи, на разсадници за градинарство и земеделски култури и на моторни горива, независимо от тяхната търговска площ?

               2)

               Следва ли член 107, параграф 1 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че представлява държавна помощ, забранена с посочената разпоредба, липсата на ефективно облагане с IDMGAV на търговски обекти с търговска площ до 500 м2 или на такива с търговска площ над 500 м2, чиято данъчна основа не надхвърля 2 000 м2, и на търговските обекти, извършващи изключително продажба на машини, превозни средства, промишлено оборудване, строителни и санитарни материали, врати и прозорци, продавани изключително на търговци, мебели за индивидуални, традиционни и специализирани обекти, автомобили в изложбени зали на концесионери и гаражи, разсадници за градинарство и земеделски култури, и моторни горива?