title: Дело C-646/17: Решение на Съда (първи състав) от 13 юни 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Brindisi — Италия) — Наказателно производство срещу Gianluca Moro (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Директива 2012/13/ЕС — Право на информация в наказателното производство — Член 6, параграф 4 — Право на информация относно обвинението — Уведомяване за всякакви промени в предоставената информация, когато това е необходимо, за да се гарантира справедливостта на производството — Промяна в правната квалификация на деянието, за което е повдигнато обвинението — Невъзможност обвиняемият да поиска в хода на съдебното заседание делото да бъде решено със споразумението, предвидено в националното право — Разлика в случай на промяна във фактите, на които се основава обвинението)

text:
               5.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/6

      Решение на Съда (първи състав) от 13 юни 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Brindisi — Италия) — Наказателно производство срещу Gianluca Moro
      (Дело C-646/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Директива 2012/13/ЕС - Право на информация в наказателното производство - Член 6, параграф 4 - Право на информация относно обвинението - Уведомяване за всякакви промени в предоставената информация, когато това е необходимо, за да се гарантира справедливостта на производството - Промяна в правната квалификация на деянието, за което е повдигнато обвинението - Невъзможност обвиняемият да поиска в хода на съдебното заседание делото да бъде решено със споразумението, предвидено в националното право - Разлика в случай на промяна във фактите, на които се основава обвинението)
      (2019/C 263/06)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale di Brindisi

         Страна в главното производство

      Gianluca Moro

         Диспозитив

      Член 6, параграф 4 от Директива 2012/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 година относно правото на информация в наказателното производство и член 48 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба, съгласно която в съдебното заседание обвиняемият може да поиска делото да бъде решено със споразумение в случай на промяна във фактите, на които се основава обвинението, но не и в случай на промяна в правната квалификация на деянието, за което е повдигнато обвинението.

         (1)  ОВ C 52, 12.2.2018 г.


title: Съединени дела C-406/17—C-408/17 и C-417/17: Определение на Съда (десети състав) от 14 май 2019 г. (преюдициални запитвания от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Италия) — Acea Energia SpA (C-406/17), Green Network SpA (C-407/17), Enel Energia SpA (C-408/17)/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l'Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico, Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni C-406/17, C-407/17 и C-408/17), Hera Comm Srl (C-417/17)/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l’Energia Elettrica, il Gas e il Sistema Idrico (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Директива 2005/29/ЕО — Нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар — Директива 2009/72/ЕО — Вътрешен пазар на електроенергия — Директива 2009/73/ЕО — Вътрешен пазар на природен газ — Директива 2011/83/ЕС — Агресивни търговски практики — Сключване на договори за доставка на електроенергия и на природен газ, които не са били поискани от потребителите — Сключване на дистанционни договори или договори извън търговски обект в нарушение на правата на потребителите — Орган, компетентен да санкционира такива практики)

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/3

      Определение на Съда (десети състав) от 14 май 2019 г. (преюдициални запитвания от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Италия) — Acea Energia SpA (C-406/17), Green Network SpA (C-407/17), Enel Energia SpA (C-408/17)/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l'Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico, Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni C-406/17, C-407/17 и C-408/17), Hera Comm Srl (C-417/17)/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l’Energia Elettrica, il Gas e il Sistema Idrico
      (Съединени дела C-406/17—C-408/17 и C-417/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Директива 2005/29/ЕО - Нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар - Директива 2009/72/ЕО - Вътрешен пазар на електроенергия - Директива 2009/73/ЕО - Вътрешен пазар на природен газ - Директива 2011/83/ЕС - Агресивни търговски практики - Сключване на договори за доставка на електроенергия и на природен газ, които не са били поискани от потребителите - Сключване на дистанционни договори или договори извън търговски обект в нарушение на правата на потребителите - Орган, компетентен да санкционира такива практики)
      (2019/C 288/03)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Acea Energia SpA (C-406/17), Green Network SpA (C-407/17), Enel Energia SpA (C-408/17), Hera Comm Srl (C-417/17)

         в присъствието на: Adiconsum — Associazione Difesa Consumatori e Ambiente, Movimento Consumatori, Federconsumatori, Gianluca Salvati, Associazione Codici — Centro per i Diritti del Cittadino, Coordinamento delle associazioni per la difesa dell’ambiente e la tutela dei diritti di utenti e consumatori (Codacons), Tutela Noi Consumatori, Movimento Difesa del Cittadino (C-406/17—C-408/17)

         Ответници: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l'Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico, Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni (C-406/17—C-408/17), Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l’Energia Elettrica, il Gas e il Sistema Idrico (C-417/17)

         в присъствието на: Federconsumatori (C-417/17)

         Диспозитив

      Член 3, параграф 4 от Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета, както и член 3, параграф 2 от Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 година относно правата на потребителите, за изменение на Директива 93/13/ЕИО на Съвета и Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 85/577/ЕИО на Съвета и Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба, по силата на която действия като разглежданите по главните производства, състоящи се в сключване на договори за доставка, които не са били поискани от потребителите, или състоящи се в сключване на договори от разстояние и извън търговски обект в нарушение на правата на потребителите, трябва да бъдат преценявани с оглед на съответните разпоредби на Директиви 2005/29 и 2011/83, последицата от което е, че според тази национална правна уредба секторният регулаторен орган по смисъла на Директива 2009/72/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и за отмяна на Директива 2003/54/ЕО и Директива 2009/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и за отмяна на Директива 2003/55/ЕО, няма компетентност да санкционира такива действия.

         (1)  ОВ C 338, 9.10.2017 г.


title: Дело T-108/15: Определение на Общия съд от 27 юни 2019 г. — Bundesverband Glasindustrie и др./Комисия (Държавни помощи — Помощи, предоставени с някои разпоредби на изменения германски закон относно възобновяемите източници на енергия — Отмяна от Съда на обжалвания акт — Отпадане на предмета на спора — Липса на основание за произнасяне)

text:
               2.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 295/31

      Определение на Общия съд от 27 юни 2019 г. — Bundesverband Glasindustrie и др./Комисия
      (Дело T-108/15) (1)

      (Държавни помощи - Помощи, предоставени с някои разпоредби на изменения германски закон относно възобновяемите източници на енергия - Отмяна от Съда на обжалвания акт - Отпадане на предмета на спора - Липса на основание за произнасяне)
      (2019/C 295/39)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподатели: Bundesverband Glasindustrie (Дюселдорф, Германия) и още 11 жалбоподатели, чиито имена са приложени към определението (представители: U. Soltész и C. von Köckritz, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално T. Maxian Rusche и R. Sauer, впоследствие T. Maxian Rusche и K. Herrmann, подпомагани от H. Wollmann, avocat)

         Предмет

      Жалба на основание на член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ЕС) 2015/1585 на Комисията от 25 ноември 2014 година относно схема за помощ SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) [приведена в действие от Германия за подкрепа на електроенергия от възобновяеми източници и на енергоемки потребители] (ОВ L 250, 2015 г., стр. 122).

         Диспозитив

                  1)

                     Липсва основание за произнасяне по настоящата жалба.

                  2)

                     Липсва основание за произнасяне по молбите за встъпване на ArcelorMittal Hochfeld GmbH, правоприемник на ArcelorMittal Ruhrort GmbH, и на P-D Glasseiden GmbH Oschatz.

                  3)

                     Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Bundesverband Glasindustrie и на останалите жалбоподатели, чиито имена са приложени към определението.

                  4)

                     ArcelorMittal Hochfeld, правоприемник на ArcelorMittal Ruhrort, и P-D Glasseiden Oschatz понасят направените от тях разноски за молбите за встъпване.

         (1)  ОВ C 138, 27.4.2015 г.


title: Дело T-451/19: Жалба, подадена на 3 юли 2019 г. — Gemelli/Парламент

text:
               2.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 295/68

      Жалба, подадена на 3 юли 2019 г. — Gemelli/Парламент
      (Дело T-451/19)
      (2019/C 295/89)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Vitaliano Gemelli (Рим, Италия) (представител: M. Merola, avvocato)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да обяви за несъществуващо или да отмени изцяло решението, за което жалбоподателят е уведомен с обжалваното съобщение и с което Европейският парламент преизчислява пенсионните права за осигурителен стаж и възраст и разпорежда възстановяване на изплатената сума на основание на предходното определяне на пенсионните права,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да възстанови всички неоснователно удържани суми ведно със законната лихва от момента на удържането им, като осъди Европейския парламент да изпълни постановеното съдебно решение и да предприеме всички необходими правни и фактически действия и да вземе съответните решения, за да обезпечи незабавното и пълно възстановяване на първоначалното равнище на пенсионното обезщетение,

                  —

                  да осъди Европейския парламент да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Основанията и основните доводи са сходни с посочените по дело T-389/19, Coppo Gavazzi/Парламент.


title: Дело T-512/19: Жалба, подадена на 18 юли 2019 г. — Del Valle Ruiz и др./ЕСП

text:
               2.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 295/87

      Жалба, подадена на 18 юли 2019 г. — Del Valle Ruiz и др./ЕСП
      (Дело T-512/19)
      (2019/C 295/113)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Antonio Del Valle Ruiz (град Мексико, Мексико) и още 36 жалбоподатели (представители: P. Rubio Escobar и B. Fernández García, abogados)

         Ответник: Единен съвет за преструктуриране

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение (SRB/CM01/ARES (2018) 3664981) на Единния съвет за преструктуриране от 20 май 2019 г., с което се дава съгласие да не се изготвя доклада за окончателна оценка, предвиден в член 20, параграф 11 от Регламент (ЕС) № 806/2014, в рамките на преструктурирането на Banco Popular, и вследствие на това ЕСП да бъде осъден да възложи, съобразно приложимото законодателство, изготвянето на посочения доклад за окончателна оценка;

                  —

                  също така, по силата на предвиденото в членове 133 и 134 от Процедурния правилник на Общия съд, да осъди ответника, както и встъпилите в подкрепа на неговите искания страни, да заплатят изцяло или частично съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: липса или недостатъчност на мотивите на акта, с произтичащо от това нарушение на членове 41 и 47 от Хартата на основните права не Европейския съюз (ХОПЕС).

                  2.

                  Второ основание: нарушение на член 20, параграф 11 от Регламент (ЕС) № 806/2014 (1), тъй като ответникът твърди, че няма да бъде изготвен окончателен доклад за оценка на Banco Popular, предвиден в посочената разпоредба.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на принципа на добра администрация, закрепен в член 41 от ХОПЕС, тъй като ЕСП се е отклонил от становището на независим експерт, по отношение на необходимостта от изготвяне на доклад за окончателна оценка, без да подкрепи решението си с никакви научно-икономически аргументи.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на правото на ефективна съдебна защита и невъзможност да се защити, с последвало от нарушение на членове 2 ДФЕС, 47 от ХОПЕС и 24 от испанската конституция.

                  5.

                  Пето основание: нарушение на съображение 24 от Регламент (ЕС) № 806/2014 и на доктрината „Мерони“, тъй като, от една страна, на ответника не е делегирано правомощието да решава дали е целесъобразно да се представи доклад за окончателна оценка, и от друга страна, и във всички случаи, решение като обжалваното с настоящата жалба е трябвало да се контролира от Европейската комисия.

         (1)  Регламент (ЕС) № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2014 година за установяването на еднообразни правила и еднообразна процедура за преструктурирането на кредитни институции и някои инвестиционни посредници в рамките на Единния механизъм за преструктуриране и Единния фонд за преструктуриране и за изменение на Регламент (ЕС) № 1093/2010 (ОВ L 225, 2014 г., стр. 1).


title: Дело T-526/19: Жалба, подадена на 25 юли 2019 г. — Nord Stream 2/Парламент и Съвет

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/70

      Жалба, подадена на 25 юли 2019 г. — Nord Stream 2/Парламент и Съвет
      (Дело T-526/19)
      (2019/C 305/80)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Nord Stream 2 AG (Цуг, Швейцария) (представители: L. Van den Hende, J. Penz, lawyers, и M. Schonberg, Solicitor)

         Ответник: Европейски парламент и Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени изцяло Директива (ЕС) 2019/692 на Европейския парламент и на Съвета от 17 април 2019 г.,

                  —

                  да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски, направени от жалбоподателя в рамките на настоящото производство.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква шест основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на общия принцип на правото на ЕС на равно третиране, доколкото директивата за изменение оставяла жалбоподателя без перспектива за дерогация от прилагането на правилата на Директива 2009/73/ЕО (1), независимо от мащаба на инвестициите, които вече били направени към датата на приемането на директивата за изменение и дори преди първоначалното предложение, докато всички останали съществуващи проекти за газопроводи за внос можели да се възползват от дерогация.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на общия принцип на правото на ЕС на пропорционалност, доколкото директивата за изменение не била в състояние да постигне прогласените в нея цели и при никакви обстоятелства не би имала достатъчен и съществен принос за постигането на тези цели, който да компенсира наложените с нея задължения.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на общия принцип на правото на ЕС на правна сигурност, доколкото директивата за изменение не предвиждала подходящо адаптиране с оглед на конкретното положение на жалбоподателя, а напротив, била специално предназначена да го ощети.

                  4.

                  Четвърто основание: злоупотреба с власт, доколкото директивата за изменение била приета с различна цел от целите, за които упражнените правомощия при приемането ѝ са били предоставени.

                  5.

                  Пето основание: съществени процесуални нарушения, доколкото директивата за изменение била приета в нарушение на изискванията на Протокол № 1 към ДЕС и ДФЕС относно ролята на националните парламенти в Европейския съюз и Протокол № 2 към ДЕС и ДФЕС относно прилагането на принципите на субсидиарност и на пропорционалност, както и на Междуинституционалното споразумение за по-добро законотворчество.

                  6.

                  Шесто основание: липса на мотиви по смисъла на член 296 ДФЕС.

         (1)  Директива 2009/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и за отмяна на Директива 2003/55/ЕО (ОВ L 211, 2009 г., стр. 94.)


title: Дело C-528/19: Преюдициално запитване от Bundesfinanzhof (Германия), постъпило на 10 юли 2019 г. — F-AG/Finanzamt Y

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/25

      Преюдициално запитване от Bundesfinanzhof (Германия), постъпило на 10 юли 2019 г. — F-AG/Finanzamt Y
      (Дело C-528/19)
      (2019/C 328/27)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzhof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: F-AG

         Ответник: Данъчна служба Y

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Полага ли се — при обстоятелства като разглежданите в главното производство, в което данъчнозадължено лице извършва от името на общината строителни работи във връзка с общински път, при което за изграждане на прехвърления на общината път получава престации от други данъчнозадължени лица — право на приспадане на данък съгласно член 17, параграф 2, буква а) от Шеста директива за ДДС (1)?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос: налице ли е — при обстоятелства като разглежданите в главното производство, в което данъчнозадължено лице извършва от името на общината строителни работи във връзка с общински път — възмездна доставка на стоки, при която насрещната престация за доставката на пътно строителство е разрешение за експлоатация на каменна кариера?

                  3)

                  При отрицателен отговор на втория въпрос: приравнява ли се — при обстоятелства като разглежданите в главното производство, в което данъчнозадължено лице извършва от името на общината строителни работи във връзка с общински път — безвъзмездното прехвърляне на отворения за обществено ползване път в полза на общината на безвъзмездна доставка на стоки съгласно член 5, алинея 6 от Директива 77/388, въпреки че прехвърлянето обслужва стопански цели, за да се избегне необложено с данък крайно потребление на общината?

         (1)  Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система за данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, 1977 г., стр. 1).


title: Дело T-542/19: Жалба, подадена на 5 август 2019 г. — FV/Съвет

text:
               7.10.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 337/11

      Жалба, подадена на 5 август 2019 г. — FV/Съвет
      (Дело T-542/19)
      (2019/C 337/12)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: FV (представител: É. Boigelot, avocat)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателката моли Общия съд:

                  —

                  да обяви за допустима и да уважи подадената от нея жалба, като вследствие от това:

                  —

                  отмени решението от 3 май 2019 г., съобщено на жалбоподателката на 6 май същата година от г-н [X], „Senior Legal Counsellor“ в Съвета, взето от г-н [Y] в качеството на ОН, съгласно което „1. жалбоподателката, родена на 25 март 1956 г. [поверително] (1), длъжностно лице със степен AST 7, се поставя в отпуск в интерес на службата в съответствие с член 42в от Правилника и има право на финансовите облаги, предвидени в същия член. 2. Настоящото решение влиза в сила на 31 декември 2015 г.“,

                  —

                  да осъди Съвета да заплати обезщетение за имуществени вреди и накърнено кариерно развитие на жалбоподателката в размер на 151 101,72 EUR, което би могло да се увеличи или намали в хода на производство,

                  —

                  да осъди Съвета да заплати обезщетение за неимуществени вреди и накърнено добро име на жалбоподателката в размер на 70 000 EUR, което би могло да се увеличи или намали в хода на производство,

                  —

                  при всички положения да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски в съответствие с член 134, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд на Европейския съюз.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателката изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  С първото основание твърди нарушение на член 266 ДФЕС и основните общи принципи на правото на Съюза, включително зачитането на оправдани и основателни правни очаквания, принципите на добра администрация, добросъвестност и правна сигурност, и зачитането на принципа на пропорционалност.
                  В тази връзка жалбоподателката счита, че органът по назначаването (наричан по-нататък „ОН“) очевидно не е приложил и тълкувал правилно посочените разпоредби и принципи, тъй като не е взел необходимите мерки за изпълнение на отменителното съдебно решение, постановено от Общия съд на Европейския съюз на 14 декември 2018 г., FV/Съвет (T-750/16, EU:T:2018:972). Тя също счита, че той е нарушил принципа, който изисква администрацията да приеме решение, което не е непропорционално, тоест което да е необходимо за постигането на съответните цели, а това налага съдържанието и формата на решението да бъдат в съответствие със задачата, която си поставя. Накрая, жалбоподателката възразява, че са били нарушени оправданите ѝ правни очаквания ОН да изпълни правилно и с дължимата грижа посоченото по-горе съдебно решение T-750/16 не само чрез правилно прилагане на член 266 ДФЕС, но и без обратно действие.

                  2.

                  С второто основание твърди, от една страна, че обжалваното решение нарушава условията по член 42в от Правилника и Съобщение до служителите 71/15 от 23 октомври 2015 г., което водело до нарушение на принципа, който изисква администрацията да приеме акт само въз основа на правно допустими, тоест релевантни и неопорочени от явна грешка в преценката фактически и правни мотиви, и от друга страна, че е налице злоупотреба с процесуални правомощия.
                  В това отношение жалбоподателката счита, че при постановяване на обжалваното решение при изложените условия ОН очевидно не е приложил и тълкувал правилно посочените разпоредби от Правилника и Съобщението до служителите, като е основал акта си на неточни както от фактическа, така и от правна страна мотиви. Тя счита, че Съветът не е обосновал интереса на службата, който е възнамерявал да обслужи, прилагайки член 42в по отношение на жалбоподателката, нито пък е откроил реалните организационни потребности, които да изискват твърдяното придобиване на нови компетентности, които жалбоподателката не била в състояние да придобие, а освен това ОН очевидно заменил дисциплинарното производство с член 42в.

                  3.

                  С третото основание се твърди нарушение на задължението за полагане на грижа. В това отношение жалбоподателката счита, че като е постановил обжалваното решение при изложените условия, ОН не е зачел равновесието, което изисква институцията да вземе предвид всички обстоятелства, които са в състояние да повлияят на решението ѝ, и да съобрази както интереса на службата, така и интереса на засегнатото длъжностно лице.

         (1)  Заличени поверителни данни.


title: Дело C-672/19: Преюдициално запитване от Conseil du Contentieux des Étrangers (Белгия), постъпило на 10 септември 2019 г. — X/État belge

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/25

      Преюдициално запитване от Conseil du Contentieux des Étrangers (Белгия), постъпило на 10 септември 2019 г. — X/État belge
      (Дело C-672/19)
      (2019/C 372/27)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil du Contentieux des Étrangers

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: X

         Ответник: État belge

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли указанието в член 34, параграф 5 от Директива 2016/801 (1), че предвидената в него жалба се урежда „в съответствие с националното право“, да се тълкува в смисъл, че единствено националният законодател е компетентен да определя реда и условията за обжалване, без националната юрисдикция да е длъжна да проверява дали въпросните ред и условия са в съответствие с правото на ефективно средство за защита по смисъла на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз?

                  2)

                              а)

                              Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен, за да бъде ефективно средство за защита по смисъла на член 47 от Хартата, трябва ли жалбата, предвидена в член 34, параграф 5 от Директива 2016/801, да предполага достъп във всички случаи до извънредно производство за обжалване, провеждано в изключително спешни случаи, когато засегнатото лице докаже, че е проявило цялата дължима грижа [и че] спазването на необходимите срокове за провеждане на производство по общия ред би могло да попречи на въпросния учебен процес?

                              б)

                              При отрицателен отговор на този въпрос, трябва ли да се отговори отрицателно и когато липсата на решение в кратък срок създава опасност засегнато лице да пропусне безвъзвратно една учебна година?

                  3)

                  Ако отговорът на втория въпрос, буква а) или б) е утвърдителен, длъжен ли е националният съд да отдаде предимство на тълкуване на закона в съответствие с целта на Директива 2016/801, за да стигне до резултат, който съответства на преследваната от нея цел, приемайки да разгледа по реда на производството при изключителна спешност искане за спиране на изпълнението на решение по член 20 от тази директива, въпреки че подготвителните документи по закона може да показват, че законодателят е имал друго намерение?

                  4)

                  Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен, предвиденото в член 34, параграф 5 от Директива 2016/801 право на обжалване предполага ли задължение за държавите членки, за да се съобразят с член 47 от Хартата, да предвидят, че при определени обстоятелства съдът може да разпореди на съответния орган да издаде виза?

         (1)  Директива (ЕС) 2016/801 на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2016 година относно условията за влизане и пребиваване на граждани на трети държави с цел провеждане на научно изследване, следване, стаж, доброволческа дейност, програми за ученически обмен или образователни проекти и работа по програми „au pair“ (ОВ, L 132, 2016 г., стp. 21).


title: Дело C-680/19 P: Жалба, подадена на 12 септември 2019 г. от Fulmen срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 2 юли 2019 г. по дело T-405/15, Fulmen/Съвет

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/26

      Жалба, подадена на 12 септември 2019 г. от Fulmen срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 2 юли 2019 г. по дело T-405/15, Fulmen/Съвет
      (Дело C-680/19 P)
      (2019/C 372/28)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Fulmen (представители: A. Bahrami, N. Korogiannakis, avocats)

         Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Основно искане:

                  —

                  да се отмени частично обжалваното съдебно решение,

                  —

                  да се постанови окончателно решение по спора,

                  —

                  да се осъди Съветът да заплати на Fulmen сума от 6 456 507 EUR като имуществени вреди и от 100 000 EUR като неимуществени вреди, ведно с лихви за забава,

                  —

                  да се осъди Съветът да заплати всички съдебни разноски.

            Субсидиарно искане:

                  —

                  да се отмени частично обжалваното съдебно решение,

                  —

                  да се върне делото на Общия съд за ново разглеждане,

                  —

                  да се осъди Съветът да заплати всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      Що се отнася до имуществените вреди, на първо място Общият съд бил допуснал грешка при прилагането на правото, бил нарушил принципа на пълно възстановяване и бил лишил от полезен ефект член 340, параграф 2 ДФЕС и член 41, параграф 3 от Хартата на основните права. Изисканата от Общия съд степен на доказаност направила изобщо невъзможно обезщетяването на понесената вреда, независимо че било налице достатъчно тежко и съществено нарушение на правото на Съюза. На второ място, в обжалваното съдебно решение била допусната грешка при прилагането на правото и имало противоречиви мотиви. На трето място, Общият съд бил изопачил доказателства и факти.
      Що се отнася до неимуществените вреди, в обжалваното съдебно решение изобщо не били изложени мотиви относно критериите, взети предвид, за да се оцени ex aequo et bono размерът на обезщетението.


title: Дело C-681/19 P: Жалба, подадена на 12 септември 2019 г. от Fereydoun Mahmoudian срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 2 юли 2019 г. по дело T-406/15, Mahmoudian/Съвет

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/27

      Жалба, подадена на 12 септември 2019 г. от Fereydoun Mahmoudian срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 2 юли 2019 г. по дело T-406/15, Mahmoudian/Съвет
      (Дело C-681/19 P)
      (2019/C 372/29)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Fereydoun Mahmoudian (представители: A. Bahrami, N. Korogiannakis, avocats)

         Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Основно искане:

                  —

                  да се отмени частично обжалваното съдебно решение,

                  —

                  да се постанови окончателно решение по спора,

                  —

                  да се осъди Съветът да заплати на жалбоподателя сума от 966 581 EUR като имуществени вреди и от 500 000 EUR като неимуществени вреди, ведно с лихви за забава,

                  —

                  да се осъди Съветът да заплати всички съдебни разноски.

            Субсидиарно искане:

                  —

                  да се отмени частично обжалваното съдебно решение,

                  —

                  да се върне делото на Общия съд за ново разглеждане,

                  —

                  да се осъди Съветът да заплати всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      Що се отнася до имуществените вреди, на първо място Общият съд бил допуснал грешка при прилагането на правото, бил нарушил принципа на пълно възстановяване и бил лишил от полезен ефект член 340, параграф 2 ДФЕС и член 41, параграф 3 от Хартата на основните права. Изисканата от Общия съд степен на доказаност направила изобщо невъзможно обезщетяването на понесената вреда, независимо че било налице достатъчно тежко и съществено нарушение на правото на Съюза. На второ място, в обжалваното съдебно решение била допусната грешка при прилагането на правото и имало противоречиви мотиви. На трето място, Общият съд бил изопачил доказателства и факти.
      Що се отнася до неимуществените вреди, в обжалваното съдебно решение изобщо не били изложени мотиви относно критериите, взети предвид, за да се оцени ex aequo et bono размерът на обезщетението.


title: Дело C-688/19 P: Жалба, подадена на 18 септември 2019 г. от Федерална република Германия срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 9 юли 2019 г. по дело T-53/18, Федерална република Германия/Европейска комисия

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/28

      Жалба, подадена на 18 септември 2019 г. от Федерална република Германия срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 9 юли 2019 г. по дело T-53/18, Федерална република Германия/Европейска комисия
      (Дело C-688/19 P)
      (2019/C 372/30)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: J. Möller и R. Kanitz, подпомагани от M. Winkelmüller, F. van Schewick и M. Kottmann, Rechtsanwälte)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени решението на Общия съд на Европейския съюз от 9 юли 2019 г. по дело T-53/18, Германия/Комисия,

                  —

                  да се отмени Решение (EC) 2017/1995 на Комисията от 6 ноември 2017 година относно запазването в Официален вестник на Европейския съюз на позоваването на хармонизирания стандарт EN 13341:2005 + A1:2011 „Термопластични статични резервоари за надземно съхранение на горива за битово отопление, керосин и дизелови горива“ в съответствие с Регламент (ЕС) № 305/2011 на Европейския парламент и на Съвета (1),

                  —

                  да се отмени Решение (EC) 2017/1996 на Комисията от 6 ноември 2017 година относно запазването в Официален вестник на Европейския съюз на позоваването на хармонизирания стандарт EN 12285-2:2005 „Цистерни от стомана, произведени в заводски условия“ в съответствие с Регламент (ЕС) № 305/2011 на Европейския парламент и на Съвета (2),

                  —

                  при условията на евентуалност спрямо второто и третото искане, делото да се върне на Общия съд за ново разглеждане,

                  —

                  Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят излага две основания за обжалване:

                  Първо, обжалваното съдебно решение било постановено в нарушение на член 18, параграф 2 във връзка с член 17, параграф 5 от Регламент № 305/2011 (3). Общият съд не съобразил, че тези разпоредби не само овластяват, но и задължават Комисията да вземе някоя от мерките, препоръчани от Федерална република Германия.

                  Второ, обжалваното съдебно решение било постановено в нарушение на член 18, параграф 2 във връзка с член 3, параграфи 1 и 2 и член 17, параграф 3 от Регламент № 305/2011. Общият съд не съобразил, че тези разпоредби задължават Комисията да провери дали спорните стандарти не създават риск за изпълнението на основните изисквания към строежите.

         (1)  ОВ L 288, 2017 г., стр. 36.

         (2)  ОВ L 288, 2017 г., стр. 39.

         (3)  Регламент (ЕС) № 305/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2011 година за определяне на хармонизирани условия за предлагането на пазара на строителни продукти и за отмяна на Директива 89/106/ЕИО на Съвета (ОВ L 88, 2011 г., стр. 5).


title: Дело C-689/19 P: Жалба, подадена на 18 септември 2019 г. от VodafoneZiggo Group BV срещу определението, постановено от Общия съд (първи състав) на 9 юли 2019 г. по дело T-660/18, VodafoneZiggo Group BV/Комисия

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/29

      Жалба, подадена на 18 септември 2019 г. от VodafoneZiggo Group BV срещу определението, постановено от Общия съд (първи състав) на 9 юли 2019 г. по дело T-660/18, VodafoneZiggo Group BV/Комисия
      (Дело C-689/19 P)
      (2019/C 372/31)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: VodafoneZiggo Group BV (представители: W. Knibbeler, A.A.J. Pliego Selie, B.A. Verheijen, advocaten)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  Да се отмени определението на Общия съд от 9 юли 2019 г. по дело T-660/18 (обжалваното определение),

                  —

                  да се върне делото на Общия съд,

                  —

                  Съдът да не се произнася по съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Първо основание за обжалване: грешки при прилагане на правото, допуснати в извода на Общия съд, че Решение C(2018) 5848 окончателен на Европейската комисия (спорното решение) не поражда задължително правно действие.
      Първа част от първото основание: изискването националните регулаторни органи да отчетат „в максимална степен“ забележките на Европейската комисия съгласно член 7, параграф 3 от Директива 2002/21/EC (1) налага задължение за тези органи.
      Втора част от първото основание: забележките, отправени на основание член 7, параграф 3 от Директива 2002/21/ЕО, представляват разрешение, защото по този начин Европейската комисия избира да проведе разследването си, без да упражни правото си на вето.
      Трета част от първото основание: спорното решение не може да се квалифицира като подготвителен акт, защото следваната от Европейската комисия процедура е различна и отделна от националната процедура.
      Четвърта част от първото основание: Общият съд надхвърля правомощията си за упражняване на съдебен контрол, като приема, че употребата на думата „решение“ от страна на Комисията е „неуместна“.
      Пета част от първото основание: спорното определение страда от липса на мотиви в частта, в която се приеме, че предметът на спорното решение е ирелевантен.
      Второ основание за обжалване: процесуални пропуски, произтичащи от неразглеждането на доводи, които по същество могат да засегнат изхода от делото.
      Първа част от второто основание: относно довода, че възможността ОЕРЕС (Орган на европейските регулатори в областта на електронните съобщения) да изрази позицията си е изключена.
      Втора част от второто основание: относно довода, че просрочването на възможността да бъде изслушано не може де бъде санирана от други, несвързани възможности за изслушване.
      Трето основание за обжалване: грешки при прилагане на правото, допуснати в извода на Общия съд, че основните права на жалбоподателя не били нарушени. Жалбоподателят се ползва с основни права по член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, в светлината на които трябва да се тълкуват доводите му и допустимостта. Освен това производство по преюдициално запитване не може да изключи нарушението им.

         (1)  Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива) (ОВ, L 108, 2002 г., стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 195).


title: Дело C-694/19 P: Жалба, подадена на 18 септември 2019 г. от Italmobiliare SpA и др. срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 11 юли 2019 г. по дело T-523/15, Italmobiliare SpA и др./Комисия

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/30

      Жалба, подадена на 18 септември 2019 г. от Italmobiliare SpA и др. срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 11 юли 2019 г. по дело T-523/15, Italmobiliare SpA и др./Комисия
      (Дело C-694/19 P)
      (2019/C 372/32)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Italmobiliare SpA, Sirap-Gema SpA, Sirap France SAS, Petruzalek GmbH, Petruzalek Kft., Petruzalek sro, Petruzalek sro (представител: F. Moretti, avvocatessa)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателите

      Жалбоподателите молят Съда:

                  —

                  да отмени изцяло или частично решението на Общия съд и следователно да отмени или да намали наложените на жалбоподателите санкции, или,

                  —

                  при условията на евентуалност, да определи отново размера на санкциите при упражняване на правомощието си за пълен съдебен контрол, с всички произтичащи от това последици за валидността на решението.

            При всички положения Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски по настоящото и по първоинстанционното производство.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат четири основания.

         Първо основание: нарушение на член 101 ДФЕС, неправилно прилагане или неприлагане на относимите принципи от съдебната практика във връзка с презумпцията за отговорността на дружеството майка, превишаване на правомощията, непълнота на мотивите, нарушение на основните права от страна на Общия съд при определянето на Italmobiliare за отговорно за твърдяното нарушение. Жалбоподателите се оплакват по-специално че подобно прилагане на презумпцията при всички положения нарушава принципите на правна сигурност, на индивидуализиране на наказанията и презумпцията за невиновност, предвидени в член 6, алинея 2 и член 7 от Европейската конвенция за правата на човека и в членове 48 и 49 от Хартата на основните права на Европейския съюз, основното право на собственост, предвидено в член 1 от Допълнителния протокол към Конвенцията, член 14 от Конвенцията, членове 17 и 21 от Хартата от Ница, както и принципа на недопускане на дискриминация и принципа на равно третиране.

         Второ основание: нарушение и/или неправилно тълкуване и прилагане на Известието относно освобождаване от глоби и намаляване на техния размер от страна на Общия съд; незаконосъобразно освобождаване от глоба на друго предприятие и наличие на пряк интерес на жалбоподателите да поискат отмяната му.

         Трето основание: нарушение на закона и/или съществено процесуално нарушение, тъй като Общият съд неправилно е постановил, че санкциите са съразмерни и подходящи.

         Четвърто основание: жалбоподателите искат от Съда да упражни правомощието си за пълен съдебен контрол на основание на член 31 от Регламент 1/2003 (1) и да определи отново размера на санкциите с всички произтичащи от това последици за решението.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1).


title: Дело T-568/19: Жалба, подадена на 16 август 2019 г. — Micreos Food Safety/Комисия

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/32

      Жалба, подадена на 16 август 2019 г. — Micreos Food Safety/Комисия
      (Дело T-568/19)
      (2019/C 372/33)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Micreos Food Safety BV (Wageningen, Нидерландия) (представител: S. Pappas, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решенията на генералния директор на ГД „Здравеопазване и безопасност на храните“ от 17 юни 2019 г., съставляващи едно цяло, с които Комисията: а) окончателно се отказва да следва съответната процедура по комитология във връзка с проекта за регламент на Комисията, „допускащ употребата на Listex™ P100 за намаляване на Listeria monocytogenes в готови за консумация продукти от животински произход“ като обеззаразител съгласно Регламент (ЕО) № 853/2004 (1); б) отказва да разгледа възможността за употреба на Listex™ P100 като необеззаразяващо спомагателно вещество; и в) за първи път забранява по-нататъшното разпространение на пазара на Listex™ P100, което е на пазара от 2006 г. за употреба като спомагателно вещество при готова за консумация храна с животински произход; и

                  —

                  да осъди ответника да поеме собствените си разноски и да заплати разноските на жалбоподателя във връзка с настоящото производство.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква осем основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: доколкото с него се отхвърля искането на жалбоподателя за признаване на Listex™ P100 като обеззаразител, обжалваното решение е прието без предварително гласуване в Постоянния комитет по растенията, животните, храните и фуражите в нарушение на член 289, параграф 1 ДФЕС, член 291, параграф 2 ДФЕС и членове 5 и 6 от Регламент (ЕС) № 182/2011 (2).

                  2.

                  Второ основание: обжалваното решение е незаконосъобразно, тъй като е прието въз основа на политически съображения, въпреки че е акт за изпълнение.

                  3.

                  Трето основание: неправилно тълкуване на член 3, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 853/2004.

                  4.

                  Четвърто основание: липса на мотиви и при всички положения, незаконосъобразни мотиви, тъй като не е направено разграничение между обеззаразител и необеззаразяващо спомагателно вещество.

                  5.

                  Пето основание: не е взето становището на Постоянния комитет по растенията, животните, храните и фуражите, доколкото жалбоподателят е поискал признаване на Listex™ P100 като необеззаразяващо спомагателно вещество.

                  6.

                  Шесто основание: нарушение на член 168, параграф 3 ДФЕС, като не е осигурена — чрез Listex™ P100 — защита и превенция по отношение на листериите.

                  7.

                  Седмо основание: нарушение на член 14, параграф 9 от Регламент (ЕО) № 178/2002 (3) и на основната свобода, свързана със свободното движение на стоки.

                  8.

                  Осмо основание: засягане на правните очаквания на жалбоподателя, тъй като от 2006 г. Listex™ P100 е на пазара и през 2016 г. Европейският орган за безопасност на храните го е приел за безопасен.

         (1)  Регламент (ЕО) № 853/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно определяне на специфични хигиенни правила за храните от животински произход (ОВ L 139, 2004 г., стр. 55; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 56, стр. 71).

         (2)  Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 година за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (ОВ L 55, 2011 г., стр. 13).

         (3)  Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 година за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (ОВ L 31, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 8, стр. 68).


title: Дело T-606/19: Жалба, подадена на 5 септември 2019 г. — Bartolomé Alvarado и Grupo Preciados Place/EUIPO — Alpargatas (ALPARGATUS PASOS ARTESANALES)

text:
               4.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/33

      Жалба, подадена на 5 септември 2019 г. — Bartolomé Alvarado и Grupo Preciados Place/EUIPO — Alpargatas (ALPARGATUS PASOS ARTESANALES)
      (Дело T-606/19)
      (2019/C 372/34)
      Език на жалбата: испански

         Страни

         Жалбоподатели: José Fernando Bartolomé Alvarado (Мадрид, Испания) и Grupo Preciados Place, SL (Мадрид) (представител: P. García Remacha, abogado)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Alpargatas SA (Сао Пауло, Бразилия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателите пред Общия съд

         Спорна марка: фигуративната марка „ALPARGATUS PASOS ARTESANALES“ — марка на Европейския съюз № 14 750 624

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 20 юни 2019 г. по преписка R 1825/2018-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да приеме, че жалбата срещу решението на първи апелативен състав от 20 юни 2019 г., което е съобщено на жалбоподателите на 5 юли 2019 г., е подадена в срок и по надлежния начин и след извършване на необходимите процесуални действия, да уважи тази жалба, като в резултат от това отмени обжалваното решение, отхвърли претенциите на дружествотоALPARGATAS S.A. и запази в сила регистрацията на марката MUE1475064, с останалите правни последици от това.

         Изложени основания

                  —

                  Липса на съответствие на обжалваното решение с изтъкнатата от жалбоподателя сила на присъдено нещо.

                  —

                  Липса на съответствие що се отнася до анализа, извършен от Службата по отношение на сходството на конфликтните марки.

                  —

                  Решението монополизира наименованието „alpargata“ като по този начин нарушава правните разпоредби и установения от самата служба критерий.

                  —

                  Липса на опасност от свързване и от объркване.


title: Дело C-82/17 P: Решение на Съда (трети състав) от 12 септември 2019 г. — TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV, Sambucus eV/Европейска комисия, Monsanto Europe, Monsanto Company, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, Европейски орган за безопасност на храните (ЕОБХ) (Обжалване – Околна среда – Генетично модифицирани продукти – Решение на Комисията за разрешаване на пускането на пазара на продукти, съдържащи генетично модифицирана соя MON 87701 x MON 89788 – Регламент (ЕО) № 1367/2006 – Член 10, параграф 1 – Искане за вътрешно преразглеждане на решение, прието на основание на разпоредбите относно публичното участие в процеса на вземане на решения по въпроси на околната среда – Отхвърляне на искането)

text:
               11.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 383/6

      Решение на Съда (трети състав) от 12 септември 2019 г. — TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV, Sambucus eV/Европейска комисия, Monsanto Europe, Monsanto Company, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, Европейски орган за безопасност на храните (ЕОБХ)
      (Дело C-82/17 P) (1)

      (Обжалване - Околна среда - Генетично модифицирани продукти - Решение на Комисията за разрешаване на пускането на пазара на продукти, съдържащи генетично модифицирана соя MON 87701 x MON 89788 - Регламент (ЕО) № 1367/2006 - Член 10, параграф 1 - Искане за вътрешно преразглеждане на решение, прието на основание на разпоредбите относно публичното участие в процеса на вземане на решения по въпроси на околната среда - Отхвърляне на искането)
      (2019/C 383/04)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV, Sambucus eV (представители: K. Smith QC, J. Stevenson, Barrister)

         Други страни в производството: Европейска комисия (представители: L. Flynn, G. Gattinara и C. Valero), Monsanto Europe, Monsanto Company (представители: първоначално M. Pittie, и впоследствие P. Honoré и A. Helfer, avocats), Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, Европейски орган за безопасност на храните (ЕОБХ)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV и Sambucus eV да заплатят направените от тях съдебни разноски и съдебните разноски, понесени от Европейската комисия.

                  3)

                  Monsanto Europe и Monsanto Company понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 129, 24.4.2017 г.


title: Дело C-299/17: Решение на Съда (четвърти състав) от 12 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Landgericht Berlin — Германия) — VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber- und Leistungsschutzrechte von Medienunternehmen mbH/Google LLC, правоприемник на Google Inc. (Преюдициално запитване – Индустриална политика – Сближаване на законодателствата – Директива 98/34/ЕО – Процедура за предоставянето на информация в сферата на техническите стандарти и регламенти и правилата относно услугите на информационното общество – Член 1, точка 11 – Понятието „технически регламент“)

text:
               11.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 383/7

      Решение на Съда (четвърти състав) от 12 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Landgericht Berlin — Германия) — VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber- und Leistungsschutzrechte von Medienunternehmen mbH/Google LLC, правоприемник на Google Inc.
      (Дело C-299/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Индустриална политика - Сближаване на законодателствата - Директива 98/34/ЕО - Процедура за предоставянето на информация в сферата на техническите стандарти и регламенти и правилата относно услугите на информационното общество - Член 1, точка 11 - Понятието „технически регламент“)
      (2019/C 383/05)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Berlin

         Страни в главното производство

         Ищец: VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber- und Leistungsschutzrechte von Medienunternehmen mbH

         Ответник: Google LLC, правоприемник на Google Inc.

         Диспозитив

      Член 1, точка 11 от Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 година за определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти и правила относно услугите на информационното общество, изменена с Директива 98/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 юли 1998 г., трябва да се тълкува в смисъл, че национална разпоредба като разглежданата в главното производство, която забранява само на търговците, управляващи интернет търсачки, и на търговците — доставчици на услуги, обработващи съдържание по аналогичен начин, да разгласяват публично периодични издания или части от тях (с изключение на отделни думи или съвсем кратки откъси от текст), представлява „технически регламент“ по смисъла на тази разпоредба, чийто проект трябва да бъде предварително предоставен на Европейската комисия съгласно член 8, параграф 1, първа алинея от Директива 98/34, изменена с Директива 98/48.

         (1)  ОВ C 309, 18.9.2017 г.


title: Дело C-347/17: Решение на Съда (трети състав) от 12 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Rotterdam — Нидерландия) — A, B, C, D, E, F, G/Staatssecretaris van Economische Zaken (Преюдициално запитване – Защита на здравето – Пакет за хигиената – Регламент (ЕО) № 853/2004 – Регламент (ЕО) № 854/2004 – Хигиена на храните от животински произход – Птиче месо – Проверка на кланичните трупове след настъпване на смъртта – Видимо замърсяване по кланичен труп – Подход на нулева толерантност)

text:
               11.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 383/7

      Решение на Съда (трети състав) от 12 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Rotterdam — Нидерландия) — A, B, C, D, E, F, G/Staatssecretaris van Economische Zaken
      (Дело C-347/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на здравето - Пакет за хигиената - Регламент (ЕО) № 853/2004 - Регламент (ЕО) № 854/2004 - Хигиена на храните от животински произход - Птиче месо - Проверка на кланичните трупове след настъпване на смъртта - Видимо замърсяване по кланичен труп - Подход на нулева толерантност)
      (2019/C 383/06)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank Rotterdam

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: A, B, C, D, E, F, G

         Ответник: Staatssecretaris van Economische Zaken

         Диспозитив

                  1)

                  Раздел II, глава IV, точки 5 и 8 от приложение III към Регламент (ЕО) № 853/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно определяне на специфични хигиенни правила за храните от животински произход трябва да се тълкува в смисъл, че понятието „замърсяване“ включва не само замърсяване с фекалии, но и замърсяване със съдържимото в гушата и с жлъчка.

                  2)

                  Раздел II, глава IV, точки 5 и 8 от приложение III към Регламент № 853/2004 трябва да се тълкува в смисъл, че труп на заклана домашна птица не трябва да има никакво видимо замърсяване след етапа на почистване и преди етапа на охлаждане.

                  3)

                  Раздел I, глава II, част Г, точка 1 от приложение I към Регламент (ЕО) № 854/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за определяне на специфичните правила за организирането на официален контрол на продуктите от животински произход, предназначени за консумация от човека, изменен с Регламент за изпълнение (ЕС) № 739/2011 на Комисията от 27 юли 2011 г., трябва да се тълкува в смисъл, че допуска органът, компетентен да извърши проверка на трупове на заклани домашни птици, да извади такива трупове от кланичната линия и да ги провери за видими замърсявания както по външната, така и по вътрешната им страна, повдигайки при необходимост мастната им тъкан, при условие че тази проверка не надхвърля необходимото за гарантиране на ефикасността на контрола, като националната юрисдикция следва да провери дали това е така.

         (1)  ОВ C 300, 11.9.2017 г.


title: Съединени дела C-447/17 и C-479/17 P: Решение на Съда (първи състав) от 5 септември 2019 г. — Европейски съюз, представляван от Съда на Европейския съюз/Guardian Europe Sàrl, Европейски съюз, представляван от Европейската комисия (C-447/17 P) и Guardian Europe Sàrl/– Европейски съюз, представляван от Съда на Европейския съюз, Европейски съюз, представляван от Европейската комисия (C-479/17 P) (Обжалване – Иск за обезщетение – Член 340, втора алинея ДФЕС – Прекомерна продължителност на производството по дело пред Общия съд на Европейския съюз – Поправяне на вредата, която жалбоподателят твърди, че е претърпял – Неприлагане на понятието „едно-единствено предприятие – Имуществени вреди – Разноски за банкова гаранция – Причинно-следствена връзка – Пропуснати ползи – Неимуществени вреди – Отговорност на Европейския съюз за вреди, причинени от нарушения на правото на Съюза, произтичащи от решение на Общия съд – Неангажиране на отговорността)

text:
               11.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 383/8

      Решение на Съда (първи състав) от 5 септември 2019 г. — Европейски съюз, представляван от Съда на Европейския съюз/Guardian Europe Sàrl, Европейски съюз, представляван от Европейската комисия (C-447/17 P) и Guardian Europe Sàrl/– Европейски съюз, представляван от Съда на Европейския съюз, Европейски съюз, представляван от Европейската комисия (C-479/17 P)
      (Съединени дела C-447/17 и C-479/17 P) (1)

      (Обжалване - Иск за обезщетение - Член 340, втора алинея ДФЕС - Прекомерна продължителност на производството по дело пред Общия съд на Европейския съюз - Поправяне на вредата, която жалбоподателят твърди, че е претърпял - Неприлагане на понятието „едно-единствено предприятие - Имуществени вреди - Разноски за банкова гаранция - Причинно-следствена връзка - Пропуснати ползи - Неимуществени вреди - Отговорност на Европейския съюз за вреди, причинени от нарушения на правото на Съюза, произтичащи от решение на Общия съд - Неангажиране на отговорността)
      (2019/C 383/07)
      Език на производството: английски

         Страни

      Дело C-447/17 P)

         Жалбоподател: Европейски съюз, представляван от Съда на Европейския съюз (представители: първоначално J. Inghelram и K. Sawyer, впоследствие J. Inghelram)

         Други страни в производството: Guardian Europe Sàrl (представители: C. O’Daly, solicitor, и F. Louis, avocat), Европейски съюз, представляван от Европейската комисия (представители: N. Khan, A. Dawes и C. Urraca Caviedes)
      Дело C-479/17 P

         Жалбоподател: Guardian Europe Sàr (представители: C. O’Daly, solicitor, и F. Louis, avocat)

         Други страни в производството: Европейски съюз, представляван от Съда на Европейския съюз (представители: първоначално J. Inghelram и K. Sawyer, впоследствие J. Inghelram), Европейски съюз, представляван от Европейската комисия (представители: N. Khan, A. Dawes и C. Urraca Caviedes)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя точка 1 от диспозитива на решение на Общия съд на Европейския съюз от 7 юни 2017 г., Guardian Europe/Европейски съюз (T-673/15, EU:T:2017:377).

                  2)

                  Отхвърля главната жалба, подадена от Guardian Europe Sàrl по дело C-479/17 P.

                  3)

                  Отхвърля насрещната жалба, подадена от Европейския съюз, представляван от Съда на Европейския съюз, по дело C-479/17 P.

                  4)

                  Отхвърля предявения от Guardian Europe Sàrl иск за обезщетение в частта по претенцията му за обезщетение в размер на 936 000 eur за твърдяната имуществена вреда, състояща се в плащането на разходи за банкова гаранция след изтичане на разумния срок за постановяване на решение по делото, приключило с решение от 27 септември 2012 г., Guardian Industries и Guardian Europe/Комисия (T-82/08, EU:T:2012:494).

                  5)

                  Осъжда Guardian Europe Sàrl да понесе наред с направените от него съдебни разноски и всички съдебни разноски, направени от Европейския съюз, представляван както от Съда на Европейския съюз, така и от Европейската комисия, както в първоинстанционното производство, така и в производството по жалбата по дело C-447/17 P и в производството по главната жалба по дело C-479/17 P.

                  6)

                  Осъжда Европейския съюз, представляван от Съда на Европейския съюз, да понесе наред с направените от него съдебни разноски и всички съдебни разноски, направени от Guardian Europe в производството по насрещната жалба по дело C-479/17 P.

         (1)  ОВ C 369, 30.10.2017 г.


title: Съединени дела C-612/17 и 613/17: Решение на Съда (втори състав) от 11 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Corte dei Conti — Италия) — Federazione Italiana Golf (FIG)/Istituto Nazionale di Statistica - ISTAT, Ministero dell'Economia e delle Finanze (C-612/17), Federazione Italiana Sport Equestri (FISE)/Istituto Nazionale di Statistica (ISTAT) (C-613/17) (Преюдициално запитване – Регламент (ЕС) № 549/2013 – Европейска система от национални и регионални сметки в Европейския съюз – Точка 20.15 от приложение A – Контрол, упражняван от национален олимпийски комитет върху национални спортни федерации, учредени под формата на нетърговски организации (НТО) – Точка 20.15, второ изречение от приложение A – Понятие за държавна намеса под формата на общи разпоредби, приложими за всички заети с една и съща дейност единици – Обхват – Точка 20.15, първо изречение от приложение A – Понятие за способност да се определя общата политика или програмата на НТО – Обхват – Точка 2.39, буква г), точка 20.15, буква г) и точка 20309, буква и), последно изречение от приложение A – Вземане предвид на вноските, изплащани от членовете на НТО)

text:
               11.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 383/9

      Решение на Съда (втори състав) от 11 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Corte dei Conti — Италия) — Federazione Italiana Golf (FIG)/Istituto Nazionale di Statistica - ISTAT, Ministero dell'Economia e delle Finanze (C-612/17), Federazione Italiana Sport Equestri (FISE)/Istituto Nazionale di Statistica (ISTAT) (C-613/17)
      (Съединени дела C-612/17 и 613/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Регламент (ЕС) № 549/2013 - Европейска система от национални и регионални сметки в Европейския съюз - Точка 20.15 от приложение A - Контрол, упражняван от национален олимпийски комитет върху национални спортни федерации, учредени под формата на нетърговски организации (НТО) - Точка 20.15, второ изречение от приложение A - Понятие за държавна намеса под формата на общи разпоредби, приложими за всички заети с една и съща дейност единици - Обхват - Точка 20.15, първо изречение от приложение A - Понятие за способност да се определя общата политика или програмата на НТО - Обхват - Точка 2.39, буква г), точка 20.15, буква г) и точка 20309, буква и), последно изречение от приложение A - Вземане предвид на вноските, изплащани от членовете на НТО)
      (2019/C 383/08)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Corte dei Conti

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Federazione Italiana Golf (FIG) (C-612/17), Federazione Italiana Sport Equestri (FISE) (C-613/17)

         Ответници: Istituto Nazionale di Statistica - ISTAT, Ministero dell'Economia e delle Finanze (C-612/17), Istituto Nazionale di Statistica (ISTAT) (C-613/17)

         Диспозитив

                  1)

                  Понятието за държавна намеса под формата на общи разпоредби, приложими за всички заети с една и съща дейност единици, съдържащо се в точка 20.15, второ изречение от приложение A към Регламент (ЕС) № 549/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2013 година относно Европейската система от национални и регионални сметки в Европейския съюз, трябва да се тълкува в смисъл, че обхваща всяка намеса на единица на държавния сектор, която приема или прилага правна уредба, целяща да наложи без разграничение и по един и същи начин на всички заети с една и съща дейност единици общи правила, които са абстрактни и с широк обхват, или общи насоки, без подобна правна уредба да може по своето естество или по своя характер, които са прекомерни по смисъла на точка 20 309, буква з) от приложение A към Регламент № 549/2013, да определя на практика общата политика или програмата на единиците от съответната област на дейност.

                  2)

                  Понятието „способност[…] да се определя общата политика или програмата“ на дадена НТО по смисъла на точка 20.15, първо изречение от приложение A към Регламент № 549/2013 трябва да се тълкува като способността на единица на държавното управление да упражнява трайно и постоянно, реално и значително влияние върху самото определяне и осъществяване на целите на НТО, на нейните дейности и на техните експлоатационни аспекти, както и на стратегическата ориентация и насоките, които НТО възнамерява да преследва при упражняването на тези дейности. При дела като тези в главните производства националната юрисдикция следва да провери от гледна точка на показателите за установяване на контрол, съдържащи се в точка 2.39, букви a)—д) и точка 20.15, букви a)—д) от приложение A към Регламент № 549/2013, както и от гледна точка на съответните показатели за установяване на контрол, приложими по отношение на НТО, посочени в точка 20 309 от приложение A към този регламент, дали единица на държавното управление, какъвто е разглежданият в главното производство национален олимпийски комитет, упражнява държавен контрол по отношение на националните спортни федерации, учредени под формата на НТО, каквито са разглежданите в главните производства, като за тази цел посочената юрисдикция осъществи общо разглеждане, което включва по своето естество извършването на преценка в съответствие с точка 2.39, последно изречение, точка 20.15, пето—осмо изречение и точка 20 310 от приложение A към посочения регламент.

                  3)

                  Точка 2.39, буква г), точка 20.15, буква г) и точка 20 309, буква и), последно изречение от приложение A към Регламент № 549/2013 трябва да се тълкуват в смисъл, че вноските, заплащани от членовете на частноправни НТО, каквито са разглежданите в главните производства национални спортни федерации, трябва да бъдат взети предвид за целите на преценката за наличие на държавен контрол. Подобни вноски, независимо че са дължими от частноправни субекти и независимо от правната си квалификация съгласно националното законодателство, могат да имат публичен характер в рамките на показателя за контрол, свързан със степента на финансиране, посочен в точка 2.39, буква г) и точка 20.15, буква г) от приложение A към този регламент, когато са задължителни, без непременно да представляват насрещна престация за действителното използване на предоставяните услуги, и се получават в обществен интерес в полза на националните спортни федерации, които имат монопол в рамките на спортната дисциплина, за която отговарят, в смисъл, че практикуването на спорт в неговото публично измерение е поставено в зависимост от изключителните им правомощия, освен ако тези федерации запазват възможността да управляват тези вноски в организационно и бюджетно отношение, което националната юрисдикция следва да провери. В случай че тази юрисдикция стигне до извода, че посочените вноски трябва да се считат за публични, тя трябва да провери също така дали въпреки почти цялостното финансиране на разглежданите национални спортни федерации от страна на държавния сектор контролните механизми по отношение на този източник на финансиране са достатъчно рестриктивни, за да имат реално и значително влияние върху общата политика или програмата на посочените федерации, или дали последните запазват способността си да определят тази политика или програма.

         (1)  ОВ C 22, 22.1.2018 г.


title: Дело C-676/17: Решение на Съда (четвърти състав) от 11 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Ploiești — Румъния) — Oana Mădălina Călin/Direcția Regională a Finanțelor Publice Ploiești – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Dâmbovița, Statul Român – Ministerul Finanțelor Publice, Administrația Fondului pentru Mediu (Преюдициално запитване – Принципи на правото на Съюза – Процесуална автономия – Принципи на равностойност и ефективност – Принцип на правната сигурност – Сила на пресъдено нещо – Възстановяване на такси, събрани от държава членка в нарушение на правото на Съюза – Влязло в сила осъдително решение за плащането на такса, несъвместима с правото на Съюза – Искане за отмяна на такова съдебно решение – Срок за подаване на искане)

text:
               11.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 383/11

      Решение на Съда (четвърти състав) от 11 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Ploiești — Румъния) — Oana Mădălina Călin/Direcția Regională a Finanțelor Publice Ploiești – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Dâmbovița, Statul Român – Ministerul Finanțelor Publice, Administrația Fondului pentru Mediu
      (Дело C-676/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Принципи на правото на Съюза - Процесуална автономия - Принципи на равностойност и ефективност - Принцип на правната сигурност - Сила на пресъдено нещо - Възстановяване на такси, събрани от държава членка в нарушение на правото на Съюза - Влязло в сила осъдително решение за плащането на такса, несъвместима с правото на Съюза - Искане за отмяна на такова съдебно решение - Срок за подаване на искане)
      (2019/C 383/09)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Апелативен съд Плоещ, Румъния

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Oana Mădălina Călin

         Ответник: Direcția Regională a Finanțelor Publice Ploiești – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Dâmbovița, Statul Român – Ministerul Finanțelor Publice, Administrația Fondului pentru Mediu

         Диспозитив

                  1)

                  Правото на Съюза, и по-специално принципите на равностойност и ефективност, трябва да се тълкува в смисъл, че по принцип допуска национална разпоредба съгласно тълкуването ѝ в решение на национална юрисдикция, която предвижда преклузивен едномесечен срок за подаването на молба за отмяна на влязло в сила съдебно решение, постановено в нарушение на правото на Съюза, който тече от връчването на решението, чиято отмяна се иска.

                  2)

                  Същевременно принципът на ефективност във връзка с принципа на правната сигурност трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска при обстоятелства като разглежданите в главното производство национална юрисдикция да прилага едномесечен преклузивен срок за подаването на молба за отмяна на влязло в сила съдебно решение, когато в момента на подаване на тази молба за отмяна съдебното решение, с което се въвежда посоченият срок, все още не е било публикувано в Monitorul Oficial al României.

         (1)  ОВ C 63, 19.2.2018 г.


title: Дело C-683/17: Решение на Съда (трети състав) от 12 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Supremo Tribunal de Justiça — Португалия) — Cofemel – Sociedade de Vestuário SA/G-Star Raw CV (Преюдициално запитване – Интелектуална и индустриална собственост – Авторско право и сродни права – Директива 2001/29/ЕО – Член 2, буква a) – Понятие „произведение“ – Закрила на произведенията с авторско право – Условия – Връзка със закрилата на промишлените дизайни – Директива 98/71/ЕО – Регламент (ЕО) № 6/2002 – Модели облекла)

text:
               11.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 383/12

      Решение на Съда (трети състав) от 12 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Supremo Tribunal de Justiça — Португалия) — Cofemel – Sociedade de Vestuário SA/G-Star Raw CV
      (Дело C-683/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Интелектуална и индустриална собственост - Авторско право и сродни права - Директива 2001/29/ЕО - Член 2, буква a) - Понятие „произведение“ - Закрила на произведенията с авторско право - Условия - Връзка със закрилата на промишлените дизайни - Директива 98/71/ЕО - Регламент (ЕО) № 6/2002 - Модели облекла)
      (2019/C 383/10)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Supremo Tribunal de Justiça

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Cofemel – Sociedade de Vestuário SA

         Ответник: G-Star Raw CV

         Диспозитив

      Член 2, буква a) от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска дадено национално законодателство да предоставя авторскоправна закрила на модели като разглежданите в главното производство модели облекла, тъй като, надхвърляйки полезната цел, за която служат, те пораждат собствен визуален ефект, който е забележителен от естетическа гледна точка.

         (1)  ОВ C 52, 12.2.2018 г.


title: Дело C-686/17: Решение на Съда (първи състав) от 4 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV/Prime Champ Deutschland Pilzkulturen GmbH (Преюдициално запитване – Обща организация на пазарите на селскостопански продукти – Плодове и зеленчуци – Правила за предлагане на пазара – Понятието „държава на произход“ – Регламент (ЕО) № 1234/2007 – Член 113а, параграф 1 – Регламент (ЕС) № 1308/2013 – Член 76, параграф 1 – Дефиниции във връзка с непреференциалния произход на стоките – Регламент (ЕИО) № 2913/92 – Член 23, параграф 1 и параграф 2, буква б) – Регламент (ЕС) № 952/2013 – Член 60, параграф 1 – Делегиран регламент (ЕС) 2015/2446 – Член 31, буква б) – Етапи от производството, осъществени в друга държава членка – Етикетиране на храните – Забрана за етикетиране, което може да въведе потребителя в заблуда – Директива 2000/13/ЕО – Член 2, параграф 1, буква a), подточка i) – Регламент (ЕС) № 1169/2011 – Член 7, параграф 1, буква a) – Член 1, параграф 4 – Член 2, параграф 3 – Допълнителни уточнения)

text:
               11.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 383/12

      Решение на Съда (първи състав) от 4 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV/Prime Champ Deutschland Pilzkulturen GmbH
      (Дело C-686/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Обща организация на пазарите на селскостопански продукти - Плодове и зеленчуци - Правила за предлагане на пазара - Понятието „държава на произход“ - Регламент (ЕО) № 1234/2007 - Член 113а, параграф 1 - Регламент (ЕС) № 1308/2013 - Член 76, параграф 1 - Дефиниции във връзка с непреференциалния произход на стоките - Регламент (ЕИО) № 2913/92 - Член 23, параграф 1 и параграф 2, буква б) - Регламент (ЕС) № 952/2013 - Член 60, параграф 1 - Делегиран регламент (ЕС) 2015/2446 - Член 31, буква б) - Етапи от производството, осъществени в друга държава членка - Етикетиране на храните - Забрана за етикетиране, което може да въведе потребителя в заблуда - Директива 2000/13/ЕО - Член 2, параграф 1, буква a), подточка i) - Регламент (ЕС) № 1169/2011 - Член 7, параграф 1, буква a) - Член 1, параграф 4 - Член 2, параграф 3 - Допълнителни уточнения)
      (2019/C 383/11)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV

         Ответник: Prime Champ Deutschland Pilzkulturen GmbH

         Диспозитив

                  1)

                  Член 113а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 година за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти, изменен с Регламент (ЕИО) № 361/2008 на Съвета от 14 април 2008 г., и член 76, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕИО) № 234/79, (ЕО) № 1037/2001 и (ЕО) № 1234/2007 трябва да се тълкуват в смисъл, че при дефиниране на понятието „страна/държава на произход“, съдържащо се в тези разпоредби, следва да се вземат предвид митническите регламенти, уреждащи определянето на непреференциалния произход на стоките, а именно член 23 и сл. от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността и член 60 от Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 9 октомври 2013 година за създаване на Митнически кодекс на Съюза.

                  2)

                  Член 23, параграф 1 и параграф 2, буква б) от Регламент № 2913/92, както и член 60, параграф 1 от Регламент № 952/2013, разгледани във връзка с член 31, буква б) от Делегиран регламент на Комисията (EC) 2015/2446 от 28 юли 2015 година за допълнение на Регламент № 952/2013 за определяне на подробни правила за някои от разпоредбите на Митническия кодекс на Съюза, трябва да се тълкуват в смисъл, че страната на произход на култивираните гъби е страната на отглеждане/прибиране на реколтата по смисъла на тези разпоредби, независимо от факта, че съществени етапи от производството се осъществяват в други държави — членки на Европейския съюз, и култивираните гъби са пренесени на територията на отглеждане/прибиране едва три или по-малко дни преди първата реколта.

                  3)

                  Общата забрана за въвеждане на потребителя в заблуда относно страната на произход на храните, закрепена в член 2, параграф 1, буква a), подточка i) от Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно етикетирането, представянето и рекламата на храните и в член 7, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕС) № 1169/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 година за предоставянето на информация за храните на потребителите, за изменение на регламенти (ЕО) № 1924/2006 и (ЕО) № 1925/2006 на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 87/250/ЕИО на Комисията, Директива 90/496/ЕИО на Съвета, Директива 1999/10/ЕО на Комисията, Директива 2000/13, директиви 2002/67/ЕО и 2008/5/ЕО на Комисията и на Регламент (ЕО) № 608/2004 на Комисията, не е приложима, що се отнася до пресните плодове и зеленчуци, за отбелязването на произхода, изисквано съгласно член 113а, параграф 1 от Регламент № 1234/2007, изменен с Регламент (ЕО) № 361/2008, и съгласно член 76, параграф 1 от Регламент № 1308/2013.

                  4)

                  Правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че не могат да се изискват допълнителни уточнения освен задължителното отбелязване на страната на произход съгласно член 113а, параграф 1 от Регламент № 1234/2007, изменен с Регламент № 361/2008, и съгласно член 76, параграф 1 от Регламент № 1308/2013 с цел да се предотврати забранено от член 2, параграф 1, буква а), подточка i) от Директива 2000/13, както и от член 7, параграф 1, буква а) от Регламент № 1169/2011 въвеждане на потребителя в заблуда.

         (1)  ОВ C 104, 19.3.2018 г.


title: Дело C-688/17: Решение на Съда (трети състав) от 12 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék — Унгария) — Bayer Pharma AG/Richter Gedeon Vegyészeti Gyár Nyrt., Exeltis Magyarország Gyógyszerkereskedelmi Kft. (Преюдициално запитване – Интелектуална собственост – Патенти – Директива 2004/48/ЕО – Член 9, параграф 7 – Пускане на пазара на продукти в нарушение на правата, предоставени от патент – Временни мерки – Последващо обявяване на патента за недействителен – Последици – Право на подходящо обезщетение за поправяне на вредите, причинени от временните мерки)

text:
               11.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 383/14

      Решение на Съда (трети състав) от 12 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék — Унгария) — Bayer Pharma AG/Richter Gedeon Vegyészeti Gyár Nyrt., Exeltis Magyarország Gyógyszerkereskedelmi Kft.
      (Дело C-688/17) (1)

      (Преюдициално запитване - Интелектуална собственост - Патенти - Директива 2004/48/ЕО - Член 9, параграф 7 - Пускане на пазара на продукти в нарушение на правата, предоставени от патент - Временни мерки - Последващо обявяване на патента за недействителен - Последици - Право на подходящо обезщетение за поправяне на вредите, причинени от временните мерки)
      (2019/C 383/12)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Fővárosi Törvényszék

         Страни в главното производство

         Ищец: Bayer Pharma AG

         Ответници: Richter Gedeon Vegyészeti Gyár Nyrt., Exeltis Magyarország Gyógyszerkereskedelmi Kft.

         Диспозитив

      Член 9, параграф 7 от Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно упражняването на права върху интелектуалната собственост, и по-конкретно понятието „подходящо обезщетение“, съдържащо се в тази разпоредба, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която предвижда, че не следва да се обезщетява лице за вредите, които то е претърпяло вследствие на факта, че не е действало, както като цяло може да се очаква от всяко лице с цел да избегне или намали своята вреда, и които при обстоятелства като тези по делото в главното производство мотивират съда да не осъжда лицето, поискало постановяването на временни мерки, да поправи вредите, причинени от тези мерки, въпреки че патентът, въз основа на който са били поискани и постановени такива, впоследствие е бил обявен за недействителен, при условие че тази правна уредба позволява на съда надлежно да вземе предвид всички обективни обстоятелства по делото, включително поведението на страните, за целите по-специално на проверката дали заявителят не е извършил злоупотреба с посочените мерки.

         (1)  ОВ C 112, 26.3.2018 г.


title: Дело C-709/17 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 12 септември 2019 г. — Европейска комисия/Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd, European Bicycle Manufacturers Association (Обжалване – Дъмпинг – Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/776 – Внос на велосипеди, изпращани от Камбоджа, Пакистан и Филипините – Разширяване към този внос на обхвата на окончателното антидъмпингово мито, наложено върху вноса на велосипеди с произход от Китай – Регламент (ЕО) № 1225/2009 – Член 13 – Заобикаляне – Операции по комплектуване – Място на изпращане и произход на велосипедни части – Части, изпращани от Китай в Шри Ланка, обработени в Шри Ланка, след това изпратени в Пакистан за комплектуване)

text:
               11.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 383/14

      Решение на Съда (четвърти състав) от 12 септември 2019 г. — Европейска комисия/Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd, European Bicycle Manufacturers Association
      (Дело C-709/17 P) (1)

      (Обжалване - Дъмпинг - Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/776 - Внос на велосипеди, изпращани от Камбоджа, Пакистан и Филипините - Разширяване към този внос на обхвата на окончателното антидъмпингово мито, наложено върху вноса на велосипеди с произход от Китай - Регламент (ЕО) № 1225/2009 - Член 13 - Заобикаляне - Операции по комплектуване - Място на изпращане и произход на велосипедни части - Части, изпращани от Китай в Шри Ланка, обработени в Шри Ланка, след това изпратени в Пакистан за комплектуване)
      (2019/C 383/13)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: M. França, J.-F. Brakeland, и A. Demeneix)

         Други страни в производството: Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd (представители: P. Bentley QC), European Bicycle Manufacturers Association (представители: J. Beck, Solicitor, L. Ruessmann, адвокат)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз от 10 октомври 2017 г., Kolachi Raj Industrial/Комисия (T-435/15, EU:T:2017:712).

                  2)

                  Отхвърля жалбата за отмяна, подадена от Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd.

                  3)

                  Осъжда Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd да понесе, освен направените от него съдебни разноски, и съдебните разноски на Европейската комисия и на European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) както в първоинстанционното производство, така и в производството по обжалване.

         (1)  ОВ C 112, 26.3.2018 г.


title: Дело C-28/18: Решение на Съда (пети състав) от 5 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Verein für Konsumenteninformation/Deutsche Bahn AG (Преюдициално запитване – Технически и бизнес изисквания за кредитни преводи и директни дебити в евро – Регламент (ЕС) № 260/2012 – Единна зона за плащания в евро (SEPA) – Плащане чрез директен дебит – Член 9, параграф 2 – Достъп до плащания – Изискване за местопребиваване)

text:
               11.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 383/15

      Решение на Съда (пети състав) от 5 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Verein für Konsumenteninformation/Deutsche Bahn AG
      (Дело C-28/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Технически и бизнес изисквания за кредитни преводи и директни дебити в евро - Регламент (ЕС) № 260/2012 - Единна зона за плащания в евро (SEPA) - Плащане чрез директен дебит - Член 9, параграф 2 - Достъп до плащания - Изискване за местопребиваване)
      (2019/C 383/14)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberster Gerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Verein für Konsumenteninformation

         Ответник: Deutsche Bahn AG

         Диспозитив

      Член 9, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 260/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 14 март 2012 година за определяне на технически и бизнес изисквания за кредитни преводи и директни дебити в евро и за изменение на Регламент (ЕО) № 924/2009 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска договорна клауза като разглежданата в главното производство, която изключва плащане чрез директен дебит в евро по обща за Съюза схема за директен дебит в единната зона за плащания в евро (SEPA), когато местопребиваването на платеца не е в същата държава членка, в която се намира седалището на стопанската дейност на получателя на плащането.

         (1)  ОВ C 104, 19.3.2018 г.


title: Дело C-46/18: Решение на Съда (втори състав) от 11 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Caseificio Sociale San Rocco Soc. coop. arl и др./Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto (Преюдициално запитване – Сектор на млякото и млечните продукти – Квоти – Допълнителна такса – Регламент (ЕИО) № 3950/92 – Член 2 – Събиране на таксата от изкупвача – Доставки, които превишават референтното количество на разположение на производителя – Цена на млякото – Задължително прилагане на удръжка – Възстановяване на надвзетия размер на таксата – Регламент (ЕО) № 1392/2001 – Член 9 – Изкупвач – Неизпълнение на задължението за събиране на допълнителната такса – Производители – Неизпълнение на задължението за месечно плащане – Защита на оправданите правни очаквания)

text:
               11.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 383/16

      Решение на Съда (втори състав) от 11 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Caseificio Sociale San Rocco Soc. coop. arl и др./Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
      (Дело C-46/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Сектор на млякото и млечните продукти - Квоти - Допълнителна такса - Регламент (ЕИО) № 3950/92 - Член 2 - Събиране на таксата от изкупвача - Доставки, които превишават референтното количество на разположение на производителя - Цена на млякото - Задължително прилагане на удръжка - Възстановяване на надвзетия размер на таксата - Регламент (ЕО) № 1392/2001 - Член 9 - Изкупвач - Неизпълнение на задължението за събиране на допълнителната такса - Производители - Неизпълнение на задължението за месечно плащане - Защита на оправданите правни очаквания)
      (2019/C 383/15)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Въззивници: Caseificio Sociale San Rocco Soc. coop. arl, S.s. Franco e Maurizio Artuso, Claudio Matteazzi, Roberto Tellatin, Sebastiano Bolzon

         Въззиваеми: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

         Диспозитив

                  1)

                  Член 2 от Регламент (ЕИО) № 3950/92 на Съвета от 28 декември 1992 година за въвеждането на допълнителна такса в сектора на млякото и млечните продукти, изменен с Регламент (ЕО) № 1256/1999 на Съвета от 17 май 1999 г., трябва да се тълкува в смисъл, че установяването на несъвместимост с тази разпоредба на националната правна уредба, която урежда условията и реда за събиране от изкупвача на допълнителната такса от производителите, не означава, че производителите, към които се прилага тази уредба, вече не са длъжници по тази такса.

                  2)

                  Член 2, параграф 4 от Регламент № 3950/92, изменен с Регламент № 1256/1999, във връзка с член 9 от Регламент (ЕО) № 1392/2001 на Комисията от 9 юли 2001 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент № 3950/92 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която предвижда, че от възстановяването на надвзетата допълнителна такса трябва да се ползват с приоритет производителите, които в приложение на разпоредба от националното право, която е несъвместима с член 2, параграф 2 от Регламент № 3950/92, изменен с Регламент № 1256/1999, са изпълнили задължението си за месечно плащане.

                  3)

                  Принципът на защита на оправданите правни очаквания трябва да се тълкува в смисъл, че допуска — в положение като разглежданото в главното производство — да се преизчисли размерът на допълнителната такса, дължима от производители, които не са изпълнили предвиденото в приложимата национална правна уредба задължение за плащане на месечна основа на тази такса.

         (1)  ОВ C 142, 23.4.2018 г.


title: Съединени дела C-64/18, С-140/18, С-146/18 и С-148/18: Решение на Съда (шести състав) от 12 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark — Австрия) — Zoran Maksimovic (C-64/18), Humbert Jörg Köfler (C-140/18, C-146/18 и C-148/18), Wolfgang Leitner (C-140/18 и C-148/18), Joachim Schönbeck (C-140/18 и C-148/18), Wolfgang Semper (C-140/18 и C-148/18)/Bezirkshauptmannschaft Murtal (Преюдициално запитване – Член 56 ДФЕС – Свободно предоставяне на услуги – Командироване на работници – Съхраняване и превод на документацията за трудово възнаграждение – Разрешение за работа – Санкции – Пропорционалност – Глоби с предварително определен минимален размер – Кумулиране – Липса на максимален размер – Съдебни разноски – Заместващо наказание лишаване от свобода)

text:
               11.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 383/17

      Решение на Съда (шести състав) от 12 септември 2019 г. (преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark — Австрия) — Zoran Maksimovic (C-64/18), Humbert Jörg Köfler (C-140/18, C-146/18 и C-148/18), Wolfgang Leitner (C-140/18 и C-148/18), Joachim Schönbeck (C-140/18 и C-148/18), Wolfgang Semper (C-140/18 и C-148/18)/Bezirkshauptmannschaft Murtal
      (Съединени дела C-64/18, С-140/18, С-146/18 и С-148/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 56 ДФЕС - Свободно предоставяне на услуги - Командироване на работници - Съхраняване и превод на документацията за трудово възнаграждение - Разрешение за работа - Санкции - Пропорционалност - Глоби с предварително определен минимален размер - Кумулиране - Липса на максимален размер - Съдебни разноски - Заместващо наказание лишаване от свобода)
      (2019/C 383/16)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Zoran Maksimovic (C-64/18), Humbert Jörg Köfler (C-140/18, C-146/18 и C-148/18), Wolfgang Leitner (C-140/18 и C-148/18), Joachim Schönbeck (C-140/18 и C-148/18), Wolfgang Semper (C-140/18 и C-148/18)

         Ответник: Bezirkshauptmannschaft Murtal

         в присъствието на: Finanzpolizei

         Диспозитив

      Член 56 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която в случай на неспазване на задължения в областта на трудовото право, свързани с получаването на административни разрешения и съхраняването на документи за трудови възнаграждения, предвижда налагането на глоби:

                  —

                  които не могат да бъдат по-ниски от предварително определен размер,

                  —

                  които се налагат кумулативно за всеки засегнат работник и са без горна граница,

                  —

                  към които се добавя сума за съдебни разноски в размер на 20 % от техния размер, в случай че жалбата, подадена срещу решението, с което те се налагат, бъде отхвърлена, и

                  —

                  които в случай на неплащане се заменят с наказания лишаване от свобода.

         (1)  ОВ C 259, 23.7.2018 г.