title: Дело C-444/16: Преюдициално запитване от Cour d'appel de Mons (Белгия), постъпило на 8 август 2016 г. — Immo Chiaradia SPRL/État belge

text:
               7.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 410/5

         Преюдициално запитване от Cour d'appel de Mons (Белгия), постъпило на 8 август 2016 г. — Immo Chiaradia SPRL/État belge
   (Дело C-444/16)
   (2016/C 410/05)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour d'appel de Mons

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Immo Chiaradia SPRL

      Ответник: État belge

      Преюдициални въпроси

   Съвместимо ли е с правилата за съставянето на баланса, предвидени в Четвърта директива на Съвета от 25 юли 1978 година относно годишните счетоводни отчети на някои видове дружества (Директива 78/660/ЕИО, ОВ L 222от 14 август 1978 г., стр. 11; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 21), съгласно които:

               —

               годишният счетоводен отчет трябва да дава вярна и точна представа за имуществото, за финансовото състояние, както и за резултатите от дейността на дружеството (член 2, параграф 3 от директивата);

               —

               фондовете имат за цел да покрият загуби или задължения, чийто характер е ясно определен и които към датата на приключване на баланса вероятно ще бъдат претърпени или поети, или ще бъдат претърпени или поети със сигурност, но без да е сигурен размерът или датата на възникването им (член 20, параграф 1 от директивата);

               —

               принципът на предпазливостта следва във всички случаи да бъде спазван, и по-специално:

                           —

                           могат да се включват само печалби, реализирани към датата на приключване на баланса;

                           —

                           вземат се предвид всички предвидими рискове и предполагаеми загуби, възникнали в течение на съответната или предходна финансова година, дори и ако тези рискове или загуби са станали известни едва през периода между датата на приключване на баланса и датата на съставянето му (член 31, параграф 1, буква в), подбукви аа) и бб) от директивата);

               —

               вземат се предвид приходите и разходите, отнасящи се до финансовата година, независимо от датата на заплащане или инкасиране на тези приходи или разходи (член 31, параграф 1, буква г) от директивата);

               —

               перата на разделите по активи и пасиви се оценяват поотделно (член 31, параграф 1, буква д) от директивата);

         дружество — емитент на опция върху акция, да може да осчетоводи като приход цената на прехвърлянето на тази опция през счетоводната година, през която въпросната опция е прекратена, или в края на периода ѝ на валидност, за да се вземе предвид рискът, поеман от емитента на опцията вследствие на приетото от него задължение, [а не] през счетоводната година, през която прехвърлянето на опцията е извършено и цената ѝ е окончателно придобита, като поетият от емитента на опцията риск се оценява отделно чрез осчетоводяването на фонд?


title: Дело T-323/13: Жалба, подадена на 14 юни 2013 г. — Pure Fishing/СХВП — Łabowicz (NANOFIL)

text:
               31.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/31

         Жалба, подадена на 14 юни 2013 г. — Pure Fishing/СХВП — Łabowicz (NANOFIL)
   (Дело T-323/13)
   2013/C 252/52
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Pure Fishing, Inc. (Спирит Лейк, Съединени щати) (представител: J. Dickerson, Solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Edward Łabowicz (Клодзко, Полша)

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на апелативния състав по преписка R 1241/2012-2,

               —

               да допусне регистрацията на марката на Общността, заявена с № 9 611 872, и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „NANOFIL“ за стоки от клас 28 — заявка за марка на Общността № 9 611 872

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративна марка на Общността „NANO“ за стоки от клас 28

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета.


title: Дело C-333/08: Иск, предявен на 18 юли 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република

text:
               8.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 285/16

         Иск, предявен на 18 юли 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република
   (Дело C-333/08)
   (2008/C 285/27)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: B. Stromsky)

      Ответник: Френска република
   Искания на ищеца

               —

               да се приеме за установено, че като е предвидила режим за предварително разрешение, който не зачита принципа на пропорционалност за технологичните спомагателни вещества и фуража, за приготовлението на които са били използвани технологични спомагателни вещества от други държави-членки, където те са законосъобразно произведени и/или пуснати на пазара, Френската република не е изпълнила задълженията си по член 28 от Договора за ЕО,

               —

               да се осъди Френската република да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Със своя иск Комисията изтъква ограниченията на търговския обмен, произтичащи от френската правна уредба относно технологичните спомагателни вещества. Като установявала режим за предварително разрешение за тези продукти, както и за фуража, при приготовлението на които са били използвани технологични спомагателни вещества от други държави-членки, където те са били законосъобразно произведени и/или пуснати на пазара, тази правна уредба всъщност правела по-трудно и по-скъпо пускането на пазара на тези фуражи и спомагателни вещества, и следователно тя възпрепятствала търговския обмен в Общността.
   Според Комисията даден режим за предварително разрешение можел при определени обстоятелства да бъде обоснован с причина, свързана с общественото здраве, но този режим трябвало във всеки случай да удовлетворява критерия за пропорционалност и да съблюдава условията, предвидени от съдебната практика, по-специално посочените в Решение на Съда от 5 февруари 2004 г. по дело Комисия/Франция (C-24/00). В конкретния случай обаче няколко от тези условия липсвали, тъй като предвидените от въпросната правна уредба процедури не били нито лесно достъпни, нито бързи и подлежащи на обжалване в случай на отказ на разрешение.


title: Дело C-49/12: Преюдициално запитване, отправено от Østre Landsret (Дания) на 31 януари 2012 г. — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Sunico ApS, M & B Holding ApS, Sunil Kumar Harwani

text:
               21.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/11

         Преюдициално запитване, отправено от Østre Landsret (Дания) на 31 януари 2012 г. — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Sunico ApS, M & B Holding ApS, Sunil Kumar Harwani
   (Дело C-49/12)
   2012/C 118/17
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Østre Landsret

      Страни в главното производство

      Ищец: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Ответници: Sunico ApS, M & B Holding ApS, Sunil Kumar Harwani

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 1 от Регламент (ЕО) № 44/2001 (1) на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела да се тълкува в смисъл, че приложното поле на регламента обхваща случай, при който властите на държава членка предявяват иск за обезщетение за вреди срещу предприятия и физически лица с местожителство в друга държава членка въз основа на направено по смисъла на националното право на първата държава членка твърдение за сговаряне с престъпна цел, насочено към извършване на измами, изразяващо се в съпричастност към неизплащането на дължимия на първата държава членка ДДС?

      (1)  ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74.


title: Дело C-454/14: Иск, предявен на 30 септември 2014 г.  — Европейска комисия/Кралство Испания

text:
               15.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 448/9

         Иск, предявен на 30 септември 2014 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
   (Дело C-454/14)
   (2014/C 448/12)
   Език на производството: испански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: L. Pignataro-Nolin, E. Sanfrutos Cano и D. Loma-Osorio Lerena)

      Ответник: Кралство Испания

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приело, в случая на всяко от депата за отпадъци, посочени в точка 26 от настоящата искова молба [депа за безопасни отпадъци в Ortuella, Баска област, и в Zurita и в Juan Grande, Канарски острови], необходимите мерки, за да изиска от оператора на депо да подготви план за подобряване на условията и да гарантира пълното изпълнение на посочения план в съответствие с изискванията на Директивата, с изключение на тези от приложение I, точка 1, най-късно в срок от осем години, считано от датата, определена в член 18, параграф 1 от Директива 1999/31/ЕО (1) на Съвета от 26 април 1999 година относно депонирането на отпадъци, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 14, буква в) от посочената директива за всяко от споменатите депа за отпадъци,

               —

               да се установи, че като не е приело, в случая на всяко [едно] от депата за отпадъци, посочени в точка 37 от настоящата искова молба [9 депа за безопасни отпадъци [Vélez Rubio (Алмерия), Alcolea de Cinca (Уеска), Sariñena (Уеска), Tamarite de Litera (Уеска), Somontano — Barbastro (Уеска), Barranco de Sedases (Фрага, Уеска), Barranco Seco (Пунтаяна, Палма), Jumilla (Мурсия) y Legazpia (Гуипускоа)] и 19 депа за инертни отпадъци [Sierra Valleja (Arcos de la Frontera, Кадис), Carretera Pantano del Rumblar (Baños de la Encina, Хаен), Barranco de la Cueva (Bélmez de la Moraleda, Хаен), Cerrajón (Castillo de Locubín, Хаен), Las Canteras (Jimena y Bedmar, Хаен), Hoya del Pino (Siles, Хаен), Bellavista (Finca El Coronel, Alcalá de Guadaira, Севиля), El Patarín (Alcalá de Guadaira, Севиля), Carretera de Arahal-Morón de la Frontera (Arahal, Севиля), Carretera de Almadén de la Plata (Cazalla de la Sierra, Севиля), El Chaparral (Écija, Севиля), Carretera A-92, KM 57,5 (Morón de la Frontera, Севиля), Carretera 3118 Fuente Leona — Cumbres mayores (Colina Barragona, Уелва), Llanos del Campo (Grazalema — Benamahoma, Кадис) Andrada Baja (Alcalá de Guadaira, Севиля), Las Zorreras (Aldeira, Гранада), Carretera de los Villares (Andújar, Хаен) La Chacona (Cabra, Кордоба) y el Chaparral — La Sombrerera (Puerto Serrano, Кадис)]] необходимите мерки, за да закрие възможно най-скоро, съгласно разпоредбата на член 7, буква ж) и на член 13 от Директива 1999/31, депата, които не са получили разрешително да продължат дейността си, в съответствие с член 8 от същата, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 14, буква б) от посочената директива за всяко от споменатите депа за отпадъци.

               —

               да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Проведените от Комисията разследвания в хода на производство № 2001/2071 за установяване на нарушение и анализът на отговорите на испанските власти позволяват да се установи неизпълнението на задълженията по Директива 1999/31, споменати в официалното уведомително писмо, по член 14, букви a) y в) от Директива 1999/31, както и по член 14, буква б) от посочената директива.
   Настоящият иск се отнася освен това и за депото за отпадъци Barranco de Sedases, което е предмет на производство № 2012/4068 за установяване на нарушение и съединено с предходното, като се има предвид, че Кралство Испания не е изпълнило във връзка с това депо за отпадъци задълженията си по член 14, буква б) от Директива 1999/31.
   Анализът на тези отговори позволява на Комисията да изключи от производството 45 депа за отпадъци, които или не могат да се считат за съществуващи депа към 16 юли 2001 г., или са получили разрешително и условията в тях са били подобрени съгласно предвиденото в Директива 1999/31. Въпреки това, с оглед на продължаващото състояние на неизпълнение — тъй като испанските власти в няколко случая не са приели необходимите мерки, за да изискат от оператора на депо да подготви план за подобряване на условията и да гарантира пълното изпълнение на посочения план в съответствие с изискванията на Директивата, а в други случаи не са приели необходимите мерки, за да се закрият възможно най-скоро депата, които не са получили разрешително да продължат дейността си — Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 14, букви б) и в) от Директива 1999/31, Комисията решава да подаде настоящия иск пред Съда.

      (1)  OВ L 182, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 5, стр. 94.


title: Дело T-444/08: Жалба, подадена на 29 септември 2008 г. — FIFA/СХВП — Ferrero (WORLD CUP 2006)

text:
               6.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/49

         Жалба, подадена на 29 септември 2008 г. — FIFA/СХВП — Ferrero (WORLD CUP 2006)
   (Дело T-444/08)
   (2008/C 313/88)
   Език на жалбата: английски
   Страни

      Жалбоподател: Fédération Internationale de Football Association (FIFA) (Цюрих, Швейцария) (представители: D. Alexander QC, A. Barav, Barrister, R. Buchel и C. Rassmann, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Ferrero OHG mbH (Stadtallendorf, Германия)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени изцяло или частично решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 20 юни 2008 г. по преписка R 1466/2005-1, и

               —

               да се осъди СХВП да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Словна марка „WORLD CUP 2006“ за стоки и услуги от класове 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 15, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41 и 42 — Марка на Общността № 2 152 817

      Притежател на марката на Общността: Жалбоподателят

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Решение на отдела по заличаването: Отхвърляне на искането за обявяване на недействителност

      Решение на апелативния състав: Отмяна на решението на отдела по заличаването

      Изложени правни основания: i) нарушение на членове 73 и 74, параграф 1 от Регламент № 40/94 на Съвета, доколкото апелативният състав до голяма степен основава решението си на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 40/94 на Съвета — разпоредба, на която не се е позовала нито другата страна в производството пред апелативния състав, нито отделът по заличаването; ii) при условията на евентуалност, нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 40/94 на Съвета, тъй като апелативният състав не е разгледал регистрираната марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност, като цяло, от гледна точка на средния потребител и не е приложил релевантното право относно преценката на описателния характер на заявените стоки и/или услуги; и iii) нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 на Съвета, тъй като апелативният състав погрешно е приел, че регистрираната марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност, е лишена от необходимия отличителен характер; и iv) Нарушение на член 7, параграф 3 и член 51, параграф 2 от Регламент № 40/94 на Съвета, тъй като апелативният състав погрешно е приел, че регистрираната марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност, не е придобила отличителен характер за услуги от клас 41.


title: Дело T-14/12: Жалба, подадена на 10 януари 2012 г. — Kazino Parnithas/Комисия

text:
               3.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/19

         Жалба, подадена на 10 януари 2012 г. — Kazino Parnithas/Комисия
   (Дело T-14/12)
   2012/C 65/37
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Elliniko Kazino Parnithas AE (Maroussi, Гърция) (представители: F. Carlin, Barrister, N. Niejahr, Q. Azau, F. Spyropoulos, I. Dryllerakis и K. Spyropoulos, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение на Комисията 2011/716/ЕС от 24 май 2011 година относно държавна помощ, предоставена от Гърция за някои гръцки казина C 16/10 (ex NN 22/10, ex CP 318/09), приведена в изпълнение от Гърция (ОВ 2011 L 285, стp. 25);

               —

               при условията на евентуалност, да отмени обжалваното решение в частта, в която се отнася до жалбоподателя; или

               —

               при условията на евентуалност по отношение на предходното искане, да отмени обжалваното решение в частта, в която с него се разпорежда възстановяването на сумите от жалбоподателя; и

               —

               да осъди ответникът да заплати направените от него съдебни разноски и разноските на жалбоподателя, направени във връзка с настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага три правни основания.

               1.

               С първото правно основание се твърди, че ответникът е нарушил член 107, параграф 1 от ДФЕС, когато определя, че въпросната мярка представлява държавна помощ и:

                           —

                           установява, че жалбоподателят е ползвал икономическо предимство под формата на „данъчна дискриминация“ в размер на 7,20 евро за билет;

                           —

                           приема, че мярката включва отказ от държавни ресурси;

                           —

                           приема, че мярката е селективна в полза на жалбоподателя; и

                           —

                           заключава, че мярката нарушава конкуренцията и въздейства върху търговията между държавите членки.

               2.

               С второто правно се твърди, че ответникът е нарушил член 296 от ДФЕС, като не е изложил съответните мотиви, които да позволят на жалбоподателят да разбере, а на Съда да провери съображенията, поради които се приема, че жалбоподателят е ползвал селективно предимство, че всяко такова предимство включва отказ от държавни приходи и може да доведе до нарушение на конкуренцията и да засегне търговията между държавите членки.

               3.

               С третото правно основание се твърди, че доколкото обжалваното решение разпорежда възстановяване на суми от жалбоподателя, то нарушава:

                           —

                           член 14, параграф 1), първо изречение от Регламент (ЕО) No 659/1999 (1) на Съвета, съгласно който се възстановява получената от получателя помощ, тъй като в обжалваното решение ответникът не е изчислил правилно размера на помощта, която жалбоподателят може да е получил; и

                           —

                           член 14, параграф 1, второ изречение от Регламент (ЕО) No 659/1999, тъй като възстановяването в този случай нарушава общи принципи на правото на ЕС, а именно: принципа на оправданите правни очаквания, принципа на правната сигурност и принципа на пропорционалността.

      (1)  Регламент (ЕО) №659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 ОТ Договора за ЕО (ОВ 1999 L 83, стp. 1)


title: Дело T-170/11: Жалба, подадена на 17 март 2011 г. — Rivella International/СХВП — Baskaya di Baskaya & C. (BASKAYA)

text:
               14.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/34

         Жалба, подадена на 17 март 2011 г. — Rivella International/СХВП — Baskaya di Baskaya & C. (BASKAYA)
   (Дело T-170/11)
   2011/C 145/57
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Rivella International AG (Rothrist, Швейцария) (представители: C. Spintig, U. Sander и H. Förster, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Baskaya di Baskaya & C. s.a.s. (Grosseto, Италия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 10 януари 2011 г. по дело R 534/2010-4;

               —

               да се осъди ответника да заплати съдебните разноските.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Baskaya di Baskaya & C. s.a.s.

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка, съдържаща словния елемент „BASKAYA“, за стоките от класове 29, 30 и 32

      Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: международно регистрираната фигуративна марка, съдържаща словния елемент „Passaia“, за стоките от клас 32

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1), тъй като апелативният състав не е приложил член 5 от Германско-швейцарското споразумение от 13 април 1892 година относно взаимната закрила на патентите, марките и дизайните и поради това е допуснал грешка при прилагане на правото, като не е взел предвид представеното от жалбоподателя доказателство.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


title: Дело C-274/16: Преюдициално запитване от Amtsgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 13 май 2016 г. — flightright GmbH/Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

text:
               19.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 343/22

         Преюдициално запитване от Amtsgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 13 май 2016 г. — flightright GmbH/Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA
   (Дело C-274/16)
   (2016/C 343/33)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Düsseldorf

      Страни в главното производство

      Ищец: flightright GmbH

      Ответник: Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

      Преюдициален въпрос

   При въздушен превоз на пътници, който се осъществява с два полета и не включва значителен престой на летищата, на които се сменят полетите, следва ли мястото на пристигане на втората отсечка да се счита за мястото на изпълнение по смисъла на член 7, точка 1, буква а) от Регламент (ЕС) № 1215/2012 (1), ако е предявен иск срещу въздушния превозвач, изпълняващ полета по първата отсечка, когато е възникнала нередовността, и превозът по втората отсечка се осъществява от друг въздушен превозвач?

      (1)  Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 351, стр. 1).


title: Дело T-12/17: Жалба, подадена на 11 януари 2017 г. — Mellifera/Комисия

text:
               27.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/40

         Жалба, подадена на 11 януари 2017 г. — Mellifera/Комисия
   (Дело T-12/17)
   (2017/C 063/52)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung (Розенфелд, Германия) (представител: A. Willand, Rechtsanwalt)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение Ares (2016) 6306335 на Комисията от 8 ноември 2016 г., получено от жалбоподателя на 11 ноември 2016 г.,

               —

               да задължи Комисията да се произнесе повторно по основателността на искането на жалбоподателя за вътрешно преразглеждане на Регламент за изпълнение (ЕС) № 2016/1056 по отношение на удължаване на срока на одобрението на веществото глифозат,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага две основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Първо основание: нарушение на член 10, параграф 1 във връзка с член 2, параграф 1, буква ж) от Регламент (ЕО) № 1367/2006 (1) и Орхуската конвенция (2)

               С първото основание жалбоподателят твърди, че удължаването на срока на одобрението на активното вещество глифозат е административен акт, който може да бъде преразгледан по реда на производството по член 10, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1367/2006.

               2.

               Второ основание: нарушение на член 17 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 (3)

               Жалбоподателят твърди, че Комисията няма правомощие да удължи срока на одобрението на активното вещество глифозат съгласно горепосочената разпоредба, тъй като в настоящия случай тя изобщо не била приложима.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността (ОВ L 264, 2006 г., стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 126).

      (2)  Конвенция на Икономическата комисия на ООН за Европа (ИКЕ) за достъпа до информация, участието на обществеността в процеса на вземането на решения и достъпа до правосъдие по въпроси на околната среда.

      (3)  Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за отмяна на директиви 79/117/ЕИО и 91/414/ЕИО на Съвета (ОВ L 309, 2009 г., стр. 1).


title: Дело T-145/13: Жалба, подадена на 13 март 2013 г. — Ningbo Qixin Solar Electrical Appliance/Комисия

text:
               27.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 123/24

         Жалба, подадена на 13 март 2013 г. — Ningbo Qixin Solar Electrical Appliance/Комисия
   (Дело T-145/13)
   2013/C 123/42
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Ningbo Qixin Solar Electrical Appliance Co. Ltd (Zhejiang, Китай) (представители: V. Akritidis и Y. Melin, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               на основание член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз да отмени Решението на Европейската комисия, изпратено с писмо № H4/JN/Ref.t13.000011 от 3 януари 2013 г., с което жалбоподателят е уведомен, че Европейската комисия няма да разгледа искането му да получи статут на предприятие, действащо в условията на пазарна икономика, подадено на основание член 2, параграф 7, буква б), от Регламент № 1225/2009 на Съвета в рамките на антидъмпинговата процедура относно вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти с произход от Китайската народна република, започната на 6 септември 2012 г. (AD 590),

               —

               на основание член 277 от Договора за функционирането на Европейския съюз да постанови, че Регламент (ЕС) № 1168/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година за изменение на Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 344, стр. 1), е неприложим по отношение на жалбоподателя в настоящото производство по обжалване,

               —

               и поради това да разпореди на Комисията и на евентуално встъпилите страни да заплатят всички съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква едно-единствено правно основание, което е идентично с правното основание, изтъкнато в дело T-143/13, Zhejiang Heda Solar Technology/Комисия.


title: Дело C-93/14: Определение на председателя на Съда от 9 септември 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Audiencia Provincial de Navarra — Испания) — Miguel Angel Zurbano Belaza, Antonia Artieda Soria/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

text:
               1.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 431/16

         Определение на председателя на Съда от 9 септември 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Audiencia Provincial de Navarra — Испания) — Miguel Angel Zurbano Belaza, Antonia Artieda Soria/Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA
   (Дело C-93/14) (1)

   (2014/C 431/24)
   Език на производството: испански
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 151, 19.5.2014 г.


title: Дело C-262/09: Решение на Съда (първи състав) от 30 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Köln, Германия) — Wienand Meilicke, Heidi Christa Weyde, Marina Stöffler/Finanzamt Bonn-Innenstadt (Свободно движение на капитали — Данък върху доходите — Удостоверение за действително изплатения корпоративен данък във връзка с дивидентите с чуждестранен произход — Избягване на двойното данъчно облагане на дивиденти — Данъчен кредит за дивиденти, изплатени от местни дружества — Изисквани доказателства във връзка с подлежащия на приспадане чуждестранен данък)

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/3

         Решение на Съда (първи състав) от 30 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Köln, Германия) — Wienand Meilicke, Heidi Christa Weyde, Marina Stöffler/Finanzamt Bonn-Innenstadt
   (Дело C-262/09) (1)

   (Свободно движение на капитали - Данък върху доходите - Удостоверение за действително изплатения корпоративен данък във връзка с дивидентите с чуждестранен произход - Избягване на двойното данъчно облагане на дивиденти - Данъчен кредит за дивиденти, изплатени от местни дружества - Изисквани доказателства във връзка с подлежащия на приспадане чуждестранен данък)
   2011/C 252/03
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Köln

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Wienand Meilicke, Heidi Christa Weyde, Marina Stöffler

      Ответник: Finanzamt Bonn-Innenstadt

      Предмет

   Преюдициално запитване — Finanzgericht Köln — Тълкуване на член 56 ЕО и член 58, параграф 1, буква а) и параграф 3 ЕО, както и на принципите на ефективност и полезно действие — Разпределяне на дивиденти от установено в една държава членка дружество на данъчнозадължено в друга държава членка лице — Съвместимост с общностното право на режима на облагане на доходите във втората държава членка, който, от една страна, предвижда „данъчен кредит“ в размер на 3/7 от брутната сума на дивидентите, въпреки че е фактически невъзможно да се установи вече удържаният във връзка с тези дивиденти корпоративен данък по отношение на установено в друга държава членка дружество, а от друга страна, обвързва този „данъчен кредит“ с условие за представяне на удостоверение за удържан корпоративен данък, изготвено съгласно нейното данъчно право, въпреки че изглежда фактически невъзможно данъчнозадълженото лице да представи такова удостоверение за установено в друга държава членка дружество

      Диспозитив

               1.

               За изчисляването на размера на данъчния кредит, на който има право акционер, който е местно данъчнозадължено лице за държава членка, във връзка с дивидентите, разпределени от капиталово дружество, установено в друга държава членка, при липса на представени доказателства, изискуеми съгласно законодателството на първата държава членка, членове 56 ЕО и 58 ЕО не допускат прилагането на разпоредба като тази на член 36, параграф 2, второ изречение, точка 3 от Закона за данъка върху доходите (Einkommensteuergesetz) от 7 септември 1990 г., в редакцията му след изменението със Закона от 13 септември 1993 г., по силата на която корпоративният данък, с който се облагат дивидентите с чуждестранен произход, се приспада от данъка върху доходите на акционера до размера на приложимата част от корпоративния данък, с който се облага брутният размер на дивидентите, разпределени от дружествата на първата държава членка.
               Изчисляването на данъчния кредит трябва да се извърши в зависимост от данъчната ставка на разпределената печалба по корпоративния данък, приложима по отношение на разпределящото дружество съгласно правото на неговата държава членка на установяване, без обаче подлежащият на приспадане размер да може да превишава размера на данъка върху доходите, който следва да се изплати върху получените от акционера дивиденти в държавата членка, за която той е местно данъчнозадължено лице.

               2.

               Що се отнася до това доколко точни следва да бъдат изискуемите доказателства, за да може да бъде получен данъчен кредит във връзка с дивиденти, изплатени от капиталово дружество, установено в държава членка, различна от тази, за която получателят е местно данъчнозадължено лице, членове 56 ЕО и 58 ЕО не допускат прилагането на разпоредба като тази на член 36, параграф 2, второ изречение, точка 3, четвърто изречение, буква б) от Закона за данъка върху доходите от 7 септември 1990 г., в редакцията му след изменението със Закона от 13 септември 1993 г., по силата на която степента на прецизност, както и формата на представяне на доказателствата, които трябва да бъдат приведени от даден акционер, трябва да съответстват на изискуемите, в случай че разпределящото дружество е установено в държавата членка на облагане на този получател.
               Данъчните органи на тази последна държава членка могат да изискват от този получател предоставянето на оправдателни документи, които да им позволят да проверят по ясен и точен начин дали са изпълнени условията за получаване на данъчен кредит, предвиден в националното законодателство, без да могат да извършват преценка на този данъчен кредит.

               3.

               Принципът на ефективност не допуска национална правна уредба като произтичащата от разпоредбите на член 175, параграф 2, второ изречение от Данъчния кодекс (Abgabenordnung) с неговото изменение със Закона за транспониране на директиви на Европейския съюз в националното данъчно право и за изменение на други разпоредби (Gesetz zur Umsetzung von EU-Richtlinien in nationales Steuerrecht und zur Änderung weiterer Vorschriften), във връзка с изменения член 97, параграф 9, трета алинея от изменения Закон за въвеждане на Данъчния кодекс (Einführungsgesetz zur Abgabenordnung) от 14 декември 1976 г., която с обратна сила и без да предвижда преходен период не позволява приспадане на чуждестранния корпоративен данък, с който са обложени дивидентите, изплатени от капиталово дружество, установено в друга държава членка, чрез представянето било на удостоверение за този данък съгласно законодателството на държавата членка, за която получателят на тези дивиденти е местно данъчнозадължено лице, било на оправдателни документи, позволяващи на данъчните органи на тази държава членка да проверят по ясен и точен начин дали са изпълнени условията за получаване на този данъчен кредит. Запитващата юрисдикция следва да определи какъв е разумният срок за представянето на посоченото удостоверение или на оправдателните документи.

      (1)  ОВ C 267, 7.11.2009 г.


title: Дело C-387/11: Решение на Съда (първи състав) от 25 октомври 2012 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Членове 49 ДФЕС и 63 ДФЕС — Членове 31 и 40 от Споразумението за ЕИП — Данъчно облагане на доходите от капитали и движимо имущество — Местни и чуждестранни инвестиционни дружества — Авансов данък върху доходите от капитали и движимо имущество — Приспадане на авансовия данък върху доходите от капитали и движимо имущество — Освобождаване от данъчно облагане на доходите от капитали и движимо имущество — Дискриминация — Обосновки)

text:
               22.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/6

         Решение на Съда (първи състав) от 25 октомври 2012 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
   (Дело C-387/11) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Членове 49 ДФЕС и 63 ДФЕС - Членове 31 и 40 от Споразумението за ЕИП - Данъчно облагане на доходите от капитали и движимо имущество - Местни и чуждестранни инвестиционни дружества - Авансов данък върху доходите от капитали и движимо имущество - Приспадане на авансовия данък върху доходите от капитали и движимо имущество - Освобождаване от данъчно облагане на доходите от капитали и движимо имущество - Дискриминация - Обосновки)
   2012/C 399/09
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: W. Mölls и C. Soulay)

      Ответник: Кралство Белгия (представители: J.-C. Halleux и M. Jacobs)

      Встъпила страна, подпомагаща ответника: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представител: S. Behzadi-Spencer)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 49 и 63 ДФЕС и членове 31 и 40 от Споразумението за Европейското икономическо пространство — Данъчно облагане на доходите от капитали и движимо имущество — Освобождаване в полза на инвестиционните дружества — Национална правна уредба, по силата на която доходите от капитали и движимо имущество се облагат с данък при източника („авансов данък върху доходите от капитали и движимо имущество“) — Дискриминация на чуждестранните инвестиционни дружества, които не разполагат с постоянен обект на националната територия, тъй като те не могат да искат възстановяване на авансовия данък, платен върху доходите от капитали и движимо имущество — Липса на основания

      Диспозитив

               1.

               Като е оставило в сила правни норми относно данъчното облагане на доходите от капитали и движимо имущество, които норми са различни в зависимост от това дали разглежданите доходи са получени от местни инвестиционни дружества, или от чуждестранни инвестиционни дружества, които нямат постоянен обект в Белгия, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по членове 49 ДФЕС и 63 ДФЕС, както и по членове 31 и 40 от Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 г.

               2.

               Осъжда Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

               3.

               Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 305, 15.10.2011 г.


title: Дело F-109/07: Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 12 декември 2007 г. — Georgi Kerelov/Комисия (Длъжностни лица — Явна недопустимост — Член 44, параграф 1, буква в) от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд)

text:
               8.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/64

         Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 12 декември 2007 г. — Georgi Kerelov/Комисия
   (Дело F-109/07)
   (Длъжностни лица - Явна недопустимост - Член 44, параграф 1, буква в) от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд)
   (2008/C 64/104)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Georgi Kerelov (Пазарджик, България) (представител: адв. A. Kerelov)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Предмет
   Искане за отмяна на решението на EPSO от 2 февруари 2007 година да не съобщи на жалбоподателя информацията и документите, свързани с конкурса, от една страна и поправяне на вредата, която той бил претърпял, от друга страна.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като явно недопустима.

               2)

               Всяка от страните понася своите съдебни разноски.


title: Дело C-196/07: Иск, предявен на 11 април 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания

text:
               7.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/10

         Иск, предявен на 11 април 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-196/07)
   (2007/C 155/18)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: V. Di Bucci и E. Gippini Fournier)

      Ответник: Кралство Испания
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е отменило незабавно редица условия, установени с решение на Национална комисия по енергетиката (Comisión Nacional de la Energía, CNE) (условие първо до шесто, осмо и седемнадесето), които са обявени за несъвместими с общностното право в член 1 от Решение на Комисията от 26 септември 2006 г. (дело № СОМР/М.4197 — Е.ОN/Endesa — С(2006)4279 окончателен), и като не е отменило най-късно до 19 януари 2007 г. редица условия, определени с Решение на министъра (първо, десето, единадесето и петнадесето изменено условие), обявени за несъвместими с общностното право в член 1 от Решение на Комисията от 20 декември 2006 г. (дело № СОМР/М.4197 — Е.ОN/Endesa — С(2006)7039 окончателен), Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 2 от двете решения,

               —

               да се осъди Кралство Испания да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Испанските власти не са отменили редица условия, установени с решение на CNE (условие първо до шесто, осмо и седемнадесето), които са обявени за несъвместими с общностното право в член 1 от първото Решение на Комисията от 26 септември 2006 г., те не са отменили и изменените условия, установени с Решение на министъра (първо, десето, единадесето и петнадесето изменено условие), обявени за несъвместими с общностното право в член 1 от второто решение на Комисията от 20 декември 2006 г.
   Първото решение задължава Кралство Испания „незабавно“ да отмени въпросните условия. С изтичане на определения от Комисията срок за съобразяване с мотивираното становище, са изтекли почти шест месеца от нотифицирането на първото решение, от което е видно, че Кралство Испания не е изпълнило „незабавно“, възложеното му с член 2 задължение.
   Срокът 19 януари 2007 г. за изпълнение на второто решение на Комисията е изтекъл, без Кралство Испания да е отменило условията, които посоченото решение е обявило за несъвместими с общностното право.
   От това следва, че Кралство Испания не е изпълнило съответно член 2 от първото решение на Комисията и член 2 от второто решение на същата.


title: Дело T-462/10: Жалба, подадена на 27 септември 2010 г. — Flaherty/Комисия

text:
               4.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/43

         Жалба, подадена на 27 септември 2010 г. — Flaherty/Комисия
   (Дело T-462/10)
   ()
   2010/C 328/71
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Thomas Flaherty (Kilronan, Ирландия) (представители: A. Collins SC, N. Travers, Barrister и D. Barry, Solicitor)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Комисията, нотифицирано под номер C(2010) 4764 от 13 юли 2010 г. като писмо до Ирландия, с което се отхвърля искане за увеличаване на капацитета поради направени в областта на безопасността подобрения във връзка с евентуалния нов пелагичен траулер, който следва да замести MFV Westward Isle, и с което се заменя предходното решение по посоченото искане, а именно Решение на Комисията 2003/245 от 4 април 2003 г. относно получените от Комисията искания за увеличаване на целите на МПО IV с оглед подобряване на безопасността, мореплаването, хигиената, качеството на продуктите и условията на труд за корабите с обща дължина по-голяма от 12 метра (ОВ L 90, стр. 48), което е отменено в частта, отнасяща се до жалбоподателя, с Решение на Съда от 17 април 2008 г. по дело Flaherty и др./Комисия (C-373/06 P, C-379/06 P и C-382/06 P, Сборник, стр. I-2649), и

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба на основание член 263 ДФЕС жалбоподателят иска отмяна на решението на Комисията, нотифицирано под номер C(2010) 4764 от 13 юли 2010 г. като писмо до Ирландия, с което се отхвърля искане за увеличаване на капацитета поради направени в областта на безопасността подобрения във връзка с евентуалния нов пелагичен траулер, който следва да замести MFV Westward Isle, и с което се заменя предходното решение по посоченото искане, а именно Решение на Комисията 2003/245 от 4 април 2003 г. относно получените от Комисията искания за увеличаване на целите на МПО IV с оглед подобряване на безопасността, мореплаването, хигиената, качеството на продуктите и условията на труд за корабите с обща дължина по-голяма от 12 метра (ОВ L 90, стр. 48), което е отменено в частта, отнасяща се до жалбоподателя, с Решение на Съда от 17 април 2008 г. по дело Flaherty и др./Комисия (C-373/06 P, C-379/06 P и C-382/06 P, Сборник, стр. I-2649).
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква следните правни основания:

               На първо място жалбоподателят твърди, че приетият от ответника акт няма правно основание. Член 4, параграф 2 от Решение 97/413/ЕО на Съвета от 26 юни 1997 година относно целите и подробните правила за преструктуриране на сектора на рибарството в Общността за периода от 1 януари 1997 г. до 31 декември 2001 г. с оглед на постигане на устойчиво равновесие между ресурсите и тяхната експлоатация (ОВ L 175, стp. 27) продължава да бъде подходящото правно основание за обжалваното решение и затова според жалбоподателя няма правно основание, на което Комисията да приеме решението като ad hoc решение.

               На второ място жалбоподателят твърди, че Комисията е допуснала съществено процесуално нарушение. Жалбоподателят твърди, че съгласно Решение 97/413/ЕО на Съвета обжалваното решение е трябвало да бъде прието съобразно процедурата на Управителните комитети и че като е приела решението ad hoc, Комисията е допуснала съществено процесуално нарушение.

               На трето място жалбоподателят твърди, че като е тълкувала неправилно член 4, параграф 2 от Решение 97/413/ЕО на Съвета, Комисията е превишила правомощията си, като по-специално е приложила неотносими критерии и не е взела предвид понятието „риболовни усилия“ от Решение 97/413/ЕО на Съвета и от законодателството на Общността в областта на рибарството, приложимо към момента, в който жалбоподателят е направил искането за свързан с безопасността тонаж през декември 2001 г.

               Освен това жалбоподателят твърди, че обжалваното решение е опорочено поради редица явни грешки в преценката на направеното от жалбоподателя искане за свързан с безопасността тонаж. По-специално жалбоподателят твърди, че решението на Комисията да отхвърли направеното от жалбоподателя искане поради по-големия обем под главната палуба на заместващия кораб в сравнение с Westward Isle е явно неправилно, каквото е и предположението ѝ, че „риболовното усилие“ на заместващия кораб ще бъде по-голямо от това на Westward Isle.

               На последно място жалбоподателят твърди, че Комисията е нарушила правото му на равно третиране. Жалбоподателят твърди, че отхвърлянето от Комисията на искането поради по-големия обем под главната палуба на заместващия кораб представлява съществена разлика в третирането, която съставлява недопустима дискриминация спрямо жалбоподателя в сравнение с изцяло различния подход към някои от исканията за допълнителен свързан с безопасността тонаж, приети с Решение на Комисията 2003/245, както и към едно от исканията, първоначално отхвърлено със същото решение, но впоследствие прието с Решение на Комисията, нотифицирано под номер C(2010) 4765 от 13 юли 2010 г.


title: Дело C-386/06: Определение на председателя на Съда от 22 март 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Commissione tributaria provinciale di Milano — Италия) — Bakemark Italia Srl/Agenzia Entrate Ufficio Milano 1

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/29

         Определение на председателя на Съда от 22 март 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Commissione tributaria provinciale di Milano — Италия) — Bakemark Italia Srl/Agenzia Entrate Ufficio Milano 1
   (Дело C-386/06) (1)

   (2007/C 96/60)

      Език на производството: италиански

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  OВ C 294, 2.12.2006 г.


title: Дело T-571/10: Жалба, подадена на 16 декември 2010 г. — Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik/СХВП — Impexmetal (FŁT-1)

text:
               26.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/28

         Жалба, подадена на 16 декември 2010 г. — Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik/СХВП — Impexmetal (FŁT-1)
   (Дело T-571/10)
   2011/C 63/54
   Език на жалбата: полски

      Страни

      Жалбоподател: Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. (Kraśnik, Полша) (представители: J. Sieklucki, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Impexmetal S.A. (Варшава, Полша)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени изцяло решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 6 октомври 2010 г. по преписка R 1387/2009-1,

               —

               да се осъдят ответникът и IMPEXMETAL S.A. да заплатят съдебните разноски, включително разноските, направени от жалбоподателя в производствата пред апелативния състав и пред отдела по споровете на СХВП.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „FŁT-1“ (заявка № 5026372) за стоки от клас 7

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: IMPEXMETAL S.A.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративни марки на Общността „FŁT“ и национални словни и фигуративни марки „FŁT“ за стоки от клас 7

      Решение на отдела по споровете: частично уважава възражението и отхвърля заявката за някои стоки от клас 7.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата срещу решението на отдела по споровете.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 (1) поради неправилна преценка на сходството на конфликтните знаци; неотчитане на факта, че заявената марка е част от фирмата на жалбоподателя, която е използвана много преди момента на подаване на заявката и е обосновано с исторически съображения означение на жалбоподателя; също така неотчитане на дълготрайното и безконфликтно паралелно съществуване на заявената марка и марките, посочени в производството по възражение.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (кодифицирана версия) (ОВ L 78, стр. 1).


title: Дело C-463/15 PPU: Определение на Съда (четвърти състав) от 25 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam — Нидерландия) — Openbaar Ministerie/A. (Преюдициално запитване — Спешно преюдициално производство — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Рамково решение 2002/584/ПВР — Европейска заповед за арест — Член 2, параграф 4 и член 4, точка 1 — Условия за изпълнение — Национално наказателно право, съгласно което за изпълнението на европейска заповед за арест освен двойната наказуемост се изисква и деянието да е наказуемо съгласно правото на изпълняващата държава членка с лишаване от свобода или мярка за задържане, за максимален срок не по-малко от 12 месеца)

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/20

         Определение на Съда (четвърти състав) от 25 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam — Нидерландия) — Openbaar Ministerie/A.
   (Дело C-463/15 PPU) (1)

   ((Преюдициално запитване - Спешно преюдициално производство - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Рамково решение 2002/584/ПВР - Европейска заповед за арест - Член 2, параграф 4 и член 4, точка 1 - Условия за изпълнение - Национално наказателно право, съгласно което за изпълнението на европейска заповед за арест освен двойната наказуемост се изисква и деянието да е наказуемо съгласно правото на изпълняващата държава членка с лишаване от свобода или мярка за задържане, за максимален срок не по-малко от 12 месеца))
   (2016/C 038/29)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank Amsterdam

      Страни в главното производство

      Молител: Openbaar Ministerie

      Обвиняем: A.

      Диспозитив

   Член 2, параграф 4 и член 4, точка 1 от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат за предаването въз основа на европейска заповед за арест да се изисква в изпълняващата държава членка деянието, за което тази заповед за арест е била издадена, не само да представлява престъпление съгласно правото на тази държава членка, но и да бъде наказуемо съгласно същото това право с лишаване от свобода за максимален срок не по-малко от 12 месеца.

      (1)  ОВ C 363, 3.11.2015 г.


title: Дело T-292/02: Решение на Първоинстанционния съд от 11 юни 2009 г. — Confservizi/Комисия (Държавни помощи — Схема за помощи, предоставяни от италианските власти на някои предприятия за обществени услуги под формата на освобождаване от данъци и на заеми с преференциална лихва — Решение за обявяване на помощите за несъвместими с общия пазар — Жалба за отмяна — Сдружение на предприятия — Липса на лично засягане — Недопустимост)

text:
               1.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 180/37

         Решение на Първоинстанционния съд от 11 юни 2009 г. — Confservizi/Комисия
   (Дело T-292/02) (1)

   (Държавни помощи - Схема за помощи, предоставяни от италианските власти на някои предприятия за обществени услуги под формата на освобождаване от данъци и на заеми с преференциална лихва - Решение за обявяване на помощите за несъвместими с общия пазар - Жалба за отмяна - Сдружение на предприятия - Липса на лично засягане - Недопустимост)
   2009/C 180/67
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Confederazione Nazionale dei Servizi (Confservizi) (Рим, Италия) (представители: C. Tessarolo, A. Vianello, S. Gobbato и F. Spitaleri, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представител: V. Di Bucci)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Associazione Nazionale fra gli Industriali degli Acquedotti — Anfida (Рим, Италия) (представител: P. Alberti, avocat)

      Предмет

   Искане за отмяна на членове 2 и 3 от Решение 2003/193/ЕО на Комисията от 5 юни 2002 година относно държавна помощ чрез освобождаване от данъци и заеми при преференциални условия, предоставена от Италия на предприятия за обществени услуги, чийто акционерен състав е с мажоритарно публично участие (ОВ L 77, 2003 г., стp. 21).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Confederazione Nazionale di Servizi (Confservizi) понася собствените си съдебни разноски, както и тези на Комисията.

               3)

               Associazione Nazionale fra gli Industriali degli Acquedotti — Anfida понася собствените си съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 274, 9.11.2002 г.


title: Дело C-186/15: Преюдициално запитване от Finanzgericht Münster (Германия), постъпило на 24 април 2015 г. — Kreissparkasse Wiedenbrück/Finanzamt Wiedenbrück

text:
               3.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 254/5

         Преюдициално запитване от Finanzgericht Münster (Германия), постъпило на 24 април 2015 г. — Kreissparkasse Wiedenbrück/Finanzamt Wiedenbrück
   (Дело C-186/15)
   (2015/C 254/06)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Münster

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Kreissparkasse Wiedenbrück

      Ответник: Finanzamt Wiedenbrück

      Преюдициални въпроси

               1)

               Длъжни ли са държавите членки да приложат правилото за закръгляване по член 175, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета относно общата система на данъка върху добавената стойност (1), когато подлежащата на приспадане част се изчислява съгласно един от специалните методи, предвидени в член 173, параграф 2, букви а), б), в) или г) от тази директива?

               2)

               Длъжни ли са държавите членки да приложат правилото за закръгляване по член 175, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета относно общата система на данъка върху добавената стойност в случай на корекция на данъка по получени доставки съгласно член 184 и сл. от Директива 2006/112/ЕО, когато подлежащата на приспадане част по смисъла на член 175, параграф 1 от Директивата се изчислява съгласно един от специалните методи, предвидени в член 173, параграф 2, букви а), б), в) или г) от тази директива, респ. съгласно член 17, параграф 5, трета алинея, букви а), б), в) или г) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа?

               3)

               Длъжни ли са държавите членки да коригират приспаданията съгласно член 184 и сл. от Директива 2006/112/ЕО, прилагайки правилото за закръгляване — втори въпрос — по такъв начин, че подлежащата на корекция приспадната сума да се закръгли към по-горното или по-долното цяло число в полза на данъчнозадълженото лице?

      (1)  ОВ. L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело T-351/17: Жалба, подадена на 2 юни 2017 г. — Nike European Operations Netherlands и др./Комисия

text:
               31.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 249/40

         Жалба, подадена на 2 юни 2017 г. — Nike European Operations Netherlands и др./Комисия
   (Дело T-351/17)
   (2017/C 249/54)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Nike European Operations Netherlands BV (Хилферсум, Нидерландия), Hugo Boss AG (Метцинген, Германия), Timberland Europe BV (Алмело, Нидерландия), New Balance Athletic Shoes (UK) Ltd (Уорингтън, Обединено кралство), Wolverine Europe BV (Амстердам, Нидерландия) и Wolverine Europe Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: E. Vermulst и J. Cornelis, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/423 на Комисията от 9 март 2017 година за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и Виетнам и произведени от Fujian Viscap Shoes Co. Ltd, Vietnam Ching Luh Shoes Co. Ltd, Vinh Thong Producing-Trading-Service Co. Ltd, Qingdao Tae Kwang Shoes Co. Ltd, Maystar Footwear Co. Ltd, Lien Phat Company Ltd, Qingdao Sewon Shoes Co. Ltd, Panyu Pegasus Footwear Co. Ltd, PanYu Leader Footwear Corporation, Panyu Hsieh Da Rubber Co. Ltd, An Loc Joint Stock Company, Qingdao Changshin Shoes Company Limited, Chang Shin Vietnam Co. Ltd, Samyang Vietnam Co. Ltd, Qingdao Samho Shoes Co. Ltd, Min Yuan, Chau Giang Company Limited, Foshan Shunde Fong Ben Footwear Industrial Co. Ltd и Dongguan Texas Shoes Limited Co., и за изпълнение на решението на Съда на Европейския съюз по съединени дела C-659/13 и C-34/14 (ОВ L 64, стр. 72);

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски на жалбоподателите.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата жалбоподателите излагат четири основания.

               1.

               С първото основание те твърдят, че Европейската комисия няма правомощия да приеме оспорвания регламент.

               2.

               С второто основание се твърди, че възобновяването на процедурата относно обувките и наложеното с обратна сила антидъмпингово мито, чийто срок на валидност е изтекъл, в съответствие с оспорвания регламент: (i) е извършено без правно основание, дължи се на явна грешка при прилагането на член 266 ДФЕС и на Основния регламент и по този начин се нарушава на член 9, параграф 4 от Основния регламент (1); ii) е в противоречие с принципите на защита на оправданите правни очаквания, на правна сигурност и на забрана на обратното действие, доколкото жалбоподателите за засегнати от него; (iii) се основава на неправилно прилагане на член 266 ДФЕС и на злоупотреба с власт от страна на Европейската комисия, като се нарушава и член 5, параграф 4 ДЕС

               3.

               С третото основание се твърди, че когато доставчиците на жалбоподателите се облагат с обратна сила с антидъмпинговото мито върху, като по този начин се предотвратяване на възстановяването му на жалбоподателите, се нарушава принципа на недопускане на дискриминация.

               4.

               С четвъртото основание се твърди, че Европейската комисия злоупотребила с власт при преценката на пазарната икономика и на исканията за индивидуално третиране и нарушила принципа за недопускане на дискриминация.

      (1)  Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейския съюз (OВ L 176, стр. 21).


title: Дело T-105/04: Определение на Първоинстанционния съд от 12 декември 2007 г. — Sandoz/Комисия

text:
               9.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/33

         Определение на Първоинстанционния съд от 12 декември 2007 г. — Sandoz/Комисия
   (Дело T-105/04) (1)

   (2008/C 37/53)

      Език на производството: английски

   Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 106, 30.4.2004 г.


title: Дело T-657/16: Жалба, подадена на 17 септември 2016 г. — Márquez Alentà/EUIPO — Fiesta Hotels & Resorts (Изображение на мравка)

text:
               7.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 410/24

         Жалба, подадена на 17 септември 2016 г. — Márquez Alentà/EUIPO — Fiesta Hotels & Resorts (Изображение на мравка)
   (Дело T-657/16)
   (2016/C 410/34)
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: Marc Márquez Alentà (Сервера, Испания) (представител: J. Carbonell Callicó, abogado)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Fiesta Hotels & Resorts, SL (Ибиса, Испания)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз (Изображение на мравка) — заявка за регистрация № 12 715 661

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 30 юни 2016 г. по преписка R 1242/2015-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение в частта, с която частично са уважени жалба R 1242/2015-1 и възражението за определени заявени стоки от клас 16 и услуги от клас 35,

               —

               вследствие на това да потвърди решението на отдела по споровете и да уважи заявката за регистрация на марката за всички стоки и услуги от класове 16, 35, 41 и 43, за които е направена,

               —

               да възложи на ответника разноските по производството в съответствие с член 87, параграф 2 от Регламента относно марката на Общността.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, букви a) и б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-87/08: Жалба, подадена на 18 февруари 2008 г. — Република Кипър/Комисия

text:
               7.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/27

         Жалба, подадена на 18 февруари 2008 г. — Република Кипър/Комисия
   (Дело T-87/08)
   (2008/C 142/48)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Жалбоподател: Република Кипър (представител: P. Kliridis)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обявление за възлагане на обществена поръчка EuropeAid/126225/C/SER/CY с наименование „Technical Assistance for engineering works for waste management infrastructure and rehabilitation of dumping sites in the northern part of Cyprus“, публикувано единствено на английски език на интернет страница http://ec.europa.eu/europaid/tender/data/ на 8 декември 2007 г. или около тази дата, както и да се отменят членове 5 и 28.2 от обявлението;

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят твърди, че разглежданото обявление е незаконосъобразно поради следните причини:

               —

               на първо място, тъй като при публикуване на обявлението Комисията е превишила своите правомощия и/или е извършила нарушение във връзка с правното му основание, по-специално Регламент (ЕО) № 389/2006 на Съвета от 27 февруари 2006 година за създаване на инструмент за финансова подкрепа с цел насърчаване на икономическото развитие на общността на кипърските турци и за изменение на Регламент (ЕО) № 2667/2000 на Съвета относно Европейската агенция за възстановяване (1),

               —

               на второ място, тъй като разглежданото обявление противоречи и/или е несъвместимо с член 299 ЕО, съответно изменен с член 19 от Акта относно условията на присъединяването на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република (2) (наричан по-нататък „Актът за присъединяване от 2003 г.“), както и с Протокол № 10 за Кипър към Акта за присъединяване от 2003 г. (3), и

               —

               на трето място, тъй като противоречи и/или е несъвместимо със задълженията, които произтичат от императивните норми на международното право и от Резолюции 541 (1983) и 550 (1984) на Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации, и

               —

               на четвърто място, тъй като не е публикувано в Официален вестник.

      (1)  ОВ L 65, стр. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 45, стр. 147.

      (2)  ОВ L 236, стр. 33.

      (3)  ОВ L 236, стр. 955.


title: Дело C-578/16: Решение на Съда (пети състав) от 16 февруари 2017 г. (преюдициално запитване от Vrhovno sodišče Republike Slovenije — Словения) — C. K., H. F., A. S./Republika Slovenija (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Граници, убежище и имиграция — Системата от Дъблин — Регламент (ЕС) № 604/2013 — Член 4 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Нечовешко или унизително отношение — Прехвърляне на тежко болно търсещо убежище лице към държавата, компетентна за разглеждането на молбата му — Липса на основателни опасения да се смята, че съществуват потвърдени системни недостатъци в тази държава членка — Задължения на държавата членка, която трябва да извърши прехвърлянето)

text:
               10.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/11

         Решение на Съда (пети състав) от 16 февруари 2017 г. (преюдициално запитване от Vrhovno sodišče Republike Slovenije — Словения) — C. K., H. F., A. S./Republika Slovenija
   (Дело C-578/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Граници, убежище и имиграция - Системата от Дъблин - Регламент (ЕС) № 604/2013 - Член 4 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Нечовешко или унизително отношение - Прехвърляне на тежко болно търсещо убежище лице към държавата, компетентна за разглеждането на молбата му - Липса на основателни опасения да се смята, че съществуват потвърдени системни недостатъци в тази държава членка - Задължения на държавата членка, която трябва да извърши прехвърлянето))
   (2017/C 112/16)
   Език на производството: словенски

      Запитваща юрисдикция

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: C. K., H. F., A. S.

      Ответник: Republika Slovenija

      Диспозитив

               1)

               Член 17, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство, трябва да се тълкува в смисъл, че въпросът за прилагане от държава членка на предвидената в тази разпоредба „дискреционна клауза“ не се обхваща единствено от националното право и тълкуването му от конституционния съд на тази държава членка, а представлява въпрос за тълкуване на правото на Съюза по смисъла на член 267 ДФЕС

               2)

               Член 4 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че:

                           —

                           дори при липсата на основателни опасения да се смята, че в държавата членка, компетентна да разгледа молбата за убежище, съществуват системни недостатъци, прехвърлянето на търсещо убежище лице в рамките на Регламент № 604/2013 може да се извърши само при условия, изключващи възможността това прехвърляне да породи реална и потвърдена опасност от подлагане на заинтересованото лице на нечовешко или унизително отношение по смисъла на този член;

                           —

                           при обстоятелства, при които прехвърлянето на търсещо убежище лице, което страда от особено тежко психическо или физическо заболяване, би породило реална и потвърдена опасност от значително и необратимо влошаване на здравословното състояние на заинтересованото лице, това прехвърляне би представлявало нечовешко или унизително отношение по смисъла на посочения член;

                           —

                           органите на държавата членка, която трябва да извърши прехвърлянето, и евентуално нейните юрисдикции трябва да изключат всяко сериозно съмнение за влияние на прехвърлянето върху здравословното състояние на заинтересованото лице, като вземат необходимите предпазни мерки, така че прехвърлянето да бъде извършено при условия, позволяващи да бъде опазено по подходящ начин и в достатъчна степен здравословното състояние на това лице. В случай, когато предвид особената тежест на заболяването на съответното търсещо убежище лице предприемането на посочените предпазни мерки не би било достатъчно, за да се гарантира, че прехвърлянето му няма да доведе до реална опасност от значително и необратимо влошаване на здравословното му състояние, органите на съответната държава членка трябва да спрат процедурата по прехвърлянето на заинтересованото лице, докато състоянието му не позволи такова прехвърляне, и

                           —

                           при необходимост, ако установи, че здравословното състояние на съответното търсещо убежище лице не би могло да се подобри в краткосрочен план или че спирането за дълъг период от време на процедурата би породило опасност от влошаване на състоянието на заинтересованото лице, самата молеща държава членка би могла да реши да разгледа молбата му, като се позове на „дискреционната клауза“, предвидена в член 17, параграф 1 от Регламент № 604/2013

         Член 17, параграф 1 от Регламент № 604/2013, във връзка с член 4 от Хартата на основните права на Европейския съюз не би могъл при обстоятелства като разглежданите в главното производство да се тълкува в смисъл, че задължава тази държава членка да приложи споменатата клауза.

      (1)  ОВ C 22, 23.1.2017 г.


title: Дело T-255/08: Решение на Общия съд от 22 юни 2010 г. — Montero Padilla/СХВП — Padilla Requena (JOSE PADILLA) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „JOSE PADILLA“ — По-ранни марки и по-ранен знак „JOSE PADILLA“ — Относителни основания за отказ — Липса на всеобщо известна марка по смисъла на член 6, второ от Парижката конвенция и на марка с репутация — Член 8, параграф 2, буква в) и член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 2, буква в) и член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009) — Липса на по-ранен знак, използван в процеса на търговия — Член 8, параграф 4 от Регламент № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 4 от Регламент № 207/2009)

text:
               31.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/34

         Решение на Общия съд от 22 юни 2010 г. — Montero Padilla/СХВП — Padilla Requena (JOSE PADILLA)
   (Дело T-255/08) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „JOSE PADILLA“ - По-ранни марки и по-ранен знак „JOSE PADILLA“ - Относителни основания за отказ - Липса на всеобщо известна марка по смисъла на член 6, второ от Парижката конвенция и на марка с репутация - Член 8, параграф 2, буква в) и член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 2, буква в) и член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009) - Липса на по-ранен знак, използван в процеса на търговия - Член 8, параграф 4 от Регламент № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 4 от Регламент № 207/2009)
   2010/C 209/50
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Eugenia Montero Padilla (Мадрид, Испания) (представители: първоначално G. Aguillaume Gandasegui и P. Linde Puelles, впоследствие A. Salerno и M. Di Stefano, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: J. F. Crespo Carrillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: José María Padilla Requena (Santa Eulalia, Испания) (представители: J. F. Gallego Jiménez и J. R. Gil Cantons, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 1 март 2008 г. (преписка R 516/2007-2) относно производство по възражение между Eugenia Montero Padilla и José María Padilla Requena

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Eugenia Montero Padilla да понесе направените от нея съдебни разноски, както и тези на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) и на José María Padilla Requena.

      (1)  ОВ C 209, 15.8.2008 г.


title: Дело F-132/15: Жалба, подадена на 12 октомври 2015 г. — ZZ/Комисия

text:
               7.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 406/46

         Жалба, подадена на 12 октомври 2015 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-132/15)
   (2015/C 406/49)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: J.-N. Louis и N. de Montigny, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на Комисията да приложи медицинската резерва, предвидена в член 32 от Условията за работа на другите служители (УРДС), с обратна сила — считано от датата на постъпване на жалбоподателя на служба в Комисията, и да спре осигуряването за рисковете инвалидност и смърт, и от друга страна, отмяна на решението за ZZ да бъде изключена възможността за назначаване от Комисията през период от шест години, считано от датата, на която е изтекъл последният договор на ZZ.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отменят решенията на органа, оправомощен да сключва договори, които се отнасят, от една страна, до прилагането с обратна сила спрямо жалбоподателя на медицинската резерва, предвидена в член 32 от УРДС, и до спирането на осигуряването за рисковете инвалидност и смърт, и от друга страна, до изключването на възможността жалбоподателят да бъде назначен от Комисията през период от шест години.

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-39/10: Решение на Съда (четвърти състав) от 10 май 2012 г. — Европейска комисия/Република Естония (Неизпълнение на задължения от държава членка — Свободно движение на работници — Данък върху доходите — Облекчение — Пенсии за осигурителен стаж и възраст — Въздействие върху ниските пенсии — Дискриминация между местните и чуждестранните данъчнозадължени лица)

text:
               30.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 194/2

         Решение на Съда (четвърти състав) от 10 май 2012 г. — Европейска комисия/Република Естония
   (Дело C-39/10) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Свободно движение на работници - Данък върху доходите - Облекчение - Пенсии за осигурителен стаж и възраст - Въздействие върху ниските пенсии - Дискриминация между местните и чуждестранните данъчнозадължени лица)
   2012/C 194/02
   Език на производството: естонски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: W. Mölls, K. Saaremäel-Stoilov и R. Lyal)

      Ответник: Република Естония (представител: M. Linntam)

      Встъпили страни, подпомагащи ответника: Кралство Испания (представители: M. Muñoz Pérez и A. Rubio Gonzáles), Португалската република (представител: L. Inez Fernandes), Кралство Швеция (представител: A. Falk), Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представител: S. Ossowski), Федерална република Германия (представители: J. Möller, C. Blaschke и B. Klein)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 45 ДФЕС и на член 28 от Споразумението за ЕИП — Данъчно облагане на доходите от пенсия за осигурителен стаж и възраст — Национално законодателство, което не предвижда възможността от облагане с данък върху доходите да бъдат освободени чуждестранните лица, чийто общ доход е толкова нисък, че те биха били освободени, ако бяха местни данъчнозадължени лица

      Диспозитив

               1.

               Като изключва чуждестранните пенсионери от облекченията, предвидени в Закона за облагане на доходите на лицата (tulumaksuseadus) от 15 декември 1999 г., изменен със Закона от 26 ноември 2009 г., когато не подлежат на данъчно облагане в държавата членка по пребиваване съгласно нейното данъчно законодателство поради ниския размер на техните пенсии, Република Естония не е изпълнила задълженията си по член 45 ДФЕС и член 28 от Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 г.

               2.

               Република Естония понася направените от нея съдебни разноски.

               3.

               Кралство Испания, Португалската република, Кралство Швеция, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, както и Федерална република Германия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 63, 13.3.2010 г.


title: Дело T-331/11: Жалба, подадена на 16 юни 2011 г. — Besselink/Съвет

text:
               13.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/35

         Жалба, подадена на 16 юни 2011 г. — Besselink/Съвет
   (Дело T-331/11)
   2011/C 238/60
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Leonard Besselink (Utrecht, Нидерландия) (представители: O. Brouwer и J. Blockx, lawyers)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени решението на Съвета от 1 април 2011 г. за отказ да се предостави пълен достъп до документ № 9689/10 в съответствие с Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76), съобщен на жалбоподателя на 7 април 2011 г. с писмо с референтен № 04/c/01/11, и

               —

               да нареди на Съвета да заплати съдебните разноски на жалбоподателя в съответствие с член 87 от Процедурния правилник на Общия съд, включително разноските на встъпилите страни.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания.

               1.

               В рамките на първото правно основание се твърди, че обжалваното решение е основано на погрешно тълкуване и прилагане на член 4, параграф 1, буква a), трето тире от Регламент (ЕО) № 1049/2001, който се отнася до защитата на обществения интерес по отношение на международните отношения, доколкото:

                           —

                           Съветът погрешно не е взел предвид конституционното естество на документа, до който жалбоподателят иска да получи достъп;

                           —

                           жалбоподателят счита, че достъпът до документ № 9689/10 е гарантиран също от свободата на изразяване на мнение, закрепена в член 11 от Хартата на основните права на Европейския съюз;

                           —

                           Съветът не взел предвид специфичните обстоятелства и предмет на настоящото дело, и

                           —

                           Съветът погрешно се позовал на хипотетични отрицателни последици на оповестяването върху бъдещите преговори, които Съюзът следва да води.

               2.

               В рамките на второто правно основание се твърди, че са допуснати грешка при прилагането на член 4, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 и нарушение на принципа на пропорционалност, доколкото Съветът не е проверил дали е удачно да се предостави частичен достъп и да се откаже достъпа до онези части от документ № 9689/10, за които това е удачно и строго необходимо.

               3.

               В рамките на третото правно основание се твърди, че Съветът не е изпълнил задължението си да изложи в обжалваното решение пълни и подходящи мотиви.


title: Дело F-53/13: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 26 февруари 2014 г.  — Diamantopoulos/ЕСВД (Публична служба — Длъжностни лица — Повишаване — Решение жалбоподателят да не бъде повишен в степен AD 12 — Мълчалив отказ по подадената по административен ред жалба — Изричен отказ, издаден след обжалването по съдебен ред — Мотиви)

text:
               7.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/44

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 26 февруари 2014 г. — Diamantopoulos/ЕСВД
   (Дело F-53/13) (1)

   ((Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Решение жалбоподателят да не бъде повишен в степен AD 12 - Мълчалив отказ по подадената по административен ред жалба - Изричен отказ, издаден след обжалването по съдебен ред - Мотиви))
   2014/C 102/64
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Alkis Diamantopoulos (Брюксел, Белгия) (представители: S. Orlandi, J.-N. Louis и D. Abreu Caldas, avocats)

      Ответник: Европейска служба за външна дейност (ЕСВД) (представители: S. Marquardt и E. Chaboureau)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението жалбоподателят да не бъде повишен в степен AD 12 в процедурата по повишаване за 2012 г.

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на Европейската служба за външна дейност да не повиши г-н Diamantopoulos в степен AD 12 в процедурата по повишаване за 2012 г.

               2)

               Осъжда Европейската служба за външна дейност да понесе направените от нея съдебни разноски и тези на г-н Diamantopoulos.

      (1)  ОВ C 215, 27.7.2013 г., стр. 20.


title: Дело C-137/10: Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Белгия) на 15 март 2010 г. — Европейски общности/Région de Bruxelles-Capitale

text:
               5.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/15

         Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Белгия) на 15 март 2010 г. — Европейски общности/Région de Bruxelles-Capitale
   (Дело C-137/10)
   2010/C 148/24
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'Éta

      Страни в главното производство

      Ищец: Европейски общности

      Ответник: Région de Bruxelles-Capitale

      Преюдициални въпроси

               1.

               Член 282 от Договора за създаване на Европейската общност и по-конкретно думите „[з]а тази цел Общността се представлява от Комисията“, съдържащи се във второто изречение от този член, трябва ли да се тълкуват в смисъл, че дадена институция е действително упълномощена да представлява Общността поради самото обстоятелство, че е налице упълномощаване, с което Комисията делегира на тази институция своите правомощия за процесуално представителство на Общността, независимо дали това упълномощаване посочва или не поименно физическо лице, оправомощено да представлява делегираната институция?

               2.

               При отрицателен отговор, национална юрисдикция като Conseil d'État може ли да провери допустимостта на иск или жалба на европейска институция, надлежно упълномощена от Комисията, за да подаде иск или жалба пред съд, по смисъла на член 282, второ изречение от Договора за създаване на Европейската общност, като разгледа дали тази институция е представлявана от съответното физическо лице, което е оправомощено да подаде иск или жалба пред национална юрисдикция?

               3.

               При условията на евентуалност, и при утвърдителен отговор на предходния въпрос, член 207, параграф 2, първа алинея от Договора за създаване на Европейската общност и по-конкретно думите „се подпомага от заместник-генерален секретар, отговарящ за функционирането на Генералния секретариат“, трябва ли да се тълкуват в смисъл, че заместник-генералният секретар на Съвета може действително да представлява Съвета за целите на подаването на иск или жалба пред националните съдилища?


title: Дело C-472/13: Преюдициално запитване, отправено от Bayerisches Verwaltungsgericht München (Германия) на 2 септември 2013 г. — Andre Lawrence Shepherd/Федерална република Германия

text:
               16.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 336/9

         Преюдициално запитване, отправено от Bayerisches Verwaltungsgericht München (Германия) на 2 септември 2013 г. — Andre Lawrence Shepherd/Федерална република Германия
   (Дело C-472/13)
   2013/C 336/19
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bayerisches Verwaltungsgericht München

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Andre Lawrence Shepherd

      Ответник: Федерална република Германия

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 9, параграф 2, буква д) от Директива 2004/83/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че в обхвата на закрилата попадат само лица, чиито конкретни военни задачи включват пряко участие в бойните действия, т.е. във въоръжени действия, съответно лица, които имат правото да издават заповеди за такива действия (хипотеза 1), или закрила по тази разпоредба може да се предостави и на други членове на армията, чиито задачи се изчерпват с логистичната и техническата поддръжка на войската извън рамките на същинските бойни действия и имат само косвено отражение върху тях (хипотеза 2)?

               2.

               Ако при отговора на въпрос 1 се потвърди втората хипотеза:
               Следва ли член 9, параграф 2, буква д) от Директива 2004/83/ЕО да се тълкува в смисъл, че е нужно военната служба в случай на (международни и вътрешни) военни действия основно или систематично да подбужда или да задължава да бъдат извършвани престъпления и деяния по смисъла на член 12, параграф 2 от Директива 2004/83/ЕО (хипотеза 1), или е достатъчно търсещият убежище да докаже, че в единични случаи войската, на която е член, е извършила в района на военните действия, в които е участвала, престъпления по смисъла на член 12, параграф 2, буква а) от Директива 2004/83/ЕО — тъй като отделни заповеди за действие са се оказали престъпни в този смисъл или поради изстъпления на отделни лица (хипотеза 2)?

               3.

               Ако при отговора на въпрос 2 се потвърди втората хипотеза:
               Предоставя ли се закрила на бежанците само ако и в бъдеще с голяма вероятност и без да е налице основателно съмнение, може да се очаква да се стигне до нарушаване на международното хуманитарно право, или е достатъчно търсещият убежище да посочи факти, от които е видно, че при конкретните военни действия (неизбежно или вероятно) се стига до такива престъпления и поради това не може да се изключи възможността той да бъде въвлечен в тях?

               4.

               Изключва ли се закрилата на бежанците по член 9, параграф 2, буква д) поради обстоятелството, че военните съдилища не толерират или наказват нарушения на международното хуманитарно право, или този факт е без значение?
               Необходимо ли е евентуално дори да е наложено наказание от Международния наказателен съд?

               5.

               Изключва ли се закрилата на бежанците поради факта, че разположението на войски и/или окупационният статут се одобряват от международната общност или се основават на мандат на Съвета за сигурност на ООН?

               6.

               За да се признае статут на бежанец по член 9, параграф 2, буква д) от Директива 2004/83/ЕО, необходимо ли е търсещият убежище да може да бъде осъден по Статута на Международния наказателен съд, ако изпълнява служебните си задължения, (хипотеза 1), или закрилата на бежанците се предоставя и без да възникне тази гранична хипотеза, тоест когато търсещият убежище няма основание да се опасява от наказателноправна санкция, но изпълнението на военната служба е несъвместимо с неговите вътрешни убеждения (хипотеза 2)?

               7.

               Ако при отговора на въпрос 6 се потвърди втората хипотеза:
               Изключва ли се закрилата на бежанците на основание посочените по-горе разпоредби поради факта, че макар да е разполагал с възможността да премине процедура по общия ред за отказ от отбиване на военна служба, търсещият убежище не е използвал тази възможност, или закрила на бежанец може да се предостави и когато става въпрос за актуално решение по вътрешни убеждения?

               8.

               Представляват ли актове на преследване по смисъла на член 9, параграф 2, буква б) или буква в) от Директива 2004/83/ЕО дисциплинарното уволнение от армията, налагането на наказание лишаване от свобода и свързаните с тях отхвърляне от обществото и неблагоприятни социални последици?

      (1)  Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила (ОВ L 304, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 52).