title: Дело T-254/14: Жалба, подадена на 18 април 2014 г.  — Warenhandelszentrum/СХВП — Baumarkt Max Bahr (NEW MAX)

text:
               24.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 194/31

         Жалба, подадена на 18 април 2014 г. — Warenhandelszentrum/СХВП — Baumarkt Max Bahr (NEW MAX)
   (Дело T-254/14)
   2014/C 194/40
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Warenhandelszentrum Ltd. (Ной-Улм, Германия) (представител: F. Hirschel, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Baumarkt Max Bahr GmbH & Co. KG (Хамбург, Германия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 29 януари 2014 г., постановено по преписка R 2035/2012-1 и да допусне заявената от жалбоподателя марка,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, съдържаща словните елементи „NEW MAX“ за стоки и услуги от класове 3, 5 и 37 — заявка за регистрация на марка на Общността № 1 0 1 06  474

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Baumarkt Max Bahr GmbH & Co. KG

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративна марка, съдържаща словния елемент „MAX“ за услуги от клас 35

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по споровете и отхвърля изцяло заявената марка.

      Изложени правни основания: липса на вероятност от объркване между конфликтните марки.


title: Дело F-76/15: Жалба, подадена на 15 май 2015 г. — ZZ/Съвет

text:
               27.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 245/51

         Жалба, подадена на 15 май 2015 г. — ZZ/Съвет
   (Дело F-76/15)
   (2015/C 245/64)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: J-N. Louis и N. de Montigny, адвокати)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на Бюрото за разплащания в Брюксел, с което се отхвърлят искането на жалбоподателя заболяването, от което страда синът му, да продължи да се счита за тежко, и искането му да бъдат поети всички свързани с това заболяване медицински разходи.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на началника на Бюрото за разплащания в Брюксел от 8 април 2014 г., с което се отхвърлят искането на жалбоподателя заболяването, от което страда синът му, да продължи да се счита за тежко, и искането му да бъдат поети всички свързани с това заболяване медицински разходи,

               —

               да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-387/17: Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 28 юни 2017 г. — Presidenza del Consiglio dei Ministri/Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA

text:
               9.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 338/3

         Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 28 юни 2017 г. — Presidenza del Consiglio dei Ministri/Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA
   (Дело C-387/17)
   (2017/C 338/04)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Corte suprema di cassazione

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Ответник: Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA

      Преюдициални въпроси

   При обстоятелства като тези по спора в главното производство относно иск за обезщетение за вреди, предявен срещу държавата в качеството ѝ на законодател поради ефективното предоставяне в периода 1976—1980 г. и съгласно правото на същата държава членка (Закон № 684 от 1974 г.) на субсидии, представляващи държавни помощи по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО (предишен член 92 и понастоящем член 107 ДФЕС), за които не е отправено уведомление и които не са разрешени по смисъла на член 88 от Договора за ЕО (предишен член 93 и понастоящем член 108 ДФЕС), на корабоплавателно предприятие в условията на нелиберализиран към съответния момент пазар (морски каботаж):

               1)

               Следва ли за целите на квалифицирането на тези помощи (като „съществуващи“ и следователно като помощи, които не са „нови“) да се прилага — и в каква степен — член 1, буква б), подточка v) от Регламент № 659/1999 (1), който гласи: „v) помощ, която се счита за съществуваща помощ, поради това че може да се установи, че в момента на въвеждането ѝ в действие не е представлявала помощ и впоследствие е станала помощ поради еволюцията на Общия пазар и без да е била изменяна от държавата членка. Когато определени мерки са станали помощ след либерализирането на дадена дейност от правото на Общността, такива мерки не се считат за съществуваща помощ след датата, определена за либерализиране“; или се прилага — и в каква степен — принципът (с формално различен обхват от този на позитивното право) — изведен от Общия съд в решение от 15 юни 2000 г. по съединени дела T–298/97 и др. (Alzetta и др./Комисия, т. 143), потвърдено — в частта, която е от интерес за постановяването на решение в настоящото производство — от Съда в решение от 29 април 2004 г. по дело C-298/00 P (т. 66—69) — съгласно който „[…] схема за помощи, установена в рамките на пазар, който първоначално е затворен за конкуренция, следва да се счита за схема за съществуващи помощи вследствие на либерализирането на този пазар, доколкото при установяването си тя не попада в приложното поле на член 92, параграф 1 от Договора [впоследствие член 87, параграф 1], приложим единствено в секторите, отворени за конкуренция, предвид посочените в този член условия относно засягането на търговията между държавите членки и отражението върху конкуренцията“?

               2)

               Също за целите на квалифицирането на тези помощи следва ли да се прилага — и в каква степен — член 1, буква б), подточка iv) от същия Регламент № 659/1999, съгласно който „съществуваща“ помощ е „помощ, която се счита за съществуваща съгласно член 15“ — разпоредба, която на свой ред установява десетгодишен давностен срок за възстановяването на неправомерно предоставените помощи — или се прилагат и доколко (по подобие или не на принципа, изразен в посочената норма на позитивното право) принципите на защита на оправданите правни очаквания и на правна сигурност, нееднократно прогласени от Съда на ЕС?

      (1)  Регламент (EО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


title: Дело C-42/11: Решение на Съда (голям състав) от 5 септември 2012 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel d'Amiens — Франция) — европейска заповед за арест, издадена срещу Joao Pedro Lopes Da Silva Jorge (Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Рамкﾾво решение 2002/584/ПВР — Европейска заповед за арест и процедури за предаване между държавите членки — Член 4, точка 6 — Случай, при който изпълнението на европейска заповед за арест може да бъде отказано — Прилагане в националното право — Задържано лице, гражданин на държавата членка, в която е издадена европейската заповед за арест — Европейска заповед за арест, издадена с оглед на изпълнението на наказание лишаване от свобода — Законодателство на държава членка, предвиждащо възможността да не се изпълни европейската заповед за арест само в случай че издирваните лица са граждани на посочената държава)

text:
               27.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 331/5

      Решение на Съда (голям състав) от 5 септември 2012 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel d'Amiens — Франция) — европейска заповед за арест, издадена срещу Joao Pedro Lopes Da Silva Jorge
      (Дело C-42/11) (1)

      (Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Рамково решение 2002/584/ПВР - Европейска заповед за арест и процедури за предаване между държавите членки - Член 4, точка 6 - Случай, при който изпълнението на европейска заповед за арест може да бъде отказано - Прилагане в националното право - Задържано лице, гражданин на държавата членка, в която е издадена европейската заповед за арест - Европейска заповед за арест, издадена с оглед на изпълнението на наказание лишаване от свобода - Законодателство на държава членка, предвиждащо възможността да не се изпълни европейската заповед за арест само в случай че издирваните лица са граждани на посочената държава)
      (2012/C 331/07)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour d'appel d'Amiens

         Страни в главното производство

      Joao Pedro Lopes Da Silva Jorge

         Предмет

      Преюдициално запитване — Cour d'appel d'Amiens — Тълкуване на член 4, точка 6 от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (ОВ L 190, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3), както и на член 18 ДФЕС — Европейска заповед за арест, издадена с оглед на изпълнението на наказание лишаване от свобода — Законодателство на държава членка, предвиждащо възможността да не се изпълни европейската заповед за арест само в случай че издирваните лица са граждани на посочената държава — Дискриминация, основана на гражданство

         Диспозитив

      Член 4, точка 6 от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки и член 18 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че макар в рамките на транспонирането на посочения член 4, точка 6 държава членка да може да реши да ограничи случаите, в които изпълняващият национален съдебен орган може да откаже да предаде лице, спрямо което се прилага тази разпоредба, тази държава не може да изключи напълно и автоматично от приложното поле на същата разпоредба гражданите на другите държави членки, които се намират или пребивават на територията ѝ, независимо от връзките, които те имат с посочената държава.
      Като вземе предвид цялото вътрешно право и приложи признатите от последното методи за тълкуване, националната юрисдикция е длъжна, доколкото е възможно, да тълкува националното право с оглед на текста и целта на Рамково решение 2002/584, за да гарантира пълната ефективност на това рамково решение и да стигне до разрешение, което съответства на преследваната от него цел.

         (1)  ОВ C 103, 2.4.2011 г.


title: Дело T-825/14: Определение на Общия съд от 9 юни 2016 г. — IREPA/Комисия и Сметна палата (Жалба за отмяна — Рибарство — Италианска национална програма за събиране на данни в риболовния сектор за периода 2009-2010 г. — Събиране на част от авансите, изплатени на жалбоподателя — Предварителен доклад на Сметната палата — Неподлежащ на обжалване акт — Подготвителен акт — Писма за предварително уведомяване — Дебитно известие — Член 263, четвърта алинея ДФЕС — Липса на пряко засягане — Недопустимост)

text:
               25.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/44

         Определение на Общия съд от 9 юни 2016 г. — IREPA/Комисия и Сметна палата
   (Дело T-825/14) (1)

   ((Жалба за отмяна - Рибарство - Италианска национална програма за събиране на данни в риболовния сектор за периода 2009-2010 г. - Събиране на част от авансите, изплатени на жалбоподателя - Предварителен доклад на Сметната палата - Неподлежащ на обжалване акт - Подготвителен акт - Писма за предварително уведомяване - Дебитно известие - Член 263, четвърта алинея ДФЕС - Липса на пряко засягане - Недопустимост))
   (2016/C 270/50)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Istituto di ricerche economiche per la pesca e l’acquacoltura — IREPA Onlus (Салерно, Италия) (представител: F. Tedeschini, avocat)

      Ответници: Европейска комисия (представители: F. Moro, D. Nardi и K. Walkerová), и Сметна палата на Европейския съюз (представители: F. Moro, N. Scafarto и L. Massocchi)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението, съдържащо се в дебитно известие от 30 септември 2014 г., издадено от Европейската комисия с цел събиране на сумата 458 347,35 EUR, на доклада на Сметната палата от 27 февруари 2013 г., на писмата на Комисията от 12 юли 2013 г. и от 6 август 2014 г., и на всеки друг подготвителен, свързан с или във всички случаи произтичащ от тях акт, дори неизвестен, засягащ имущественоправното положение на жалбоподателя.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Istituto di ricerche economiche per la pesca e l’acquacoltura — IREPA Onlus понася направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Европейската комисия и от Сметната палата на Европейския съюз.

      (1)  ОВ C 65, 23.2.2015 г.


title: Дело T-239/15: Жалба, подадена на 15 май 2015 г. — Cryo-Save/СХВП — MedSkin Solutions Dr. Suwelack (Cryo-Save)

text:
               20.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 236/44

         Жалба, подадена на 15 май 2015 г. — Cryo-Save/СХВП — MedSkin Solutions Dr. Suwelack (Cryo-Save)
   (Дело T-239/15)
   (2015/C 236/59)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Cryo-Save AG (Фрайенбах, Швейцария) (представител: C. Onken, Rechtsanwältin)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG (Билербек, Германия)

      Данни за производството пред СХВП

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Общността „Cryo-Save“ — заявка за регистрация № 4 625 216

      Производство пред СХВП: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 3 март 2015 г. по преписка R 2567/2013-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да измени обжалваното решение, като отмени решението на отдела по отмяна от 30 октомври 2013 г. и отхвърли искането за отмяна на марка на Общността № 4 625 216,
               при условията на евентуалност, да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 56, параграф 2 от Регламент № 207/2009 във връзка с правило 37, буква б), подточка iv) от Регламент № 2868/95,

               —

               Нарушение 51, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-473/12: Решение на Съда (трети състав) от 7 ноември 2013 г. (преюдициално запитване от Cour constitutionnelle — Белгия) — Institut professionnel des agents immobiliers (IPI)/Geoffrey Englebert, Immo 9 SPRL, Grégory Francotte (Обработване на лични данни — Директива 95/46/ЕО — Членове 10 и 11 — Задължение за информиране — Член 13, параграф 1, букви г) и ж) — Изключения — Обхват на изключенията — Частни детективи, които действат за организацията, осъществяваща контрол върху регламентирана професия — Директива 2002/58/ЕО — Член 15, параграф 1)

text:
               11.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/13

         Решение на Съда (трети състав) от 7 ноември 2013 г. (преюдициално запитване от Cour constitutionnelle — Белгия) — Institut professionnel des agents immobiliers (IPI)/Geoffrey Englebert, Immo 9 SPRL, Grégory Francotte
   (Дело C-473/12) (1)

   (Обработване на лични данни - Директива 95/46/ЕО - Членове 10 и 11 - Задължение за информиране - Член 13, параграф 1, букви г) и ж) - Изключения - Обхват на изключенията - Частни детективи, които действат за организацията, осъществяваща контрол върху регламентирана професия - Директива 2002/58/ЕО - Член 15, параграф 1)
   2014/C 9/19
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour constitutionnelle

      Страни в главното производство

      Ищец: Institut professionnel des agents immobiliers (IPI)

      Ответници: Geoffrey Englebert, Immo 9 SPRL, Grégory Francotte

      в присъствието на: Union professionnelle nationale des détectives privés de Belgique (UPNDP), Association professionnelle des inspecteurs et experts d’assurances ASBL (APIEA), Conseil des ministres

      Предмет

   Преюдициално запитване — Cour constitutionnelle (Белгия) — Тълкуване на член 11, параграф 1 и на член 13, параграф 1, букви г) и ж) от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (ОВ L 281, стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13 том 17 стр. 10), както и на член 6, параграф 3 ДЕС — Пълна хармонизация — Възможност за държавата членка да предвиди ограничение или изключение от задължението за непосредствено информиране на заинтересуваното лице — Обхват на изключението от това задължение — Включване на професионалната дейност на частните детективи — При отрицателен отговор, съвместимост на член 13 от Директива 95/46/ЕО с член 6, параграф 3 ДЕС, и по-конкретно с оглед на принципа на равенство и недопускане на дискриминация.

      Диспозитив

   Член 13, параграф 1 от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни трябва да се тълкува в смисъл, че държавите членки имат не задължението, а възможността да транспонират в националното си право едно или повече от предвидените в този член изключения от задължението съответните физически лица да бъдат информирани за обработването на личните им данни.
   Дейността на частен детектив, който действа за сметка на професионална организация с цел да разследва нарушения на етичните кодекси на регламентирана професия, в настоящия случай професията агент на недвижими имоти, попада в обхвата на изключението, предвидено в член 13, параграф 1, буква г) от Директива 95/46.

      (1)  ОВ C 26, 26.1.2013 г.


title: Дело F-131/15: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 19 юли 2016 г. — Stips/Комисия (Публична служба — Временно нает служител, чието заплащане е от бюджетни кредити за научни изследвания и инвестиции — Член 2, буква г) от УРДС — Договор за неопределено време — Прекласиране в по-горна степен — Процедура по прекласиране за 2013 г. — Приключване на процедурата след 1 януари 2014 г. — Влизане в сила на Регламент № 1023/2013 — Условия за придобиване на степен AD 13 — Прилагане по аналогия на член 45, параграф 1 от Правилника и на приложение I, раздел A, точка 1 от него — Отказ да се прекласира временно нает служител със степен AD 12 — Право на прекласиране — Принципи на правна сигурност и на недопускане на прилагане с обратна сила — Право на добра администрация)

text:
               3.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 364/38

      Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 19 юли 2016 г. — Stips/Комисия
      (Дело F-131/15) (1)

      ((Публична служба - Временно нает служител, чието заплащане е от бюджетни кредити за научни изследвания и инвестиции - Член 2, буква г) от УРДС - Договор за неопределено време - Прекласиране в по-горна степен - Процедура по прекласиране за 2013 г. - Приключване на процедурата след 1 януари 2014 г. - Влизане в сила на Регламент № 1023/2013 - Условия за придобиване на степен AD 13 - Прилагане по аналогия на член 45, параграф 1 от Правилника и на приложение I, раздел A, точка 1 от него - Отказ да се прекласира временно нает служител със степен AD 12 - Право на прекласиране - Принципи на правна сигурност и на недопускане на прилагане с обратна сила - Право на добра администрация))
      (2016/C 364/46)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Adolf Stips (Безоцо, Италия) (представители: S. Orlandi и T. Martin, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: G. Berscheid и C. Berardis-Kayser)

         Предмет на делото

      Искане за отмяна на решението на Комисията да не прекласира жалбоподателя в степен AD13 в процедурата по прекласиране за 2013 г.

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението от 21 януари 2015 г., с което Европейската комисия не прекласира г-н Adolf Stips в степен AD 13 в процедурата по прекласиране за 2013 г.

                  2)

                  Европейската комисия понася освен направените от нея съдебни разноски и тези на г-н Stips.

         (1)  ОВ C 414, 14.12.2015 г., стр. 45.


title: Дело T-746/16: Жалба, подадена на 28 октомври 2016 г. — Andreassons Åkeri и др./Комисия

text:
               6.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/34

         Жалба, подадена на 28 октомври 2016 г. — Andreassons Åkeri и др./Комисия
   (Дело T-746/16)
   (2017/C 038/47)
   Език на производството: шведски

      Страни

      Жалбоподатели: Andreassons Åkeri i Veddige AB (Veddige, Швеция), Luke Transport AB (Laholm, Швеция), Zimit Transportförmedling AB i konkurs (Veddige) (представители: A. Broch и C.M. von Quitzow)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Комисията (Ares (2016) 4309876 от 10 август 2016 г. да приключи „EU-Pilot“ 7504/15/EMPL

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат четири основания.

               1.

               Първо основание: жалбоподателите са наели чрез гражданскоправни договори полски самостоятелно заети лица, регистрирани в Полша, които впоследствие предоставят услуги на жалбоподателите. След изпълнението на възложените задачи тези самостоятелно заети лица се връщат в Полша, където пребивават по смисъла на социалноосигурителното право. Впоследствие, след извършена специална оценка (данъчна проверка), Skatteverket (шведската данъчна служба) изисква от жалбоподателите да платят социалноосигурителни вноски, плащани от работодателите, по отношение на полските самостоятелно заети работници и налага на жалбоподателите специални финансови санкции. Това противоречи на Регламент (ЕИО) № 574/72, понастоящем заменен с Регламент (ЕО) № 987/2009 на Съвета.

               2.

               Второ основание: на основание член 4 от Регламент № 574/72, който е бил приложим при присъединяването на Швеция към ЕС, шведското правителство уведомява, че Försäkringskassan (Социалноосигурителен фонд) е органът, компетентен за Швеция по въпросите в областта на социалното осигуряване, що се отнася до транспонирането на съответните правни норми на ЕС. Съгласно шведското национално право обаче, плащаните от работодателите социалноосигурителни вноски се събират от Skatteverket.

               3.

               Трето основание: социалноосигурителните вноски са събрани два пъти, а целта на тези регламенти е да се избегне именно това положение.

               4.

               Четвърто основание: от частните субекти се изисква да се регистрират към Swedish Försäkringskassan, за да могат да се събират плащаните от шведските работодатели социалноосигурителни вноски по отношение на полските самостоятелно заети лица. Skatteverket не е проверила дали в случая това е изпълнено. Обстоятелството, че предвид горното, социалноосигурителните вноски са събрани, без да са предназначени за конкретни лица, както е в повечето държави членки, трябва да се счита за противоречащо на правото на ЕС.


title: Дело T-449/15: Решение на Общия съд от 27 септември 2016 г. — Satkirit Holdings/EUIPO — Advanced Mailing Solutions (luvo) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „luvo“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „luvo“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на стоките и услугите — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               7.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 410/16

         Решение на Общия съд от 27 септември 2016 г. — Satkirit Holdings/EUIPO — Advanced Mailing Solutions (luvo)
   (Дело T-449/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „luvo“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „luvo“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на стоките и услугите - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2016/C 410/21)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Satkirit Holdings Ltd (Дъглас, о. Ман) (представител: M. Vanhegan, barrister)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: E. Sliwinska и J. Crespo Carrillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Advanced Mailing Solutions Ltd (Ист Килбрайд, Обединено кралство)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 21 май 2015 г. (преписка R 877/2014-2), постановено в производство по възражение със страни Advanced Mailing Solutions и Satkirit Holdings

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Satkirit Holdings Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 320, 28.9.2015 г.


title: Дело T-425/08: Жалба, подадена на 30 септември 2008 г. — KODA/Комисия

text:
               20.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 327/32

         Жалба, подадена на 30 септември 2008 г. — KODA/Комисия
   (Дело T-425/08)
   (2008/C 327/59)
   Език на производството: датски
   Страни

      Жалбоподател: KODA (Копенхаген, Дания) (представители: адв. K. Dyekjær и адв. J. Borum, advokaterne)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени изцяло Решение C(2008) 3435 окончателен на Комисията от 16 юли 2008 г. (преписка № COMP/C2/38.698 — CISAC);

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени Решение C(2008) 3435 окончателен на Комисията от 16 юли 2008 г. (преписка № COMP/C2/38.698 — CISAC) доколкото засяга жалбоподателя;

               —

               да се отменят членове 3 и 4, параграфи 2 и 3 от Решение C(2008) 3435 окончателен на Комисията от 16 юли 2008 г. (преписка № COMP/C2/38.698 — CISAC);

               —

               при условията на евентуалност, да се отменят членове 3 и 4, параграфи 2 и 3 от Решение C(2008) 3435 окончателен на Комисията от 16 юли 2008 г. (преписка № COMP/C2/38.698 — CISAC), доколкото засягат жалбоподателя;

               —

               при условията на евентуалност, да се отменят членове 3 и 4, параграфи 2 и 3 от Решение C(2008) 3435 окончателен на Комисията от 16 юли 2008 г. (преписка № COMP/C2/38.698 — CISAC), доколкото засяга предаването по кабел;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят иска отмяна на Решение C(2008) 3435 окончателен на Комисията от 16 юли 2008 г. (преписка № COMP/C2/38.698 — CISAC), с което се установява, че той е нарушил членове 81 ЕО и 53 от Споразумението за ЕИП чрез използване или de facto прилагане на ограничения за членството в неговите споразумения за реципрочно представителство (член 1), чрез предоставяне на изключителни права в неговите споразумения за реципрочно представителство (член 2) и, заедно с другите дружества за колективно управление на авторски права, чрез координиране на териториалното приложение по начин, който ограничава до националната територия на всяко от тези дружества обхвата на лицензите на правата за публично изпълнение за предаването по интернет, чрез сателит и по кабел (член 3).
   В подкрепа на исканията си жабоподателят изтъква, че:

               —

               обжалваното решение е опорочено от процесуално нарушение, доколкото явно се отклонява по съществен въпрос от изложението на възраженията,

               —

               обжалваното решение е опорочено от грешка при прилагане на правото, доколкото, първо — не е доказано, че включването от страна на жалбоподателя на клауза за териториално приложение в неговите договори за реципрочно представителство за предаването по интернет, чрез сателит и по кабел, произтича от съгласувана практика с дружествата за колективно управление на авторски права в други държави-страни по Споразумението за ЕИП, и второ — тази клауза за териториално приложение не ограничава конкуренцията.

         Жалбоподателят счита, при условията на евентуалност, че не е било доказано нарушение, що се отнася до лицензите на права за препредаване чрез кабел.


title: Дело C-472/17: Преюдициално запитване от Giudice di pace di L’Aquila (Италия), постъпило на 7 август 2017 г. — Gabriele Di Girolamo/Ministero della Giustizia

text:
               16.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/15

         Преюдициално запитване от Giudice di pace di L’Aquila (Италия), постъпило на 7 август 2017 г. — Gabriele Di Girolamo/Ministero della Giustizia
   (Дело C-472/17)
   (2017/C 347/19)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Giudice di pace di L’Aquila

      Страни в главното производство

      Заявител: Gabriele Di Girolamo

      Длъжник: Ministero della Giustizia [Министерство на правосъдието]

      Преюдициални въпроси

               1)

               Включва ли се трудовата дейност на мировия съдия — заявител, в понятието „работник на срочен договор“ по член 1, параграф 3 и член 7 от Директива 2003/88 (1) във връзка с клауза 2 от Рамковото споразумение за срочна работа, което е част от Директива 1999/70 (2), и във връзка с член 31, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз?

               2)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос, може ли [редовият] магистрат или така нареченият магистрат „с тога“ да се счита за работник на трудов договор за неопределено време, който се намира в сходно положение с мировия съдия, работник на срочен трудов договор, за целите на прилагане на клауза 4 от Рамковото споразумение за срочна работа, което е част от Директива 1999/70?

               3)

               При утвърдителен отговор на втория въпрос, представлява ли разликата между процедурата за наемане на постоянна работа на редовите магистрати и установените в закона процедури за подбор за наемането на срочна работа на мировите съдии обективна причина по смисъла на клауза 4, точка 1 и/или точка 4 от Рамковото споразумение за срочна работа, което е част от Директива 1999/70/ЕО, която да оправдае неприлагането — в „развиващата се съдебна практика“ на Cassazione a Sezioni unite (пленум на Касационния съд) в решение № 13721/2017 и на Consiglio di Stato (Държавния съвет) в становище № 464/2017 от 8 април 2017 г. — спрямо мировите съдии, както в случая на заявителя — работник на срочен трудов договор, на същите условия на труд, като приложимите по отношение редовите магистрати на трудов договор за неопределено време, които се намират в сходно положение, както и да оправдае неприлагането на мерките за предотвратяване и санкциониране на злоупотребата със срочни трудови договори по клауза 5 от посоченото рамково споразумение, което е част от Директива 1999/70/ЕО, и на националната правна уредба за транспонирането им, а именно член 5, алинея 4 bis от Законодателен декрет № 368/2001, при положение че не е налице основен принцип на националната правна уредба или конституционна разпоредба, които могат да легитимират както дискриминацията във връзка с условията на труд, така и абсолютната забрана за преобразуване на трудовите договори на мировите съдии в трудови договори за неопределено време, включително и с оглед на предходната национална правна уредба (член 1 от Закон № 217/1974), в която вече е било предвидено изравняването на условията на труд и стабилизирането на последващите срочни трудови правоотношения на почетните съдии?

               4)

               Във всички случаи, в положение като това по главното производство, противоречи ли на член 47, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз и на понятието на правото на Съюза за независим и безпристрастен съд дейността на мирови съдия, който — бидейки заинтересован от постановяването на решение по спор в ползва на заявителя, чиято трудова дейност се състои единствено в изпълнението на същите съдебни функции — може да замени компетентния по закон съд поради отказа на върховния национален съдебен орган — Cassazione a Sezioni unite (пленум на Касационния съд), да гарантира ефективната защита на претендираните права, задължавайки компетентния по закон съд да се откаже, когато бъде сезиран, от своята компетентност по признаването на претендираното право, въпреки че въпросното право — като платения отпуск по главното производство — намира своето правно основание в първичното и вторичното право на Европейския съюз при вертикална пряка приложимост на „общностните“ разпоредби спрямо държавата? В случай че Съдът установи нарушение на член 47 от Хартата, се отправя и искане да бъдат посочени вътрешните правни средства за защита, за да не се допусне нарушението на първичното право на Съюза да доведе и до абсолютна невъзможност за защита в националния правен ред на основните права, гарантирани от правото на Съюза в конкретния случай?

      (1)  Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 299, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3).

      (2)  Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129).


title: Дело F-34/13: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 14 май 2014 г.  — Alexandrou/Комисия (Публична служба — Конкурс на общо основание — Обявление за конкурс EPSO/AD/231/12 — Недопускане до участие в изпитите за оценяване — Достъп до документи)

text:
               24.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 194/40

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 14 май 2014 г. — Alexandrou/Комисия
   (Дело F-34/13) (1)

   ((Публична служба - Конкурс на общо основание - Обявление за конкурс EPSO/AD/231/12 - Недопускане до участие в изпитите за оценяване - Достъп до документи))
   2014/C 194/59
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Christodoulos Alexandrou (Люксембург, Люксембург) (представител: R. Duta, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: B. Eggers и G. Gattinara)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на комисията за конкурса EPSO/AD/231/12 да не допусне жалбоподателя до изпитите за оценяване от този конкурс

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Alexandrou да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати съдебните разноски на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 207, 20.7.2013 г., стр. 58.


title: Дело C-314/06: Решение на Съда (втори състав) от 18 декември 2007 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Société Pipeline Méditerranée et Rhône (SPMR)/Administration des douanes et droits indirects, Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières (DNRED) (Директива 92/12/ЕИО — Акцизи — Минерални масла — Загуби — Освобождаване от данък — Непреодолима сила)

text:
               23.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/18

         Решение на Съда (втори състав) от 18 декември 2007 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Société Pipeline Méditerranée et Rhône (SPMR)/Administration des douanes et droits indirects, Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières (DNRED)
   (Дело C-314/06) (1)

   (Директива 92/12/ЕИО - Акцизи - Минерални масла - Загуби - Освобождаване от данък - Непреодолима сила)
   (2008/C 51/29)
   Език на производството: френски
   Препращаща юрисдикция
   Cour de cassation
   Страни в главното производство

      Ищец: Société Pipeline Méditerranée et Rhône (SPMR)

      Ответници: Administration des douanes et droits indirects, Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières (DNRED)
   Предмет
   Преюдициално запитване — Cour de cassation — Тълкуване на член 14, параграф 1 от Директива 92/12/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно общия режим за продукти, подлежащи на облагане с акциз, и държането, движението и мониторинга на такива продукти (OВ L 76, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 129) — Освобождаване от данък, предвидено при режим на отложено плащане за загуби, които се дължат на случайни събития или на непреодолима сила, както и за загуби, които са присъщи на естеството на продуктите по време на производство и преработка, складиране и превоз — Приложимост на това освобождаване за загуби на петролни продукти, следствие на изтичания, след това на спукване на нефтопровод, стопанисван от лицензирания складодържател
   Диспозитив

               1)

               Понятието „непреодолима сила“ по смисъла на член 14, параграф 1, първо изречение от Директива 92/12/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно общия режим за продукти, подлежащи на облагане с акциз, и държането, движението и мониторинга на такива продукти, изменена с Директива 94/74/ЕО на Съвета от 22 декември 1994 година, обхваща извънредните и непредвидими, външни за лицензирания складодържател обстоятелства, чиито последици не са могли да бъдат избегнати, въпреки положената от същия дължима грижа. Условието, съгласно което обстоятелствата трябва да бъдат външни за лицензирания складодържател, не се ограничава само до обстоятелства, които са външни за същия в материален или физически смисъл, а се отнася и до обстоятелства, които обективно възникват, независимо от лицензирания складодържател или не се включват в обхвата на неговата отговорност.

               2)

               Загубите на част от продуктите, изтекли от нефтопровод, дължащи се на течното състояние на тези продукти и на особеностите на почвата, върху която са се излели, които особености са попречили на събирането им, не могат да се считат за „присъщи на естеството на продуктите“ по смисъла на член 14, параграф 1, второ изречение от Директива 92/12, изменена с Директива 94/74.

      (1)  ОВ C 224, 16.9.2006 г.


title: Дело T-850/14: Определение на Общия съд от 18 декември 2015 г. — CompuGroup Medical/СХВП — Schatteiner (SAM) (Жалба за отмяна — Марка на Общността — Срок за обжалване — Момент, от който започва да тече срокът — Уведомяване за решението на апелативния състав в електронния профил в СХВП на представителя на жалбоподателя — Просрочие — Липса на непреодолима сила или случайно събитие — Явна недопустимост)

text:
               22.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 68/28

         Определение на Общия съд от 18 декември 2015 г. — CompuGroup Medical/СХВП — Schatteiner (SAM)
   (Дело T-850/14)
   ((Жалба за отмяна - Марка на Общността - Срок за обжалване - Момент, от който започва да тече срокът - Уведомяване за решението на апелативния състав в електронния профил в СХВП на представителя на жалбоподателя - Просрочие - Липса на непреодолима сила или случайно събитие - Явна недопустимост))
   (2016/C 068/36)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: CompuGroup Medical AG (Кобленц, Германия) (представител: B. Dix, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: H. Kunz)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Simon Schatteiner (Виена, Австрия) (представители: F. Schulz и H. Pernez, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 23 юли 2014 г. (преписка R 818/2013-4) относно производство по възражение между г-н Simon Schatteiner и CompuGroup Medical AG.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда CompuGroup Medical AG да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-442/15 P: Решение на Съда (осми състав) от 22 септември 2016 г. — Pensa Pharma, SA/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост, Ferring BV, Farmaceutisk Laboratorium Ferring A/S (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Словна марка „PENSA PHARMA“ — Фигуративна марка „pensa“ — Искания за обявяване на недействителност от страна на притежателите на словните марки „pentasa“ — Обявяване на недействителност — Производство пред EUIPO — Изменение на предмета на спора — Ново основание пред Общия съд)

text:
               14.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 419/22

         Решение на Съда (осми състав) от 22 септември 2016 г. — Pensa Pharma, SA/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост, Ferring BV, Farmaceutisk Laboratorium Ferring A/S
   (Дело C-442/15 P) (1)

   ((Обжалване - Марка на Европейския съюз - Словна марка „PENSA PHARMA“ - Фигуративна марка „pensa“ - Искания за обявяване на недействителност от страна на притежателите на словните марки „pentasa“ - Обявяване на недействителност - Производство пред EUIPO - Изменение на предмета на спора - Ново основание пред Общия съд))
   (2016/C 419/28)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Pensa Pharma, SA (представители: R. Kunze и G. Würtenberger, Rechtsanwälte)

      Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J. Crespo Carrillo), Ferring BV, Farmaceutisk Laboratorium Ferring A/S (представители: I. Fowler, solicitor, и D. Slopek, Rechtsanwalt)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Pensa Pharma SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 414, 14.12.2015 г.


title: Дело F-138/07: Определение на Съда на публичната служба от 16 септември 2011 г. — Van Arum/Парламент

text:
               12.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/39

         Определение на Съда на публичната служба от 16 септември 2011 г. — Van Arum/Парламент
   (Дело F-138/07) (1)

   2012/C 138/91
   Език на производството: нидерландски
   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 92, 12.4.2008 г., стр. 48.


title: Дело C-426/07: Решение на Съда (първи състав) от 17 юли 2008 г. (преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny w Białymstoku — Република Полша) — Dariusz Krawczyński/Dyrektor Izby Celnej w Białymstoku (Вътрешни данъци — Данъци върху автомобилите — Акциз — Употребявани превозни средства — Внос)

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/16

         Решение на Съда (първи състав) от 17 юли 2008 г. (преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny w Białymstoku — Република Полша) — Dariusz Krawczyński/Dyrektor Izby Celnej w Białymstoku
   (Дело C-426/07) (1)

   (Вътрешни данъци - Данъци върху автомобилите - Акциз - Употребявани превозни средства - Внос)
   (2008/C 223/26)
   Език на производството: полски
   Препращаща юрисдикция
   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Białymstoku
   Страни в главното производство

      Ищец: Dariusz Krawczyński

      Ответник: Dyrektor Izby Celnej w Białymstoku
   Предмет
   Преюдициално запитване — Wojewódzki Sąd Administracyjny w Białymstoku — Тълкуване на член 90 ЕО и на член 33, параграф 1 от Директива 77/388/ЕИО: Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 г. относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Национална правна уредба, която облага с акциз продажбата на частно превозно средство преди първата му регистрация на територията на страната
   Диспозитив

               1)

               Член 33, параграф 1 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 г. относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 91/680/ЕИО на Съвета от 16 декември 1991 г., трябва да се тълкува в смисъл, че допуска акциз като предвидения в Полша от Закона за акцизите (ustawa o podatku akcyzowym) от 23 януари 2004 г., с който се облага продажбата на автомобили преди първата им регистрация на територията на страната.

               2)

               Член 90, първа алинея ЕО следва да бъде тълкуван в смисъл, че не допуска акциз като разглеждания в главното производство, доколкото размерът на данъка, с който се облага продажбата на внесени от друга държава-членка употребявани превозни средства, преди първата им регистрация, надвишава остатъка от същия данък, включен в пазарната стойност на подобни превозни средства, регистрирани преди това в държавата-членка, която е наложила въпросния данък. Задължение на препращащата юрисдикция е да провери дали правната уредба, разглеждана в главното производство, и по-конкретно прилагането на член 7 от Постановлението на министъра на финансите за намаляване на акцизните ставки (ozporządzenie Ministra Finansów w sprawie obniżenia stawek podatku akcyzowego) от 22 април 2004 г., има такава последица.

      (1)  ОВ C 283, 24.11.2007 г.


title: Дело T-136/09: Решение на Общия съд от 7 октомври 2010 г. — Комисия/Gal-Or (Арбитражна клауза — Договор за финансова помощ, сключен в рамките на специфична програма за научни изследвания и технологично развитие в областта на неядрената енергетика — Неизпълнение на договора — Възстановяване на авансово платените суми — Мораторни лихви — Неприсъствено производство)

text:
               20.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 317/30

         Решение на Общия съд от 7 октомври 2010 г. — Комисия/Gal-Or
   (Дело T-136/09) (1)

   (Арбитражна клауза - Договор за финансова помощ, сключен в рамките на специфична програма за научни изследвания и технологично развитие в областта на неядрената енергетика - Неизпълнение на договора - Възстановяване на авансово платените суми - Мораторни лихви - Неприсъствено производство)
   2010/C 317/54
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: A.-M. Rouchaud-Joët и F. Mirza, първоначално подпомагани от B. Katan и M. van der Woude, avocats, впоследствие от B. Katan)

      Ответник: Benjamin Gal-Or (Jupiter, Флорида, Съединени щати)

      Предмет

   Иск на основание арбитражна клауза, с който се цели г-н Benjamin Gal-Or да бъде осъден да възстанови сумата от 205 611 EUR, която Комисията му е изплатила по договор IN/0042/97, заедно с мораторните лихви, както и да заплати мораторните лихви върху сумата от 9 231,25 EUR, която представлява съдебните разноски по започнатото от г-н Gal-Or производство срещу Комисията пред нидерландските съдилища

      Диспозитив

               1.

               Осъжда г-н Benjamin Gal-Or да заплати на Европейската комисия сумата от 205 611 EUR, дължима като главница, заедно с лихвите в размер на:

                           —

                           2,75 % от 2 март 2003 г.,

                           —

                           2,50 % от 7 март 2003 г.,

                           —

                           2,00 % от 6 юни 2003 г.,

                           —

                           2,25 % от 6 декември 2005 г.,

                           —

                           2,50 % от 8 март 2006 г.,

                           —

                           2,75 % от 15 юни 2006 г.,

                           —

                           3,00 % от 9 август 2006 г.,

                           —

                           3,25 % от 11 октомври 2006 г.,

                           —

                           3,50 % от 13 декември 2006 г.,

                           —

                           3,75 % от 14 март 2007 г.,

                           —

                           4,00 % от 13 юни 2007 г.,

                           —

                           4,25 % от 9 юли 2008 г.,

                           —

                           3,75 % от 15 октомври 2008 г.,

                           —

                           3,25 % от 12 ноември 2008 г.,

                           —

                           2,50 % от 10 декември 2008 г.,

                           —

                           2,00 % от 21 януари 2009 г.,

                           —

                           1,50 % от 11 март 2009 г.,

                           —

                           1,25 % от 8 април 2009 г.,

                           —

                           1,00 % от 13 май 2009 г.

               2.

               Отхвърля иска в останалата му част.

               3.

               Осъжда г-н Gal-Or да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 141, 20.6.2009 г.


title: Дело T-173/11: Решение на Общия съд от 27 ноември 2014 г. — Hesse и Lutter & Partner/СХВП — Porsche (Carrera) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „Carrera“ — По-ранни словни марка на Общността и национална марка „CARRERA“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Неоснователно извличане на полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранната марка — Член 8, параграф 5, от Регламент № 207/2009 — Допускане на нова страна в спора поради частично правоприемство на спорното право)

text:
               19.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/29

      Решение на Общия съд от 27 ноември 2014 г. — Hesse и Lutter & Partner/СХВП — Porsche (Carrera)
      (Дело T-173/11) (1)

      (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „Carrera“ - По-ранни словни марка на Общността и национална марка „CARRERA“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Неоснователно извличане на полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранната марка - Член 8, параграф 5, от Регламент № 207/2009 - Допускане на нова страна в спора поради частично правоприемство на спорното право)
      (2015/C 016/47)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподатели: Kurt Hesse (Nuremberg, Германия) (представител: M. Krogmann, avocat); и Lutter & Partner GmbH (Garching, Германия) (представител: H. Lindner, avocat)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG (Щутгарт, Германия) (представител: E. Stolz, avocat)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 11 януари 2011 г. (преписка R 306/2010-4), в производство със страни Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG и Kurt Hesse.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Kurt Hesse и Lutter & Partner GmbH да понесат направените от тях съдебни разноски, както и всеки от тях — половината от разноските на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) и на Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG.

         (1)  ОВ C 145, 14.5.2011 г.


title: Дело C-156/10: Жалба, подадена на 6 април 2010 г. от г-н Karen Goncharov срещу решението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 21 януари 2010 г. по дело T-34/07, Karen Goncharov/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: DSB

text:
               5.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/21

         Жалба, подадена на 6 април 2010 г. от г-н Karen Goncharov срещу решението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 21 януари 2010 г. по дело T-34/07, Karen Goncharov/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: DSB
   (Дело C-156/10)
   2010/C 148/32
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Karen Goncharov (представители: A. Späth и G. N. Hasselblatt, Rechtsanwälte)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), DSB

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд от 21 януари 2010 г. по дело Т-34/07,

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 4 декември 2006 г. по преписка № R 1330/2005-2 и

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски пред Съда, Общия съд и апелативния състав, както и разходите на жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

   Според жалбоподателят решението на Общия съд от 21 януари 2010 г. (по дело Т-34/07) трябвало да бъде отменено, защото нарушавало разпоредбата за относителните основания за отказ от регистрация по член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (заменен от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността).
   Прилагайки общите принципи за преценка на вероятността от объркване, Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото. По-специално Общият съд не направил обстойна преценка на конкретните обстоятелства, доколкото не е взел предвид факта, че посочените марки са съставени от акроними.
   Общият съд основавал решението си на емпирично правило, по силата на което потребителят обикновено придава по-голямо значение на първата част от думите. Поради тази причина той е приел, че не било достатъчно разликата във формата на буквата W в заявената марка, за да се отстрани визуалната и звуковата прилика.
   По този начин Общият съд е пропуснал да забележи, че при конфликтните марки става въпрос не за думи, а за акроними. Мотивите на решението показват, че Общият съд не е направил обстойна преценка на вероятността от объркване, а по-скоро се е позовал на емпирично правило, което в конкретния случай въобще не било приложимо.
   При наличието на акроними потребителят всъщност имал навика да насочи вниманието си към всяка отделна буква. Следователно емпиричните правила, които могат да се изведат от областта на словните марки, не могат да се приложат към словните марки, съставени от акроними.


title: Дело T-71/14: Решение на Общия съд от 19 май 2015 г. — Swatch/СХВП — Panavision Europe (SWATCHBALL) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „SWATCHBALL“ — Словна и фигуративна марка на Общността и международни словни и фигуративни марки „SWATCH“ и „swatch“ — Относително основание за отказ — Увреждане на добрата репутация — Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               29.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/34

         Решение на Общия съд от 19 май 2015 г. — Swatch/СХВП — Panavision Europe (SWATCHBALL)
   (Дело T-71/14) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „SWATCHBALL“ - Словна и фигуративна марка на Общността и международни словни и фигуративни марки „SWATCH“ и „swatch“ - Относително основание за отказ - Увреждане на добрата репутация - Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2015/C 213/57)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Swatch AG (Бил, Швейцария) (представител: P. González-Bueno Catalán de Ocón, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Panavision Europe Ltd (Грийнфорд, Обединено кралство)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 11 ноември 2013 г. (преписка R 470/2012-2), постановено в производство по възражение между Swatch AG и Panavision Europe Ltd.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Swatch AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 129, 28.4.2014 г.


title: Дело C-514/15 P: Определение на Съда (шести състав) от 7 юли 2016 г. — HIT Groep BV/Европейска комисия (Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Конкуренция — Картели — Европейски пазар на стомана за предварително напрягане — Регламент (ЕО) №° 1/2003 — Член 23, параграф 2 — Изчисляване на размера на глобата — Таван на глобата — Общ оборот, реализиран през „предходната стопанска година“ — Позоваване на стопанска година, различна от тази, предхождаща приемането на спорното решение — Принцип на пропорционалност)

text:
               3.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 364/9

      Определение на Съда (шести състав) от 7 юли 2016 г. — HIT Groep BV/Европейска комисия
      (Дело C-514/15 P) (1)

      ((Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Конкуренция - Картели - Европейски пазар на стомана за предварително напрягане - Регламент (ЕО) №o 1/2003 - Член 23, параграф 2 - Изчисляване на размера на глобата - Таван на глобата - Общ оборот, реализиран през „предходната стопанска година“ - Позоваване на стопанска година, различна от тази, предхождаща приемането на спорното решение - Принцип на пропорционалност))
      (2016/C 364/03)
      Език на производството: нидерландски

         Страни

         Жалбоподател: HIT Groep BV (представители: G. van der Wal и L. Parret, advocaten)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: P. Van Nuffel, S. Noë и V. Bottka)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда HIT Groep BV да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 398, 30.11.2015 г.


title: Дело F-123/10: Жалба, подадена на 22 ноември 2010 г. — Bancale и Buccheri/Комисия

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/67

         Жалба, подадена на 22 ноември 2010 г. — Bancale и Buccheri/Комисия
   (Дело F-123/10)
   ()
   2011/C 30/134
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Giovanni Bancale (Ватерло, Белгия) и Roberto Buccheri (Брюксел, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и E. Marchal, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решенията на конкурсната комисия за конкурс COM/INT/OLAF/09/AD8 и COM/INT/OLAF/09/AD10, с които жалбоподателите не са допуснати до участие в конкурса

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се установи, че точка 4 от раздел III от обявление за конкурс EPSO/COMlINT/OLAF09 е незаконосъобразна, доколкото не позволява да се вземе предвид опитът от висше училище, придобит преди завършване на висшето образование,

               —

               да се отменят решенията, с които се отхвърлят кандидатурите на жалбоподателите за участие в конкурс EPSO/COM/INT/OLAF/09,

               —

               да се осъди Комисия да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-259/16: Определение на Общия съд от 14 ноември 2016 г. — Trost Auto Service Technik/EUIPO (AUTOSERVICE.COM)

text:
               23.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/60

         Определение на Общия съд от 14 ноември 2016 г. — Trost Auto Service Technik/EUIPO (AUTOSERVICE.COM)
   (Дело T-259/16) (1)

   (2017/C 022/80)
   Език на производството: немски
   Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 251, 11.7.2016 г.


title: Дело T-296/12: Жалба, подадена на 2 юли 2012 г. — Health Food Manufacturer’s Association и др./Комисия

text:
               18.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 250/19

         Жалба, подадена на 2 юли 2012 г. — Health Food Manufacturer’s Association и др./Комисия
   (Дело T-296/12)
   2012/C 250/35
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: The Health Food Manufacturer’s Association (East Molesey, Обединено кралство), Quest Vitamins Ltd (Birmingham, Обединено кралство), Natures Aid Ltd (Kirkham, Обединено кралство), Natuur- & gezonheidsProducten Nederland (Ermelo, Нидерландия) и New Care Supplements BV (Oisterwijk, Нидерландия) (представители: B. Kelly и G. Castle, Solicitors, и P. Bogaert, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени Регламент (ЕС) № 432/2012 на Комисията от 16 май 2012 година за създаване на списък на разрешените здравни претенции за храни, различни от претенциите, които се отнасят до намаляване на риска от заболяване и до развитието и здравето на децата (ОВ L 136, стр. 1);

               —

               да отмени Решение на Комисията от 16 май 2012 година за приемане на списък на разрешените здравни претенции и за изготвяне на списък на т.нар. висящи здравни претенции, които нито са отхвърлени, нито са разрешени от Комисията;

               —

               да се осъди ответника да заплати съдените разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата жалбоподателите излагат следните три правни основания на твърдението, че обжалваният от тях регламент е незаконосъобразен:

               1.

               Първото правно основание

                           —

                           е изведено от липсата на каквото и да било правно основание за приемане на списък на общите разрешени здравни претенции, при положение че някои от претенциите остават уредени съгласно преходните мерки по член 28 от Регламент (ЕО) № 1924/2006 (т.е. за разделянето на процедурата по оценяване на претенциите и за приемането на частичен списък на претенциите по член 13, параграф 1). Освен това били нарушени принципите на добра администрация, на правна сигурност и на недискриминация поради редица съображения, сред които са: липсата на основание за разделяне на процедурата по оценяване; липса на прозрачност, непровеждане на консултации или ненадлежно мотивиране на разделянето на процедурата по оценяване; оставянето на някои претенции като „висящи“ и възможност те да продължават да се ползват от съществуващите преходни периоди по Регламент (ЕО) № 1924/2006 (въпреки тяхната правна несигурност).

               2.

               Второто правно основание

                           —

                           е изведено от нарушение на Регламент (ЕО) № 924/2006, тъй като много здравни претенции не били включени в списъка на разрешените претенции поради приложените неподходящи критерии за преценка, както и от нарушение на принципите на добра администрация, на правна сигурност, на задължението за сътрудничество с националните органи за безопасност на храните и на задължението за мотивиране.

               3.

               Третото правно основание,

                           —

                           представено в случай че изложените по-горе правни основания не бъдат приети, е изведено от нищожност на Регламент (ЕО) № 1924/2006 поради нарушение на правото на изслушване и на правната сигурност. Незаконосъобразността на Регламент (ЕО) № 1924/2006 се изтъква в рамките на настоящата жалба на основание на член 277 ДФЕС и е довод в подкрепа на твърдението за незаконосъобразността на Регламент (ЕС) № 432/2012.


title: Дело T-425/16: Жалба, подадена на 29 юли 2016 г. — Hoffmann/EUIPO (Genius)

text:
               19.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 343/46

         Жалба, подадена на 29 юли 2016 г. — Hoffmann/EUIPO (Genius)
   (Дело T-425/16)
   (2016/C 343/62)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Karl Hoffmann (Бад Швалбах, Германия) (представител: Rechtsanwalt C. Jonas)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „Genius“ — заявка за регистрация № 13 509 071

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 31 май 2016 г. по преписка R 1631/2015-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-553/15: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 26 октомври 2015 г. — Undis Servizi Srl/Comune di Sulmona

text:
               25.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/9

         Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 26 октомври 2015 г. — Undis Servizi Srl/Comune di Sulmona
   (Дело C-553/15)
   (2016/C 027/12)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Undis Servizi Srl

      Ответник: Comune di Sulmona

      Преюдициални въпроси

               1)

               При определяне на основната част от дейността на контролирания субект трябва ли да се вземе предвид и дейността, наложена от публичен орган, който не е съдружник в този субект, в полза на публичноправни субекти, които не са съдружници?

               2)

               При определяне на основната част от дейността на контролирания субект трябва ли да се вземат предвид и възлаганията в полза на публичноправни субекти, които са съдружници в контролирания субект, преди влизането в сила на изискването за така наречения аналогичен контрол?


title: Дело C-163/06 P: Определение на Съда от 21 юни 2007 г. — Република Финландия/Комисия на Европейските общности (Обжалване — Иск за отмяна — Недопустимост — Акт, който не поражда задължителни правни последици — Собствени ресурси на Европейските общности — Процедура за нарушение — Член 11 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1150/2000 — Лихви за забава — Договаряне на споразумение за плащане под условие — Писма за отказ)

text:
               6.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 235/8

         Определение на Съда от 21 юни 2007 г. — Република Финландия/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-163/06 P) (1)

   (Обжалване - Иск за отмяна - Недопустимост - Акт, който не поражда задължителни правни последици - Собствени ресурси на Европейските общности - Процедура за нарушение - Член 11 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1150/2000 - Лихви за забава - Договаряне на споразумение за плащане под условие - Писма за отказ)
   (2007/C 235/12)
   Език на производството: фински
   Страни

      Жалбоподател: Република Финландия (представител: E. Bygglin)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: G. Wilms и P. Aalto)
   Предмет
   Жалба, подадена срещу Определение на Първоинстанционния съд (четвърти състав) от 9 януари 2006 г., по дело Финландия/Комисия (T-177/05), с което Първоинстанционният съд отхвърля като недопустим иска за отмяна срещу решение на Комисията, съдържащо се в две писма на Комисията, с което същата отказва да започне преговори относно плащането под условие на изискуеми със задна дата вземания, изисквани от Комисията като собствени ресурси на Общността (права относно внос на военно снаряжение)
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Република Финландия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 154, 1.7.2006 г.


               10.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 410/7

         Дело, заведено на 17 август 2015 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Княжество Лихтенщайн
   (Дело E-22/15)
   (2015/C 410/06)
   На 17 август 2015 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Княжество Лихтенщайн от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Markus Schneider, Clémence Perrin и Íris Ísberg в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: 35 Rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium.
   Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:

               1.

               Да постанови, че като не е приело в предвидения срок мерките, необходими за транспонирането на актовете, посочени в точка 15р от глава XIII от приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2011/62/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2011 г. за изменение на Директива 2001/83/ЕО за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба по отношение на предотвратяването на навлизането на фалшифицирани лекарствени продукти в законната верига на доставка и Директива 2012/26/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 г. за изменение на Директива 2001/83/ЕО по отношение на фармакологичната бдителност), адаптирани към Споразумението с Протокол 1 към него, Княжество Лихтенщайн не е изпълнило задълженията си по член 2 от актовете и по член 7 от Споразумението за ЕИП.

               2.

               Да нареди на Княжество Лихтенщайн да заплати съдебните разноски.

      Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:

               —

               Искът се отнася до неспазването от страна на Княжество Лихтенщайн в срок до 11 април 2015 г. на мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 11 февруари 2015 г., отнасящо се до невъвеждането в неговия национален правен ред на Директива 2011/62/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2011 г. за изменение на Директива 2001/83/ЕО за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба по отношение на предотвратяването на навлизането на фалшифицирани лекарствени продукти в законната верига на доставка

               и

                  Директива 2012/26/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 г. за изменение на Директива 2001/83/ЕО по отношение на фармакологичната бдителност, посочени в точка 15р от глава XIII от приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство и адаптирани към Споразумението с Протокол 1 към него („актовете“).

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че като не е приело в предвидения срок мерките, необходими за транспонирането на актовете, Княжество Лихтенщайн не е изпълнило задълженията си по член 2 от актовете и по член 7 от Споразумението за ЕИП.


title: Дело T-590/11: Определение на Общия съд от 14 ноември 2012 г. — S & S Szlegiel Szlegiel i Wiśniewski/СХВП — Scotch & Soda (SODA)

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/69

         Определение на Общия съд от 14 ноември 2012 г. — S & S Szlegiel Szlegiel i Wiśniewski/СХВП — Scotch & Soda (SODA)
   (Дело T-590/11) (1)

   2013/C 26/137
   Език на производството: английски
   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 25, 28.1.2012 г.


title: Дело C-476/12: Решение на Съда (първи състав) от 5 ноември 2014 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Österreichischer Gewerkschaftsbund/Verband Österreichischer Banken und Bankiers (Преюдициално запитване — Социална политика — Рамково споразумение за работа при непълно работно време — Принцип на недопускане на дискриминация — Колективен трудов договор, който предвижда изплащане на надбавка за деца на издръжка — Изчисляване в съответствие с принципа pro rata temporis на размера на надбавката, изплащана на служители на непълно работно време)

text:
               12.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/2

         Решение на Съда (първи състав) от 5 ноември 2014 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Österreichischer Gewerkschaftsbund/Verband Österreichischer Banken und Bankiers
   (Дело C-476/12) (1)

   ((Преюдициално запитване - Социална политика - Рамково споразумение за работа при непълно работно време - Принцип на недопускане на дискриминация - Колективен трудов договор, който предвижда изплащане на надбавка за деца на издръжка - Изчисляване в съответствие с принципа pro rata temporis на размера на надбавката, изплащана на служители на непълно работно време))
   (2015/C 007/02)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberster Gerichtshof

      Страни в главното производство

      Ищец: Österreichischer Gewerkschaftsbund

      Ответник: Verband Österreichischer Banken und Bankiers

      Диспозитив

   Клауза 4, параграф 2 от сключеното на 6 юни 1997 г. Рамково споразумение за работа при непълно работно време, което се съдържа в приложението към Директива 97/81/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП), изменена с Директива 98/23/ЕО на Съвета от 7 април 1998 г., трябва да се тълкува в смисъл, че принципът pro rata temporis се прилага при изчисляване на размера на надбавка за деца на издръжка, изплащана от работодателя на служител на непълно работно време съгласно колективен трудов договор като този за австрийските банкови служители и банкери.

      (1)  ОВ C 32, 2.2.2013 г.


title: Дело T-39/10: Решение на Общия съд от 27 септември 2012 г. — El Corte Inglés/СХВП — Pucci International (PUCCI) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „PUCCI“ — По-ранни национални фигуративни и словни марки „Emidio Tucci“ и „E. TUCCI“ — По-ранна заявка за фигуративна марка на Общността „Emidio Tucci“ — Относителни основания за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 — Реално използване на по-ранната марка — Член 42, параграфи 2 и 3 и член 15, параграф 1, втора алинея, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Неоснователно извлечена полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранната марка — Член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009)

text:
               17.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/23

         Решение на Общия съд от 27 септември 2012 г. — El Corte Inglés/СХВП — Pucci International (PUCCI)
   (Дело T-39/10) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „PUCCI“ - По-ранни национални фигуративни и словни марки „Emidio Tucci“ и „E. TUCCI“ - По-ранна заявка за фигуративна марка на Общността „Emidio Tucci“ - Относителни основания за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 - Реално използване на по-ранната марка - Член 42, параграфи 2 и 3 и член 15, параграф 1, втора алинея, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Неоснователно извлечена полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранната марка - Член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009)
   2012/C 355/48
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания) (представители: първоначално адв. E. López Camba, адв. J. L. Rivas Zurdo и адв. E. Seijo Veiguela, впоследствие адв. J. L. Rivas Zurdo и адв. E. Seijo Veiguela)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Emilio Pucci International BV (Амстердам, Нидерландия) (представители: адв. P. Roncaglia, адв. G. Lazzeretti, адв. M. Boletto и адв. E. Gavuzzi)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 29 октомври 2009 г. (преписка R 173/2009-1) относно производство по възражение между El Corte Inglés, SA и Emilio Pucci International BV

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда El Corte Inglés, SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 100, 17.4.2010 г.


title: Дело T-102/14: Решение на Общия съд от 13 май 2015 г. — Deutsche Post/СХВП — PostNL Holding (TPG POST) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „TPG POST“ — По-ранни национална словна марка и словна марка на Общността „POST“ и „Deutsche Post“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               29.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/35

         Решение на Общия съд от 13 май 2015 г. — Deutsche Post/СХВП — PostNL Holding (TPG POST)
   (Дело T-102/14) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „TPG POST“ - По-ранни национална словна марка и словна марка на Общността „POST“ и „Deutsche Post“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2015/C 213/58)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Deutsche Post AG (Бон, Германия) (представители: K. Hamacher и C. Giersdorf, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: G. Schneider и S. Hanne)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: PostNL Holding BV (Хага, Нидерландия)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 11 декември 2013 г. (преписка R 2108/2012-1), постановено в производство по възражение със страни PostNL Holding BV и Deutsche Post AG

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Deutsche Post AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 112, 14.4.2014 г.


title: Дело T-108/07: Иск, предявен на 8 април 2007 г. — Spira/Комисия

text:
               9.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/20

         Иск, предявен на 8 април 2007 г. — Spira/Комисия
   (Дело T-108/07)
   (2007/C 129/36)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Diamanthandel A. Spira BVBA (Антверпен, Белгия) (представители: J. Bourgeois, Y. van Gerven, F. Louis и A. Vallery, адвокати)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решението на Комисията от 26 януари 2007 г. в съответствие с член 7, параграф 2 от Регламент № 773/2004 на Съвета, по дело COMP/38.826/B-2 — Spira/De Beers/DTC Supplier of Choice;

               —

               да се осъди Комисията да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът оспорва решението на Комисията от 26 януари 2007 г. по дело в областта на конкуренцията COMP/38.826/B-2 — Spira/De Beers/DTC Supplier of Choice, с което Комисията е отхвърлила жалбата на ищеца относно нарушения на членове 81 и 82 от ДЕО във връзка със системата „Supplier of Choice“, използвана от De Beers Group за дистрибутиране на необработени диаманти, на основание липса на достатъчен общностен интерес за по-нататъшно разглеждане на жалбата на ищеца.
   Ищецът твърди, че De Beers — производител на необработени диаманти, който според ищеца е бил ангажиран главно с етапите, предшестващи продажбата на необработени диаманти — се опитва чрез неговата система „Supplier of Choice “да разпростре своя контрол над пазара, така че да обхване цялостния канал за диаманти — от мината до потребителя, т. е. също и пазарите надолу по веригата.
   В подкрепа на своето искане ищецът изтъква три правни основания.
   Първо, ищецът заявява, че Комисията не е изпълнила задължението си да проведе внимателно и безпристрастно разследване по жалбата и да проучи с дължимата грижа и безпристрастност антиконкурентните практики, посочени в жалбата.
   Второ, ищецът твърди, че Комисията не би могла да претендира, че налице е била липса на достатъчен общностен интерес за разглеждане на жалбата, с оглед на мащаба на въпросната дейност, географския обхват на антиконкурентните практики и вредата, нанесена на конкуренцията и вътрешния пазар, причинена от нарушенията.
   На трето и последно място ищецът изтъква, че Комисията е установила липса на достатъчен общностен интерес въз основа на погрешна фактическа и правна преценка на обстоятелствата по делото, тъй като:

               1)

               Комисията не е отчела явната публично заявена антиконкурентна цел на ограничената система за избирателно дистрибутиране на De Beers;

               2)

               Комисията не е могла да прецени антиконкурентните последици от дистрибутивната система на De Beers, без преди това да прецени господстващото положение и пазарното влияние на De Beers;

               3)

               Комисията не е отчела многобройните елементи, приведени на вниманието й в жалбата, в която се показва присъщият на системата неправомерен и антиконкурентен характер;

               4)

               Комисията е преценила погрешно ефективността на преразгледания Мандат на Омбудсмана, който De Beers е представил за решаване на спорове във връзка с прилагането на системата за дистрибутиране; и

               5)

               Комисията е приложила неправилно правната норма и е допуснала явна грешка при преценка на фактите, установявайки, че системата за дистрибутиране на De Beers не налага ограничения на пазара.


title: Дело C-327/17 P: Жалба, подадена на 31 май 2017 г. от Cryo-Save AG срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 23 март 2017 г. по дело T-239/15 — Cryo-Save AG/EUIPO

text:
               2.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 330/2

         Жалба, подадена на 31 май 2017 г. от Cryo-Save AG срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 23 март 2017 г. по дело T-239/15 — Cryo-Save AG/EUIPO
   (Дело C-327/17 P)
   (2017/C 330/03)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Cryo-Save AG (представител: C. Onken, Rechtsanwältin)

      Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Общия съд от 23 март 2017 г. по дело T-239/15,

               —

               да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят изтъква едно основание, а именно нарушение на член 64, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Европейския съюз (1), правило 50, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността (2) във връзка с член 56, параграф 2 от Регламент № 207/2009 и с правила 37 и 39 от Регламент № 2868/95, и член 76, параграф 1 Регламент № 207/2009. Нарушението се дължи на това, че Общият съд е приел първото основание на молителя и настоящ жалбоподател за недопустимо.
   С първото си основание молителят и жалбоподател оспорва недопустимостта на искането за отмяна на неговата марка на ЕС. Като мотив посочва, че искането не е достатъчно мотивирано в противоречие с член 56, параграф 2 от Регламент № 207/2009 и правило 37, буква б), подточка iv) от Регламент № 2868/95.
   Общият съд постановява, че първото основание на молителя и жалбоподател е недопустимо, тъй като в производството пред апелативния състав не е посочил нарушение на формалните изисквания по член 56, параграф 2 от Регламент № 207/2009 във връзка с правило 37, буква б), подточка iv) от Регламент № 2868/95, разглеждането на жалбата се ограничава до проверката на реалното използване и поради това не е трябвало апелативният състав задължително да преценява редовността на искането за отмяна. Разглеждането на първото основание от Общия съд, според него, би било разширяване на фактическата и правната рамка, разгледана от апелативния състав.
   Молителят и жалбоподател оспорва това с довода, че допустимостта на искането за отмяна е предпоставка за постановяване на решението по същество, която следва служебно да се провери от ответника на всеки етап от производството; член 76, параграф 2, първо изречение от Регламент № 207/2009, правило 39, параграф 1, правило 40, параграф 1, второ изречение от Регламент № 2868/95, член 64, параграф 1 от Регламент № 207/2009, правило 50, параграф 1 от Регламент № 2868/95. Поради това е без значение дали молителят и жалбоподател е повдигнал конкретно въпроса за допустимостта на искането за отмяна пред апелативния състав.
   Освен това отделът по отмяна към ответника служебно проверява допустимостта на искането за отмяна и приема, че са налице предпоставките на член 56, параграф 2 от Регламент № 207/2009 и правило 37 от Регламент № 2868/95. Установеният в практиката на Общия съд принцип на функционална приемственост изисква пълна проверка от апелативния състав на решението на отдела по отмяна, включително на преценката за допустимост на искането за отмяна. В подкрепа на становището си молителят се позовава и на практиката на Общия съд по дела KLEENCARE, решение от 23 септември 2003 г., T-308/01, т. 24—26, 28, 29 и 32 (3) и HOOLIGAN, решение от 1 февруари 2005 г., T-57/03, т. 22 и 25 (4).
   На последно място молителят и жалбоподател, макар и с други думи, винаги е оспорвал допустимостта на искането за отмяна, както в производството пред отдела за отмяна, така и пред апелативния състав.
   С оглед на всички посочени три причини въпросът за допустимостта на искането за отмяна е част от фактическата и правната рамка на производството пред апелативния състав. Поради това проверката на Общия съд относно допустимостта на искането за отмяна не би надхвърлила тази рамка. Ето защо възражението за недопустимост на искането за отмяна се различава от посочването на нови основания за отмяна или за недействителност, съответно от късното искане за доказване на реалното използване на по-ранна марка.

      (1)  ОВ L 78, стр. 1.

      (2)  ОВ L 303, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189.

      (3)  ECLI:EU:T:2003:241.

      (4)  ECLI:EU:T:2005:29.


title: Дело C-566/15: Преюдициално запитване от Kammergericht Berlin (Германия), постъпило на 3 ноември 2015 г. — Konrad Erzberger/TUI AG

text:
               7.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/3

         Преюдициално запитване от Kammergericht Berlin (Германия), постъпило на 3 ноември 2015 г. — Konrad Erzberger/TUI AG
   (Дело C-566/15)
   (2016/C 090/04)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Kammergericht Berlin

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Konrad Erzberger

      Ответник: TUI AG

      Преюдициални въпроси

   Съответства ли на член 18 ДФЕС (забрана за допускане на дискриминация) и на член 45 ДФЕС (свободно движение на работниците) това, че държава членка предоставя активно и пасивно право на избор за представителите на работниците в надзорния орган на предприятие само на тези работници, които са заети в клонове на предприятието или в предприятията на концерн, разположени на националната територия?


title: Дело F-74/13: Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 2 август 2016 г. — Mommer/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Пенсии — Член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника относно прехвърлянето на пенсионни права — Прехвърляне към пенсионната схема на Съюза на пенсионни права, придобити по други пенсионни схеми — Решение за признаване на бонус за осигурителен стаж за пенсия, прилагащо новите ОРИ на членове 11 и 12 от приложение VIII към Правилника — Член 81 от Процедурния правилник — Жалба, която е частично явно недопустима и частично явно неоснователна)

text:
               3.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 364/45

      Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 2 август 2016 г. — Mommer/Комисия
      (Дело F-74/13) (1)

      ((Публична служба - Длъжностни лица - Пенсии - Член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника относно прехвърлянето на пенсионни права - Прехвърляне към пенсионната схема на Съюза на пенсионни права, придобити по други пенсионни схеми - Решение за признаване на бонус за осигурителен стаж за пенсия, прилагащо новите ОРИ на членове 11 и 12 от приложение VIII към Правилника - Член 81 от Процедурния правилник - Жалба, която е частично явно недопустима и частично явно неоснователна))
      (2016/C 364/57)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Anne Mommer (Брюксел, Белгия) (представители: първоначално S. Orlandi, J.-N. Louis и D. de Abreu Caldas, avocats, впоследствие S. Orlandi, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално C. Ehrbar и G. Gattinara, впоследствие J. Currall и Gattinara, и накрая G. Gattinara)

         Предмет

      Искане за отмяна на решението за прехвърляне на пенсионните права на жалбоподателката към пенсионната схема на Съюза, което прилага новите Общи разпоредби за изпълнение (ОРИ) на членове 11 и 12 от Приложение VIII от Правилника за длъжностните лица.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като частично явно недопустима и частично явно неоснователна.

                  2)

                  Всяка страна следва да понесе собствените си съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 274, 21.9.2013 г., стр. 33.


title: Дело C-224/10: Преюдициално запитване, отправено от Landgerichts Baden-Baden (Германия) на 10 май 2010 г. — Staatsanwaltschaft Baden-Baden/Leo Apelt

text:
               14.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/16

         Преюдициално запитване, отправено от Landgerichts Baden-Baden (Германия) на 10 май 2010 г. — Staatsanwaltschaft Baden-Baden/Leo Apelt
   (Дело C-224/10)
   ()
   2010/C 221/26
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Baden-Baden

      Страни в главното производство

      Ищец: Staatsanwaltschaft Baden-Baden

      Ответник: Leo Apelt

      Преюдициални въпроси

               1.

               Може ли държава членка на основание член 5, параграф 1, буква а) от Директива 91/439/ЕИО (1), според който свидетелство за управление на моторни превозни средства от категория D може да бъде издадено само на водачи, които вече имат право да управляват моторни превозни средства от категория B, във връзка с член 1 и член 8, параграфи 2 и 4 от същата директива, да откаже да признае валидността на свидетелство за управление на МПС, издадено от друга държава членка за категориите B и D, по-специално що се отнася до категория D, когато посоченото свидетелство за управление на МПС от категория В е било издадено на водача преди приемането в първата държава членка на мярка за отнемането му по съдебен ред, а свидетелството за управление на моторни превозни средства от категория D е издадено едва след отнемането по съдебен ред и едновременно с това след изтичането на забраната за издаване на ново свидетелство за управление на моторни превозни средства?

               2.

               При отрицателен отговор на първия въпрос:
               Може ли първата държава членка да откаже да признае посоченото свидетелство за управление на моторни превозни средства, по-специално що се отнася до категория D, на основание член 11, параграф 4 от Директива 2006/126/ЕО (2), според който държава членка отказва да признае валидността на свидетелство за управление на моторни превозни средства, издадено от друга държава членка на лице, на което свидетелството за управление на моторни превозни средства е отнето на нейна територия, когато разрешението за управление на моторни превозни средства за категория B е издадено на 01.03.2006 г., за категория D на 30.04.2007 г., а крайното свидетелство за управление на моторни превозни средства е издадено на последната посочена дата?

      (1)  Директива 91/439/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 година относно свидетелствата за управление на моторни превозни средства (ОВ L 237, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 2, стр. 62).

      (2)  Директива 2006/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно свидетелства за управление на превозни средства (ОВ L 403, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 17, стр. 216).