title: Информационна бележка относно отправянето на преюдициални запитвания от националните юрисдикции

text:
               5.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/1

         След влизането в сила на Договора от Лисабон текстът по-долу заменя информационната бележка, публикувана в ОВ C 143 от 11 юни 2005 г., стр. 1, и допълнението към нея, публикувано в ОВ C 64 от 8 март 2008 г.

      ИНФОРМАЦИОННА БЕЛЕЖКА

   относно отправянето на преюдициални запитвания от националните юрисдикции
   2009/C 297/01
   I.   Общи разпоредби

               1.

               Преюдициалното производство е един от основополагащите елементи на правото на Европейския съюз и има за цел да предостави на националните юрисдикции средство за осигуряване на еднаквото тълкуване и прилагане на това право във всички държави членки.

               2.

               Съдът на Европейския съюз е компетентен да се произнася с преюдициално заключение относно тълкуването на правото на Европейския съюз и валидността на актовете на институциите, органите, службите или агенциите на Съюза. Тази обща компетентност му е предоставена от член 19, параграф 3, буква б) от Договора за Европейския съюз (ОВ C 115, 2008 г., стр. 13, наричан по-нататък „ДЕС“) и член 267 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ C 115, 2008 г., стр. 47, наричан по-нататък „ДФЕС“).

               3.

               Съгласно член 256, параграф 3 ДФЕС Общият съд е компетентен да разглежда и да се произнася по преюдициални въпроси, отправени до него по силата на член 267 в специфични сфери, определени от статута. След като статутът не е бил изменен в този смисъл, единствено Съдът остава компетентен да се произнася с преюдициално заключение.

               4.

               Въпреки че член 267 ДФЕС предоставя обща компетентност на Съда, в различни разпоредби все пак се предвиждат изключения или ограничения на тази компетентност. Става въпрос по-конкретно за членове 275 и 276 ДФЕС, както и за член 10 от Протокола (№ 36) относно преходните разпоредби на Договора от Лисабон (ОВ C 115, 2008 г., стр. 322).

               5.

               Като се има предвид, че преюдициалното производство е основано на сътрудничеството между Съда и националните юрисдикции, би било уместно, за да се гарантира неговата ефективност, на националните юрисдикции да се предоставят следните указания.

               6.

               Тези незадължителни практически указания имат за цел да ориентират националните юрисдикции относно необходимостта от отправяне на преюдициално запитване, както и, според случая, да им бъдат от помощ при формулирането и представянето на въпросите пред Съда.

      Относно ролята на Съда в рамките на преюдициалното производство

               7.

               Ролята на Съда в рамките на преюдициалното производство е да тълкува правото на Съюза или да се произнася по неговата валидност, а не да прилага това право към фактите по главното дело — това е задача на националната юрисдикция. Съдът не е компетентен да се произнася нито по въпроси от фактическата обстановка по главното производство, нито по различните становища относно тълкуването или прилагането на разпоредби от националното право.

               8.

               Съдът се произнася по тълкуването или валидността на правото на Съюза, като се старае да предостави отговор, полезен за решаването на спора, но запитващата юрисдикция е тази, която трябва да направи съответните изводи от дадения отговор и, ако е необходимо, да откаже да приложи въпросната национална разпоредба.

      Относно решението за отправяне на запитване до Съда

         Авторът на запитването

               9.

               В рамките на член 267 ДФЕС всяка юрисдикция на държава членка, доколкото в рамките на производството следва да се произнесе с решение от правораздавателен характер, по принцип може да сезира Съда с преюдициално запитване (1). Качеството „юрисдикция“ се тълкува от Съда като самостоятелно понятие на правото на Съюза.

               10.

               Съдът може да бъде сезиран с преюдициално запитване единствено по инициатива на националната юрисдикция, независимо дали страните по главното дело са поискали това.

         Преюдициалното тълкувателно запитване

               11.

               Всяка юрисдикция може да отправи запитване до Съда за тълкуването на норма от правото на Съюза, ако счита, че това е необходимо за разрешаването на спор, с който е сезирана.

               12.

               Въпреки това юрисдикциите, чиито решения не подлежат на обжалване по вътрешноправен ред, по принцип са длъжни да сезират Съда с такова запитване, освен ако вече съществува съдебна практика в тази област (и евентуалното наличие на нови обстоятелства повдига реални съмнения дали тази съдебна практика може да се приложи) или правилното тълкуване на разглежданата правна норма е очевидно.

               13.

               В този смисъл юрисдикциите, чиито решения подлежат на обжалване, могат, особено в случаи, в които считат, че практиката на Съда дава достатъчно яснота, сами да вземат решение за правилното тълкуване на правото на Съюза и за неговото прилагане към установената от тях фактическа обстановка. Въпреки това отправянето на преюдициално запитване може да се окаже особено полезно в подходящия стадий на производството, когато се поставя нов тълкувателен въпрос от общ интерес за еднаквото прилагане на правото на Съюза във всички държави членки или когато съществуващата съдебна практика не изглежда приложима към несрещана до момента фактическа обстановка.

               14.

               Националната юрисдикция трябва да обоснове необходимостта от търсеното тълкуване за постановяване на своето решение.

         Преюдициалното запитване за преценка на валидността

               15.

               Въпреки че националните юрисдикции могат да отхвърлят изложените пред тях възражения за невалидност на акт на институция, орган, служба или агенция на Съюза, единствено Съдът има правомощието да обявява тези актове за невалидни.

               16.

               Следователно всяка национална юрисдикция е длъжна да отправи запитване до Съда, когато има съмнения относно валидността на такъв акт, като изложи причините, поради които счита, че посоченият акт може да е невалиден.

               17.

               При все това, когато националната юрисдикция има сериозни съмнения относно валидността на акт на институция, орган, служба или агенция на Съюза, на който е основан вътрешноправен акт, тя може по изключение временно да спре прилагането на последния или да вземе други временни мерки във връзка с него. В този случай тя е длъжна да постави въпроса за валидността му пред Съда, като укаже причините, поради които счита, че посоченият акт е невалиден.

      Относно момента на отправяне на преюдициалното запитване

               18.

               Националната юрисдикция може да отправи преюдициално запитване до Съда, след като установи, че за да постанови решение, е необходимо да се даде заключение по даден въпрос относно тълкуването или валидността; националната юрисдикция е тази, която най-добре би могла да прецени на какъв стадий на производството следва да се отправи такова запитване..

               19.

               При все това, желателно е решението за отправяне на преюдициално запитване да се вземе на такъв стадий на производството, в който запитващата юрисдикция е в състояние да определи фактическата и правната страна на проблема, така че Съдът да разполага с всички необходими данни, за да провери, според случая, дали правото на Съюза е приложимо към главното дело. Освен това би могло да бъде в интерес на доброто правораздаване, когато преюдициалното запитване се отправя в резултат на състезателно производство.

      Относно формата на преюдициалното запитване

               20.

               Формата на акта, с който националната юрисдикция отправя преюдициално запитване до Съда, се определя от процесуалните норми на националното право. Все пак трябва да се има предвид, че именно този документ служи за основа на производството, което се развива пред Съда, и поради това трябва да съдържа данните, позволяващи на Съда да даде отговор, полезен за националната юрисдикция. Нещо повече, само преюдициалното запитване се превежда и се съобщава на заинтересованите субекти, имащи право да представят становища пред Съда, по-специално на държавите членки и институциите.

               21.

               Поради необходимостта от превод на запитването, то следва да бъде изготвено просто, ясно и точно, без излишни подробности.

               22.

               Често за адекватното представяне на контекста на преюдициалното запитване са достатъчни не повече от десетина страници. Въпреки че актът за преюдициално запитване трябва да е кратък, той следва все пак да е достатъчно пълен и да съдържа всички релевантни сведения, позволяващи на Съда и на заинтересованите субекти, които имат право да представят становища, да получат ясна представа за фактическата и правната обстановка по главното дело. Актът за преюдициално запитване трябва по-конкретно:

                           —

                           да включва кратко изложение на предмета на спора и установените релевантни факти или поне изясняване на фактическите хипотези, на които се основава преюдициалното запитване,

                           —

                           да възпроизвежда съдържанието на приложимите национални разпоредби и да указва, според случая, релевантната национална съдебна практика, като във всеки отделен случай се правят точни позовавания (например, страница от „Държавен вестник“ или от конкретен сборник със съдебна практика, евентуално с препратка към Интернет),

                           —

                           да указва възможно най-точно релевантните в случая разпоредби на правото на Съюза,

                           —

                           да излага причините, поради които пред запитващата юрисдикция е възникнал въпросът за тълкуването или валидността на някои разпоредби на правото на Съюза, както и установената от нея връзка между тези разпоредби и националното законодателство, приложимо към главното дело,

                           —

                           да съдържа, когато е необходимо, кратко изложение на релевантните доводи на страните по главното дело.

                     За да се улесни четенето и позоваването на документа, е уместно отделните точки или параграфи от акта за преюдициално запитване да бъдат номерирани.

               23.

               На последно място, запитващата юрисдикция може да изложи накратко гледната си точка по отношение на отговора, който следва да се даде на преюдициалните въпроси, ако смята, че е в състояние да направи това.

               24.

               Самият/ите преюдициален/и въпрос/и следва да присъства/т в отделна и ясно обособена част от акта за преюдициално запитване, обикновено в началото или в края му. Той/те трябва да бъде/ат разбираем/и, без да се препраща към изложението на мотивите на запитването, което от своя страна предоставя контекста, необходим за извършването на правилна преценка.

      Относно последиците на преюдициалното запитване по отношение на националното производство

               25.

               Отправянето на преюдициално запитване спира националното производство по делото до произнасянето на Съда.

               26.

               Въпреки това националният съд може да наложи обезпечителни мерки, по-специално в случаите на преюдициално запитване за преценка на валидността (вж. точка 17 по-горе).

      Относно съдебните разноски и правната помощ

               27.

               Преюдициалното производство пред Съда е безплатно и той не се произнася по съдебните разноски на страните по главното дело; по този въпрос следва да се произнесе националната юрисдикция.

               28.

               Ако някоя от страните не разполага с достатъчно средства и доколкото националните разпоредби позволяват това, запитващата юрисдикция може да ѝ предостави правна помощ за покриване на направените от нея разходи, по-специално свързани с представителството ѝ пред Съда. Съдът също може да предостави такава правна помощ в случай, че съответната страна не получава вече правна помощ в производството пред националната юрисдикция или ако тази помощ не покрива или покрива само отчасти разходите, направени пред Съда.

      Относно кореспонденцията между националната юрисдикция и Съда

               29.

               Актът за преюдициално запитване и релевантните документи (по-конкретно съдебната преписка или неин препис, според случая) трябва да се изпратят от националната юрисдикция директно до Съда с препоръчано писмо (адресирано до „Greffe de la Cour de justice, L-2925, Люксембург“, tél.: + 352 4303-1).

               30.

               До произнасянето на Съда секретариатът поддържа връзка с националната юрисдикция, като ѝ изпраща преписи от материалите по делото.

               31.

               Съдът изпраща заключението си на запитващата юрисдикция. Би било добре, ако националната юрисдикция уведоми впоследствие Съда за последиците от неговото заключение по главното дело и евентуално му изпрати крайното си решение.

         II.   Спешното преюдициално производство (СПП)

               32.

               В тази част от информационната бележка се дават практически насоки относно спешното преюдициално производство, приложимо към преюдициалните запитвания, свързани с пространството на свобода, сигурност и правосъдие. Това производство е уредено с член 23а от Протокола (№ 3) относно Статута на Съда на Европейския съюз (ОВ C 115, 2008 г., стр. 210) и член 104б от Процедурния правилник на Съда. Възможността да се поиска разглеждане по реда на това производство се прибавя към възможността да се поиска прилагане на бързото производство при предвидените в член 23а от посочения протокол и в член 104а от Процедурния правилник условия.

      Относно условията за прилагане на спешното преюдициално производство

               33.

               Спешното преюдициално производство може да се прилага само в областите, попадащи в обхвата на дял V относно пространството на свобода, сигурност и правосъдие от част трета от ДФЕС.

               34.

               Решението за прилагането на това производство се взема от Съда. По принцип подобно решение се взема само въз основа на мотивирано искане на запитващата юрисдикция. По изключение Съдът може да реши служебно дадено преюдициално запитване да бъде разгледано по реда на спешното производство при явна необходимост от това.

               35.

               Спешното преюдициално производство опростява различните етапи на производството пред Съда, но прилагането му включва сериозни ограничения за Съда, както и за страните и другите заинтересовани лица, които участват в производството, в частност държавите членки.

               36.

               Следователно прилагането му трябва да се иска само ако с оглед на обстоятелствата е абсолютно необходимо Съдът да се произнесе в най-кратки срокове по запитването. Без да е възможно тук да се изброят изчерпателно подобни положения, по-специално поради разнообразието и непрекъснатото развитие на правото на Съюза в областта на пространството на свобода, сигурност и правосъдие, една национална юрисдикция например би могла да направи искане за разглеждане по реда на спешното преюдициално производство в следните случаи: в случая, посочен в член 267, четвърта алинея ДФЕС, на задържане или лишаване от свобода на дадено лице, когато отговорът на поставения въпрос е решаващ при преценката на правното положение на това лице или при спор относно родителски права или отглеждане на деца, когато компетентността на сезирания съгласно правото на Съюза съд зависи от отговора на преюдициалното запитване.

      Относно искането за прилагане на спешното преюдициално производство

               37.

               За даде възможност на Съда бързо да реши дали следва да приложи спешното преюдициално производство, искането трябва да съдържа правните и фактически обстоятелства, които установяват неотложността, и по-специално какви са опасностите при разглеждане на запитването по общия ред.

               38.

               Доколкото е възможно, запитващата юрисдикция излага накратко своето становище във връзка с отговора, който следва да се даде на поставените един или повече въпроси. Подобно изложение улеснява страните и другите заинтересовани лица, които участват в производството, да определят своята позиция, както и Съда да вземе решение, и така допринася за бързината на производството.

               39.

               Искането за прилагане на спешното преюдициално производство трябва да бъде представено във форма, която да даде възможност на секретариата на Съда незабавно да установи, че преписката трябва да се обработи по специален начин. За тази цел е уместно искането да се представи в документ, отделен от самия акт за преюдициално запитване, или в придружително писмо, което изрично съдържа това искане.

               40.

               Що се отнася до самия акт за преюдициално запитване, в неотложни случаи е още по-важно той да бъде кратък, тъй като това допринася за бързината на производството.

      Относно кореспонденцията между Съда, националните юрисдикции и страните

               41.

               За целите на кореспонденцията с националната юрисдикция и страните пред нея националните юрисдикции, които правят искане за спешно преюдициално производство, се приканват да посочат електронна поща или евентуално факс, които Съдът да може да използва, както и електронна поща или евентуално факсове на представителите на страните по делото.

               42.

               Препис от подписания акт за преюдициално запитване заедно с искане за разглеждане по реда на спешното производство може да бъде изпратен предварително на Съда по електронна поща (ECJ-Registry@curia.europa.eu) или факс (+352 43 37 66). Обработването на запитването и на искането би могло да започне още при получаване на такъв препис. Оригиналите на тези документи трябва все пак да бъдат изпратени в най-кратки срокове на секретариата на Съда.

      (1)  На основание на член 10, параграфи 1—3 от Протокол № 36 по отношение на актове в областта на полицейското и на съдебното сътрудничество по наказателноправни въпроси, приети съгласно дял VI от ДЕС преди влизането в сила на Договора от Лисабон (ОВ C 306, 2007 г., стр. 1) и неизменени оттогава, за максимален период от пет години правомощията на Съда все пак остават същите, считано от деня на влизане в сила на Договора от Лисабон (1 декември 2009 г.). Ето защо през споменатия период тези актове могат да бъдат предмет на преюдициално запитване само от юрисдикции на държава членка, която е приела компетентността на Съда, като всяка държава членка определя дали всички нейни юрисдикции имат право да сезират Съда или то е запазено само за тези, чиито решения не подлежат на обжалване.


title: Дело C-404/15: Преюдициално запитване от Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Германия), постъпило на 24 юли 2015 г. — Наказателно производство срещу Pál Aranyosi

text:
               28.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/18

         Преюдициално запитване от Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Германия), постъпило на 24 юли 2015 г. — Наказателно производство срещу Pál Aranyosi
   (Дело C-404/15)
   (2015/C 320/26)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

      Страни в главното производство

   Pál Aranyosi

      Друга страна: Generalstaatsanwaltschaft Bremen

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 1, параграф 3 от Рамковото решение на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (2002/584/ПВР) (1) да се тълкува в смисъл, че екстрадиция с цел осъществяване на наказателно производство е недопустима, когато са налице сериозни индиции, че условията на задържане в издаващата държава членка нарушават основните права на засегнатото лице и основните правни принципи, които са залегнали в член 6 от Договора за Европейския Съюз, или трябва да се тълкува в смисъл, че в тези случаи изпълняващата държава членка може или трябва да постави решението за екстрадиция в зависимост от предоставянето на гаранция за спазване на условията на задържане? Дали за тази цел изпълняващата държава членка може или трябва да определи конкретни минимални изисквания към условията за задържане, които следва да бъдат гарантирани?

               2)

               Трябва ли член 5 и член 6, параграф 1 от Рамковото решение на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (2002/584/ПВР) да се тълкуват в смисъл, че съдебният орган, издал европейската заповед за арест, има и правото да предоставя гаранции за спазване на условията на задържане, или в това отношение остава приложима националната уредба относно компетентността в изпълняващата държава?

      (1)  (ОВ L 190, стр. 1).


title: Дело T-330/09: Определение на Общия съд от 17 февруари 2011 г. — RapidEye/Комисия (Жалба за отмяна — Държавни помощи — Помощи, предоставени от германските власти съгласно многоотрасловата рамка за регионалните помощи — Проект за система за гео-информация чрез сателит — Искане за потвърждаване на обхвата на решение за обявяване на помощ за съвместима с общия пазар — Отговор на Комисията — Акт, който не подлежи на обжалване — Недопустимост)

text:
               9.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/13

         Определение на Общия съд от 17 февруари 2011 г. — RapidEye/Комисия
   (Дело T-330/09) (1)

   (Жалба за отмяна - Държавни помощи - Помощи, предоставени от германските власти съгласно многоотрасловата рамка за регионалните помощи - Проект за система за гео-информация чрез сателит - Искане за потвърждаване на обхвата на решение за обявяване на помощ за съвместима с общия пазар - Отговор на Комисията - Акт, който не подлежи на обжалване - Недопустимост)
   2011/C 113/25
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: RapidEye AG (Brandenburg an der Havel, Германия) (представител: T. Jestaedt, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: K. Gross и B. Martenczuk)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решението, за което се твърди, че се съдържа в писмото на Комисията от 9 юни 2009 г. относно помощта, отпусната на RapidEye AG от германските власти за създаване на система за гео-информация чрез сателит (Държавна помощ CP 183/2009 — Германия, RapidEye AG (Последващ контрол MSR 1998 — N 416/2002).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2.

               Осъжда RapidEye AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 267 от 7.11.2009 г.


title: Дело T-413/06 P: Решение на Първоинстанционния съд от 4 септември 2008 г. — Gualtieri/Комисия (Обжалване — Командирован национален експерт — Определение за препращане — Подлежащо на обжалване решение — Недопустимост)

text:
               25.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/25

         Решение на Първоинстанционния съд от 4 септември 2008 г. — Gualtieri/Комисия
   (Дело T-413/06 P) (1)

   (Обжалване - Командирован национален експерт - Определение за препращане - Подлежащо на обжалване решение - Недопустимост)
   (2008/C 272/46)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Claudia Gualtieri (Брюксел, Белгия) (представители: P. Gualtieri и M. Gualtieri, avocats)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall, подпомаган от G. Faedo, avocat)
   Предмет
   Жалба, подадена срещу определението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 9 октомври 2006 г. по дело Gualtieri/Комисия (F-53/06, все още непубликувано в Сборника), с която се иска отмяна на това определение.
   Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-жа Claudia Gualtieri понася направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски на Комисията в настоящото производство.

      (1)  ОВ C 42, 24.2.2007 г.


title: Дело C-423/11 P: Жалба, подадена на 11 август 2011 г. от Република Полша срещу определението, постановено от Общия съд (седми състав) на 23 май 2011 г. по дело Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej/Комисия, T-226/10

text:
               22.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/22

         Жалба, подадена на 11 август 2011 г. от Република Полша срещу определението, постановено от Общия съд (седми състав) на 23 май 2011 г. по дело Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej/Комисия, T-226/10
   (Дело C-423/11 P)
   2011/C 311/38
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: Република Полша (представител: M. Szpunar)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

      Искания на жалбоподателя

               —

               изцяло да се отмени определението на Общия съд на Европейския съюз от 23 май 2011 г. по дело Т-226/10.

      Правни основания и основни доводи

   Общият съд отхвърля подадената пред него жалба по съображението, че адвокатите (radcowie prawni), представляващи Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej (председателя на службата за електронни съобщения), работят по трудово правоотношение с тази служба, което изключва възможността те да представляват жалбоподателя пред Общия съд. Правителството на Република Полша излага следните твърдения във връзка с обжалваното определение:

               Първо, Общият съд е тълкувал неправилно член 19, трета и четвърта алинея от Статута на Съда. Разпоредбите на правото на Съюза не хармонизират допустимите форми на предоставяне на правни услуги. Освен това член 19 от Статута не предвижда ограничение в този смисъл, а само отпраща към разпоредбите на националното право. Според полското правителство е недопустимо въз основа на член 19 от Статута адвокатите, които предоставят правни услуги въз основа на сключен трудов договор, да бъдат общо и произволно лишени от правото да представляват страни пред Общия съд, тъй като разпоредбите на полското право гарантират напълно независимостта на тези адвокати.

               Второ, според полското правителство е нарушен принципът на пропорционалност, закрепен в член 5, параграф 4 ДЕС. Изключването на възможността страните да бъдат представлявани в процеса от адвокат, който е в трудово правоотношение с тях, надхвърля необходимото за гарантирането на независимостта на правните услуги. Има и по-слабо ограничителни материално- и процесуалноправни мерки, които позволяват да се постигне същата цел, каквито са например националните правила за упражняване на професията и за професионалната етика.

               Трето, полското правителство твърди, че е допуснато процесуално нарушение, а именно непълнота на мотивите. Общият съд не е мотивирал в достатъчна степен определението по дело Т-226/10, и по-точно не е разгледал особеностите на трудовите правоотношения между адвокатите и Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej.


title: Дело C-368/15: Преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus (Финландия), постъпило на 14 юли 2015 г. — Ilves Jakelu Oy

text:
               21.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/34

         Преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus (Финландия), постъпило на 14 юли 2015 г. — Ilves Jakelu Oy
   (Дело C-368/15)
   (2015/C 311/40)
   Език на производството: финландски

      Запитваща юрисдикция

   Korkein hallinto-oikeus

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ilves Jakelu Oy

      Други заинтересовани страни: Държавен съвет, Министерство на транспорта и съобщенията

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли при тълкуването на член 9 от Директива 97/67/ЕО (1) в редакцията след измененията, внесени с Директиви 2002/39/ЕО (2) и 2008/6/ЕО (3), доставката на пощенски пратки за клиенти по договор да се разглежда като услуга, която е извън обхвата на универсалната услуга по смисъла на параграф 1 от този член, или като услуга, която по смисъла на параграф 2 попада в нейния обхват, ако предприятието за пощенски услуги е договорило с клиентите си условията на доставка и начислява такса в индивидуално уговорен размер?

               2)

               Ако се приеме, че при посочената доставка на пощенски пратки за клиенти по договор става въпрос за услуга, която е извън обхвата на универсалната услуга, трябва ли член 9, параграф 1 и параграф 2, точка 14 да се тълкуват в смисъл, че при обстоятелства като тези на правния спор в главното производство предоставянето на такива пощенски услуги може да бъде обвързано с индивидуален лиценз, какъвто е предвиден в Закона за пощите?

               3)

               Ако се приеме, че при посочената доставка на пощенски пратки за клиенти по договор става въпрос за услуга, която е извън обхвата на универсалната услуга, трябва ли член 9, параграф 1 да се тълкува в смисъл, че разрешението за тези услуги може да се обвърже единствено с условия за гарантиране спазването на съществените изисквания по смисъла на член 2, точка 19 от Директивата за пощенските услуги, и че разрешенията за такива услуги не могат да се обвържат с условия относно качеството, достъпността и изпълнението на съответните услуги по смисъла на член 9, параграф 2 от нея?

               4)

               Ако се приеме, че разрешенията за посочената доставка на пощенски пратки за клиенти по договор могат да се обвържат единствено с условия, които са необходими за гарантиране спазването на съществените изисквания, могат ли условия като тези в правния спор по главното производство, които се отнасят до условията на доставка в рамките на пощенската услуга, до честотата на доставка на пратките, до обслужването при промяна на адрес за доставка и при прекъсване на доставките, до идентифицирането на пратките и до местата за събирането им, да се считат за съответстващи на съществените изисквания по смисъла на член 2, точка 19 и за необходими с оглед на това да се гарантира спазването на съществените изисквания по смисъла на член 9, параграф 1?

      (1)  Директива 97/67/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 1997 година относно общите правила за развитието на вътрешния пазар на пощенските услуги в Общността и за подобряването на качеството на услугата (ОВ L 15, 1998 г., стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 3, стр. 12).

      (2)  Директива 2002/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 юни 2002 година за изменение на Директива 97/67/ЕО относно по-нататъшното отваряне на пощенските услуги в Общността за конкуренция (ОВ L 176, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 4, стр. 178).

      (3)  Директива 2008/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 февруари 2008 година за изменение на Директива 97/67/ЕО с оглед пълното изграждане на вътрешния пазар на пощенски услуги в Общността (ОВ L 52, стр. 3).


title: Дело C-137/08: Решение на Съда (голям състав) от 9 ноември 2010 г. (преюдициално запитване от Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság, Република Унгария) — VB Pénzügyi Lízing Zrt./Ferenc Schneider (Директива 93/13/ЕИО — Неравноправни клаузи в потребителските договори — Критерии за преценка — Служебно разглеждане от националния съд на неравноправния характер на клауза, с която се възлага компетентност — Член 23 от Статута на Съда)

text:
               15.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/2

         Решение на Съда (голям състав) от 9 ноември 2010 г. (преюдициално запитване от Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság, Република Унгария) — VB Pénzügyi Lízing Zrt./Ferenc Schneider
   (Дело C-137/08) (1)

   (Директива 93/13/ЕИО - Неравноправни клаузи в потребителските договори - Критерии за преценка - Служебно разглеждане от националния съд на неравноправния характер на клауза, с която се възлага компетентност - Член 23 от Статута на Съда)
   2011/C 13/02
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság

      Страни в главното производство

      Ищец: VB Pénzügyi Lízing Zrt.

      Ответник: Ferenc Schneider

      Предмет

   Преюдициално запитване — Budapesti II. és III.Kerületi Bíróság — Тълкуване на член 23, първа алинея от Протокола относно Статута на Съда и на Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273) — Клауза за подсъдност, с която се определя юрисдикция със седалище по-близо до продавача или доставчика, отколкото до местожителството на потребителя — Правомощие на националния съд да разгледа служебно неравноправния характер на клауза за подсъдност в рамките на проверката на собствената му компетентност — Критерии за преценка на неравноправния характер на клаузата

      Диспозитив

               1.

               Член 23, първа алинея от Статута на Съда на Европейския съюз допуска национална правна разпоредба, която предвижда, че едновременно с подаването на преюдициалното запитване националният съд трябва служебно да информира за това и министъра на правосъдието на съответната държава членка.

               2.

               Член 267 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че Съдът на Европейския съюз е компетентен да тълкува понятието „неравноправна договорна клауза“ по смисъла на член 3, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори и приложението към нея, както и критериите, които националният съд може или трябва да прилага при преценката на договорна клауза от гледна точка на разпоредбите на тази директива, като се има предвид, че националният съд има правомощието въз основа на тези критерии конкретно да квалифицира съответната договорна клауза с оглед на обстоятелствата по разглежданото от него дело.

               3.

               Националният съд трябва служебно да събира доказателства, за да установи дали клаузата, с която се възлага изключителна териториална компетентност и която е включена в договора, който е предмет на отнесения до него спор и е сключен между продавач или доставчик и потребител, попада в приложното поле на Директивата, и ако е така, да прецени служебно евентуалния неравноправен характер на тази клауза.

      (1)  ОВ C 183, 19.7.2008 г.


title: Дело T-805/14: Жалба, подадена на 9 декември 2014 г.  — Stagecoach Group/СХВП (MEGABUS.COM)

text:
               2.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 34/44

         Жалба, подадена на 9 декември 2014 г. — Stagecoach Group/СХВП (MEGABUS.COM)
   (Дело T-805/14)
   (2015/C 034/53)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Stagecoach Group plc (Perth, Обединено кралство) (представител: G. Jacobs, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Данни за производството пред СХВП

      Спорна марка: словна марка на Общността „MEGABUS.COM“ — заявка за регистрация № 1 1 1 31  216

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 7.10.2014 г. по преписка R 1894/2013-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да разпореди регистрацията на марка на Общността № 1 1 1 31  216„MEGABUS.COM“ за всички стоки и услуги или частично за някои стоки или услуги;

               —

               при условията на евентуалност да разпореди марка на Общността № 1 1 1 31  216„MEGABUS.COM“ да бъде регистрирана поне частично за „предоставянето на услуги за пътнически превоз“, за която е предоставено доказателство за придобит отличителен характер;

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) и член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009


title: Дело C-406/11 P: Жалба, подадена на 29 юли 2011 г. от Atlas Transport GmbH срещу Решението на Общия съд (трети състав) от 16 май 2011 г. по дело T-145/08, Atlas Transport GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели); друга страна в производството: Atlas Air Inc.

text:
               22.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/20

         Жалба, подадена на 29 юли 2011 г. от Atlas Transport GmbH срещу Решението на Общия съд (трети състав) от 16 май 2011 г. по дело T-145/08, Atlas Transport GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели); друга страна в производството: Atlas Air Inc.
   (Дело C-406/11 P)
   2011/C 311/33
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Atlas Transport GmbH (представител: K. Schmidt-Hern, Rechtsanwalt)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) и Atlas Air Inc.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Общия съд на Европейския съюз от 16 май 2011 г. по дело T-145/08,

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 24 януари 2008 г. (преписка R 1023/2007-1),

               —

               да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) — СХВП — да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Според жалбоподателя СХВП и Общият съд нарушавали с оспорваното решение член 59, трето изречение от Регламент № 40/94, уреждащ задължението за обосноваване на обжалването. Освен член 60 от Регламент № 40/94 във връзка с правило 20, параграф 7 от Регламент № 2868/95, СХВП и Общият съд нарушавали също така и признати в държавите членки правни принципи. Според жалбоподателя било задължително да бъде спряно производството пред СХВП, поради което срокът за обжалване все още не бил изтекъл.


title: Дело T-578/13: Жалба, подадена на 6 ноември 2013 г. — Luxembourg Pamol (Cyprus) и Luxembourg Industries/Комисия

text:
               15.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/35

         Жалба, подадена на 6 ноември 2013 г. — Luxembourg Pamol (Cyprus) и Luxembourg Industries/Комисия
   (Дело T-578/13)
   2014/C 45/60
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Luxembourg Pamol (Cyprus) Ltd (Никозия, Кипър) и Luxembourg Industries Ltd (Тел Авив, Израел) (представители: C. Mereu и K. Van Maldegem, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да обяви жалбата за допустима и основателна;

               —

               да отмени обжалваното решение; и

               —

               да осъди ответника да заплати разноските в производствата.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателите искат отмяна на решението на Комисията от 8 октомври 2013 г., връчено на жалбоподателите на 9 октомври 2013 г., отнасящо се до публикуването на определени части от доклада на партньорската проверка и финалното допълнение относно калиевите фосфонати, по отношение на които жалбоподателите се позовават на поверителност, съгласно Директива 91/414/ЕИО на Съвета (1) и Регламент (ЕС) № 188/2011 на Комисията (2) („обжалваното решение“).
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите се позовават на две правни основания.

               1.

               Първо правно основание, състоящо се в твърдението, че Комисията е нарушила член 14 от Директива 91/414/ЕИО на Съвета и основното право на защита на търговската тайна, прогласено в член 339 от Договора за функционирането на Европейския съюз, член 7 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 8 от Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи, в резултат на неправилно тълкуване на горните разпоредби и погрешна преценка на исканията на жалбоподателите за поверителност.

               2.

               Второ правно основание, състоящо се в твърдението, че Комисията нарушава основните принципи на правото на ЕС, принципът на добрата администрация и правото на жалбоподателите на защита, тъй като не предоставя на жалбоподателите достатъчно възможност да защитят и разяснят разума, стоящ зад исканията им за поверителност.

      (1)  Директива на Съвета от 15 юли 1991 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (ОВ L 230, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 10, стр. 30).

      (2)  Регламент (ЕС) № 188/2011 на Комисията от 25 февруари 2011 година за определяне на подробни правила за прилагане на Директива 91/414/ЕИО на Съвета по отношение на процедурите за оценка на активните вещества, които не са били предлагани на пазара две години след датата на нотифициране на посочената директива (ОВ L 53, стр. 51).


title: Дело C-26/12: Решение на Съда (четвърти състав) от 18 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Gerechtshof te Leeuwarden — Нидерландия) — fiscale eenheid PPG Holdings BV cs te Hoogezand/Inspecteur van de Belastingdienst/Noord/kantoor Groningen (Данък върху добавената стойност — Шеста директива 77/388/ЕИО — Член 17 и член 13, Б, буква г), точка 6 — Случаи на освобождаване — Приспадане на платения данък по получени доставки — Пенсионни фондове — Понятие „управление на специални инвестиционни фондове“ )

text:
               7.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/10

         Решение на Съда (четвърти състав) от 18 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Gerechtshof te Leeuwarden — Нидерландия) — fiscale eenheid PPG Holdings BV cs te Hoogezand/Inspecteur van de Belastingdienst/Noord/kantoor Groningen
   (Дело C-26/12) (1)

   (Данък върху добавената стойност - Шеста директива 77/388/ЕИО - Член 17 и член 13, Б, буква г), точка 6 - Случаи на освобождаване - Приспадане на платения данък по получени доставки - Пенсионни фондове - Понятие „управление на специални инвестиционни фондове“)
   2013/C 260/18
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Gerechtshof te Leeuwarden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: fiscale eenheid PPG Holdings BV cs te Hoogezand

      Ответник: Inspecteur van de Belastingdienst/Noord/kantoor Groningen

      Предмет

   Преюдициално запитване — Gerechtshof te Leeuwarden — Тълкуване на член 13, Б, буква г), точка 6, на член 17 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОB L 145, стр. 1) и на член 135, параграф 1, буква ж) и членове 168 и 169 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОB L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Приспадане на платения данък по получени доставки — Данъчнозадължено лице, което съгласно националното пенсионно законодателство е учредило пенсионен фонд, за да гарантира пенсионните права на своите работници и служители в качеството им на участници в този фонд — Приспадане на платения данък за предоставените на данъчнозадълженото лице услуги във връзка с управлението на пенсионния фонд

      Диспозитив

   Член 17 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа трябва да се тълкува в смисъл, че данъчнозадължено лице, което е учредило пенсионен фонд под формата на обособен от юридическа и от данъчна гледна точка субект като разглеждания по главното производство, за да гарантира пенсионните права на настоящите и на бившите си служители, има право да приспадне данъка върху добавената стойност, платен за услугите по управление и стопанисване на посочения фонд, стига от всички обстоятелства около разглежданите доставки да следва, че е налице пряка и непосредствена връзка.

      (1)  ОВ C 98, 31.3.2012 г.


title: Дело T-409/06: Иск, предявен на 21 декември 2006 г. — Sun Sang Kong Yuen Shoes Factory с/у Съвет

text:
               24.2.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 42/39

         Иск, предявен на 21 декември 2006 г. — Sun Sang Kong Yuen Shoes Factory с/у Съвет
   (Дело T-409/06)
   (2007/C 42/69)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Sun Sang Kong Yuen Shoes Factory (Hui Yang) Co., Ltd (Xin Xu, Китай) [представители: I. MacVay, solicitor, R. Thompson, QC и K. Beal, barrister]

      Ответник: Съвет на Европейския съюз
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени оспорвания регламент в частта му, която се прилага към ищеца;

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски на ищеца по това производство.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът, китайски производител и износител на обувни артикули от кожа, иска отмяната на Регламент (ЕО) № 1472/2006 на Съвета от 5 октомври 2006 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и за окончателното събиране на временно мито, наложено върху вноса на определени видове обувки с горна кожена част на обувката, с произход от Китайската народна република и Виетнам (1).
   В подкрепа на своя иск ищецът посочва шест правни основания, според които:

               —

               оспорваният регламент е опорочен от явна грешка в преценката или нарушава съществени процесуални изисквания и принципа на равно третиране, тъй като в него не е установено, че ищецът е действал в условията на пазарна икономика (2);

               —

               с отказа си да предостави на ищеца режим на третиране като пазарна икономика Комисията е нарушила член 3 от Базовия регламент и е допуснала явна грешка в оценката, тъй като не е взела предвид значими данни относно структурата на пазара и в частност, важната роля, която играят независимите посредници при доставката на продукти, произведени от ищеца;

               —

               Комисията е действала извън приложното поле на член 18, параграф 1 от Базовия регламент и е нарушила правото на защита на ищеца;

               —

               Комисията е нарушила член 20 от Базовия регламент, тъй като не е извършила надлежно разгласяване по отношение на ищеца за значителното изменение на окончателните мерки, предложени от нея между 7 юли и 28 юли 2006 г.;

               —

               оспорваният регламент е опорочен от явна грешка в преценката относно размера и продължителността на увреждането, въз основа на което са наложени мита на ищеца; и

               —

               оспорваният регламент нарушава член 2, параграф 10 от Базовия регламент във връзка с необходимостта да се направи „обективно сравнение“ между експортната цена и нормалната стойност при установяването на дъмпинговия марж.

      (1)  ОВ 2006 L 275, стр. 1.

      (2)  Виж член 2, параграф 7, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 56, 1996 г., стр. 1).


title: Дело F-63/08: Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 14 март 2013 г. — Christoph и др./Комисия (Публична служба — Временен персонал — Членове 2, 3а и 3б от УРДС — Срочно наети служители — Договорно наети служители — Договорно наети служители със спомагателни функции — Срок на договора — Членове 8 и 88 от УРДС — Решение на Комисията от 28 април 2004 година относно максималната продължителност на наемане на временен персонал в службите на Комисията — Директива 1999/70/ЕО — Приложимост за институциите)

text:
               27.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 123/28

         Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 14 март 2013 г. — Christoph и др./Комисия
   (Дело F-63/08) (1)

   (Публична служба - Временен персонал - Членове 2, 3а и 3б от УРДС - Срочно наети служители - Договорно наети служители - Договорно наети служители със спомагателни функции - Срок на договора - Членове 8 и 88 от УРДС - Решение на Комисията от 28 април 2004 година относно максималната продължителност на наемане на временен персонал в службите на Комисията - Директива 1999/70/ЕО - Приложимост за институциите)
   2013/C 123/50
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Eugen Christoph (Liggiano, Италия) и други (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и D. Martin)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално M. Bauer и K. Zieleśkiewicz, впоследствие M. Bauer и J. Herrmann)

      Предмет на делото

   Отмяна на решенията, с които се определят условията за назначаване на жалбоподателите, доколкото договорът им е сключен или действието му е продължено за определен срок

      Диспозитив на определението

               1.

               Отхвърля жалбата като явно лишена от всякакво правно основание.

               2.

               Осъжда жалбоподателите да понесат направените от тях съдебни разноски и да заплатят съдебните разноски на Европейската комисия.

               3.

               Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 247, 27.9.2008 г., стр. 25.


title: Дело T-379/14: Жалба, подадена на 3 юни 2014 г.  — Universal Music/СХВП — Yello Strom (Yellow Lounge)

text:
               1.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 292/46

         Жалба, подадена на 3 юни 2014 г. — Universal Music/СХВП — Yello Strom (Yellow Lounge)
   (Дело T-379/14)
   2014/C 292/56
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Universal Music GmbH (Берлин, Германия) (представител: M. Viefhues, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Yello Strom GmbH (Кьолн, Германия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 20 март 2014 г. по дело R 274/2013-4 и

               —

               да осъди ответника и евентуално другата страна в производството да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподател.

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „Yellow Lounge“ за стоки и услуги от класове 9, 16, 35, 38, 41, 42 и 45 — заявка за регистрация на марка на Общността № 10 033 421.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Yello Strom GmbH.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: национална словна марка „Yello“ за стоки и услуги от класове 4, 7, 9, 16, 35, 38, 41, 42 и 45.

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-240/11: Жалба, подадена на 4 май 2011 г. — L'Oréal/СХВП — United Global Media Group (MyBeauty)

text:
               9.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 204/27

         Жалба, подадена на 4 май 2011 г. — L'Oréal/СХВП — United Global Media Group (MyBeauty)
   (Дело T-240/11)
   2011/C 204/48
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: L'Oréal (Париж, Франция) (представители: A. von Mühlendahl и S. Abel, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: United Global Media Group, Inc. (El Segundo, САЩ)

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 3 февруари 2011 по преписка № R 898/2010-1,

               —

               да се осъди ответникът да заплати разноските, включително разноските на жалбоподателя пред апелативния състав или

               —

               при условията на евентуалност, да се осъди другата страна в производството пред апелативния състав, ако тя встъпи в производството пред Общия съд, да заплати съдебните разноски, включително разноските на жалбоподателя пред апелативния състав.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративната марка „MyBeauty TV“ за стоки от класове 3, 35 и 41 — Заявка за марка на Общността № 6406755.

      Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: Другата страна в производството пред апелативния състав.

      Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: Другата страна в производството основава възражението си на член 8, параграф 4 от Регламента относно марката на Общността, твърдейки, че е притежател на редица по-ранни нерегистрирани марки, които са сходни на марката на заявителя.

      Решение на отдела по споровете: Отхвърля възражението. По отношение на разноските отделът по споровете отбелязва, че ответникът, като загубилата делото страна, следва да бъде осъден да заплати разноските на жалбоподателя по представителството му, но тъй като последният не е назначил представител по смисъла на член 93 от Регламента относно марката на Общността, той не е претърпял подобни разходи.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата и осъжда жалбоподателя да заплати разноските на ответника.

      Изложени правни основания: Жалбоподателят твърди, че обжалваното решение трябва да се отмени, защото нарушава член 85, параграф 1 от Регламент № 207/2009 на Съвета. Според тази разпоредба губещата страна в производство по възражение трябва да заплата разноските, направени от спечелилата страна, за нуждите на производството. Член 85, параграф 1 от Регламента не ограничава това задължение до разноските, направени в резултата на упълномощаване на професионален представител по смисъла на член 93, параграф 1 от Регламента. Правило 94 от Регламента за прилагане на Регламент № 40/94 също не съдържа разпоредба, според която само разходите по професионално представителство могат да бъдат възстановени. Правило 94 по-скоро установява „праг“ за подлежащите на възстановяване разходи, когато спечелилата делото страна се представлява от процесуален представител. Доколкото правило 94 трябва да се тълкува като забраняващ възстановяването на разноски в хипотеза като настоящата, това правило би било в пълно противоречие с член 85, параграф 1 от Регламента относно марката на Общността и следователно нищожно или неприложимо.


title: Дело C-198/17: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 13 април 2017 г. — Ivan Wallmann/TUIfly GmbH

text:
               17.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 231/10

         Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 13 април 2017 г. — Ivan Wallmann/TUIfly GmbH
   (Дело C-198/17)
   (2017/C 231/12)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Ищец: Ivan Wallmann

      Ответник: TUIfly GmbH

      Преюдициални въпроси

               1)

               Представлява ли извънредно обстоятелство по член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1) отсъствието поради отпуск по болест на съществена за провеждането на полети част от персонала на опериращия въздушен превозвач? При утвърдителен отговор на първия въпрос: Какъв трябва да бъде процентът на отсъстващите, за да се приеме наличието на подобно обстоятелство?

               2)

               Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен: Представлява ли извънредно обстоятелство по член 5, параграф 3 от Регламент № 261/2004 спонтанното отсъствие на съществена за провеждането на полети част от персонала на опериращия въздушен превозвач поради спиране на работата, което не е в съответствие с трудовото законодателство и колективните трудови договори (незаконна стачка, „wilder Streik“)? Ако отговорът на втория въпрос е утвърдителен: Какъв трябва да бъде процентът на отсъстващите, за да се приеме наличието на подобно обстоятелство?

               3)

               Ако отговорът на първия или втория въпрос е утвърдителен: Трябва ли извънредното обстоятелство да е било налице при самия анулиран полет или опериращият въздушен превозвач има право по икономически съображения да изготви нов график на полетите?

               4)

               Ако отговорът на първия или втория въпрос е утвърдителен: Предотвратимостта до извънредното обстоятелство ли се отнася или до последиците от настъпването на това обстоятелство?

      (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91, ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело F-19/13: Жалба, подадена на 19 февруари 2013 г. — ZZ/Комисия

text:
               27.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 123/30

         Жалба, подадена на 19 февруари 2013 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-19/13)
   2013/C 123/54
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis и E. Marchal, avocats)

      Ответник: Комисия

      Предмет на производството

   Искане за отмяна на решението, с което бонусът към пенсионните права, придобити преди постъпването на служба, е изчислен съгласно новите ОРИ.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението от 2 юли 2012 г., с което се изчислява бонусът към пенсионните права, придобити от жалбоподателя преди постъпването му на служба в Комисията;

               —

               доколкото е необходимо, да се отмени решението за отхвърляне на подадената на 7 декември 2012 г. по административен ред жалба, с която жалбоподателят иска да се приложат ОРИ и актюерските ставки, действащи към момента, в който е подал заявление за прехвърляне на пенсионните му права;

               —

               да се осъди Комисия да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-448/12: Преюдициално запитване, отправено от Raad van State (Нидерландия) на 8 октомври 2012 г. — M. Roest/Burgemeester van Amsterdam.

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/17

         Преюдициално запитване, отправено от Raad van State (Нидерландия) на 8 октомври 2012 г. — M. Roest/Burgemeester van Amsterdam.
   (Дело C-448/12)
   2013/C 26/30
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Raad van State

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: M. Roest

      Ответник: Burgemeester van Amsterdam

      Преюдициални въпроси

               1.

               Валиден ли е член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2252/2004 на Съвета от 13 декември 2004 година относно стандартите за отличителните знаци за сигурност и биометричните данни в паспортите и документите за пътуване, издавани от държавите членки (ОВ L 385, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 5, стр. 155), изменен с Регламент (ЕО) № 444/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 28 май 2009 година за изменение на Регламент (ЕО) № 2252/2004 (ОВ L 142, стр. 1), в светлината на членове 7 и 8 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 8 от Конвенцията за защита правата на човека и основните свободи?

               2.

               В случай че отговорът на първия въпрос гласи, че член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2252/2004 на Съвета от 13 декември 2004 година относно стандартите за отличителните знаци за сигурност и биометричните данни в паспортите и документите за пътуване, издавани от държавите членки (ОВ L 385, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 5, стр. 155), изменен с Регламент (ЕО) № 444/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 28 май 2009 година за изменение на Регламент (ЕО) № 2252/2004 (ОВ L 142, стр. 1), е валиден, трябва ли член 4, параграф 3 от посочения регламент — в светлината на членове 7 и 8 от Хартата на основните права на Европейския съюз, член 8, параграф 2 от Конвенцията за защита правата на човека и основните свободи и член 7, буква е) от Директива 95/46 (1), във връзка с член 6, параграф 1, буква б) от нея — да се тълкува в смисъл, че при прилагането на посочения регламент държавите членки трябва да гарантират със закон, че събираните и съхранявани на основание на регламента биометрични данни не могат да се събират, обработват или използват за други цели, освен за издаването на документа?

      (1)  Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (ОВ L 281, стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 10).


title: Дело T-155/15 R: Определение на председателя на Общия съд от 20 май 2015 г. — Kaddour/Съвет (Обезпечително производство — Ограничителни мерки срещу Сирия — Замразяване на финансови средства и ограничаване на влизането и транзитното преминаване на територията на Съюза — Молба за спиране на изпълнението — Неспазване на изискванията за форма — Недопустимост)

text:
               6.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/21

         Определение на председателя на Общия съд от 20 май 2015 г. — Kaddour/Съвет
   (Дело T-155/15 R)
   ((Обезпечително производство - Ограничителни мерки срещу Сирия - Замразяване на финансови средства и ограничаване на влизането и транзитното преминаване на територията на Съюза - Молба за спиране на изпълнението - Неспазване на изискванията за форма - Недопустимост))
   (2015/C 221/30)
   Език на производството: френски

      Страни

      Молител: Khaled Kaddour (Дамаск, Сирия) (представители: A. Boesch, D. Amaudruz и M. Ponsard, адвокати)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Предмет

   Искане за спиране на изпълнението на наложените на молителя мерки съгласно Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/108 на Съвета от 26 януари 2015 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 20, стр. 2) и съгласно Решение за изпълнение (ОВППС) 2015/117 на Съвета от 26 януари 2015 година за прилагане на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 20, стр. 85).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за спиране на изпълнението.

               2)

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-281/11 P: Решение на Общия съд от 16 май 2013 г. — Canga Fano/Съвет (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Повишаване — Процедура по повишаване за 2009 г. — Решение да не се повишава жалбоподателят в степен AD13 — Съпоставяне на заслугите — Съдебен контрол за явна грешка в преценката)

text:
               29.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 189/19

         Решение на Общия съд от 16 май 2013 г. — Canga Fano/Съвет
   (Дело T-281/11 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура по повишаване за 2009 г. - Решение да не се повишава жалбоподателят в степен AD13 - Съпоставяне на заслугите - Съдебен контрол за явна грешка в преценката)
   2013/C 189/36
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Diego Canga Fano (Брюксел, Белгия) (представители: S. Rodrigues и C. Bernard-Glanz, avocats)

      Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и J. Herrmann)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу Решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 24 март 2011 г. по дело Canga Fano/Съвет (F-104/09, все още непубликувано в Сборника), и целяща неговата отмяна

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-н Diego Canga Fano понася направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Съвета на Европейския съюз по настоящото производство.

      (1)  ОВ C 238, 13.8.2011 г.


title: Дело F-6/15: Жалба, подадена на 21 януари 2015 г. — ZZ/EASA

text:
               30.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 107/40

      Жалба, подадена на 21 януари 2015 г. — ZZ/EASA
      (Дело F-6/15)
      (2015/C 107/53)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: ZZ (представител: E. Asenov, lawyer)

         Ответник: Европейска агенция за авиационна безопасност (EAAБ)

         Предмет и описание на производството

      Отмяна на решението на Европейската агенция за авиационна безопасност, с което се прекратява сключеният с жалбоподателя срочен договор преди изтичането на предвидения в него срок и претендиране на обезщетение за причинените му имуществени и неимуществени вреди вследствие на предсрочното прекратяване на договора, плюс дължимите лихви.

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да бъде отменено оспорваното решение № 2014/039/E от 16 април 2014 г., с което се прекратява предсрочно договора с жалбоподателя и което е потвърдено от ЕААБ с решение № SR 14-005 от 27 октомври 2014 г.;

                  —

                  да му бъде присъдено обезщетение за претърпените от него неимуществени вреди, изразяващи се в унижение, обида, накърняване на доброто име и разстройство на здравето вследствие на решението. Жалбоподателя определя размера на тези вреди на 100 000 EUR;

                  —

                  да му бъде присъдено обезщетение за претърпените от него имуществени вреди вследствие на предсрочното прекратяване на неговия договор. Според него те възлизат по размер на разликата между брутната му заплата и обезщетението по член 47, буква б), подточка ii) от Условия за работа на другите служители на Европейските общности за срока от датата на предсрочното прекратяване на договора на жалбоподателя до датата, на която той бъде възстановен на работа или до датата на изтичане на срока на неговия договор — 1 ноември 2015 г. Тази разлика жалбоподателят изчислява по размер на около 75 000 EUR, но по-прецизни изчисления могат да бъдат направени в счетоводния отдел на ЕААБ;

                  —

                  да бъде възстановено нормалното изпълнение на сключения с жалбоподателя договор, както и професионалното му взаимоотношение с Европейската агенция за авиационна безопасност;

                  —

                  Относно доказателствата:

                              —

                              в устната фаза на съдебното производство да бъде призован свидетел, който да изложи показания за доброто име на жалбоподателя в следите на гражданската авиация преди незаконното му уволнение;

                              —

                              в устната фаза на съдебното производство да бъде призован свидетел, който да изложи показания за умственото и здравословното състояние на жалбоподателя по време на и след незаконното му уволнение и прекратяването на неговия договор;

                              —

                              EAAБ да бъде задължена да предостави списък с „чувствителните“ си работни места.

                  —

                  Относно разноските — ответникът да бъде задължен да заплати разноските по съдебното производство, включително понесените от жалбоподателя, в това число възнаграждението на адвоката, представляващ жалбоподателя пред Съда на публичната служба, разноските за свидетелите и всякакви други разноски, направени във връзка с производството.


title: Дело T-19/06: Решение на Общия съд от 5 октомври 2011 г. — Mindo/Комисия (Конкуренция — Картели — Италиански пазар за изкупуване и първична преработка на суров тютюн — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО — Определяне на цените и разпределяне на пазара — Заплащане на глобата от един от солидарните длъжници — Жалбоподател, срещу когото е образувано производство по несъстоятелност в хода на производството — Отпадане на правния интерес — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               19.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 340/15

         Решение на Общия съд от 5 октомври 2011 г. — Mindo/Комисия
   (Дело T-19/06) (1)

   (Конкуренция - Картели - Италиански пазар за изкупуване и първична преработка на суров тютюн - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Определяне на цените и разпределяне на пазара - Заплащане на глобата от един от солидарните длъжници - Жалбоподател, срещу когото е образувано производство по несъстоятелност в хода на производството - Отпадане на правния интерес - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   2011/C 340/28
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Mindo Srl (Рим, Италия) (представители: J. Folguera Crespo и P. Vidal Martínez, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално É. Gippini Fournier, N. Khan и F. Amato, впоследствие É. Gippini Fournier, N. Khan и L. Malferrari)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Решение C(2005) 4012 окончателен на Комисията от 20 октомври 2005 година относно производство по прилагане на член 81, параграф 1 [ЕО] (преписка COMP/C.38.281/B.2 — Суров тютюн — Италия) и при условията на евентуалност искане за намаляване на размера на глобата, наложена на Mindo Srl

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящата жалба.

               2.

               Осъжда Mindo Srl да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 60, 11.3.2006 г.


title: Дело C-336/17 P: Жалба, подадена на 6 юни 2017 г. от HB и др. срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 5 април 2017 г. по дело T-361/14, HB и др./Европейска комисия

text:
               28.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/22

         Жалба, подадена на 6 юни 2017 г. от HB и др. срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 5 април 2017 г. по дело T-361/14, HB и др./Европейска комисия
   (Дело C-336/17 P)
   (2017/C 283/31)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: HB и др. (представител: Dr. P. Brockmann, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

               —

               да отмени решението на Общия съд на Европейския съюз, постановено на 5 април 2017 г. по дело T-361/14, HB и др./Комисия, което отхвърля като неоснователна тяхната жалба и осъжда жалбоподателите да заплатят съдебните разноски, както и да върне делото на Общия съд за да проведе ново съдебно заседание за изслушване на устните състезания,
               и евентуално

               —

               ако Съдът счете, че разполага с достатъчно данни в това отношение, да се произнесе по същество и да потвърди, че психологическото взаимодействие между хората и животните е от компетентността на Съюза;

               —

               при всички случаи да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

      Първо отменително основание: процесуално нарушение, което се състои в нарушаване на правото на защита, тъй като

               —

               нито адвокатът, представляващ жалбоподателите, нито съдиите са имали възможност да узнаят, че първият жалбоподател се е явил своевременно, за да присъства на съдебното заседание за изслушване на устните състезания, проведено на 27 септември 2016 г., и че служител на Общия съд забранил в залата да влезе ненавършилата му пълнолетие дъщеря (лицето, което се грижи за детето, закъсняло) и така е отказан достъп на жалбоподателя, и че за разлика от изявленията на този служител информацията, свързана с присъствието на жалбоподателя, не е съобщена нито на съдиите, нито на адвоката, който представлява жалбоподателите;

               —

               другите жалбоподатели дори не били уведомени, че е трябвало да поемат инициативата да сигнализират, че са в съдебната зала, доколкото те действително пристигнали преди началото на съдебното заседание, но все пак след посочения в призовката час;

         и поради това жалбоподателите не могли да бъдат изслушани като свидетели, което те поискали писмено и което според жалбоподателите по настоящата жалба неизбежно довело до неправилна правна преценка, а именно, до констатацията, че жалбата е неоснователна.

      Второ отменително основание: процесуално нарушение, тъй като преди да се разреши представяне на доказателство, е извършена преценка на неговата доказателствена сила, и по-точно

               —

               неправилно и без да са изложени мотиви били отхвърлени всички доказателства, чието представяне е било предложено и;

               —

               по-конкретно не било разрешено изслушване на експерти, що се отнася до проблеми, които се отнасят до различни области;

               —

               на страните не е бил поставен нито един въпрос, било то писмено или устно

         което според жалбоподателите по настоящата жалба неизбежно довело до неправилна правна преценка, а именно до констатацията, че жалбата е неоснователна.

      Трето отменително основание: ако Съдът признае, че етиката при всички случаи е област, свързвана с правата на човека, както и съществено изискване за интеграция, той ще бъде в състояние да вземе решение по същество предвид материалите по преписката.


title: Дело T-3/07: Иск, предявен на 2 януари 2007 г. — Кралство Испания/Комисия

text:
               10.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/31

         Иск, предявен на 2 януари 2007 г. — Кралство Испания/Комисия
   (Дело T-3/07)
   (2007/C 56/62)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Кралство Испания (представител: Sr. J. M. Rodriguez Carcamo)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               Да се отмени изцяло Решение С(2006) 5103 за прилагане на финансови корекции за пет проекта, които се изпълняват на територията на Андалусия:

                           —

                           преценката на първия от изтъкнатите доводи трябва да доведе до частична отмяна на решението и намаляване на общата стойност на корекциите на 1 136 320 еуро,

                           —

                           преценката на втория от изтъкнатите доводи трябва да доведе до частична отмяна на обжалваното решение и намаляване на общата стойност на корекциите на 267 746 еуро, или евентуално и поради грешка в изчисленията, на 90 186 еуро,

                           —

                           преценката на третия от изтъкнатите доводи трябва да доведе до частична отмяна на обжалваното решение и намаляване на общата стойност на корекциите на 76 369 еуро,

                           —

                           преценката на четвъртия от изтъкнатите доводи трябва да доведе до частична отмяна на обжалваното решение и намаляване на общата стойност на корекциите на 3 264 849 еуро.

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Настоящата жалба е подадена срещу Решение С(2006) 5103 на Комисията от 20 октомври 2006 г. за намаляване размера на помощта от Кохезионния фонд за пет проекта, които се осъществяват на територията на автономната област Андалусия, както следва:

               —

               № 2000.ES.16.C.PE.012 (Изпълнителни дейности по управлението на отпадъци в Автономната общност Андалусия),

               —

               № 2000.ES.16.C.PE.066 (Дейности по саниране и пречистване в басейна на Guadalquivir),

               —

               № 2000.ES.16.C.PE.004 (Дейности по саниране и пречистване в Южния басейн: Фаза I),

               —

               № 2001.ES-16.C.PE.025 (Разширяване на инсталациите за преработка на твърди градски отпадъци в Автономната общност Андалусия — 2001 г.),

               —

               № 2000.ES.16.C.PE.138 (Изпълнителни дейности по управлението на отпадъци в Автономната общност Андалусия).

         В обжалваното решение, в което централно място заема проверката на проект 012, Комисията прилага корекция от 4 745 284 еуро, въз основа на определени съображения, свързани с пригодността на контрола относно допустимостта на субсидирането на разходите и с изпълнението на определени норми за възлагане на подизпълнител (пряко възлагане на два договора, прилагане на критерия опит като критерий за възлагане и предполагаеми нередности при публикуването на някои от договорите).
   В подкрепа на своите искания държавата ищец изтъква:

               —

               Нарушаване на принципите на оправданите правни очаквания, правната сигурност и пропорционалността, във връзка с допустимостта на субсидирането за някои разходи, доколкото обжалваната мярка е била приета преди да е изтекло продължението на срока, което е било поискано, за да бъдат изчислени недопустимите разходи и заместени с допустими такива.

               —

               Неправилно тълкуване на член 11, параграф 3, букви б) и д) от Директива 92/50/ЕИО (1), във връзка с предполагаемите нередности, установени при прякото възлагане на два договора за услуги. В рамките на този довод, при условията на евентуалност, се изтъква и грешка в изчисленията.

               —

               Нарушаване на Директивите в областта на обществените поръчки, относно включването на „критерия на опита“ сред критериите за възлагане. В този смисъл се твърди, че, въпреки че този критерий не е изрично споменат в приложимата правна уредба, съдебната практика на Общността допуска тази възможност и че употребата на споменатия критерий не представлява тежко и очевидно нарушение на общностната правна уредба, а във всички случаи съответства на извинима правна грешка, причинена от неяснотата на правната норма.

               —

               Липса на тежко и очевидно неизпълнение, а следователно и на достатъчно съществено нарушение на общностното право относно нередностите, произтичащи от липсата на публикация на някои договори.

      (1)  Директива 92/50/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 г. относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги (ОВ L 209, 24.7.1992 г.).


title: Дело T-203/15: Определение на Общия съд от 20 ноември 2015 г. — Zitro IP/СХВП (WORLD OF BINGO) (Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността „WORLD OF BINGO“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Явно неоснователна жалба)

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/60

         Определение на Общия съд от 20 ноември 2015 г. — Zitro IP/СХВП (WORLD OF BINGO)
   (Дело T-203/15) (1)

   ((Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „WORLD OF BINGO“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Явно неоснователна жалба))
   (2016/C 038/80)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Zitro IP Sàrl (Люксембург, Люксембург) (представител: A. Canela Giménez, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: V. Melgar и J. Crespo Carrillo)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 23 февруари 2015 г. (преписка R 1900/2014-4) относно заявка за регистрация на словния знак „WORLD OF BINGO“ като марка на Общността

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Zitro IP Sàrl да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 198, 15.6.2015 г.


title: Дело C-530/08: Определение на председателя на шести състав на Съда от 12 ноември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Унгария

text:
               13.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/43

         Определение на председателя на шести състав на Съда от 12 ноември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Унгария
   (Дело C-530/08) (1)

   2010/C 63/70

      Език на производството: унгарски

   Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 19, 24.1.2009 г.


title: Дело T-75/08: Решение на Първоинстанционния съд от 30 септември 2009 г. — JOOP!/СХВП (!) (Марка на Общността — Заявка за фигуративна марка на Общността, представляваща удивителен знак — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Липса на отличителен характер, придобит чрез използване — Член 7, параграф 1, букви б) и в) и параграф 3 от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, букви б) и в) и параграф 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/43

         Решение на Първоинстанционния съд от 30 септември 2009 г. — JOOP!/СХВП (!)
   (Дело T-75/08) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността, представляваща удивителен знак - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Липса на отличителен характер, придобит чрез използване - Член 7, параграф 1, букви б) и в) и параграф 3 от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, букви б) и в) и параграф 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2009/C 282/81
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: JOOP! GmbH (Хамбург, Германия) (представители: H. Schmidt-Hollburg, W. Möllering, A. Löhde, H. Leo, A. Witte, T. Frank, A. Theil, H.-P. Rühland, B. Willers и T. Rein, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 26 ноември 2007 г. (преписка R 1134/2007-1) относно заявка за регистрация на фигуративен знак като марка на Общността.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда JOOP! GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 107, 26.4.2008 г.


title: Дело C 368/08: Решение на Съда (шести състав) от 19 май 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 2004/35/ЕО — Отстраняване на екологичните щети — Принцип замърсителят плаща )

text:
               4.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/16

         Решение на Съда (шести състав) от 19 май 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
   (Дело C 368/08) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2004/35/ЕО - Отстраняване на екологичните щети - Принцип „замърсителят плаща“)
   2009/C 153/31
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: U. Wölker и I. Dimitriou)

      Ответник: Република Гърция (представител: N. Dafniou)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане в предвидения срок на необходимите разпоредби за съобразяване с Директива 2004/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно екологичната отговорност по отношение на предотвратяването и отстраняването на екологичните щети

      Диспозитив

               1)

               Като не е приела в определения срок законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2004/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно екологичната отговорност по отношение на предотвратяването и отстраняването на екологичните щети, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 19, параграф 1 от тази директива.

               2)

               Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 247, 27.9.2008 г.


title: Дело C-421/08 P: Жалба, подадена на 24 септември 2008 г. от Calebus, SA срещу Определение от 14 юли 2008 г. на Първоинстанционния съд (първи състав) по дело T-366/06, Calebus, SA/Комисия на Европейските общности, подпомагана от Кралство Испания

text:
               7.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/5

         Жалба, подадена на 24 септември 2008 г. от Calebus, SA срещу Определение от 14 юли 2008 г. на Първоинстанционния съд (първи състав) по дело T-366/06, Calebus, SA/Комисия на Европейските общности, подпомагана от Кралство Испания
   (Дело C-421/08 P)
   (2009/C 55/08)
   Език на производството: испански
   Страни

      Жалбоподател: Calebus, SA (представител: R. Bocanegra Sierra, abogado)

      Други страни в производството: Комисия на Европейските общности и Кралство Испания
   Искания на жалбоподателя
   Да се уважи подадената жалба срещу Определение от 14 юли 2008 г. на Първоинстанционния съд, с което се обявява за недопустимо искането на Calebus, SA по дело T-366/06 и при спазване на законово установените изисквания, да се постанови решение, с което да се разгледа първоинстанционната жалба, да се отмени обжалваното определение, да се обяви за допустима жалбата и да се yважат претенциите му.
   Правни основания и основни доводи
   Жалбата е подадена срещу Определение от 14 юни 2008 г. на Първоинстанционния съд, с което се обявява за недопустима жалбата по дело T-366/06, подадена от Calebus, S.A. срещу Решение 2006/613/ЕО (1) на Комисията от 19 юли 2006 година за приемане на списък на местообитанията със значение за Общността в средиземноморския биогеографски район що се отнася до включването в МЗО „ES61110006 Ramblas de Gergal, Tabernas y Sur de Sierra Alhamilla“ — част от посочения списък, на терена „Las Cuerdas“.
   Съгласно жалбата в обжалваното определение е допусната грешка при прилагане на правото, тъй като се твърди, че жалбата не е допустима понеже дружеството жалбоподател няма пряк интерес от отмяната. Обратно на приетото в определението, при всички случаи само по себе си и автоматично Решение 2006/613/ЕО задължава държавите-членки да подложат местообитанията, квалифицирани като местообитания със значение за Общността (МЗО), в едно от които се включва теренът „Las Cuerdas“, на режим на защита, който задължително ограничава възможностите за използването им, като намалява тяхната доходоносност и пазарна цена. Държавите-членки разполагат със свобода на преценката, за да определят конкретното съдържание на тези мерки, а не за да решат дали да приложат към терените мерки от този род, поради което наличието на тази свобода не противоречи на прякото действие на решението върху правната сфера на дружеството жалбоподател.

      (1)  ОВ L 259, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 21.


title: Дело C-351/09: Иск, предявен на 28 август 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Малта

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/45

         Иск, предявен на 28 август 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Малта
   (Дело C-351/09)
   2009/C 267/77
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: S. Pardo Quintillán, K. Xuereb)

      Ответник: Република Малта

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че

                           а)

                           като не е създала програми за мониторинг на състоянието на вътрешнотериториалните повърхностни води и не ги е привела в действие съгласно член 8, параграфи 1 и 2 от Директива 2000/60/ЕО (1)

                           б)

                           и като не е изпълнила задължението си за предоставяне на обобщени доклади за програмите за мониторинг на състоянието на вътрешнотериториалните повърхностни води съгласно член 15, параграф 2 от тази директива,

                     Република Малта е нарушила членове 8 и 15 от посочената директива;

               —

               да се осъди Република Малта да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Съгласно член 15, параграф 2 от Директивата крайният срок за предоставянето на обобщени доклади за програмите за мониторинг е бил 22 март 2007 г. Освен това задължението за предоставяне на обобщен доклад за програмите за мониторинг на състоянието на вътрешнотериториалните повърхностни води не зависи от задължението за предоставяне на Първия план за управление на водосбора. Към момента обобщеният доклад за програмите за мониторинг на състоянието на вътрешнотериториалните повърхностни води все още не е налице. Поради това Комисията счита, че Република Малта не е изпълнила задълженията си по член 15, параграф 2 от Директивата.
   Освен това въз основа на гореизложената информация, предоставена от Република Малта, и предвид липсата на информация относно обобщаващия доклад, който Република Малта е трябвало да предостави, за програмите за мониторинг на състоянието на вътрешнотериториалните повърхностни води, Комисията следователно счита, че към момента Република Малта не е създала програми за мониторинг на състоянието на вътрешнотериториалните повърхностни води и не ги е привела в действие съгласно член 8, параграфи 1 и 2 от Директивата. Тези програми са от съществено значение за събирането на подробна информация за състоянието на водите на територията на всеки район на речен басейн (2).

      (1)  Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 година за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката на водите (ОВ L 327, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 6, стр. 193).

      (2)  Член 8, параграф 1от Директива 2000/60/ЕО.


title: Дело T-187/14: Решение на Общия съд от 7 октомври 2015 г. — Sonova Holding/СХВП (Flex) (Марка на Общността — Словна марка на Общността „FLEX“ — Абсолютни основания за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) и член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               30.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 398/46

         Решение на Общия съд от 7 октомври 2015 г. — Sonova Holding/СХВП (Flex)
   (Дело T-187/14) (1)

   ((Марка на Общността - Словна марка на Общността „FLEX“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) и член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2015/C 398/58)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Sonova Holding AG (Щафа, Швейцария) (представител: C. Hawkes, solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: L. Rampini)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 12 декември 2013 г. (преписка R 357/2013-2), постановено по заявка за регистрация на словния знак „FLEX“ като марка на Общността

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Sonova Holding AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 151, 19.5.2014 г.


title: Дело C-382/14: Определение на председателя на Съда от 17 ноември 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Rüsselsheim — Германия) — Juergen Schneider, Erika Schneider/Condor Flugdienst GmbH

text:
               16.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/11

         Определение на председателя на Съда от 17 ноември 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Rüsselsheim — Германия) — Juergen Schneider, Erika Schneider/Condor Flugdienst GmbH
   (Дело C-382/14) (1)

   (2015/C 056/15)
   Език на производството: немски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 439, 8.12.2014 г.


title: Дело T-455/09: Жалба, подадена на 7 ноември 2009 г. — Jiménez Sarmiento/СХВП — Robin и др. (Q)

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/57

         Жалба, подадена на 7 ноември 2009 г. — Jiménez Sarmiento/СХВП — Robin и др. (Q)
   (Дело T-455/09)
   2010/C 24/102
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: Vicente J. Jiménez Sarmiento (Мадрид, Испания) (представител: P. Ma García-Cabrerizo del Santo, abogado)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Други страни в производството пред апелативния състав: Michel Robin (Lasnes, Белгия), Daniel Falzone (Waterloo, Белгия), Maxime Monseur (Tamines, Белгия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се постанови решение, в което в съответствие с правило 70 от Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 г. за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността, да се обяви, че срокът от четири месеца за представяне на писмено становище, излагащо мотивите на административната жалба, стояща в основата на настоящата жалба, е изтекъл на 16 май 2009 г. и че тъй като подаването на писменото становище е извършено на 18 май същата година, който ден бил съботен, същото следва да се счита за правомерно;

               —

               при условията на евентуалност и в случай, че предходното искане не бъде уважено от Първоинстанционният съд, да се постанови решение, в което да се обяви, че жалбоподателят е допуснал извинима грешка при изчисляването на посочения срок;

               —

               след уважаване на едно от горепосочените искания, да се измени и отмени решението на апелативния състав на СХВП от 7 септември 2009 г. по преписка R 0312/2009-4, като се обяви, че писменото становище, излагащо мотивите на въпросната административна жалба, е било подадено в срок и се задължи апелативният състав да разгледа основателността на тази жалба.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: г-н Michel Robin, г-н Daniel Falzone и г-н Maximo Monseu

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, състояща се от наклонената буква Q, изписана с удебелена черта в долната част (регистрация № 4 804 266) за стоки от класове 18, 25 и 28

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: испанска фигуративна марка, съдържаща словния елемент „quadrata“ (№ 1 770 312) за стоки от клас 25

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението като недопустимо.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата като недопустима.

      Изложени правни основания: неправилно тълкуване и прилагане на правило 70 от Регламент (ЕО) № 2868/1995 от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността, тъй като обжалваното решение се отклонява от постоянна практика на ответника, както и наличие на извинима грешка от страна на жалбоподателя


title: Дело T-465/15: Жалба, подадена на 11 август 2015 г. — Makhlouf/Съвет

text:
               12.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 337/33

         Жалба, подадена на 11 август 2015 г. — Makhlouf/Съвет
   (Дело T-465/15)
   (2015/C 337/35)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Ehab Makhlouf (Дамаск, Сирия) (представител: E. Ruchat, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви жалбата му за допустима и основателна,

               —

               съответно да отмени Решение (ОВППС) 2015/837 от 28 май 2015 година и последващите актове за изпълнението му в частта, в която се отнасят до жалбоподателя,

               —

               да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят изтъква три основания за обжалване, които са по същество идентични или сходни с изложените по дело T-432/11, Makhlouf/Съвет (1).

      (1)  ОВ C 290, стр. 13.