title: Дело T-327/21: Жалба, подадена на 9 юни 2021 г. — Scania CV/EUIPO (V8)

text:
               26.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/53

      Жалба, подадена на 9 юни 2021 г. — Scania CV/EUIPO (V8)
      (Дело T-327/21)
      (2021/C 297/64)
      Език на производството: шведски

         Страни

         Жалбоподател: Scania CV AB (Södertälje, Швеция) (представители: C. Langenius, P. Sundin и S. Falkner)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз — заявка за регистрация № 18 120 085

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 20 април 2021 г. по преписка R 1868/2021-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  в съответствие с член 72 от Регламента на ЕС относно марката на Европейския съюз да отмени обжалваното решение и като измени решението на EUIPO, да уважи заявката на Scania за регистрация на фигуративната марка за всички стоки и услуги, за които EUIPO е отказала регистрация,

                  —

                  в съответствие с член 72 от Регламента на ЕС относно марката на Европейския съюз да отмени обжалваното решение и да върне делото на апелативния състав на EUIPO за ново решаване

                  —

                  на основание член 134 от Процедурния правилник на Общия съд да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-329/21: Жалба, подадена на 10 юни 2021 г. — Puma/EUIPO — V. Fraas (FRAAS)

text:
               26.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/53

      Жалба, подадена на 10 юни 2021 г. — Puma/EUIPO — V. Fraas (FRAAS)
      (Дело T-329/21)
      (2021/C 297/65)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Puma SE (Херцогенаурах, Германия) (представител: Rechtsanwalt M. Schunke)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: V. Fraas GmbH (Хелмбрехст/Вюстензелбитц, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: Словна марка на Европейския съюз „FRAAS“ — заявка за регистрация № 5 769 351

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 24 март 2021 г. по преписка R 2714/2019-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение и да постанови, че марката, предмет на спора, ще бъде отменена и за следните стоки:

            клас 18: ръчни дамски чанти.
      клас 25: дрехи, украшения за глава, шапки, шалове, кърпи за глава и забрадки, с изключение на стоки от кожа и имитации на кожа; ръкавици, каскети, текстилни аксесоари за дрехи и украшения за глава, шапки (както и включените в клас 25),

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително разноските, възникнали в производството пред апелативния състав.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 58, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Решение на Съда от 25 март 2021 г. по дело E-4/20 Tor-Arne Martinez Haugland и др./Норвежко правителство, представлявано от Министерството на здравеопазването и грижите (Helse- og omsorgsdepartementet) (Свободно движение на хора — Директива 2005/36/ЕО — Признаване на професионалните квалификации — Обща система за признаване — Понятие „същата професия“) 2021/C 303/08

text:
               29.7.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 303/11

      РЕШЕНИЕ НА СЪДА
      от 25 март 2021 г.
      по дело E-4/20
      Tor-Arne Martinez Haugland и др./Норвежко правителство, представлявано от Министерството на здравеопазването и грижите (Helse- og omsorgsdepartementet)

            (Свободно движение на хора — Директива 2005/36/ЕО — Признаване на професионалните квалификации — Обща система за признаване — Понятие „същата професия“)

      (2021/C 303/08)
      По дело E-4/20, Tor-Arne Martinez Haugland и др./Норвежко правителство, представлявано от Министерството на здравеопазването и грижите (Helse- og omsorgsdepartementet) — МОЛБА до Съда съгласно член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд от Апелативния съд на Боргартинг (Borgarting lagmannsrett) относно тълкуването на Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 г. относно признаването на професионалните квалификации, по-специално членове 4 и 13, адаптирана към Споразумението за Европейското икономическо пространство, както и членове 28 и 31 от това Споразумение, Съдът в състав Páll Hreinsson, председател, Per Christiansen (съдия-докладчик) и Bernd Hammermann, съдии, постанови решение на 25 март 2021 г., чийто диспозитив гласи:

                  1.

                  Дали дадена професия в приемащата държава членка и професия в държавата членка по произход могат да се считат за „същата професия“ за целите на Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 г. относно признаването на професионалните квалификации, трябва да се преценява за всеки отделен случай. Тази преценка трябва да се основава на сравнение между обхванатите от професията дейности в държавата членка по произход и дейностите по професията, която заявителят желае да упражнява, в приемащата държава членка. Ако дейностите, обхванати от двете професии са сравними, в смисъл, че са еквивалентни по отношение на дейностите, които обхващат, като се вземат предвид всички съответни разлики в обхвата и естеството на тези дейности, те трябва да се считат за „същата професия“ за целите на Директива 2005/36/ЕО.
                  Когато се определя дали дадена професия в държавата членка по произход и професия в приемащата държава членка представляват „същата професия“ за целите на Директива 2005/36/ЕО, упражняването на определени дейности за ограничен период от време в контекста на обучение, обвързано с условието за задължение за продължаване на образованието, не може да се счита за упражняване на професия.
                  Разликите в степента на независимост и отговорност за пациенти могат да бъдат от значение при определянето на точния обхват или естество на дейностите, когато се преценява дали две професии представляват „същата професия“ за целите на Директива 2005/36/ЕО.

                  2.

                  Възможността да се изискват компенсационни мерки съгласно член 14 от Директива 2005/36/ЕО не може да има отношение към тълкуването на „същата професия“ за целите на член 13 от тази директива.

                  3.

                  Изразът „специално насочено към упражняване на определена професия“ в член 3, параграф 1, буква д) от Директива 2005/36/ЕО трябва да се тълкува като отнасящ се за обучението, което е специално предназначено да подготви кандидатите за упражняване на дадена професия. Той не се отнася за квалификациите, които дават достъп до широк спектър от професии, или удостоверяват, наред с другото, само академична компетентност в дадена област.

                  4.

                  Заявителите, които не отговарят на изискванията за признаване на професионални квалификации съгласно Директива 2005/36/ЕО, могат да се позовават на членове 28 и 31 от Споразумението за ЕИП като основание за упражняване на регламентирана професия в приемащата държава членка.
                  При оценката на квалификациите съгласно членове 28 и 31 от Споразумението за ЕИП, приемащата държава членка трябва направи сравнение на всички дипломи, свидетелства и други удостоверения за професионална квалификация и професионален опит на заявителя спрямо изискванията на приемащата държава за упражняване на въпросната професия. Ако знанията и квалификациите на заявителя, удостоверени с дипломата и съответния професионален опит, не са равностойни или само частично съответстват на изискванията, приемащата държава членка трябва да уточни какво обучение липсва, за да може заявителят да завърши или допълни обучението си.


title: Дело C-252/21: Преюдициално запитване от Oberlandesgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 22 април 2021 г. — Facebook Inc. и др./Bundeskartellamt

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/16

      Преюдициално запитване от Oberlandesgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 22 април 2021 г. — Facebook Inc. и др./Bundeskartellamt
      (Дело C-252/21)
      (2021/C 320/20)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Facebook Inc., Facebook Ireland Ltd, Facebook Deutschland GmbH

         Ответник: Bundeskartellamt

         Привлечена страна: Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Преюдициални въпроси

                  1.

                              a)

                              Съвместимо ли е с член 51 и сл. от Регламент (ЕС) 2016/679 (1) (ОРЗД) национален орган за защита на конкуренцията на държава членка като Bundeskartellamt (Федерална служба за защита на конкуренцията, наричана по-нататък „Bundeskartellamt“), който не е надзорен орган по смисъла на член 51 и сл. от ОРЗД и в държавата членка на който предприятие със седалище извън Европейския съюз има място на установяване, оказващо на своето основно място на установяване, което се намира в друга държава членка и носи изключителната отговорност за обработването на лични данни за цялата територия на Европейския съюз, съдействие в областта на рекламата, комуникацията и връзките с обществеността, да установи за целите на контрола върху злоупотребите в областта на картелното право, че договорните условия на основното място на установяване досежно обработването на данни и тяхното прилагане нарушават ОРЗД, и да разпореди това нарушение да бъде преустановено?

                              б)

                              При утвърдителен отговор: съвместимо ли е това с член 4, параграф 3 ДЕС, когато в същото време водещият надзорен орган в държавата членка на основното място на установяване по смисъла на член 56, параграф 1 от ОРЗД води процедура по разследване на договорните му условия досежно обработването на данни?

                        Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен:

                  2.

                              a)

                              Когато интернет потребител или само посещава уебсайтове, съответно приложения, за които са приложими критериите по член 9, параграф 1 от ОРЗД, като приложения за флирт, уебсайтове за хомосексуални запознанства, на политически партии или със здравна насоченост, или въвежда в тях и информация, например при регистрация или поръчки, а друго предприятие, като Facebook Ireland, събира данни относно посетените от потребителя уебсайтове и приложения чрез интегрирани на тях интерфейси, като „Facebook Business Tools“ („Бизнес инструменти на Facebook“), или чрез поставени бисквитки или подобни технологии за съхранение на компютъра или мобилното устройство на интернет потребителя, и относно въведената там от него информация, свързва тези данни с данните от акаунта на потребителя във Facebook.com и ги използва, представлява ли събирането и/или свързването, и/или използването обработване на чувствителни данни по смисъла на разпоредбата?

                              б)

                              При утвърдителен отговор: посещението на тези уебсайтове и приложения и/или въвеждането на информация там, и/или натискането на интегрираните на тези уебсайтове, съответно приложения, бутони („социални плъгини“, като „Харесвам“, „Споделяне“, съответно „Facebook Login“ [„Вход във Facebook“], или „Account Kit“ [„Комплект акаунти“]) на доставчик като Facebook Ireland, представлява ли правене на обществено достояние на данните относно посещението като такова и/или относно въвеждането на информация от потребителя по смисъла на член 9, параграф 2, буква д) от ОРЗД?

                  3.

                  Може ли предприятие като Facebook Ireland, което е оператор на финансирана от реклами цифрова социална мрежа и в своите условия за ползване предлага персонализиране на съдържанието и рекламата, сигурност на мрежата, подобряване на продуктите и постоянно и безпроблемно използване на всички продукти — собственост на групата, да се позове на необходимостта от изпълнението на договора съгласно член 6, параграф 1, буква б) от ОРЗД или на зачитането на легитимните интереси съгласно член 6, параграф 1, буква е) от ОРЗД, за да обоснове събирането за тези цели на данни от други услуги — собственост на групата, и от уебсайтове и приложения на трети страни чрез интегрирани на тях интерфейси, като „Facebook Business Tools“, или чрез поставени бисквитки или подобни технологии за съхранение на компютъра или на мобилното крайно устройство на интернет потребителя, свързването на тези данни с данните от акаунта на потребителя във Facebook.com и използването им?

                  4.

                  Възможно ли е в такъв случай легитимни интереси по смисъла на член 6, параграф 1, буква е) от ОРЗД да са и:

                              —

                              малолетието/непълнолетието на потребителите за персонализирането на съдържание и реклама, подобряването на продуктите, сигурността на мрежата и не-маркетинговата комуникация с потребителя,

                              —

                              предоставянето на измервания, анализи и други бизнес услуги на рекламодатели, разработчици и други партньори с цел те да могат да оценяват и подобряват своята дейност,

                              —

                              предоставянето на маркетингова комуникация с потребителя с цел предприятието да подобрява своите продукти и да осъществява директен маркетинг,

                              —

                              проучвания и иновации за социални цели, за да се подпомогне техническият прогрес, съответно научното разбиране на важни социални проблеми, и за да се окаже положително влияние върху обществото и света,

                              —

                              споделянето на информация с правоприлагащи и изпълнителни органи и в отговор на законни искания с цел предотвратяване, разкриване и преследване на престъпления, непозволено използване, нарушения на условията и правилата за ползване и други вредоносни практики,
                              когато за тези цели предприятието събира данни от други услуги — собственост на групата, и от уебсайтове и приложения на трети страни чрез интегрирани на тях интерфейси, като „Facebook Business Tools“, или чрез поставени бисквитки или подобни технологии за съхранение на компютъра или на мобилното крайно устройство на интернет потребителя, свързва тези данни с данните от акаунта на потребителя във Facebook.com и ги използва?

                  5.

                  Възможно ли е в такъв случай събирането на данни от други услуги — собственост на групата, и от уебсайтове и приложения на трети страни чрез интегрирани на тях интерфейси, като „Facebook Business Tools“, или чрез поставени бисквитки или подобни технологии за съхранение на компютъра или на мобилното крайно устройство на интернет потребителя, свързването на тези данни с акаунта на потребителя във Facebook.com и използването им, или използването в отделни случаи на данни, които вече са събрани и свързани по друг законосъобразен начин, да е обосновано и съгласно член 6, параграф 1, букви в), г) и д) от ОРЗД, в отговор например на законни искания относно определени данни (буква в), за борба с вредоносни практики и насърчаване на сигурността (буква г), за проучвания в полза на обществото и за подпомагане на безопасността, интегритета и сигурността (буква д)?

                  6.

                  Възможно ли е да се даде на предприятие в господстващо положение, като Facebook Ireland, ефективно, и по-специално свободно изразено съгласно член 4, точка 11 от ОРЗД съгласие по смисъла на член 6, параграф 1, буква a) и на член 9, параграф 2, буква a) от ОРЗД?
                  При отрицателен отговор на първия въпрос:

                  7.

                              a)

                              Може ли национален орган за защита на конкуренцията на държава членка, като Bundeskartellamt, който не е надзорен орган по смисъла на член 51 и сл. от ОРЗД и проверява предприятие в господстващо положение за нарушение на забраната за злоупотреби в областта на картелното право, което нарушение не се състои в това, че условията на това предприятие за обработване на данни и тяхното прилагане нарушават ОРЗД, да направи извод, например при претеглянето на интересите, дали условията на същото предприятие за обработването на данни и тяхното прилагане са съобразени с ОРЗД?

                              б)

                              При утвърдителен отговор: важи ли това, в светлината на член 4, параграф 3 ДЕС, и когато в същото време компетентният водещ надзорен орган съгласно член 56, параграф 1 от ОРЗД води процедура по разследване на условията на това предприятие за обработването на данни?

                        При утвърдителен отговор на въпрос 7 е необходимо да се даде отговор на въпроси 3—5 във връзка с данните от използването на притежаваната от групата услуга Instagram.

         (1)  Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/EО (Общ регламент относно защитата на данните) (ОВ L 119, 2016 г., стр. 1).


title: Дело C-275/21: Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Австрия), постъпило на 28 април 2021 г. — EPIC Financial Consulting Ges.m.b.H./Republik Österreich и Bundesbeschaffung GmbH

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/21

      Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Австрия), постъпило на 28 април 2021 г. — EPIC Financial Consulting Ges.m.b.H./Republik Österreich и Bundesbeschaffung GmbH
      (Дело C-275/21)
      (2021/C 320/22)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesverwaltungsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: EPIC Financial Consulting Ges.m.b.H.

         Ответник: Republik Österreich, Bundesbeschaffung GmbH

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Представлява ли производство по обжалване пред Bundesverwaltungsgericht (Федерален административен съд), което се провежда в изпълнение на Директива 89/665/ЕИО (1), изменена с Директива 2014/23/ЕС (2), спор по гражданско или търговско дело съгласно член 1, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 (3)? Представлява ли подобно производство по обжалване съгласно горния въпрос най-малкото гражданскоправен въпрос съгласно член 81, параграф 1 ДФЕС?

                  2)

                  Като се имат предвид другите разпоредби от правото на Съюза, трябва ли принципът на равностойност да се тълкува в смисъл, че той предоставя субективни права на частноправния субект спрямо държавата членка и не допуска прилагането на австрийски национални разпоредби, съгласно които, преди да разгледа жалба, с която трябва да се иска отмяната на самостоятелно обжалваемо решение на възлагащ орган, съдът трябва да определи вида на процедурата за възлагане на обществена поръчка и (прогнозната) стойност на поръчката, както и сумата от обжалваните самостоятелно обжалваеми решения по конкретни процедури за възлагане на обществени поръчки, съответно евентуално и обособените позиции по конкретна процедура за възлагане на обществена поръчка, така че впоследствие евентуално съдията — председател на компетентния съдебен състав, да постанови решение за корекция на допълнителните такси и после, в случай на неплащане на таксите, съдебният състав, който в случай на загуба на друго право е компетентен по жалбата, да начисли съдебните такси преди или най-късно едновременно с отхвърлянето на жалбата поради неплащане на допълнителните такси, ако по други гражданскоправни въпроси в Австрия, като например при искове за щети или за преустановяване на нарушение на конкурентното право, неплащането на такси не е пречка за разглеждането на жалбата, независимо от обстоятелството дали в някакъв размер са дължими такси за правна защита, и ако също така, както за сравнение е в Австрия, неплащането на такси за жалби срещу административни решения, но и на такси за обжалване, съответно ревизионно обжалване на решения на административните съдилища пред Verwaltungsgerichtshof (Върховен административен съд) или пред Verfassungsgerichtshof (Конституционен съд) не води до отхвърлянето им поради неплащане на таксите?

                  2.1.

                  Като се имат предвид другите разпоредби от правото на Съюза, трябва ли принципът на равностойност да се тълкува в смисъл, че не допуска прилагането на австрийски национални разпоредби, съгласно които преди разглеждане на молба за издаване на обезпечителна заповед като предвидената в член 2, параграф 1, буква а) от Директива 89/665, изменена с Директива 2014/23, съдията — председател на състав от един съдия, следва да постанови решение за корекция на таксите поради неплатени в пълен размер фиксирани такси и да отхвърли молбата за издаване на обезпечителна заповед поради неплатени такси, ако в други случаи при гражданскоправни искове в Австрия съгласно Gerichtsgebührengesetz (Закона за съдебните такси) по правило освен таксите за иска по първоинстанционното производство не трябва да се плащат допълнителни фиксирани съдебни такси за подадена заедно с иска молба за издаване на обезпечителна заповед, и ако за молби за признаване на суспензивното действие, които се подават заедно с жалба срещу административно решение до административния съд, ревизионна жалба до Verwaltungsgerichtshof (Върховен административен съд) или жалба до Verfassungsgerichtshof (Конституционен съд) и които функционално имат същата или подобна цел за правна защита като молбата за обезпечителна заповед, не трябва да се плащат отделни такси по тези акцесорни молби за признаване на суспензивното действие?

                  3)

                  Като се имат предвид другите разпоредби от правото на Съюза, трябва ли изискването съгласно член 1, параграф 1 от Директива 89/665, изменена с Директива 2014/23, решенията, взети от възложителите, да могат да бъдат обжалвани, и по-специално възможно най-бързо, да се тълкува в смисъл, че това изискване за най-кратки срокове предоставя субективно право на бързо производство по обжалване и че то не допуска прилагането на австрийски национални разпоредби, съгласно които преди разглеждане на жалба, с която трябва да се иска отмяната на самостоятелно обжалваемо решение на възлагащ орган, съдът дори и в случай на непрозрачно проведени процедури за възлагане на обществени поръчки във всички случаи трябва да определи вида на процедурата за възлагане на обществена поръчка и (прогнозната) стойност на поръчката, както и сумата от обжалваните самостоятелно обжалваеми решения по конкретни процедури за възлагане на обществени поръчки, съответно евентуално и обособените позиции по конкретна процедура за възлагане на обществена поръчка, така че впоследствие евентуално съдията — председател на компетентния съдебен състав, да постанови решение за корекция на допълнителните такси и в случай на неплатени такси съдебният състав, който в случай на загуба на друго право, е компетентен да постанови решението по жалбата, да начисли съдебните такси преди или най-късно едновременно с отхвърлянето на жалбата поради неплатени допълнителните такси?

                  4)

                  Като се има предвид изискването за прозрачност съгласно член 18, параграф 1 от Директива 2014/24/ЕС (4) и другите разпоредби от правото на Съюза, трябва ли правото на справедлив съдебен процес съгласно член 47 от Хартата (5) да се тълкува в смисъл, че то не допуска прилагането на австрийски национални разпоредби, съгласно които преди разглеждане на жалба, с която трябва да се иска отмяната на самостоятелно обжалваемо решение на възлагащ орган, съдът дори и в случай на непрозрачно проведени процедури за възлагане на обществени поръчки във всички случаи трябва да определи вида на процедурата за възлагане на обществена поръчка и (прогнозната) стойност на поръчката, както и сумата от обжалваните самостоятелно обжалваеми решения по конкретни процедури за възлагане на обществени поръчки, съответно евентуално и обособените позиции по конкретна процедура за възлагане на обществена поръчка, така че впоследствие евентуално съдията — председател на компетентния съдебен състав, да постанови решение за корекция на допълнителните такси и в случай на неплатени таксите съдебният състав, който при загуба на друго право е компетентен по жалбата, да начисли съдебните такси преди или най-късно едновременно с отхвърлянето на жалбата поради неплатени допълнителните такси?

                  5)

                  Като се имат предвид другите разпоредби от правото на Съюза, трябва ли принципът на равностойност да се тълкува в смисъл, че той предоставя субективни права на частноправния субект спрямо държавата членка и не допуска прилагането на австрийски национални разпоредби, съгласно които при неплатени фиксирани такси за търсене на защита по съдебен ред срещу решения на възложител по смисъла на Директива 89/665 във валидната ѝ редакция фиксирани такси (съответно евентуално и за търсене на защита по съдебен ред за установяване на незаконосъобразност във връзка с възложена поръчка) (само) съдебен състав на административен съд в качеството му на правораздавателен орган може да начислява неплатени, но дължими фиксирани такси (с произтичащата от това за задълженото лице ограничена възможност за правна защита), ако в други случаи такси за искове и жалби по гражданскоправни производства поради неплащане се начисляват с административно решение съгласно Gerichtliches Einbringungsgesetz (Закона за съдебните такси), и ако също така такси по административното право за жалби до административен съд, съответно до Verfassungsgerichtshof (Конституционен съд), съответно такси за ревизионни жалби до Verwaltungsgerichtshof (Върховен административен съд) поради неплатени такси по правило се начисляват с решение на административен орган, срещу което (а именно: решение за начисляване на такси) по правило винаги може да се подаде жалба до административен съд и след това отново да се подаде ревизионна жалба до Verwaltungsgerichtshof (Върховен административен съд) или жалба до Verfassungsgerichtshof (Конституционен съд)?

                  6)

                  Като се имат предвид другите разпоредби от правото на Съюза, трябва ли член 1, параграф 1 от Директива 89/665, изменена с Директива 2014/23, да се тълкува в смисъл, че сключването на рамково споразумение само с един икономически оператор съгласно член 33, параграф 3 от Директива 2014/24 представлява сключване на договор, предвидено в член 2a, параграф 2 от Директива 89/665, изменена с Директива 2014/23, и че следователно решението на възложител, с което се определя с кой икономически оператор по член 33, параграф 3 от Директива 2014/24 трябва да се сключи това рамково споразумение, представлява решение за възлагане на обществена поръчка съгласно член 2а, параграф 1 от Директива 89/665, изменена с Директива 2014/23?

                  6.1.

                  Трябва ли изразът в член 33, параграф 3 от Директива 2014/24/ЕС „поръчките, основаващи се на това рамково споразумение“ да се тълкува в смисъл, че основаваща се на рамково споразумение поръчка е налице, когато възложителят възлага отделна поръчка, като се позовава изрично на сключеното рамково споразумение? Или цитираният израз „поръчките, основаващи се на това рамково споразумение“ трябва да се тълкува в смисъл, че когато е изчерпан общият обем във връзка с това споразумение по смисъла на решение на Съда на Европейския съюз по дело C-216/17 (6), точка 64, вече не е налице поръчка, която се основава на първоначално сключеното рамково споразумение?

                  6.2.

                  При утвърдителен отговор на въпроса по точка 6.1:
                  Като се имат предвид другите разпоредби от правото на Съюза, трябва ли членове 4 и 5 от Директива 2014/24 да се тълкуват в смисъл, че прогнозната стойност на отделна поръчка, основана на рамковото споразумение, представлява винаги прогнозната стойност съгласно член 5, параграф 5 от Директива 2014/24? Или прогнозната стойност съгласно член 4 от тази директива при отделна поръчка, основана на рамково споразумение, е онази стойност на поръчката, която е резултат от прилагането на член 5 от тази директива за определянето на прогнозната стойност на отделната, основана на рамковото споразумение поръчка за доставка?

                  7)

                  Като се имат предвид другите разпоредби от правото на Съюза, трябва ли правото на справедлив съдебен процес съгласно член 47 от Хартата да се тълкува в смисъл, че той не допуска прилагането на разпоредба, съгласно която посоченият в спора по възлагането на обществена поръчка възложител трябва да предостави цялата необходима информация и да представи всички необходими документи, при положение че е възможно да бъде постановено съответно друго неприсъствено съдебно решение за негова сметка — когато членовете на органите или служителите на този възложител, които от негово име трябва да предоставят тази информация, по този начин по-специално рискуват срещу тях самите евентуално да бъде възбудено дори наказателно преследване във връзка с предоставянето на информация или представянето на документи?

                  8)

                  Като се има предвид допълнително правото на ефективни правни средства за защита съгласно член 47 от Хартата и останалите разпоредби от правото на Съюза, трябва ли изискването по член 1, параграф 1 от Директива 89/665, изменена с Директива 2014/24, процедурите за възлагане на обществени поръчки да могат по-специално да бъдат ефективно обжалвани, да се тълкува в смисъл, че тези разпоредби предоставят субективни права и не допускат прилагането на национални разпоредби, съгласно които лицето, което търси правна защита, е длъжно да посочи в своята жалба конкретната процедура за възлагане на обществена поръчка и конкретното самостоятелно обжалваемо решение, дори и когато при процедура за възлагане на обществена поръчка без предварително обявление това лице по правило няма да знае дали възложителят е провел непрозрачни за жалбоподателя процедури за пряко възлагане съгласно националното право или непрозрачни за жалбоподателя процедури на договаряне без предварително обявление, съответно дали са проведени една или няколко непрозрачни процедури за възлагане на обществени поръчки с едно или няколко обжалваеми решения?

                  9)

                  Като се имат предвид другите разпоредби от правото на Съюза, трябва ли изискването за справедлив съдебен процес съгласно член 47 от Хартата да се тълкува в смисъл, че тази разпоредба предоставя субективни права и не допуска прилагането на национални разпоредби, съгласно които лицето, което търси правна защита, е длъжно да посочи в своята жалба конкретната процедура за възлагане на обществена поръчка и конкретното самостоятелно обжалваемо решение, дори и когато в процедура за възлагане на обществена поръчка без предварително обявление това лице по правило не може да знае дали възложителят е провел непрозрачни за жалбоподателя процедури за пряко възлагане съгласно националното право или непрозрачни за жалбоподателя процедури на договаряне без предварително обявление, съответно дали са проведени една или няколко процедури за възлагане на обществени поръчки с едно или няколко обжалваеми решения?

                  10)

                  Като се имат предвид другите разпоредби от правото на Съюза, трябва ли изискването за справедлив съдебен процес съгласно член 47 от Хартата да се тълкува в смисъл, че тази разпоредба предоставя субективни права и не допуска прилагането на национални разпоредби, съгласно които лицето, търсещо правна защита, е длъжно да плаща фиксирани такси в неизвестен за него към момента на подаване на жалбата размер, тъй като при непрозрачна за него процедура за възлагане на обществена поръчка без предварително обявление жалбоподателят по правило не може да знае дали възложителят е провел процедури за пряко възлагане по националното право или непрозрачни процедури за договаряне без предварително обявление и каква е прогнозната стойност на поръчката в евентуално проведена процедура за възлагане без предварително обявление, съответно колко самостоятелно обжалваеми решения вече са взети?

         (1)  Директива на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство (ОВ L 395, 1989 г., стр. 33, Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 237).

         (2)  Директива на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за възлагане на договори за концесия (ОВ L 94, 2014 г., стр. 1).

         (3)  Регламент на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 351, 2012 г., стр. 1).

         (4)  Директива на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (ОВ L 94, 2014 г., стр. 65).

         (5)  Харта на основните права на Европейския съюз (ОВ C 326, 2012 г., стр. 391).

         (6)  Решение от 19 декември 2018 г., Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust и Coopservice, ECLI:EU:C:2018:1034.


title: Дело C-316/21: Преюдициално запитване от Raad van State (Белгия), постъпило на 21 май 2021 г. — Monument Vandekerckhove NV/Stad Gent, Streithelferinnen: Denys NV, Aelterman BVBA.

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/28

      Преюдициално запитване от Raad van State (Белгия), постъпило на 21 май 2021 г. — Monument Vandekerckhove NV/Stad Gent, Streithelferinnen: Denys NV, Aelterman BVBA.
      (Дело C-316/21)
      (2021/C 320/27)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Raad van State

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Monument Vandekerckhove NV

         Ответник: Stad Gent

         Встъпили страни: Denys NV, Aelterman BVBA

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 63, параграф 1, втора алинея от Директива 2014/24/ЕС (1) на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО, сама по себе си и във връзка с обхвата на принципите на равно третиране, недопускане на дискриминация и прозрачност при възлагането на обществени поръчки, произтичащи от правото на ЕС, да се тълкува в смисъл, че когато установи, че субект, чийто капацитет се използва от икономически оператор, не отговаря на критериите за подбор, възлагащият орган е задължен да изиска от икономическия оператор да замени този субект, или трябва да се тълкува в смисъл, че при тези обстоятелства възлагащият орган има възможност да изиска тази замяна, ако икономическият оператор иска да бъде избран?

                  2)

                  Има ли обстоятелства, обусловени и от протичането на процедурата за възлагане, при които възлагащият орган не трябва или не може (повече) да изисква замяна на основание на принципите за равно третиране, недопускане на дискриминация и прозрачност?

         (1)  ОВ L 94, 2014 г., стр. 65.


title: Дело C-352/21: Преюдициално запитване от Østre Landsret (Дания), постъпило на 28 май 2021 г. — A1 и A2/I

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/31

      Преюдициално запитване от Østre Landsret (Дания), постъпило на 28 май 2021 г. — A1 и A2/I
      (Дело C-352/21)
      (2021/C 320/32)
      Език на производството: датски

         Запитваща юрисдикция

      Østre Landsret

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: A1 и A2

         Ответници: I

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 15, параграф 5 от Регламент Брюксел I (1) във връзка с член 16, параграф 5 от него да се тълкува в смисъл, че застраховката на корпуса на плавателни съдове за развлечение, които не се използват за търговски цели, попада в обхвата на изключението, предвидено в член 16, параграф 5 от същия регламент, и следователно съгласно член 15, параграф 5 от него е действителен застрахователен договор, съдържащ споразумение относно избор на съд, дерогиращо правилото, предвидено в член 11 от същия?

         (1)  Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 351, 2012 г., стр. 1).


title: Дело C-389/21 P: Жалба, подадена на 24 юни 2021 г. от Европейска централна банка срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 14 април 2021 г. по дело T-504/19, Crédit lyonnais/ЕЦБ

text:
               9.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/32

      Жалба, подадена на 24 юни 2021 г. от Европейска централна банка срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 14 април 2021 г. по дело T-504/19, Crédit lyonnais/ЕЦБ
      (Дело C-389/21 P)
      (2021/C 320/34)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска централна банка (представители: C. Zilioli, R. Ugena, M. Ioannidis, F. Bonnard)

         Друга страна в производството: Crédit lyonnais

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени обжалваното решение,

                  —

                  да се осъди Crédit lyonnais да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      ЕЦБ поддържа, че обжалваното решение следва да се отмени на поради това че Общият съд:

                  —

                  превишил границите на съдебния контрол, като заменил преценката на ЕЦБ със собствената си преценка на сложни икономически обстоятелства в нарушение на установеното от съда на Съюза правило в тази област,

                  —

                  нарушил задължението за мотивиране, като не позволил на ЕЦБ да схване защо нейната преценка на двойната държавна гаранция, предоставяна в рамките на регулираните спестявания, била опорочена от грешка,

                  —

                  изопачил елементите, които са му били представени в хода на спора, като направил явно погрешен прочит както на обжалваното първоинстанционно решение (решение ECB-SSM-2019-FRCAG-39 от 3 май 2019 г.), така и на приложената от ЕЦБ методология и в светлината на който прочит е било разгледано направеното от Crédit lyonnais искане за освобождаване,

                  —

                  нарушил член 4, параграф 1, точка 94) от РКИ (1) като добавил към определението на риск от прекомерен ливъридж критерии, каквито нямало в него, и нарушил член 429, параграф 14 от РКИ относно изключването на някои експозиции при изчисляването на отношението на ливъридж, като лишил ЕЦБ от дискреционната власт, която този член ѝ предоставя.

         (1)  Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (ОВ L 176, 2013 г., стр. 1), изменен с Делегиран регламент (ЕС) 2015/62 на Комисията от 10 октомври 2014 година за изменение на Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета във връзка с отношението на ливъридж (ОВ L 11, 2015 г., стр. 37).


title: Дело T-501/20: Решение на Общия съд от 30 юни 2021 г. — Makk/EUIPO — Ubati Luxury Cosmetics (PANTA RHEI) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Словна марка „PANTA RHEI“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „PANTA RHEI“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на стоките — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               16.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 329/29

      Решение на Общия съд от 30 юни 2021 г. — Makk/EUIPO — Ubati Luxury Cosmetics (PANTA RHEI)
      (Дело T-501/20) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Международна регистрация, посочваща Европейския съюз - Словна марка „PANTA RHEI“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „PANTA RHEI“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на стоките - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2021/C 329/38)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Stefan Makk (Грац, Австрия) (представители: I. Hödl, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: V. Ruzek и L. Lapinskaite)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Ubati Luxury Cosmetics, SL (Алкобендас, Испания) (представители: C. Vendrell, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 9 юни 2020 г. (преписка R 2337/2019-4) относно производство по възражение между Ubati Luxury Cosmetics и г-н Makk

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н Stefan Makk да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 320, 28.9.2020 г.


title: Дело T-344/21: Жалба, подадена на 23 юни 2021 г. — Plusmusic/EUIPO — Groupe Canal + (+music)

text:
               16.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 329/34

      Жалба, подадена на 23 юни 2021 г. — Plusmusic/EUIPO — Groupe Canal + (+music)
      (Дело T-344/21)
      (2021/C 329/45)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Plusmusic AG (Диетикон, Швейцария) (представители: M. Maier и A. Spieß, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Groupe Canal + (Иси ле Мулино, Франция)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител: жалбоподателят

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския „+music“ — заявка за регистрация № 17 482 571

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 16 април 2021 г. по преписка R 1236/2020-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени частично обжалваното решение, доколкото с него се уважава възражението на другата страна в производството на основание член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001,

                  —

                  да осъди EUIPO и другата страна в производството да заплатят направените от тях съдебни разноски и тези на жалбоподателя.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета поради погрешната оценка на визуалното сходство на знаците,

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета поради погрешната оценка на различията на по-ранните марки на взаимодействащи устройства,

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета поради погрешната оценка на вероятността от объркване.


title: Дело T-354/21: Жалба, подадена на 17 юни 2021 г. — ClientEarth/Комисия

text:
               16.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 329/36

      Жалба, подадена на 17 юни 2021 г. — ClientEarth/Комисия
      (Дело T-354/21)
      (2021/C 329/48)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: ClientEarth AISBL (Брюксел, Белгия) (представители: O. Brouwer, B. Verheijen и T. van Helfteren, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на ответника от 7 април 2021 г., с което се отказва да се предостави достъп до документите, поискани на основание на Регламент (ЕО) № 1049/2001 (1) и на Регламент (ЕО) № 1367/2006 (2), които документи се отнасят до осъществяването на контрола върху риболова във Франция и в Дания и до съществуването в Европейския съюз на пилотни дела и на производства за установяване на нарушения, свързани с прилагането на Регламент (ЕО) № 1224/2009 (3), и

                  —

                  да осъди ответника да плати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото основание е, че ответникът е допуснал грешки при прилагане на правото и явни грешки в преценката, които водят до неправилно прилагане на изключението, свързано с дейности по инспектиране, разследване и одит в съответствие с член 4, параграф 2, трето тире от Регламента относно прозрачността и с член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1367/2006, както и нарушение на задължението за мотивиране.

                  2.

                  В рамките на второто основание се твърди, че ответникът неправилно е отхвърлил наличието на по-висш обществен интерес от оповестяването на поисканите документи.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (OВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).

         (2)  Регламент (ЕО) № 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността (OВ L 264, 2006 г., стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 126).

         (3)  Регламент (ЕО) № 1224/2009 на Съвета от 20 ноември 2009 година за създаване на система за контрол на Общността за гарантиране на спазването на правилата на общата политика в областта на рибарството, за изменение на регламенти (ЕО) № 847/96, (ЕО) № 2371/2002, (ЕО) № 811/2004, (ЕО) № 768/2005, (ЕО) № 2115/2005, (ЕО) № 2166/2005, (ЕО) № 388/2006, (ЕО) № 509/2007, (ЕО) № 676/2007, (ЕО) № 1098/2007, (ЕО) № 1300/2008, (ЕО) № 1342/2008 и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 2847/93, (ЕО) № 1627/94 и (ЕО) № 1966/2006 (OВ L 343, 2009 г., стр. 1).


title: Дело T-367/21: Жалба, подадена на 29 юни 2021 г. — Sushi&Food Factor/EUIPO (READY 4YOU)

text:
               16.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 329/39

      Жалба, подадена на 29 юни 2021 г. — Sushi&Food Factor/EUIPO (READY 4YOU)
      (Дело T-367/21)
      (2021/C 329/52)
      Език на производството: полски

         Страни

         Жалбоподател: Sushi&Food Factor sp. z o.o. (Робаково, Полша) (представител: J. Gwiazdowska, radca prawny)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „READY 4YOU“ — заявка за регистрация № 18 210 977

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 20 април 2020 г. по преписка R 2273/2020-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение изцяло и да постанови окончателно решение, с което да допусне регистрацията на марката на Европейския съюз, заявена под № 18 210 977,

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени решение на пети апелативен състав на EUIPO от 20 април 2020 г. по преписка R 2273/2020-5 и да върне делото за ново разглеждане,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително разноските на жалбоподателя в производството пред апелативния състав и оперативния отдел на EUIPO.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) във връзка с член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  нарушение на член 94, параграф 1 и на член 95, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  нарушение на член 20 и на член 41, параграф 1 и параграф 2, букви а) и в) от Хартата на основните права на Европейския съюз, включително на правото на изслушване, на задължението за мотивиране на собствените актове и на принципите на добра администрация, правна сигурност и равно третиране.


title: Дело T-372/21: Жалба, подадена на 1 юли 2021 г. — Sympatex Technologies/EUIPO — Liwe Española (Sympathy Inside)

text:
               16.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 329/41

      Жалба, подадена на 1 юли 2021 г. — Sympatex Technologies/EUIPO — Liwe Española (Sympathy Inside)
      (Дело T-372/21)
      (2021/C 329/54)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Sympatex Technologies GmbH (Унтерфьоринг, Германия) (представители: E. Strauß, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Liwe Española, SA (Пуенте Тосинос, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорна марка: заявка за словна марка на Европейския съюз „Sympathy Inside“ — заявка за регистрация № 16 286 106

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 26 април 2021 г. по преписка R 1777/2018-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да отхвърли изцяло възражението срещу заявката за регистрация на марка на Европейския съюз № 16 286 106 „Sympathy Inside“ (словна марка) и

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски в настоящото производство, а другата страна да заплати разноските пред апелативния състав и отдела по споровете.

         Изложено основание

                  —

                  нарушение на член 18, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-375/21: Жалба, подадена на 2 юли 2021 г. — Leinfelder Uhren München/EUIPO — Schafft (Изображение на геометрична фигура)

text:
               16.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 329/42

      Жалба, подадена на 2 юли 2021 г. — Leinfelder Uhren München/EUIPO — Schafft (Изображение на геометрична фигура)
      (Дело T-375/21)
      (2021/C 329/56)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG (Мюнхен, Германия) (представител: S. Lüft, Rechtsanwalt)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Thomas Schafft (Мюнхен)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз (изображение на геометрична фигура) — марка на Европейския съюз № 13 975 453

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 29 март 2021 г. по съединени преписки R 1931/2018-2 и R 1936/2018-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение, доколкото обжалваната марка на Европейския съюз № 13 975 453 е отменена и за стоки от клас 14 (ръчни часовници) и клас 18 (каишки за часовници),

                  —

                  да отхвърли жалбата на лицето, поискало отмяна по преписка R 1931/2018-2,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски,

                  —

                  ако другата страна в производството пред апелативния състав встъпи в съдебното производство, да я осъди да понесе направените от нея съдебни разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 58, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-382/21: Жалба, подадена на 6 юли 2021 г. — the airscreen company/EUIPO — Moviescreens Rental (airscreen)

text:
               16.8.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 329/44

      Жалба, подадена на 6 юли 2021 г. — the airscreen company/EUIPO — Moviescreens Rental (airscreen)
      (Дело T-382/21)
      (2021/C 329/58)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: the airscreen company GmbH & Co. KG (Мюнстер, Германия) (представители: O. Spieker, A. Schönfleisch и N. Willich, Rechtsanwälte)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Moviescreens Rental GmbH (Дам, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „airscreen“ — заявка № 16 926 735

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 5 май 2021 г. по преписка R 1990/2020-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело C-294/20: Решение на Съда (десети състав) от 9 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Audiencia Nacional — Испания) — GE Auto Service Leasing GMBH/Tribunal Económico Administrativo Central (Преюдициално запитване — Хармонизация на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — Осма директива 79/1072/ЕИО — Членове 3, 6 и 7 — Условия за възстановяване на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Данъчнозадължени лица, които не са установени на територията на страната — Отказ да се възстанови платеният ДДС — Документи, доказващи правото на възстановяване — Непредставяне на подкрепящи документи в определените срокове)

text:
               22.11.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 471/8

      Решение на Съда (десети състав) от 9 септември 2021 г. (преюдициално запитване от Audiencia Nacional — Испания) — GE Auto Service Leasing GMBH/Tribunal Económico Administrativo Central
      (Дело C-294/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Хармонизация на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота - Осма директива 79/1072/ЕИО - Членове 3, 6 и 7 - Условия за възстановяване на данъка върху добавената стойност (ДДС) - Данъчнозадължени лица, които не са установени на територията на страната - Отказ да се възстанови платеният ДДС - Документи, доказващи правото на възстановяване - Непредставяне на подкрепящи документи в определените срокове)
      (2021/C 471/10)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Audiencia Nacional

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: GE Auto Service Leasing GMBH

         Ответник: Tribunal Económico Administrativo Central

         Диспозитив

                  1)

                  Разпоредбите на Осма директива 79/1072/ЕИО на Съвета от 6 декември 1979 година за хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху търговския оборот — режим на възстановяване на данък добавена стойност на данъчнозадължени лица, които не са установени на територията на страната на сделката и принципите на правото на Съюза, и по-специално принципът на данъчна неутралност, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат заявление за възстановяване на данък върху добавената стойност (ДДС) да бъде отхвърлено, когато данъчнозадълженото лице не е представило в определения срок пред компетентната данъчна администрация, дори по нейно искане, всички документи и сведения, необходими за доказване на правото му на възстановяване на ДДС, независимо от обстоятелството, че тези документи и сведения са представени от данъчнозадълженото лице, по негова инициатива, при обжалването по административен или съдебен ред на решението, с което се отказва признаването на такова право на възстановяване, при условие че са спазени принципите на равностойност и ефективност, което запитващата юрисдикция следва да провери.

                  2)

                  Правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че обстоятелството, че данъчнозадължено лице, което иска възстановяване на данък върху добавената стойност (ДДС), не представя в хода на административното производство документите, поискани от данъчната администрация, а го прави доброволно в хода на последващите производства, не представлява злоупотреба с право.

         (1)  ОВ C 320, 28.9.2020 г.


title: Дело T-41/20: Решение на Общия съд от 10 ноември 2021 г. — Di Bernardo/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Назначаване — Обявление за конкурс — Конкурс на общо основание — Условия за допускане — Невключване в списъка с резерви — Недостатъчен професионален опит — Член 266 ДФЕС — Решение, прието в изпълнение на решение на Общия съд — Мерки за изпълнение на отменително съдебно решение — Член 2 от приложение III към Правилника — Равно третиране — Явна грешка в преценката — Отговорност)

text:
               10.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/24

      Решение на Общия съд от 10 ноември 2021 г. — Di Bernardo/Комисия
      (Дело T-41/20) (1)

      (Публична служба - Длъжностни лица - Назначаване - Обявление за конкурс - Конкурс на общо основание - Условия за допускане - Невключване в списъка с резерви - Недостатъчен професионален опит - Член 266 ДФЕС - Решение, прието в изпълнение на решение на Общия съд - Мерки за изпълнение на отменително съдебно решение - Член 2 от приложение III към Правилника - Равно третиране - Явна грешка в преценката - Отговорност)
      (2022/C 11/31)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Danilo Di Bernardo (Брюксел, Белгия) (представител: S. Orlandi, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: M. Brauhoff и D. Milanowska)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС, от една страна, за отмяна на решението на конкурсната комисия по конкурс на общо основание с изпити EPSO/AST-SC/03/15 от 13 март 2019 г., взето в изпълнение на решение от 29 ноември 2018 г., Di Bernardo/Комисия (T-811/16, непубликувано, EU:T:2018:859), да не включи жалбоподателя в списъка с резерви за бъдещи назначения на секретари/деловодители от степен SC 1 в областта на финансовото подпомагане, и от друга страна, за присъждане на обезщетение за съответно претърпените от жалбоподателя вреди

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н Danilo di Bernardo да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 77, 9.3.2020 г.


title: Дело T-218/20: Решение на Общия съд от 10 ноември 2021 г. — Alkattan/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Сирия — Замразяване на средства — Задължение за мотивиране — Право на защита — Право на справедлив съдебен процес — Грешка в преценката — Определяне на критериите за включване в списъка)

text:
               10.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/24

      Решение на Общия съд от 10 ноември 2021 г. — Alkattan/Съвет
      (Дело T-218/20) (1)

      (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Сирия - Замразяване на средства - Задължение за мотивиране - Право на защита - Право на справедлив съдебен процес - Грешка в преценката - Определяне на критериите за включване в списъка)
      (2022/C 11/32)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Waseem Alkattan (Дамаск, Сирия) (представител: G. Karouni, avocat)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: A. Limonet и V. Piessevaux)

         Предмет

      От една страна, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение за изпълнение (ОВППС) 2020/212 на Съвета от 17 февруари 2020 година за прилагане на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 43 I, 2020 г., стр. 6), на Регламент за изпълнение (ЕС) 2020/211 на Съвета от 17 февруари 2020 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 43 I, 2020 г., стр. 1), на Решение (ОВППС) 2020/719 на Съвета от 28 май 2020 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 168, 2020 г., стр. 66), на Регламент за изпълнение (ЕС) 2020/716 на Съвета от 28 май 2020 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 168, 2020 г., стр. 1), на Решение (ОВППС) 2021/855 на Съвета от 27 май 2021 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 188, 2021 г., стр. 90) и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2021/848 на Съвета от 27 май 2021 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 188, 2021 г., стр. 18), в частта им, с които тези актове засягат жалбоподателя и, от друга страна, искане на основание член 268 ДФЕС за присъждане на обезщетение за вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял в резултат на тези актове.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н Waseem Alkattan да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 201, 15.6.2020 г.


title: Дело T-532/20: Решение на Общия съд от 10 ноември 2021 г. — Phi Group/EUIPO — Gruppo Cadoro (REDELLO) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „REDELLO“ — По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „CADELLO 88“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               10.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/25

      Решение на Общия съд от 10 ноември 2021 г. — Phi Group/EUIPO — Gruppo Cadoro (REDELLO)
      (Дело T-532/20) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „REDELLO“ - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „CADELLO 88“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2022/C 11/33)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Phi Group GmbH (Цуг, Швейцария) (представители: P. Campolini и L. Bidaine, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: L. Rampini, V. Ruzek и A. Folliard-Monguiral)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Gruppo Cadoro GmbH (Еглисау, Швейцария)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 22 юни 2020 г. (преписка R 2677/2019-4), постановено в производство по възражение със страни Gruppo Cadoro и Phi Group

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Phi Group GmbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 348, 19.10.2020 г.


title: Дело T-678/20: Решение на Общия съд от 10 ноември 2021 г. — Solar Electric и др./Комисия (Държавни помощи — Пазар на електроенергия, произведена от възобновяеми енергийни източници, включително фотоволтаична енергия — Задължение по силата на френския закон за изкупуване на електроенергията на цена, по-висока от пазарната — Отхвърляне на жалба — Член 12, параграф 1 и член 24, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2015/1589 — Приложно поле)

text:
               10.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/26

      Решение на Общия съд от 10 ноември 2021 г. — Solar Electric и др./Комисия
      (Дело T-678/20) (1)

      (Държавни помощи - Пазар на електроенергия, произведена от възобновяеми енергийни източници, включително фотоволтаична енергия - Задължение по силата на френския закон за изкупуване на електроенергията на цена, по-висока от пазарната - Отхвърляне на жалба - Член 12, параграф 1 и член 24, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2015/1589 - Приложно поле)
      (2022/C 11/34)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Solar Electric Holding (Ламентин, Франция), Solar Electric Guyane (Ламентин), Solar Electric Martinique (Ламентин), Société de production d’énergies renouvelables (Ламентин) (представител: S. Manna, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: B. Stromsky и A. Bouchagiar)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на Комисията от 3 септември 2020 г., с което се отхвърля жалбата на жалбоподателите от 20 юни 2020 г. относно неправомерни държавни помощи за фотоволтаичните инсталации на жалбоподателите

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Solar Electric Holding, Solar Electric Guyane, Solar Electric Martinique и Société de production d’énergies renouvelables да заплатят съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 44, 8.2.2021 г.


title: Съединени дела T-758/20 и Т-759/20: Решение на Общия съд от 10 ноември 2021 г. — Monster Energy/EUIPO — Frito-Lay Trading Company (MONSTER и MONSTER ENERGY) (Марка на Европейския съюз — Производство по отмяна — Словни марки на Европейския съюз „MONSTER“ и „MONSTER ENERGY“ — Реално използване на марките — Използване за стоките, за които са били регистрирани марките — Член 51, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 58, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               10.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/26

      Решение на Общия съд от 10 ноември 2021 г. — Monster Energy/EUIPO — Frito-Lay Trading Company (MONSTER и MONSTER ENERGY)
      (Съединени дела T-758/20 и Т-759/20) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по отмяна - Словни марки на Европейския съюз „MONSTER“ и „MONSTER ENERGY“ - Реално използване на марките - Използване за стоките, за които са били регистрирани марките - Член 51, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 58, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2022/C 11/35)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Monster Energy Co. (Корона, Калифорния, Съединени американски щати) (представител: P. Brownlow, solicitor)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: V. Ruzek и E. Śliwińska)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Frito-Lay Trading Company GmbH (Берн, Швейцария) (представители: V. von Bomhard и J. Fuhrmann, адвокати)

         Предмет

      Две жалби срещу решенията на втори апелативен състав на EUIPO от 5 октомври 2020 г. (преписки R 2927/2019-2 и R 2928/2019-2), постановени в две производства по отмяна със страни Frito-Lay Trading Company и Monster Energy

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбите.

                  2)

                  Осъжда Monster Energy Co. да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 53, 15.2.2021 г.


title: Дело T-73/21: Решение на Общия съд от 10 ноември 2021 г. — ПИК-КО/EUIPO — Haribo Ricqles Zan (P.I.C. Co.) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Европейския съюз „P.I.C. Co.“ — По-ранна фигуративна национална марка „PIK“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Член 53, параграф 1, буква a) от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 60, параграф 1, буква а) от Регламент 2017/1001) — Обявяване на частична недействителност)

text:
               10.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/27

      Решение на Общия съд от 10 ноември 2021 г. — ПИК-КО/EUIPO — Haribo Ricqles Zan (P.I.C. Co.)
      (Дело T-73/21) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Европейския съюз „P.I.C. Co.“ - По-ранна фигуративна национална марка „PIK“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) - Член 53, параграф 1, буква a) от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 60, параграф 1, буква а) от Регламент 2017/1001) - Обявяване на частична недействителност)
      (2022/C 11/36)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: ПИК-КО АД (Казичене, България) (представител: A. Иванова, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Capostagno)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Haribo Ricqles Zan (Марсилия, Франция)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 27 ноември 2020 г. (преписка R 1847/2019-5), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Haribo Ricqles Zan и ПИК-КО

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда ПИК-КО АД да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 138, 19.4.2021 г.


title: Дело T-556/21: Жалба, подадена на 4 ноември 2021 г. — Lyubetskaya/Съвет

text:
               10.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/27

      Жалба, подадена на 4 ноември 2021 г. — Lyubetskaya/Съвет
      (Дело T-556/21)
      (2022/C 11/37)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Sviatlana Lyubetskaya (Минск, Беларус) (представител: D. Litvinski, адвокат)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателката моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2021/997 на Съвета от 21 юни 2021 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус, доколкото се отнася до жалбоподателката,

                  —

                  да отмени Решение за изпълнение (ОВППС) 2021/1002 на Съвета от 21 юни 2021 година за прилагане на Решение 2012/642/ОВППС относно ограничителните мерки с оглед на положението в Беларус,

                  —

                  да осъди Съвета да плати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателката изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание, изведено от неспазване на принципа на лична отговорност. Жалбоподателката твърди, че целта и съдържанието на обжалваните актове, тълкувани с оглед на техния текст, контекст и цели, са в противоречие с принципа на пропорционалност, тъй като разследващият орган не е спазил задължението си да установи отговорността на заинтересованото лице за настъпилите факти.

                  2.

                  Второ основание, изведено от грешка в преценката и основаващо се на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз. Според жалбоподателката обжалваните актове нямат каквато и да е фактическа обосновка и се ограничават до заключения, основани единствено на качеството на народен представител на ответната страна.

                  3.

                  Трето основание, изведено от неспазване на принципа на пропорционалност. Жалбоподателката твърди в това отношение, че целта и съдържанието на обжалваните актове, тълкувани с оглед на техния текст, контекст и цели, са в противоречие с принципа на пропорционалност, по-специално предвид качеството ѝ на народен представител.


title: Дело T-557/21: Жалба, подадена на 5 ноември 2021 г. — Omelyanyuk/Съвет

text:
               10.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/28

      Жалба, подадена на 5 ноември 2021 г. — Omelyanyuk/Съвет
      (Дело T-557/21)
      (2022/C 11/38)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Aleksandr Omelyanyuk (Минск, Беларус) (представител: D. Litvinski, адвокат)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2021/997 на Съвета от 21 юни 2021 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус, доколкото се отнася до жалбоподателя,

                  —

                  да отмени Решение за изпълнение (ОВППС) 2021/1002 на Съвета от 21 юни 2021 година за прилагане на Решение 2012/642/ОВППС относно ограничителните мерки с оглед на положението в Беларус, доколкото се отнася до жалбоподателя,

                  —

                  да осъди Съвета за плати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата, които по същество са идентични или сходни с тези по дело Т-556/21, Lyubetskaya/Съвет.


title: Дело T-579/21: Жалба, подадена на 5 ноември 2021 г. — Gusachenka/Съвет

text:
               10.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/29

      Жалба, подадена на 5 ноември 2021 г. — Gusachenka/Съвет
      (Дело T-579/21)
      (2022/C 11/39)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Siarhei Gusachenka (Минск, Беларус) (представител: D. Litvinski, avocat)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2021/997 на Съвета от 21 юни 2021 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус (1), доколкото се отнася до жалбоподателя,

                  —

                  да отмени Решение за изпълнение (ОВППС) 2021/1002 на Съвета от 21 юни 2021 година за прилагане на Решение 2012/642/ОВППС относно ограничителните мерки с оглед на положението в Беларус (2), доколкото се отнася до жалбоподателя,

                  —

                  да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква две основания, които по същество са идентични или подобни на изтъкнатите по дело T-556/21, Lyubetskaya/Съвет.

         (1)  ОВ L 219I, 2021 г., стр. 3.

         (2)  ОВ L 219I, 2021 г., стр. 70.


title: Дело T-580/21: Жалба, подадена на 5 ноември 2021 г. — Haidukevich/Съвет

text:
               10.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/29

      Жалба, подадена на 5 ноември 2021 г. — Haidukevich/Съвет
      (Дело T-580/21)
      (2022/C 11/40)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Aleh Haidukevich (Семкино, Беларус) (представител: D. Litvinski, avocat)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2021/997 на Съвета от 21 юни 2021 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус (1), доколкото се отнася до жалбоподателя,

                  —

                  да отмени Решение за изпълнение (ОВППС) 2021/1002 на Съвета от 21 юни 2021 година за прилагане на Решение 2012/642/ОВППС относно ограничителните мерки с оглед на положението в Беларус (2), доколкото се отнася до жалбоподателя,

                  —

                  да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква три основания, които по същество са идентични или подобни на изтъкнатите по дело T-556/21, Lyubetskaya/Съвет.

         (1)  ОВ L 219I, 2021 г., стр. 3.

         (2)  ОВ L 219I, 2021 г., стр. 70.


title: Дело C-588/21 P: Жалба, подадена на 23 септември 2021 г. от Public.Resource.Org, Inc., Right to Know CLG срещу решението, постановено от Общия съд (пети разширен състав) на 14 юли 2021 г. по дело T-185/19, Public.Resource.Org, Inc. и Right to Know CLG/Европейска комисия

text:
               10.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/14

      Жалба, подадена на 23 септември 2021 г. от Public.Resource.Org, Inc., Right to Know CLG срещу решението, постановено от Общия съд (пети разширен състав) на 14 юли 2021 г. по дело T-185/19, Public.Resource.Org, Inc. и Right to Know CLG/Европейска комисия
      (Дело C-588/21 P)
      (2022/C 11/21)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Public.Resource.Org, Inc. и Right to Know CLG (представители: F. Logue, Solicitor, J. Hackl, Rechtsanwalt, C. Nüßing, Rechtsanwalt)

         Други страни в производството: Европейска комисия, Европейски комитет по стандартизация (CEN), Asociación Española de Normalización (UNE), Asociaţia de Standardizare din România (ASRO), Association française de normalisation (AFNOR), Austrian Standards International (ASI), British Standards Institution (BSI), Bureau de normalisation/Bureau voor Normalisatie (NBN), Dansk Standard (DS), Deutsches Institut für Normung eV (DIN), Koninklijk Nederlands Normalisatie Instituut (NEN), Schweizerische Normen- Vereinigung SNV, Standard Norge, Suomen Standardisoimisliitto ry (SFS), Svenska institutet för standarder (SIS), Institut za standardizaciju Srbije (ISS)

         Искания на жалбоподателите

      Жалбоподателите молят Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното решение и да предостави достъп до исканите документи (EN 71-4:2013, EN 71-5:2015, EN 71-12:2013 и EN 12472:2005+A1:2009);

                  —

                  при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд и

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

                  1.

                  Грешка в преценката при прилагането на изключението, което се съдържа в член 4, параграф 1, първо тире от Регламент (ЕО) № 1049/2001 (1).

                              a.

                              В първата част от основанието се твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, преценявайки неправилно закрилата с авторско право, като:

                                          —

                                          не е признал, че поисканите хармонизирани стандарти не могат да бъдат защитени с авторско право, защото са част от правото на Съюза и принципът на правовата държава изисква свободен достъп до законодателството,

                                          —

                                          не е признал, че дори исканите хармонизирани стандарти да могат да бъдат защитени с авторско право, свободният достъп до законодателството трябва да има приоритет пред защитата на авторското право,

                                          —

                                          е приел неправилно, че Комисията не е била оправомощена да разглежда въпроса дали исканите хармонизирани стандарти са били защитени с авторско право и

                                          —

                                          е приел неправилно, че исканите хармонизирани стандарти съставляват интелектуално творение и следователно подлежащо на защита с авторско право „произведение“.

                              б.

                              Във втората част от основанието се твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото във връзка с преценката на относно засягането на търговските интереси, като:

                                          —

                                          е приложил неправилно презумпцията, че исканите хармонизирани стандарти биха засегнали интереса, защитен с член 4, параграф 2, първо тире от Регламент (ЕО) № 1049/2001 и

                                          —

                                          не е преценил специфичните аспекти на търговските интереси.

                  2.

                  Грешка при прилагане на правото, тъй като Общият съд не е признал наличието на по-висш обществен интерес.
                  Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, не признавайки наличието на по-висш обществен интерес, като:

                              —

                              е приел неправилно, че жалбоподателите не са изложили конкретни основания в подкрепа на своето искане,

                              —

                              е взел предвид ирелевантен фактор, а именно функционирането на европейската система на стандартизация,

                              —

                              е приел, че решението по дело James Elliott (C-613/14) (2) не създава задължение за активно разпространение на хармонизираните стандарти и

                              —

                              е приел, че хармонизираните стандарти имат правни последици само по отношение на съответните лица.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).

         (2)  Решение на Съда от 27 октомври 2016 г. (дело C-613/14, James Elliott Construction, EU:C:2016:821).


title: Дело C-598/21: Преюдициално запитване от Krajský súd v Prešove (Словакия), постъпило на 28 септември 2021 г. — SP, CI/Všeobecná úverová banka a.s.

text:
               10.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/16

      Преюдициално запитване от Krajský súd v Prešove (Словакия), постъпило на 28 септември 2021 г. — SP, CI/Všeobecná úverová banka a.s.
      (Дело C-598/21)
      (2022/C 11/22)
      Език на производството: словашки

         Запитваща юрисдикция

      Krajský súd v Prešove

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: SP, CI

         Ответник: Všeobecná úverová banka a.s.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли да се приеме, че член 47 във връзка с членове 7 и 38 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“), Директива 93/13/ЕИО (1) на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (наричана по-нататък „Директивата за неравноправните клаузи“), Директива 2005/29/ЕО (2) на Европейския парламент и на Съвета относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/EО, 98/27/EО и 2002/65/EО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (EО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета (наричана по-нататък „Директивата за нелоялните търговски практики“), както и принципът на ефективност на правото на Съюза не допускат правна уредба като член 53, параграф 9 и член 565 от Občiansky zakonník (Граждански кодекс), съгласно които при предсрочна изискуемост не се преценява пропорционалността на това действие, в частност тежестта на неизпълнението на задълженията на потребителите в сравнение с размера на кредита и срока за изплащането му?

                  2)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос (посочените разпоредби допускат тази правна уредба) запитващата юрисдикция поставя и следните въпроси:

                              2.а)

                              Трябва ли да се приеме, че член 47 във връзка с членове 7 и 38 от Хартата, Директивата за неравноправните клаузи, Директивата за нелоялните търговски практики и принципът на ефективност на правото на Съюза не допускат съдебна практика, съгласно която по същество не следва да се разпорежда прекратяване на действията по реализиране на вещно обезпечение чрез доброволна публична продан на недвижим имот, който служи за жилище на потребителите или на други лица, а същевременно не се взема предвид тежестта на неизпълнението на задълженията на потребителя с оглед на размера и срока на кредита, включително когато има и друг начин за удовлетворяване на вземането на кредитодателя — чрез съдебно производство за принудително изпълнение, в рамките на което публичната продан на съставляващото обезпечение жилище не се ползва с предимство?

                              2.б)

                              Трябва ли член 3, параграф 1 от Директивата за нелоялните търговски практики да се тълкува в смисъл, че защитата на потребителите от нелоялни търговски практики при отпускането на потребителски кредити обхваща всички начини на удовлетворяване на вземането на кредитодателя, в това число отпускането на нов кредит за покриване на задълженията, произтичащи от предишния кредит?

                              2.в)

                              Трябва ли Директивата за нелоялните търговски практики да се тълкува в смисъл, че нелоялна търговска практика е и поведението на кредитодателя, изразяващо се в това, че той многократно отпуска кредити на потребител, който не е в състояние да ги връща, което води до възникването на поредица от кредити, които кредитодателят фактически не изплаща на потребителя, а сам използва за покриване на предишните кредити и цялостните разходи по кредитите?

                              2.г)

                              Трябва ли член 2, параграф 2, буква а) от Директива 2008/48/ЕО (3) на Европейския парламент и на Съвета относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (наричана по-нататък „Директивата за потребителските кредити“) във връзка със съображение 10 от нея да се тълкува в смисъл, че не изключва от приложното поле на тази директива кредита, който има всички характеристики на потребителски кредит, не е уговорена цел на кредита, целият кредит с изключение на незначителна част от него е предназначен от кредитодателя за покриването на предишни потребителски кредити, но уговореното обезпечение е недвижим имот?

                              2.д)

                              Трябва ли решение на Съда на Европейския съюз от 21 април 2016 г., Radlinger и Radlingerová (C-377/14, EU:C:2016:283), да се тълкува в смисъл, че се отнася и до договор за отпускане на кредит на потребителя, ако по силата на този договор част от отпуснатия кредит е предназначена за покриване на разходите на кредитодателя?

         (1)  OB L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.

         (2)  OB L 149, 2005 г., стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260.

         (3)  OB L 133, 2008 г., стр. 66.


title: Дело C-604/21: Преюдициално запитване от Tribunal Administrativo e Fiscal de Braga, Juízo Administrativo Comum (Португалия), постъпило на 28 септември 2021 г. — Vapo Atlantic SA/Entidade Nacional para o Setor Energético E.P.E. (ENSE) и др.

text:
               10.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/17

      Преюдициално запитване от Tribunal Administrativo e Fiscal de Braga, Juízo Administrativo Comum (Португалия), постъпило на 28 септември 2021 г. — Vapo Atlantic SA/Entidade Nacional para o Setor Energético E.P.E. (ENSE) и др.
      (Дело C-604/21)
      (2022/C 11/23)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Administrativo e Fiscal de Braga, Juízo Administrativo Comum

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Vapo Atlantic SA

         Ответник: Entidade Nacional para o Setor Energético E.P.E. (ENSE)

         Други страни в производството: Fundo Ambiental, Fundo de Eficiência Energética (FEE)

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли разпоредбата на член 1, точка 3 от Директива 98/34/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че съответства на понятието „други изисквания“ по смисъла на член 8, параграф 1 от същата директива определянето на процент на биогоривата, които съгласно член 7а от Директива 98/70/ЕО (2), въведен с Директива 2009/30/ЕО (3) и в съответствие с целта, посочена в член 3, параграф 4 от Директива 2009/28/ЕО (4), определен икономически оператор е длъжен да вложи в горивата, които пуска за потребление, както е предвидено в спорното национално законодателство?

                  2)

                  Трябва ли член 8, параграф 1 от Директива 98/34/ЕО, и по-специално изразът „с изключение, когато те само транспонират пълния текст на международен или европейски стандарт“ да се тълкува в смисъл, че изключва разпоредба на националното право, която определя процентите на влагане на биогорива в съответствие с разпоредбата на член 7а, параграф 2 от Директива 98/70/ЕО, въведен с Директива 2009/30/ЕО, в съзвучие с целта, посочена в член 3, параграф 4 от Директива 2009/28/ЕО?

                  3)

                  Трябва ли разпоредбата на член 4, параграф 1, втора алинея от Директива 2009/30/ЕО, както и разпоредбата на член 4, параграф 1 от Директива (ЕС) 2015/1513 (5) да се тълкуват в смисъл, че става въпрос за защитни клаузи, предвидени в задължителните актове на Общността по смисъла на член 10, параграф 1, трето тире от Директива 98/34/ЕО?

                  4)

                  Ако се откаже, че на този въпрос не е необходимо да се отговаря, предвид отговорите на предходните въпроси, трябва ли разпоредбата на член 8, параграф 1 от Директива 98/34/ЕО да се тълкува в смисъл, че на икономическия оператор не може да се противопостави национална разпоредба като разглежданата в настоящото дело, която определя процента на влагане на биогорива съгласно транспонирания член 7а, параграф 2 от Директива 98/70/ЕО, въведен с Директива 2009/30/ЕО?

         (1)  Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 година за определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти (ОВ L 204, 1998 г., стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 23, стр. 207).

         (2)  Директива 98/70/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 1998 година относно качеството на бензиновите и дизеловите горива и за изменение на Директива 93/12/ЕИО на Съвета (ОВ L 350, 1998 г., стр. 58; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 26, стр. 3).

         (3)  Директива 2009/30/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година за изменение на Директива 98/70/ЕО по отношение на спецификацията на бензина, дизеловото гориво и газьола и за въвеждане на механизъм за наблюдение и намаляване на нивата на емисиите на парникови газове и за изменение на Директива 1999/32/ЕО на Съвета по отношение на спецификацията на горивото, използвано от плавателни съдове по вътрешните водни пътища, и за отмяна на Директива 93/12/ЕИО (ОВ L 140, 2009 г., стр. 88).

         (4)  Директива 2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници и за изменение и впоследствие за отмяна на директиви 2001/77/ЕО и 2003/30/ЕО (ОВ L 140, 2009 г., стр. 16).

         (5)  Директива (ЕС) 2015/1513 на Европейския парламент и на Съвета от 9 септември 2015 година за изменение на Директива 98/70/ЕО относно качеството на бензиновите и дизеловите горива и за изменение на Директива 2009/28/ЕО за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници (ОВ L 239, 2015 г., стр. 1).


title: Дело C-615/21: Преюдициално запитване от Szegedi Törvényszék (Унгария), постъпило на 4 октомври 2021 г. — Napfény-Toll Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               10.1.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/18

      Преюдициално запитване от Szegedi Törvényszék (Унгария), постъпило на 4 октомври 2021 г. — Napfény-Toll Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Дело C-615/21)
      (2022/C 11/24)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Szegedi Törvényszék

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Napfény-Toll Kft.

         Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли принципът на правна сигурност, както и принципът на ефективност, които са част от общностното право, да се тълкуват в смисъл, че допускат правна уредба на държава членка, която не предоставя на съда никаква свобода на преценка, като правната уредба по член 164, параграф 5 от Az adózás rendjéről szóló 2003. évi XCII. törvény (Закон XCII от 2003 г. за създаване на данъчен процесуален кодекс, наричан по-нататък „старият данъчно процесуален кодекс“), и съдебната практика, основана на тази правна уредба, по силата на които срокът в областта на данъка върху добавената стойност (наричан по-нататък „ДДС“), в рамките на който се погасява правото на данъчната администрация да установи данъчното задължение, спира да тече през цялата продължителност на съдебните проверки, независимо от броя на повторно образуваните данъчно административни производства и без да се поставя горна граница за кумулираната продължителност на спиранията при последователно провеждани няколко съдебни проверки, включително когато юрисдикцията, която се произнася по решение на данъчния орган, прието в рамките на повторно образувано производство в резултат на предходно съдебно решение, констатира, че данъчният орган не е спазил указанията, съдържащи се в това съдебно решение, с други думи когато отговорността за образуването на новото съдебно производство е на посочения данъчен орган?