title: Дело C-480/08: Решение на Съда (голям състав) от 23 февруари 2010 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal, Обединеното кралство) — Maria Teixeira/London Borough of Lambeth, Secretary of State for the Home Department (Свободно движение на хора — Право на пребиваване — Гражданка на държава членка, която е работила в друга държава членка и е останала там след прекратяване на професионалната си дейност — Дете, което преминава професионално обучение в приемащата държава членка — Липса на собствени средства за издръжка — Регламент (ЕИО) № 1612/68 — Член 12 — Директива 2004/38/ЕО)

text:
               17.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 100/6

         Решение на Съда (голям състав) от 23 февруари 2010 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal, Обединеното кралство) — Maria Teixeira/London Borough of Lambeth, Secretary of State for the Home Department
   (Дело C-480/08) (1)

   (Свободно движение на хора - Право на пребиваване - Гражданка на държава членка, която е работила в друга държава членка и е останала там след прекратяване на професионалната си дейност - Дете, което преминава професионално обучение в приемащата държава членка - Липса на собствени средства за издръжка - Регламент (ЕИО) № 1612/68 - Член 12 - Директива 2004/38/ЕО)
   2010/C 100/08
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Maria Teixeira

      Ответници: London Borough of Lambeth, Secretary of State for the Home Department

      Предмет

   Преюдициално запитване — Court of Appeal (Обединеното кралство) — Тълкуване на Директива 2004/38 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки (ОВ L 158, стр. 77; Специално издание на български език 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56) и на член 12 от Регламент (ЕИО) № 1612/68 на Съвета от 16 октомври 1968 година относно свободното движение на работници в Общността (ОВ L 257, стр. 2; Специално издание на български език 2007 г., глава 5, том 1, стр. 11) — Право на пребиваване в Обединеното кралство на гражданин на Съюза, който вече не е работник и повече няма право на пребиваване съгласно разпоредбите за свободното движение на работници — Право на детето на такъв гражданин да остане в Обединеното кралство, за да завърши курс на професионално обучение — Право на майката да пребивава там заедно с детето, за да се грижи за него

      Диспозитив

               1.

               Гражданинът на държава членка, който е бил нает на работа на територията на друга държава членка, в която детето му се обучава, при обстоятелства като тези в главното производство може като родител, който в действителност упражнява родителските права върху това дете, да се позовава на право на пребиваване в приемащата държава членка единствено на основание член 12 от Регламент (ЕИО) № 1612/68 на Съвета от 15 октомври 1968 година относно свободното движение на работници в Общността, изменен с Регламент (ЕИО) № 2434/92 на Съвета от 27 юли 1992 г., без да е необходимо да отговаря на условията, определени в Директива 2004/38 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО.

               2.

               Правото на пребиваване в приемащата държава членка на родителя, който в действителност упражнява родителските права върху дете, упражняващо правото си на обучение съгласно член 12 от Регламент № 1612/68, не зависи от условието този родител да притежава както достатъчно средства, така че да не се превърне в тежест за системата за социално подпомагане на тази държава членка през периода на своето пребиваване, така и пълно здравно застрахователно покритие в тази държава.

               3.

               Правото на пребиваване в приемащата държава членка на родителя, който в действителност упражнява родителските права върху дете на работник мигрант, обучаващо се в тази държава, не зависи от условието към момента, когато това дете е започнало обучението си, един от родителите му да извършва професионална дейност като работник мигрант в посочената държава членка.

               4.

               Правото на пребиваване в приемащата държава членка на родителя, който в действителност упражнява родителските права върху дете на работник мигрант, обучаващо се в тази държава, се погасява при навършване на пълнолетие от детето, освен ако детето все още има нужда от присъствието и грижите на този родител, за да може да продължи и завърши обучението си.

      (1)  ОВ C 32, 7.2.2009 г.


title: Дело T-597/11 P: Жалба, подадена на 22 ноември 2011 г. от Christos Michail срещу Решението на Съда на публичната служба от 13 септември 2011 г. по дело F-100/09, Michail/Комисия

text:
               11.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 39/15

         Жалба, подадена на 22 ноември 2011 г. от Christos Michail срещу Решението на Съда на публичната служба от 13 септември 2011 г. по дело F-100/09, Michail/Комисия
   (Дело T-597/11 P)
   2012/C 39/32
   Език на производството:a гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Christos Michail (Брюксел, Белгия) (представител: Ch. Meidanisa, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да обяви настоящата жалба за допустима и основателна,

               —

               да отмени решението на Съда на публичната служба от 13 септември 2011 г. по дело Michail/Комисия, F-100/09,

               —

               да присъди на жалбоподателя обезщетение в размер на 30 000 EUR за претърпените неимуществени вреди,

               —

               да вземе решение по съдебните разноски в съответствие с предвиденото в закона.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят поддържа, че в обжалваното решение Съдът на публичната служба (наричан по-нататък „СПС“) се е произнесъл неправилно по неговата жалба, с която иска отмяна на решението на Комисията за отхвърляне на молбата му за съдействие, подадена на основание член 24 от Правилника за длъжностните лица (наричан по-нататък „Правилника“), и на решението на Комисията от 14 септември 2009 г. за отхвърляне на жалбата му, подадена на основание член 90, параграф 2 от Правилника.
   По-конкретно жалбоподателят се позовава на нарушение на процесуалните му права, както и на нарушение на правото на Съюза, тъй като, на първо място, след неправилна преценка на доказателствата СПС погрешно е пропуснал да разгледа въпроса дали доказателствата са събрани законосъобразно, доколкото Комисията е променила положението му според Правилника без да е налице предварителен административен акт относно тази промяна. На второ място, жалбоподателят твърди, че СПС е нарушил принципите относно събирането на доказателства и доказателствената тежест, тъй като въпреки представените от жалбоподателя документи, доказващи незаконосъобразността на преместването му, в нито една фаза на производството СПС не е поискал от Комисията да представи доказателства, които да обезсилят това твърдение, което е бил длъжен да направи по силата на член 55 от собствения си Процедурен правилник. На трето място, жалбоподателят твърди, че СПС не е проверил действителното му положение според Правилника, така както е представено в системите Sysper и Sysper 2, както и правното основание, на което е събрана информацията за него в тези системи, за да прецени дали така представеният негов образ представлява психически тормоз по отношение на него и изопачаване на доказателствата.


title: Дело T-468/12: Определение на Общия съд от 22 януари 2014 г. — Faktor, B. i W. Gęsina/Комисия (Жалба за отмяна — Срок за обжалване — Просрочие — Липса на непреодолима сила или случайно събитие — Явна недопустимост)

text:
               15.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/11

         Определение на Общия съд от 22 януари 2014 г. — Faktor, B. i W. Gęsina/Комисия
   (Дело T-468/12) (1)

   (Жалба за отмяна - Срок за обжалване - Просрочие - Липса на непреодолима сила или случайно събитие - Явна недопустимост)
   2014/C 78/23
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina, Gęsina Wojciech (Варшава, Полша) (представител: H. Mackiewicz, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: L. Keppenne и M. Owsiany-Hornung)

      Предмет

   Искане за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) № 554/2012 на Комисията от 19 юни 2012 година относно класирането на някои стоки в Комбинираната номенклатура (ОВ L 166, стр. 20).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Firma Handlowa Faktor B. i W. Gęsina, Gęsina Wojciech, да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 71, 9.3.2013 г.


title: Дело T-549/10: Жалба, подадена на 29 ноември 2010 г. — Natura Selection/СХВП — Afoi Anezoulaki ( „nature“ )

text:
               12.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/13

         Жалба, подадена на 29 ноември 2010 г. — Natura Selection/СХВП — Afoi Anezoulaki („nature“)
   (Дело T-549/10)
   2011/C 46/27
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Natura Selection, SL (Барселона, Испания) (представител: E. Sugrañes Coca, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Afoi Anezoulaki AE, притежател на фирма FIERATEX S.A. (Килкис, Гърция)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 6 септември 2010 г. по преписка R 217/2010-2,

               —

               да се отмени решението на отдела по споровете на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 4 декември 2009 г.,

               —

               да се отхвърли заявка за марка на Общността № 6908214, уважена от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) за „покривки за маса“ и

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „nature“ за стоки от клас 24 — заявка за марка на Общността № 6908214

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: марка на Общността с регистрационен № 2016384 на фигуративна марка „natura selection“ за стоки и услуги от класове 3, 14, 16, 20, 25, 35, 38, 39 и 42, марка на Общността с регистрационен № 2704948 на фигуративна марка „natura“ за стоки и услуги от класове 14, 25 и 35, марка на Общността с регистрационен № 3694627 на фигуративната марка „natura casa“ за стоки и услуги от класове 20, 35 и 39, марка на Общността с регистрационен № 4713368 на фигуративна марка „natura“ за стоки и услуги от класове 14, 20, 25 и 35, международна марка с регистрационен № 642074 на фигуративна марка „natura selection“ за стоки от клас 39; испанска марка с регистрационен № 1811494 на фигуративна марка „natura selection“ за услуги от клас 39, испански фирмен знак с регистрационен № 251725 на фигуративна марка „natura selection“ за дейността „установяване с цел търговия с подаръчни артикули“, испански фирмен знак с регистрационен № 252321 за фигуративна марка „natura selection“ за дейността „установяване с цел търговия с подаръчни артикули“; испански фирмен знак с регистрационен № 208780 на словната марка „NATURA SELECTION, S.L.“ за дейността „установяване с цел търговия с подаръчни артикули. Място на дейност — Барселона“

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението за част от спорните стоки.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009, тъй като апелативният състав неправилно приел, че няма вероятност от объркване на марките, защото липсва сходство и между марките, и между стоките.


title: Дело C-309/15 P: Жалба, подадена на 18 юни 2015 г. от Real Express Srl срещу определението на Общия съд (девети състав), постановено на 21 април 2015 г. по дело T-580/13 — Real Express Srl/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

text:
               30.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 398/12

         Жалба, подадена на 18 юни 2015 г. от Real Express Srl срещу определението на Общия съд (девети състав), постановено на 21 април 2015 г. по дело T-580/13 — Real Express Srl/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-309/15 P)
   (2015/C 398/15)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Real Express Srl (представител: C. Anitoae, avocat)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени обжалваното определение на Общия съд от 21 април 2015 г. по дело T-580/13,

               —

               да упражни своята пълна юрисдикция и въз основа на доказателствата, с които разполага, да уважи жалбата на Real Express Srl срещу решението на четвърти апелативен състав от 16 септември 2013 г. по преписка R 1519/2012-4 или, при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд за ново разглеждане,

               —

               да осъди СХВП и встъпилата страна да заплатят съдебните разноски, направени от жалбоподателя както пред първата инстанция, така и в производството по обжалване.

      Основания и основни доводи

               1.

               При постановяването на определението Общият съд е приел, че всички доводи, изтъкнати от жалбоподателя, са допустими, с изключение на тези по точки 23 и 25 от жалбата, според които встъпилата страна е действала недобросъвестно, като е регистрирала идентична марка на Общността REAL за класове, идентични на този, за който жалбоподателят иска да не бъде допусната регистрация, заради негови по-ранни права в Румъния. На четвърти апелативен състав са били представени релевантните съдебни удостоверения. Общият съд не е взел предвид задълженията на апелативния състав по член 63, параграф 2 и член 64, параграф 1 от Регламент № 207/2009 (1).

               2.

               В точки 38 и 39 от обжалваното определение Общият съд е приложил неправилно правило 15, параграф 2, буква з), iii) и правило 17, параграфи 1 и 4 от Регламент № 2868/95 на Комисията (2) и член 75 и член 78, параграф 1, букви a) и б) от Регламент № 207/2009. В точки 41 и 42 от обжалваното определение Общият съд е приложил неправилно член 80, параграфи 1, 2 и 3 от Регламент № 207/2009, правило 53 и правило 53a от Регламент № 2868/1995 и не е взел предвид стр. 4, параграф 5 от Съобщение № 11/98 на председателя на Службата, посочено в наръчника относно производствата пред Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Част A, Общи правила, Раздел 6, Отмяна на решения и заличаване на вписвания в регистъра и поправяне на грешки. В точки 43, 44 и 45 от обжалваното определение Общият съд е приложил неправилно член 63, параграф 2 и член 64 от Регламент № 207/2009, поради което не е признал, че апелативният състав е нарушил принципите на правна сигурност и процесуална икономия, и целта на производството по възражение, като не е изпълнил задължението си за разрешаване на конфликтите между марки преди регистрацията и, обратно на правилата, като не е взел предвид факти, обстоятелства и доказателства, представени от Real Express Srl, които са били релевантни за изхода от производството по възражение.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (OB L 78, стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността (OB L 303, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189).


title: Съединени дела C-216/12 и С-217/12: Решение на Съда (пети състав) от 19 септември 2013 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg — Люксембург) — Caisse nationale des prestations familiales/Fjola Hliddal (C-216/12), Pierre-Louis Bornand (C-217/12) (Социална сигурност — Регламент (ЕИО) № 1408/71 — Споразумение между Европейската общност и Конфедерация Швейцария — Швейцарски граждани, които пребивават в Швейцария и работят в Люксембург — Предоставяне на обезщетение за родителски отпуск — Понятие за семейно обезщетение)

text:
               23.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 344/29

         Решение на Съда (пети състав) от 19 септември 2013 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg — Люксембург) — Caisse nationale des prestations familiales/Fjola Hliddal (C-216/12), Pierre-Louis Bornand (C-217/12)
   (Съединени дела C-216/12 и С-217/12) (1)

   (Социална сигурност - Регламент (ЕИО) № 1408/71 - Споразумение между Европейската общност и Конфедерация Швейцария - Швейцарски граждани, които пребивават в Швейцария и работят в Люксембург - Предоставяне на обезщетение за родителски отпуск - Понятие за семейно обезщетение)
   2013/C 344/49
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Caisse nationale des prestations familiales

      Ответници: Fjola Hliddal (C-216/12), Pierre-Louis Bornand (C-217/12)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Cour de cassation (Люксембург) — Тълкуване на член 1, буква ф), подточка i) и член 4, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26.) и на раздел А, точка 1 от приложение II към Споразумението между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Швейцарската конфедерация, от друга страна, за свободно движение на хора, сключено на 21 юни 1999 година (ОВ L 114, 2002 г., стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 74, стр. 97) — Понятие за семейно обезщетение — Допустимост на национална правна уредба, предвиждаща предоставянето на обезщетение за родителски отпуск — Швейцарски гражданин, който пребивава в Швейцария и работи в Люксембург

      Диспозитив

   Член 1, буква ф), подточка i) и член 4, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, изменен и актуализиран с Регламент (ЕО) № 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 г. и изменен с Регламент (ЕО) № 1606/98 на Съвета от 29 юни 1998 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че обезщетение за родителски отпуск като предвиденото от люксембургското законодателство представлява семейно обезщетение по смисъла на този регламент.

      (1)  ОВ C 235, 4.8.2012 г.


title: Дело T-64/11: Жалба, подадена на 28 януари 2011 г. — Run2Day Franchise/СХВП — Runners Point (Run2)

text:
               19.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/25

         Жалба, подадена на 28 януари 2011 г. — Run2Day Franchise/СХВП — Runners Point (Run2)
   (Дело T-64/11)
   2011/C 89/49
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Run2Day Franchise BV (Utrecht, Нидерландия) (представител: H.J. Koenraad, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Runners Point Warenhandels GmbH (Recklinghausen, Германия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 11 ноември 2010 г. по преписка R 349/2010-1;

               —

               да се осъди ответника, и ако е необходимо, другата страна в производството пред апелативния състав, да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративната марка „Run2“ за стоки и услуги, класирани в класове 18, 25 и 35 — Заявка за марка на Общността № 6517502

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Регистрация като марка на Общността под № 3800448 на словната марка „RUN2DAY“ за стоки и услуги от класове 25, 28 и 35; Регистрация като марка на Общността под № 3832458 на цветната фигуративна марка „RUN2DAY“ за стоки и услуги от класове 25, 28 и 35; Регистрация като марка на Бенелюкс под № 811897 на цветната фигуративна марка „RUN2DAY“ за стоки и услуги от клас 25

      Решение на отдела по споровете: Уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: Отменя решението на отдела по споровете и отхвърля възражението.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета, доколкото апелативният състав е преценил погрешно, че няма вероятност от объркване.


title: Дело C-240/07: Решение на Съда (голям състав) от 20 януари 2009 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Sony Music Entertainment (Germany) GmbH/Falcon Neue Medien Vertrieb GmbH (Права, сродни на авторското право — Права на продуцентите на звукозаписи — Право на възпроизвеждане — Право на разпространение — Срок на закрила — Директива 2006/116/ЕО — Права на гражданите и юридическите лица на трети страни)

text:
               21.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/6

         Решение на Съда (голям състав) от 20 януари 2009 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Sony Music Entertainment (Germany) GmbH/Falcon Neue Medien Vertrieb GmbH
   (Дело C-240/07) (1)

   (Права, сродни на авторското право - Права на продуцентите на звукозаписи - Право на възпроизвеждане - Право на разпространение - Срок на закрила - Директива 2006/116/ЕО - Права на гражданите и юридическите лица на трети страни)
   (2009/C 69/08)
   Език на производството: немски
   Запитваща юрисдикция
   Bundesgerichtshof
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: Sony Music Entertainment (Germany) GmbH

      Ответник: Falcon Neue Medien Vertrieb GmbH
   Предмет
   Преюдициално запитване — Bundesgerichtshof — Тълкуване на член 10, параграф 2 от Директива 2006/116/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 12 декември 2006 година за срока за закрила на авторското право и някои сродни права (ОВ L 372, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 3, стр. 7) — Приложимост на срока на закрила към произведение, което никога не е било закриляно в държавата-членка, в която се иска закрила, и чийто носител не е гражданин или юридическо лице на Общността.
   Диспозитив

               1.

               Съгласно член 10, параграф 2 от Директива 2006/116/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 12 декември 2006 година за срока за закрила на авторското право и някои сродни права предвиденият в тази директива срок на закрила е приложим и когато разглежданият обект никога не е бил закрилян в държавата-членка, в която се иска закрила.

               2.

               Член 10, параграф 2 от Директива 2006/116 трябва да се тълкува в смисъл, че предвидените в тази директива срокове на закрила се прилагат в случая, в който към 1 юли 1995 г. разглежданият обект или произведение е закрилян(о) като такъв/такова поне в една държава-членка съгласно националните разпоредби на тази държава-членка в областта на авторското право или сродните му права и носителят на такива права върху този обект или произведение, който е гражданин или юридическо лице на трета страна, към тази дата се ползва с предвидената в тези национални разпоредби закрила.

      (1)  ОВ C 170, 21.7.2007 г.


title: Дело T-336/14: Решение на Общия съд от 8 октомври 2015 г. — Société des produits Nestlé/СХВП (NOURISHING PERSONAL HEALTH) (Марка на Общността — Международна регистрация, посочваща Европейската общност — Словна марка „NOURISHING PERSONAL HEALTH“ — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Задължение за мотивиране — Член 75 от Регламент № 207/2009 — Задължение за служебна проверка на фактите — Член 76, параграф 1 от Регламент № 207/2009)

text:
               30.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 398/52

         Решение на Общия съд от 8 октомври 2015 г. — Société des produits Nestlé/СХВП (NOURISHING PERSONAL HEALTH)
   (Дело T-336/14) (1)

   ((Марка на Общността - Международна регистрация, посочваща Европейската общност - Словна марка „NOURISHING PERSONAL HEALTH“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Задължение за мотивиране - Член 75 от Регламент № 207/2009 - Задължение за служебна проверка на фактите - Член 76, параграф 1 от Регламент № 207/2009))
   (2015/C 398/66)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Société des produits Nestlé SA (Вьове, Швейцария) (представители: A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht и S. Cobet-Nüse, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: O. Mondéjar Ortuño)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 12 март 2014 г. (преписка R 149/2013-4) относно посочващата Европейската общност международна регистрация на словната марка „NOURISHING PERSONAL HEALTH“

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Société des produits Nestlé SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 261, 11.8.2014 г.


title: Дело C-24/13: Преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария) на 21 януари 2013 г. — Dél-Zempléni Nektár Leader Nonprofit kft./Vidékfejlesztési Miniszter

text:
               1.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/17

         Преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария) на 21 януари 2013 г. — Dél-Zempléni Nektár Leader Nonprofit kft./Vidékfejlesztési Miniszter
   (Дело C-24/13)
   2013/C 156/27
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Dél-Zempléni Nektár Leader Nonprofit kft.

      Ответник: Vidékfejlesztési Miniszter

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли Регламент (ЕО) № 1698/2005 (1) на Съвета и Регламент (ЕО) № 1974/2006 (2) на Комисията да се тълкуват в смисъл, че местните групи за действие, създадени във връзка със селскостопанските помощи, могат да имат в една държава членка само една правноорганизационна форма, предвидена в закона?

               2.

               Може ли да се установи разграничение въз основа на споменатите регламенти, така че националният законодател да признава само местните групи за действие, които имат определени правноорганизационни форми, като предвижда отделни или по-стриктни изисквания от предвидените в член 62[, параграф 1] от Регламент № 1698/2005?

               3.

               В съответствие със споменатите регламенти достатъчно ли е в една държава членка местните групи за действие да отговарят само на условията, предвидени в член 62[, параграф 1] от Регламент № 1698/2005? Може ли държавата членка да ограничи посочената разпоредба, като наложи други правни или формални изисквания на образуванията, които отговарят на условията, предвидени в член 62[, параграф 1] от Регламент № 1698/2005?

               4.

               Трябва ли споменатите регламенти да се тълкуват в смисъл, че представлява част от свободата на преценка на държава членка решението да бъдат заличени местни групи за действие, които отговарят на условията, наложени в член 62, параграф 1 от Регламент № 1698/2005, и които през цялото времетраене на своята дейност са спазвали цялата приложима национална и общностна правна уредба, и да позволи функционирането само на местните групи за действие, които имат нова правноорганизационна форма?

               5.

               Трябва ли споменатите регламенти да се тълкуват в смисъл, че във връзка с програмите за подпомагане, които вече са в ход или по време на периода на програмиране, държава членка може също така да измени при необходимост правната рамка на функциониране на местните групи за действие?

               6.

               Как трябва да се тълкуват споменатите регламенти, в случай че бъдат заличени местни групи за действие, които до този момент са развивали ефикасно и законно своите дейности? Какво се случва в такъв случай с договорените задължения и придобитите права от местните групи за действие, като се има предвид по-специално общата съвкупност от образувания, засегнати от заличаването?

               7.

               Трябва ли член 62, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) да се тълкува в смисъл, че е допустима и в съответствие с правото разпоредбата, с която държава членка изисква местните групи за действие Leader, които имат правноорганизационната форма на търговско дружество с нестопанска цел, да се преобразуват в сдружения в едногодишен срок, поради това че само правноорганизационната форма на сдружение като социална организация може правилно да гарантира създаването на мрежа от местните съдружници, като се има предвид, че съгласно действащото унгарско право основната цел на търговското дружество е получаването на печалба и наличието на икономически интереси изключва публичното присвояване и присъединяването на нови съдружници?

      (1)  Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета от 20 септември 2005 година относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 277, стp. 1; Специално издание на български език, глава 3, том 66, стр. 101, поправка, OB L 206, стр. 23).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1974/2006 на Комисията от 15 декември 2006 година за определянето на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 368, стp. 15; Специално издание на български език, глава 3, том 80, стр. 133).


title: Дело C-6/12: Решение на Съда (пети състав) от 18 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — P Oy (Държавни помощи — Членове 107 ДФЕС и 108 ДФЕС — Условие за „селективност“ — Регламент (ЕО) № 659/1999 — Член 1, буква б), подточка i) — Съществуваща помощ — Национална правна уредба за подоходното облагане на дружествата — Право на приспадане на загубите — Изключване на приспадането при промяна на собствеността — Разрешаване на дерогации — Право на преценка на данъчната администрация)

text:
               7.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/10

         Решение на Съда (пети състав) от 18 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — P Oy
   (Дело C-6/12) (1)

   (Държавни помощи - Членове 107 ДФЕС и 108 ДФЕС - Условие за „селективност“ - Регламент (ЕО) № 659/1999 - Член 1, буква б), подточка i) - Съществуваща помощ - Национална правна уредба за подоходното облагане на дружествата - Право на приспадане на загубите - Изключване на приспадането при промяна на собствеността - Разрешаване на дерогации - Право на преценка на данъчната администрация)
   2013/C 260/17
   Език на производството: фински

      Запитваща юрисдикция

   Korkein hallinto-oikeus

      Страни в главното производство

   P Oy

      Предмет

   Преюдициално запитване — Korkein hallinto-oikeus — Тълкуване на член 107, параграф 1 ДФЕС — Разпоредби относно приспадането на реализираните от дружествата загуби — Законови разпоредби относно подоходното облагане, съгласно които осчетоводените в рамките на данъчната година загуби могат да се пренасят и приспадат през следващи данъчни години от евентуалната печалба — Изключване на приспадането при промяна на собствеността върху капитала в годината, в която е осчетоводена печалбата или след това — Дерогация от правилото, съгласно което се изключва приспадането на загубите, при наличие на съществени основания, свързани с продължаването на дейността на съответното дружество

      Диспозитив

               1.

               Данъчен режим като разглеждания в главното производство може да отговаря на условието за селективност — елемент от понятието „държавна помощ“ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, — ако бъде установено, че референтната система, а именно „обичайната“ система, се изразява в забрана на приспадането на загуби при промяна на собствеността по смисъла на член 122, алинея 1 от Закон № 1535/1992 от 30 декември 1992 г. за подоходното облагане (Tuloverolaki), а по отношение на нея разрешителната система, предвидена в алинея 3 на същия член, се явява изключение. Подобен режим може да бъде обоснован от естеството или общата структура на системата, в която се вписва, но е изключено компетентният национален орган, що се отнася до разрешението за дерогация от забраната за приспадане на загубите, да разполага с оперативна самостоятелност, която го овластява да основе решенията си за даване на разрешение на чужди на този данъчен режим критерии. Въпреки това Съдът не разполага с достатъчно данни, за да се произнесе окончателно по тези квалификации.

               2.

               Член 108, параграф 3 ДФЕС допуска данъчен режим като предвидения в член 122, алинеи 1 и 3 от Закон № 1535/1992, при положение че бъде квалифициран като „държавна помощ“, която поради характера си на съществуваща помощ продължава да се прилага в държавата членка, в която е установен този данъчен режим, без да се засяга предвидената в посочения член 108, параграф 3 ДФЕС компетентност на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 58, 25.2.2012 г.


title: Дело F-95/15: Жалба, подадена на 1 юли 2015 г. — ZZ/Комисия

text:
               7.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 294/84

         Жалба, подадена на 1 юли 2015 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-95/15)
   (2015/C 294/102)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: S. Orlandi и T. Martin, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на окончателното решение за прехвърляне на пенсионните права на жалбоподателя към пенсионната схема на Съюза, в което се прилагат новите общи разпоредби за изпълнение на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника от 3 март 2011 г.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви за незаконен член 9 от общите разпоредби за изпълнение на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника;

               —

               да се отмени решението от 6 ноември 2014 г., с което се потвърждава прехвърлянето на пенсионните права на жалбоподателя, придобити преди неговото постъпване на служба, в приложение на общите разпоредби за изпълнение на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника от 3 март 2011 г.;

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-111/08: Решение на Общия съд от 24 май 2012 г. — MasterCard и др./Комисия (Конкуренция — Решение на сдружение на предприятия — Пазар на услугите по акцептиране на транзакциите, извършени с дебитни карти, карти с отложено плащане и кредитни карти — Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП — Резервни многостранни такси за обмен — Член 81, параграфи 1 и 3 ЕО — Понятие за съпътстващо ограничение — Липса на обективна необходимост — Ограничаване на конкуренцията относно резултата — Условия за предоставяне на индивидуално освобождаване — Право на защита — Коригираща мярка — Периодична имуществена санкция — Мотивиране — Пропорционалност)

text:
               7.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 200/11

         Решение на Общия съд от 24 май 2012 г. — MasterCard и др./Комисия
   (Дело T-111/08) (1)

   (Конкуренция - Решение на сдружение на предприятия - Пазар на услугите по акцептиране на транзакциите, извършени с дебитни карти, карти с отложено плащане и кредитни карти - Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП - Резервни многостранни такси за обмен - Член 81, параграфи 1 и 3 ЕО - Понятие за съпътстващо ограничение - Липса на обективна необходимост - Ограничаване на конкуренцията относно резултата - Условия за предоставяне на индивидуално освобождаване - Право на защита - Коригираща мярка - Периодична имуществена санкция - Мотивиране - Пропорционалност)
   2012/C 200/20
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: MasterCard, Inc. (Уилмингтън, Съединени щати); MasterCard International, Inc. (Уилмингтън); и MasterCard Europe (Ватерло, Белгия) (представители: адв. B. Amory, адв. V. Brophy, адв. S. McInnes, и T. Sharpe, QC)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално F. Arbault, N. Khan и V. Bottka, впоследствие N. Khan и V. Bottka)

      Встъпили страни в подкрепа на исканията на жалбоподателите: Banco Santander, SA (Сантандер, Испания) (представители: адв. F. Lorente Hurtado, адв. P. Vidal Martínez и адв. A. Rodriguez Encinas); Royal Bank of Scotland plc (Единбург, Обединено кралство) (представители: D. Liddell, solicitor, адв. D. Waelbroeck, N. Green, QC, и M. Hoskins, barrister); HSBC Bank plc (Лондон, Обединено кралство) (представители: M. Coleman, P. Scott, solicitors, и R. Thompson, QC); Bank of Scotland plc (Единбург) (представители: първоначално S. Kim, K. Gordon и C. Hutton, solicitors, впоследствие J. Flynn, QC, E. McKnight и K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors); Lloyds TSB Bank plc (Лондон) (представители: E. McKnight, K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors, и J. Flynn, QC); и MBNA Europe Bank Ltd (Честър, Обединено кралство) (представители: A. Davis, solicitor, и J. Swift, QC)

      Встъпили страни в подкрепа на исканията на ответника: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: първоначално E. Jenkinson и I. Rao, впоследствие I. Rao, S. Ossowski и F. Penlington, и накрая I. Rao, S. Ossowski и C. Murrell, подпомагани от J. Turner, QC, и J. Holmes, barrister); British Retail Consortium (Лондон) (представители: P. Crockford, solicitor, и A. Robertson, barrister); и EuroCommerce AISBL (Брюксел, Белгия) (представители: първоначално адв. F. Tuytschaever и адв. F. Wijckmans, впоследствие адв. F. Wijckmans и адв. J. Stuyck)

      Предмет

   Главно искане за отмяна на Решение C(2007) 6474 окончателен от 19 декември 2007 г. относно производство по прилагане на член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/34.579 — MasterCard, преписка COMP/36.518 — EuroCommerce, преписка COMP/38.580 — Commercial Cards) и при условията на евентуалност искане за отмяна на членове 3—5 и 7 от същото решение

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               MasterCard, Inc., MasterCard International, Inc., и MasterCard Europe понасят направените от тях съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейската комисия.

               3.

               Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия понася направените от него съдебни разноски.

               4.

               British Retail Consortium и EuroCommerce AISBL понасят направените от тях съдебни разноски.

               5.

               Banco Santander, SA, Royal Bank of Scotland plc, HSBC Bank plc, Bank of Scotland plc, Lloyds TSB Bank plc и MBNA Europe Bank Ltd понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 116, 9.5.2008 г.


title: Дело T-344/12: Определение на Общия съд от 15 юли 2014 г.  — Virgin Atlantic Airways/Комисия

text:
               22.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 329/25

         Определение на Общия съд от 15 юли 2014 г. — Virgin Atlantic Airways/Комисия
   (Дело T-344/12) (1)

   2014/C 329/37
   Език на производството: английски
   Председателят на девети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 295, 29.9.2012 г.


title: Дело F-3/14: Жалба, подадена на 10 януари 2014 г. — ZZ/Европейска агенция за авиационна безопасност (ЕААБ)

text:
               22.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 85/27

         Жалба, подадена на 10 януари 2014 г. — ZZ/Европейска агенция за авиационна безопасност (ЕААБ)
   (Дело F-3/14)
   2014/C 85/46
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: T. Bontinck, A. Guillerme, lawyers)

      Ответник: Европейска агенция за авиационна безопасност (ЕААБ)

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на ЕААБ за подновяване на договора на жалбоподателя само за една, вместо за пет години, в нарушение на член 39 от Регламент (ЕО) 216/2008/ЕО.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на Управителния съвет от 12 март 2013 г. за продължаване на договора на жалбоподателя само за една година;

               —

               в резултат на това, да се отмени допълнително споразумение № 2 към трудовия му договор, с което договорът се подновява за период от една година;

               —

               да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-349/08 P: Жалба, подадена на 1 август 2008 г. от д-р Hans Kronberger срещу определението, постановено от Първоинстанционния съд (седми състав) на 21 май 2008 г. по дело T-18/07, Hans Kronberger/Европейски парламент

text:
               29.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/19

         Жалба, подадена на 1 август 2008 г. от д-р Hans Kronberger срещу определението, постановено от Първоинстанционния съд (седми състав) на 21 май 2008 г. по дело T-18/07, Hans Kronberger/Европейски парламент
   (Дело C-349/08 P)
   2009/C 205/32
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: д-р Hans Kronberger (представител: W. Weh, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Европейски парламент
   На 1 август 2008 г. д-р Hans Kronberger подава пред Съда на Европейските общности жалба срещу Определение на Първоинстанционния съд на Европейските общности (седми състав), постановено на 21 май 2008 г. по дело T-18/07, Hans Kronberger/Европейски парламент. Представител на жалбоподателя е адв. д-р Wilfried Ludwig Weh, Rechtsanwalt, с адрес: Wolfeggstraße 1, AT-6900 Bregenz.
   С Определение от 19 май 2009 г. Съдът на Европейските общности (осми състав) отхвърля жалбата и постановява, че жалбоподателят понася направените от него съдебни разноски.


title: Дело T-462/12 R: Определение на председателя на Общия съд от 11 март 2013 г. — Pilkington Group/Комисия (Обезпечително производство — Конкуренция — Публикуване на решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО — Отхвърляне на искането за поверително третиране на информация, за която се твърди, че попада в обхвата на търговската тайна — Молба за постановяване на временни мерки — Неотложност — Fumus boni juris — Претегляне на интереси)

text:
               18.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/18

         Определение на председателя на Общия съд от 11 март 2013 г. — Pilkington Group/Комисия
   (Дело T-462/12 R)
   (Обезпечително производство - Конкуренция - Публикуване на решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Отхвърляне на искането за поверително третиране на информация, за която се твърди, че попада в обхвата на търговската тайна - Молба за постановяване на временни мерки - Неотложност - Fumus boni juris - Претегляне на интереси)
   2013/C 141/32
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Pilkington Group Ltd (St Helens, Merseyside, Обединено кралство) (представители: J. Scott, S. Wisking и K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors)

      Ответник: Европейска комисия (представители: M. Kellerbauer, P. Van Nuffel и G. Meeßen)

      Предмет

   Молба за спиране на изпълнението на Решение C(2012) 5718 окончателен на Комисията от 6 август 2012 година, с което е отхвърлено искане за поверителна обработка на данни, подадено от Pilkington Group Ltd, по силата на член 8 от Решение 2011/695/ЕС на председателя на Комисията от 13 октомври 2011 година относно функцията и мандата на служителя по изслушването в някои производства по конкуренция (преписка COMP/39.125 — Автомобилно стъкло), и молба за постановяване на временни мерки, предназначени да запазят поверителното третиране на определени данни, свързани с жалбоподателя, отнасящи се до решение C(2008) 6815 окончателен на Комисията от 12 ноември 2008 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/39.125 — Автомобилно стъкло).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля молбите за встъпване на HUK-Coburg, LVM, VHV и Württembergische Gemeinde-Versicherung.

               2.

               Спира изпълнението на Решение C(2012) 5718 окончателен на Комисията от 6 август 2012 година, с което е отхвърлено искане за поверително третиране на данни, подадено от Pilkington Group Ltd, по силата на член 8 от Решение 2011/695/ЕС на председателя на Комисията от 13 октомври 2011 година относно функцията и мандата на служителя по изслушването в някои производства по конкуренция (преписка COMP/39.125 — Автомобилно стъкло), що се отнася до две категории сведения съгласно посоченото в точка 6 от Решение C(2012) 5718 окончателен, отнасящи се, от една страна, до имената на клиенти, наименованията и описанията на продукти, както и до други сведения, позволяващи идентифицирането на определени клиенти, и от друга страна, до броя на представените от Pilkington Group документи, участието на конкретен производител на автомобили, ценообразуването, промените в цените и др.

               3.

               Разпорежда на Комисията да не публикува версия на своето Решение C(2008) 6815 окончателен от 12 ноември 2008 година относно производство по член 81 [ЕС] и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/39.125 — Автомобилно стъкло), която е по-подробна, що се отнася до сведенията от двете категории, посочени в точка 2 по-горе, в сравнение с версията, публикувана през февруари 2010 г. на нейния уебсайт.

               4.

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение в останалата ѝ част.

               5.

               Общият съд не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-527/11: Решение на Съда (втори състав) от 14 март 2013 г. (преюдициално запитване от Augstākās tiesas Senāts — Латвия) — Valsts ieņēmumu dienests/Ablessio SIA (ДДС — Директива 2006/112/ЕО — Членове 213, 214 и 273 — Идентифициране на данъчнозадължените лица по ДДС — Отказ за предоставяне на идентификационен номер по ДДС с мотива, че данъчнозадълженото лице не разполага с материални, технически и финансови средства за упражняване на декларираната икономическа дейност — Законосъобразност — Борба срещу данъчните измами — Принцип на пропорционалност)

text:
               18.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/7

         Решение на Съда (втори състав) от 14 март 2013 г. (преюдициално запитване от Augstākās tiesas Senāts — Латвия) — Valsts ieņēmumu dienests/Ablessio SIA
   (Дело C-527/11) (1)

   (ДДС - Директива 2006/112/ЕО - Членове 213, 214 и 273 - Идентифициране на данъчнозадължените лица по ДДС - Отказ за предоставяне на идентификационен номер по ДДС с мотива, че данъчнозадълженото лице не разполага с материални, технически и финансови средства за упражняване на декларираната икономическа дейност - Законосъобразност - Борба срещу данъчните измами - Принцип на пропорционалност)
   2013/C 141/10
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākās tiesas Senāts

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Valsts ieņēmumu dienests

      Ответник: Ablessio SIA

      Предмет

   Преюдициално запитване — Augstākās tiesas Senāts — Тълкуване на член 214 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) във връзка с член 273 от същата директива — Национално законодателство, което предвижда възможността да бъде отказано вписване в регистъра на данъчнозадължените лица по ДДС, ако съответното лице не предостави информация или предостави невярна информация относно своите материални, технически и финансови възможности за осъществяване на декларираната икономическа дейност — Отказ за вписване на дружество в регистъра на данъчнозадължените лица по ДДС на основание невъзможност на това дружество да упражнява декларираната икономическа дейност

      Диспозитив

   Членове 213, 214 и 273 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност следва да се тълкуват в смисъл, че се противопоставят на това данъчната администрация на държава членка да откаже предоставянето на идентификационен номер по данъка за добавената стойност на дружество с единствения мотив, че според тази администрация то не разполага с материални, технически и финансови средства за упражняване на декларираната икономическа дейност и че притежателят на части от капитала на това дружество вече е получавал многократно такъв номер за дружества, които никога не са упражнявали реално икономическа дейност и части от капитала на които са били прехвърлени скоро след предоставянето на този номер, без въпросната данъчна администрация да е установила въз основа на обективни данни, че съществуват сериозни индиции, даващи възможност да се заподозре, че предоставеният идентификационен номер по данъка върху добавената стойност ще бъде използван по измамен начин. Запитващата юрисдикция следва да извърши преценка дали тази данъчна администрация е представила сериозни индиции за съществуването на опасност от измама по главното дело.

      (1)  ОВ C 6, 7.1.2012 г.


title: Дело T-558/08: Решение на Общия съд от 12 декември 2014 г.  — Eni/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на парафинови восъци — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО — Определяне на цените — Доказване на нарушението — Насоки относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г. — Равно третиране — Отегчаващи обстоятелства — Повторност на нарушението — Задължение за мотивиране — Смекчаващи обстоятелства — Крайно ограничено участие — Нарушение, извършено поради небрежност — Право на защита — Пълен съдебен контрол)

text:
               9.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/40

         Решение на Общия съд от 12 декември 2014 г. — Eni/Комисия
   (Дело T-558/08) (1)

   ((Конкуренция - Картели - Пазар на парафинови восъци - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Определяне на цените - Доказване на нарушението - Насоки относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г. - Равно третиране - Отегчаващи обстоятелства - Повторност на нарушението - Задължение за мотивиране - Смекчаващи обстоятелства - Крайно ограничено участие - Нарушение, извършено поради небрежност - Право на защита - Пълен съдебен контрол))
   (2015/C 046/47)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Eni SpA (Рим, Италия) (представители: M. Siragusa, D. Durante, G. Rizza, S. Valentino и L. Bellia, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre и V. Di Bucci)

      Предмет

   Като главно искане, отмяна на Решение C(2008) 5476 окончателен на Комисията от 1 октомври 2008 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/39.181 — Восъци за свещи), както и — при условията на евентуалност — искане за отмяна или намаляване на размера на наложената на жалбоподателя глоба

      Диспозитив

               1)

               Размерът на глобата, наложена на Eni SpA в член 2 от Решение C(2008) 5476 окончателен на Комисията от 1 октомври 2008 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/39.181 — Восъци за свещи), се определя на 1 8 2 00  000 EUR.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Европейската комисия понася половината от собствените си съдебни разноски и половината от съдебните разноски, направени от Eni. Eni понася половината от собствените си съдебни разноски и половината от съдебните разноски, направени от Комисията.

      (1)  ОВ C 44, 21.2.2009 г.


title: Дело T-199/04 RENV: Решение на Общия съд от 15 декември 2016 г. — Gul Ahmed Textile Mills/Съвет (Дъмпинг — Внос на памучно спално бельо с произход от Пакистан — Правен интерес — Откриване на разследването — Конструирана нормална стойност — Явна грешка в преценката — Право на защита — Задължение за мотивиране — Право на лицата да изразят становище по време на изслушването — Сравнение между нормалната стойност и експортната цена — Намаляване на вносните мита — Корекция — Вреда — Причинно-следствена връзка — Правила на СТО)

text:
               6.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/21

         Решение на Общия съд от 15 декември 2016 г. — Gul Ahmed Textile Mills/Съвет
   (Дело T-199/04 RENV) (1)

   ((Дъмпинг - Внос на памучно спално бельо с произход от Пакистан - Правен интерес - Откриване на разследването - Конструирана нормална стойност - Явна грешка в преценката - Право на защита - Задължение за мотивиране - Право на лицата да изразят становище по време на изслушването - Сравнение между нормалната стойност и експортната цена - Намаляване на вносните мита - Корекция - Вреда - Причинно-следствена връзка - Правила на СТО))
   (2017/C 038/27)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Gul Ahmed Textile Mills Ltd (Карачи, Пакистан) (представители: L. Ruessmann, адвокат, и J. Beck, solicitor)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix, подпомаган от R. Bierwagen и C. Hipp, адвокати)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland и A. Stobiecka-Kuik)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Регламент (ЕО) № 397/2004 на Съвета от 2 март 2004 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на памучно спално бельо с произход от Пакистан (ОВ L 66, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 34, стр. 108) в частта относно жалбоподателя

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Gul Ahmed Textile Mills Ltd да заплати направените от Съвета на Европейския съюз съдебни разноски.

               3)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 217, 28.8.2004 г.


               26.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/1

         (2008/C 22/01)
   Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз

         ОВ C 8, 12.1.2008 г.

   Предишни публикации

      ОВ C 315, 22.12.2007 г.

      ОВ C 297, 8.12.2007 г.

      ОВ C 283, 24.11.2007 г.

      ОВ C 269, 10.11.2007 г.

      ОВ C 247, 20.10.2007 г.

      ОВ C 235, 6.10.2007 г.

   Може да намерите тези текстове на:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Дело C-259/15 P: Жалба, подадена на 1 юни 2015 г. от Съвета на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 19 март 2015 г. по дело T-412/13, Chin Haur Indonesia, PT/Съвет на Европейския съюз

text:
               3.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 254/12

         Жалба, подадена на 1 юни 2015 г. от Съвета на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 19 март 2015 г. по дело T-412/13, Chin Haur Indonesia, PT/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-259/15 P)
   (2015/C 254/16)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: S. Boelaert, R. Bierwagen, C. Hipp, Rechtsanwälte)

      Други страни в производството: Chin Haur Indonesia, PT, Европейска комисия, Maxcom Ltd

      Искания на жалбоподателя

   Съветът моли Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд от 19 март 2015 г., връчено на Съвета на 23 март 2015 г., по дело T-412/13 Chin Haur Indonesia, PT/Съвет на Европейския съюз,

               —

               да отхвърли подадената от Chin Haur Indonesia, PT първоинстанционна жалба за отмяна на спорния регламент (1), и

               —

               да осъди Chin Haur Indonesia, PT да заплати разноските на Съвета както на първа инстанция, така и при обжалването.

         При условията на евентуалност,

               —

               да върне делото на Общия съд за преразглеждане,

               —

               да не се произнася по съдебните разноски във връзка с първоинстанционното производство и производството по обжалване.

      Основания и основни доводи

   Общият съд тълкува неправилно член 13, параграф 1 от основния регламент (2), когато стига до извода, че Съветът не е разполагал с достатъчно доказателства, за да реши, че жалбоподателят в първоинстанционното производство е извършвал претоварване. Общият съд е тълкувал условията, на които трябва да отговарят отделните дружества, за да бъдат освободени от мерките с разширен обхват, в противоречие със структурата на член 13 от основния регламент (първо основание).
   Общият съд не е изложил надлежно своите съображения за извода си, че, въз основа на представените пред него документи, Съветът не е разполагал с доказателства, от които изрично да стигне до извода в спорния регламент, че жалбоподателят в първоинстанционното производство е извършвал претоварване. Освен това, и противно на обжалваното съдебно решение, като се има предвид, че претоварването е било надлежно доказано на национално равнище и че искането за освобождаване на жалбоподателя в първоинстанционното производство не е било обосновано, единственият извод, до който Съветът, и впоследствие Общият съд, са можели да достигнат въз основа на фактите, е, че жалбоподателят в първоинстанционното производство е извършвал претоварване. Като е достигнал до различен извод, Общият съд е изопачил фактите (второ основание).

      (1)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 501/2013 на Съвета от 29 май 2013 година за разширяване на обхвата на окончателното антидъмпингово мито, наложено с Регламент за изпълнение (ЕС) № 990/2011 върху вноса на велосипеди с произход от Китайската народна република, за да включва вноса на велосипеди, изпращани от Индонезия, Малайзия, Шри Ланка и Тунис, независимо дали са декларирани с произход от Индонезия, Малайзия, Шри Ланка и Тунис (ОВ L 153, стр. 1)

      (2)  Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 343, стр. 51, поправки в ОВ L 7, 12.1.2010 г., стр. 22 и ОВ L 36, 10.2.2011 г., стр. 20)


title: Дело C-488/14: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Oradea (Румъния), постъпило на 4 ноември 2014 г.  — SC Max Boegl România SRL и др./RA Aeroportul Oradea и др.

text:
               26.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/10

         Преюдициално запитване от Curtea de Apel Oradea (Румъния), постъпило на 4 ноември 2014 г. — SC Max Boegl România SRL и др./RA Aeroportul Oradea и др.
   (Дело C-488/14)
   (2015/C 026/12)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Oradea

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: SC Max Boegl România SRL, SC UTI Grup SA, Astaldi SpA, SC Construcții Napoca SA

      Ответници: RA Aeroportul Oradea, SC Porr Construct SRL, Teerag-Asdag Aktiengesellschaft, SC Col-Air Trading SRL, AVZI SA, Trameco SA, Iamsat Muntenia SA

      Преюдициален въпрос

   Следва ли разпоредбите на член 1, параграфи 1, 2 и 3 от Директива 89/665/ЕИО на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство (1) и на член 1, параграфи 1, 2 и 3 от Директива 92/13/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прилагането на правилата на Общността по възлагане на обществени поръчки на субекти, извършващи дейност във водния, енергийния, транспортния и телекомуникационния сектор (2), изменен с Директива 2007/66 (3), да се тълкуват в смисъл, че не допускат правна уредба, в която достъпът до способите за обжалване на решенията на възложителя се обуславя от задължителното предварително внасяне на „гаранция за добросъвестност“ като уредената в член[ове] 2711 и 2712 от OUG № 34/2006 г.?

      (1)  ОВ L 395, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том l, стр. 237.

      (2)  ОВ L 76, стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 43.

      (3)  Директива 2007/66/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2007 година за изменение на директиви 89/665/ЕИО и 92/13/ЕИО на Съвета с оглед повишаване на ефективността на процедурите за преразглеждане при възлагане на обществени поръчки (ОВ L 335, стр. 31).


title: Дело C-326/06: Определение на председателя на Съда от 18 януари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/28

         Определение на председателя на Съда от 18 януари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-326/06) (1)

   (2007/C 82/61)

      Език на производството: испански

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 224, 16.9.2006 г.


title: Дело T-850/16: Жалба, подадена на 30 ноември 2016 г. — QE/Eurojust

text:
               6.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/43

         Жалба, подадена на 30 ноември 2016 г. — QE/Eurojust
   (Дело T-850/16)
   (2017/C 038/57)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: QE (Гуви, Белгия) (представители: T. Bontinck и S. Cherif, avocats)

      Ответник: Eurojust

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да разпореди, преди постановяване на решение по същество, представянето на протоколите от проведеното на 17 март 2016 г. събрание,

               —

               да отмени спорните решения от 22 април 2016 г. и от 18 май 2016 г.,

               —

               да осъди Eurojust да заплати обезщетение за вредата, претърпяна от QE, оценена в размер на 20 000 EUR (двадесет хиляди евро) — с възможност за увеличаване или намаляване на този размер в хода на производството — заедно с лихвите, считано от подаването на жалбата по административен ред на 8 юли 2016 г., изчислени по приложимия в съответния период и определен от Европейската централна банка процент за основните операции по рефинансиране, увеличен с два пункта,

               —

               да осъди Eurojust да заплати всички съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

               1.

               Първото основание е изведено от липсата на правно основание, от нарушение на правото на изслушване, както и от нарушение на принципа на пропорционалност, които опорочават решението от 22 април 2016 г.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушение на член 23, параграф 2 от приложение IX към Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз, от явна грешка в преценката, от нарушение на принципа на пропорционалност и на задължението за полагане на грижа, които опорочават решението от 18 май 2016 г.

               3.

               Третото основание е изведено от злоупотреба с власт и конфликт на интереси, които опорочават и двете обжалвани решения.


title: Дело C-348/09: Преюдициално запитване, отправено от Oberverwaltungsgerichts für das Land Nordrhein-Westfalen, Münster (Германия) на 31 август 2009 г. — Pietro Infusino/Oberbürgermeisterin der Stadt Remscheid

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/27

         Преюдициално запитване, отправено от Oberverwaltungsgerichts für das Land Nordrhein-Westfalen, Münster (Германия) на 31 август 2009 г. — Pietro Infusino/Oberbürgermeisterin der Stadt Remscheid
   (Дело C-348/09)
   2009/C 282/46
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen, Münster

      Страни в главното производство

      Ищец: Pietro Infusino

      Ответник: Oberbürgermeisterin der Stadt Remscheid

      Преюдициални въпроси

   Обхваща ли понятието „императивни основания, свързани с обществената сигурност“ съгласно член 28, параграф 3 от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (1) само застрашаване на вътрешната и външната сигурност на държавата, разбирана като продължаване на съществуването на държавата с нейните институции и най-важни публичноправни служби, оцеляване на населението, външните отношения и мирното съвместно съществуване на народите?

      (1)  ОВ L 158, стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56.


title: Дело C-448/16: Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 11 август 2016 г. — Mohamed Barkan, Souad Asbai, Assia Barkan, Zakaria Barkan, Nousaiba Barkan/Air Nostrum L.A.M. S.A.

text:
               21.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 428/5

         Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 11 август 2016 г. — Mohamed Barkan, Souad Asbai, Assia Barkan, Zakaria Barkan, Nousaiba Barkan/Air Nostrum L.A.M. S.A.
   (Дело C-448/16)
   (2016/C 428/07)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Mohamed Barkan, Souad Asbai, Assia Barkan, Zakaria Barkan, Nousaiba Barkan

      Ответник: Air Nostrum L.A.M. S.A.

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 5, точка 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 44/2001 (1) на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела да се тълкува в смисъл, че понятието „дела, свързани с договор“ обхваща и правото на обезщетение по член 7 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (2) на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 29[5]/91, когато то е предявено срещу опериращ въздушен превозвач, с който засегнатият пътник не е сключвал договор за превоз?

               2)

               В случай че се прилага член 5, точка 1 от Регламент № 44/2001:
               Когато въздушният превоз на пътници се извършва с два полета без значителен престой на летището за смяната на полета, следва ли крайната дестинация на пътника да се счита за място на изпълнение съгласно член 5, точка 1, буква б), второ тире от Регламент (ЕО) № 44/2001 и в случаите, в които предявеният иск за обезщетение по член 7 от Регламент (ЕО) № 261/2004 се основава на инцидент, възникнал в първата отсечка от маршрута, и е заведен срещу опериращия първия полет въздушен превозвач, който обаче не е страна по договора за превоз?

      (1)  Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).

      (2)  ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218.


title: Дело C-211/17: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Bacău (Румъния), постъпило на 24 април 2017 г. — SC Topaz Development SRL/Constantin Juncu, Raisa Juncu, по баща Cernica

text:
               31.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 249/18

         Преюдициално запитване от Curtea de Apel Bacău (Румъния), постъпило на 24 април 2017 г. — SC Topaz Development SRL/Constantin Juncu, Raisa Juncu, по баща Cernica
   (Дело C-211/17)
   (2017/C 249/28)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Bacău

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: SC Topaz Development SRL

      Ответник: Constantin Juncu, Raisa Juncu, născută Cernica

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли член 3, параграф 2 и член 4, параграф l от [Директива 93/13/ЕИО] (1) да се тълкуват и да се прилагат в смисъл, че при обстоятелства като разглежданите в главното производство — така както те са представени от ищеца ответник, който се позовава на националната съдебна практика (Решение № 1646 от 18 април 2011 г. на Înalta Curte de Casație și Justiție, Secția comercială [Върховен касационен съд — Търговско отделение], в производство по касационно обжалване, и Решение по гр.д. № 466 от 6 април 2016 г. на Curtea de Apel Bacău [Апелативен съд — Бакъу] по дело № 3364/110/2014 във въззивно производство), съгласно която практика доказателството, че всички клаузи от предварителния договор за покупко-продажба, сключен между страните, са договаряни, произтича от самия факт, че ищците ответници в качеството им на потребители, са приели тези клаузи с подписването на предварителния договор, предварително изготвен от строителя предприемач и впоследствие нотариално заверен от нотариус — чрез доказване на противното по принцип се оборва презумпцията за липсата на договаряне на предварително изготвените от продавача или доставчика клаузи?

               2)

               Включват ли по принцип клаузите, предвидени в букви г), д), е) и и) от приложението към Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори, видове клаузи, които се съдържат в предварителните договори за покупко-продажба, предварително изготвени от строителните предприемачи, които са търговци какъвто е ищецът ответник, по-конкретно клаузите по точки 3.2.2. и 7.1. от предварителния договор, сключен от страните по спора, в които съдържат комисорно съглашение от IV степен и клауза за неустойка, предвидени изключително в полза на обещателя продавач?

               3)

               Следва ли член 6, параграф (l) от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори да се тълкува и прилага в смисъл, че ако отговорът на втория въпрос, поставен на Съда, е утвърдителен, посоченият член не допуска (забранява) националната юрисдикция да изменя клаузите, за които бъде установено, че са неравноправни, като приеме, че комисорното съглашение от IV степен може да се приложи при условия, различни от изрично предвидените в предварителния договор (например не за всяко забавено плащане или в случай на неплащане, независимо от размера на сумите, а само за закъснели или неиздължени плащания над определена стойност, които съдът преценява във всеки отделен случай като съществени), или да намали (ограничи) размера на неустойката до сумите, платени от обещателя-купувач като предплата до момента на влизането в действие на комисорното съглашение? В тази хипотеза може ли националният съд да се ограничи с това само да установи, че тези клаузи не се прилагат по отношение на съответния потребител?

      (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


title: Дело T-442/12: Решение на Общия съд от 1 юни 2017 г. — Changmao Biochemical Engineering/Съвет (Дъмпинг — Внос на винена киселина с произход от Китай — Промяна на окончателното антидъмпингово мито — Частично междинно преразглеждане — Статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика — Отразяващи в голяма степен пазарните стойности разходи за основните вложени материали — Промяна в обстоятелствата — Задължение за мотивиране — Срок за приемане на решение относно статута на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика — Право на защита — Член 20, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1225/2009)

text:
               24.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 239/43

         Решение на Общия съд от 1 юни 2017 г. — Changmao Biochemical Engineering/Съвет
   (Дело T-442/12) (1)

   ((Дъмпинг - Внос на винена киселина с произход от Китай - Промяна на окончателното антидъмпингово мито - Частично междинно преразглеждане - Статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика - Отразяващи в голяма степен пазарните стойности разходи за основните вложени материали - Промяна в обстоятелствата - Задължение за мотивиране - Срок за приемане на решение относно статута на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика - Право на защита - Член 20, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1225/2009))
   (2017/C 239/53)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (Чанджоу, Китай) (представители: E. Vermulst, S. Van Cutsem, F. Graafsma и J. Cornelis, адвокати)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: S. Boelaert, подпомаган първоначално от G. Berrisch, адвокат, и от N. Chesaites, barrister, а впоследствие от G. Berrisch и от B. Byrne, solicitor, и накрая от N. Tuominen, адвокат)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: първоначално M. França и A. Stobiecka-Kuik, впоследствие M. França и J.-F. Brakeland) и Distillerie Bonollo SpA (Формиджине, Италия), Industria Chimica Valenzana SpA (Боргорико, Италия), Distillerie Mazzari SpA (Сант’Агата сул Сантерно, Италия), Caviro Distillerie Srl (Фаенца, Италия) и Comercial Química Sarasa, SL (Мадрид, Испания) (представител: R. MacLean, solicitor)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) № 626/2012 на Съвета от 26 юни 2012 година за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) № 349/2012 за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на винена киселина с произход от Китайската народна република (ОВ L 182, 2012 г., стр. 1) в частта, която се прилага за жалбоподателя

      Диспозитив

               1)

               Отменя Регламент за изпълнение (ЕС) № 626/2012 на Съвета от 26 юни 2012 година за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) № 349/2012 за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на винена киселина с произход от Китайската народна република в частта, която се прилага за Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd.

               2)

               Съветът на Европейския съюз понася половината от съдебните разноски, направени от Changmao Biochemical Engineering, и собствените си съдебни разноски.

               3)

               Changmao Biochemical Engineering понася половината от направените от него съдебни разноски.

               4)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

               5)

               Distillerie Bonollo SpA, Industria Chimica Valenzana SpA, Distillerie Mazzari SpA, Caviro Distillerie Srl и Comercial Química Sarasa, SL, понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 366, 24.11.2012 г.


title: Дело T-366/17: Жалба, подадена на 5 юни 2017 г. — Полша/Комисия

text:
               31.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 249/44

         Жалба, подадена на 5 юни 2017 г. — Полша/Комисия
   (Дело T-366/17)
   (2017/C 249/60)
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: Република Полша (представител: B. Majczyna)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Европейската комисия от 23 март 2017 г. (нотифицирано с номер C (2017) 1904 на 24 март 2017 г.), с което се отказва подпомагане по линия на Европейския фонд за регионално развитие за големия проект „Стартиране на производството на ново поколение дизелов двигател от Volkswagen Motor Polska“ в рамките на оперативна програма „Иновативна икономика“, финансирана със структурни помощи по цел „Сближаване“ в Полша,

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първо основание: неправилна оценка на проекта „Стартиране на производството на ново поколение дизелов двигател от Volkswagen Motor Polska“, доколкото е прието, че поради липсата на иновативност този проект не осигурява съгласуваност с приоритетите на оперативна програма „Иновативна икономика“ (приоритетна ос IV от тази програма), а съответно и не отговаря на изискванията на член 41, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета от 11 юли 2006 година за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд и Кохезионния фонд и за отмяна на Регламент (EO) № 1260/1999 (ОВ L 210, 2006 г., стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 2, стр. 64).

               2.

               Второ основание: нарушение на член 41, параграф 2 от Регламент № 1083/2006 поради грубо неспазване на срока за оценка на проекта.


title: Дело F-148/15: Жалба, подадена на 21 декември 2015 г. — ZZ/Комисия

text:
               15.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 59/52

         Жалба, подадена на 21 декември 2015 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-148/15)
   (2016/C 059/60)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: P. Vanden Casteele, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на конкурсната комисия за конкурс EPSO/AD/306/15 — юрист-лингвисти с френски език (AD7) да не допусне жалбоподателя до следващия етап на конкурса поради факта, че същият няма степен на образование, съответстваща на пълен курс на обучение по право в белгийско, френско или люксембургско висше учебно заведение.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отменят решенията за подбор и номиниране, взети в рамките на „обявление за конкурс на общо основание EPSO/AD/306/15 по документи и с изпити“ за „юрист-лингвисти (AD 7) с френски език (FR)“ (Официален вестник на ЕС, 21 май 2015 г.), включително решението, споменато в електронно писмо от 24 септември 2015 г., отправено до жалбоподателя, че „след разглеждане на Вашата кандидатура, […] конкурсната комисия за горепосочения конкурс не може да Ви допусне до следващия етап на конкурса“.


title: Дело F-88/09: Жалба, подадена на 23 октомври 2009 г. — Z/Съд

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/80

         Жалба, подадена на 23 октомври 2009 г. — Z/Съд
   (Дело F-88/09)
   2010/C 24/154
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Z (Люксембург, Люксембург) (представители: L. Levi и M. Vandenbussche, avocats)

      Ответник: Съд на Европейските общности

      Предмет и описание на спора

   От една страна отмяна на решението за преместване на жалбоподателя в интерес на службата в друга дирекция, и, от друга страна, осъждане на ответника да заплати обезщетение за неимуществени вреди.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на органа по назначаването от 18 декември 2008 г. за преместване на жалбоподателя в дирекция „Библиотека“, с действие от 1 януари 2009 г.,

               —

               ако е необходимо, да се отмени полученото на 13 юли 2009 г. решение от 9 юли 2009 г. за отхвърляне на административната жалба,

               —

               да се осъди ответникът да заплати сума в размер на 50 000 EUR като обезщетение за неимуществени вреди,

               —

               да се осъди Съдът на Европейските общности да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-461/12: Преюдициално запитване, отправено от Gerechtshof te 's Hertogenbosch (Niederlande) на 15 октомври 2012 г. — Granton Advertising BV/Inspecteur van de Belastingdienst Haaglanden (kantoor Den Haag)

text:
               12.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/30

         Преюдициално запитване, отправено от Gerechtshof te 's Hertogenbosch (Niederlande) на 15 октомври 2012 г. — Granton Advertising BV/Inspecteur van de Belastingdienst Haaglanden (kantoor Den Haag)
   (Дело C-461/12)
   2013/C 9/51
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Gerechtshof te ’s Hertogenbosch

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Granton Advertising BV

      Ответник: Inspecteur van de Belastingdienst Haaglanden (kantoor Den Haag)

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли изразът „други ценни книжа“, съдържащ се в член 13, част Б, буква г), точка 5 от Шеста директива 77/388/ЕИО (1) (считано от 1 януари 2007 г., член 135, параграф 1, буква е) от Осма директива 2006/112/ЕО (2), съответно изменена) да се тълкува в смисъл, че той обхваща Granton-карта, когато става въпрос за прехвърляема карта, която се използва за (частично) плащане на стоки и услуги и при положителен отговор, освободени ли са в такъв случай издаването и продажбата на такава карта от облагане с ДДС?

               2.

               Ако случаят не е такъв, следва ли изразът „други прехвърляеми инструменти“, съдържащ се в член 13, част Б, буква г), точка 3 от Шеста директива 77/388 (считано от 1 януари 2007 г., член 135, параграф 1, буква г) от Осма директива 2006/112, съответно изменена) да се тълкува в смисъл, че той обхваща Granton-карта, когато става въпрос за прехвърляема карта, която се използва за (частично) плащане на стоки и услуги и при положителен отговор, освободени ли са в такъв случай издаването и продажбата на такава карта от облагане с ДДС?

               3.

               Ако дадена Granton-карта представлява „друга ценна книга“ или „друг прехвърляем инструмент“ в посочения по-горе смисъл, от значение ли е за отговора на въпроса дали издаването и продажбата ѝ са освободени от облагане с ДДС фактът, че при използването на тази карта облагането с данък на (една пропорционална част) от изплатената за нея цена е на практика нереалистично?

      (1)  Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1)

      (2)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело T-669/15 R: Определение на председателя на Общия съд от 17 декември 2015 г. — Lysoform Dr. Hans Rosemann и др./ECHA (Обезпечително производство — REACH — Предоставяне на пазара и употреба на биоциди — Включване на дружество в списъка по член 95 от Регламент (ЕС) № 528/2012 като доставчик на активно вещество — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               15.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 59/20

         Определение на председателя на Общия съд от 17 декември 2015 г. — Lysoform Dr. Hans Rosemann и др./ECHA
   (Дело T-669/15 R)
   ((Обезпечително производство - REACH - Предоставяне на пазара и употреба на биоциди - Включване на дружество в списъка по член 95 от Регламент (ЕС) № 528/2012 като доставчик на активно вещество - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност))
   (2016/C 059/22)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH (Берлин, Германия), Ecolab Deutschland GmbH (Монхайм на Рейн, Германия), Schülke & Mayr GmbH (Нордерщед, Германия) и Diversey Europe Operations BV (Утрехт, Нидерландия) (представители: K. Van Maldegem, M. Grunchard и P. Sellar, avocats)

      Ответник: Европейска агенция по химикали (ECHA) (представители: C. Buchanan и W. Broere)

      Предмет

   Молба за спиране на изпълнението на решението на ECHA от 16 юли 2015 година за включване на дружеството B. в списъка по член 95, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 528/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 година относно предоставянето на пазара и употребата на биоциди (ОВ L 167, стр. 1) като доставчик на активно вещество

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2)

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-68/14: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Ordinario di Aosta (Италия) на 10 февруари 2014 г.  — Equitalia Nord SpA/CLR di Camelliti Serafino & C. Snc

text:
               7.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/24

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Ordinario di Aosta (Италия) на 10 февруари 2014 г. — Equitalia Nord SpA/CLR di Camelliti Serafino & C. Snc
   (Дело C-68/14)
   2014/C 102/33
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Ordinario di Aosta

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Equitalia Nord SpA

      Ответник: CLR di Camelliti Serafino & C. Snc

      Преюдициални въпроси

               1)

               Дали италианската правна уредба, въведена с член 3, параграфи 1 и 4 от Декрет-закон № 95 от 6 юли 2012, частично изменен със Закон за преобразуване № 135 от 7 август 2012 г., който предвижда в параграф 1, че „с оглед на изключителния характер на икономическо положение и предвид приоритетното изискване за постигане на целите за ограничаване на публичните разходи, считано от влизането в сила на настоящия нормативен акт, по отношение на годините 2012, 2013 и 2014, предвиденото в действащата правна уредба адаптиране във връзка с промените на индексите Istat, не се прилага за наемите, дължими от административните органи, които са включени в консолидирания икономически баланс на публичната администрация, така както са посочени от Националния статистически институт съгласно член 3, параграф 1 от Закон № 196 от 31 декември 2009 г., нито за наемите, дължими от независимите органи, включително от Commissione nazionale per le società e la borsa (Consob), за ползването на недвижими имоти за институционални нужди“ и, в параграф 4 , че „за целите на ограничаването на публичните разходи [ориг.6] във връзка с договорите за наем с предмет ползване на недвижими имоти за институционални нужди от страна на централните администрации, посочени от Националния статистически институт съгласно член 1, параграф 3 от Закон № 196 от 31 декември 2009 г., и от страна на независимите органи, включително от Commissione nazionale per le società e la borsa (Consob), наемите се намаляват считано от 1 януари 2015 г. с 15% от настоящия им размер“ и че „считано то датата на влизане в сила на закона за преобразуване на настоящия декрет посоченото по-горе намаление се прилага във всички случаи за договорите за наем, чийто срок е изтекъл или които са били подновени след тази дата“, противоречи на член 106, параграфи 1 и 2 ДФЕС доколкото може да предостави на лица, упражняващи дейност при условията на конкуренция, необосновано и дискриминационно предимство по отношение на положението на други лица, който упражняват същата дейност, но не се ползват от посочената правна уредба?

               2)

               Дали посочената правна уредба, която може да предостави на лица, упражняващи дейността си при условията на конкуренция, необосновано и дискриминационно предимство по отношение на положението на други лица, който упражняват същата дейност, но не се ползват от същата правна уредба, може да се приеме за „държавна помощ“ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС?


title: Дело F-57/07: Иск, предявен на 5 юни 2007 г. — Wiedmann/Парламент

text:
               4.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/45

         Иск, предявен на 5 юни 2007 г. — Wiedmann/Парламент
   (Дело F-57/07)
   (2007/C 183/87)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Thomas Wiedmann (Брюксел, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и E. Marchal, avocats)

      Ответник: Европейски парламент
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решението на органа по назначаване от 26 юни 2006 г. за назначаване на ищеца за длъжностно лице на Европейските общности, тъй като това решение го класира в степен AD6, стъпка 1;

               —

               да се осъди ответника да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   В подкрепа на иска си ищецът изтъква правни основания, твърде сходни с изтъкнатите по дело F-12/06 (1).

      (1)  ОВ C 86 от 8.4.2006, стр. 48.


title: Дело F-13/09: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 12 май 2010 г. — Peláez Jimeno/Парламент (Публична служба — Длъжностни лица — Предварителна административна жалба — Срок за подаване на административна жалба — Закъснение — Доказване — Бивш срочно нает служител — Назначаване като длъжностно лице — Член 5, параграф 4 от приложение XIII към правилника — Равно третиране)

text:
               31.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/53

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 12 май 2010 г. — Peláez Jimeno/Парламент
   (Дело F-13/09) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Предварителна административна жалба - Срок за подаване на административна жалба - Закъснение - Доказване - Бивш срочно нает служител - Назначаване като длъжностно лице - Член 5, параграф 4 от приложение XIII към правилника - Равно третиране)
   2010/C 209/81
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Peláez Jimeno (Relegem-Asse, Белгия) (представител: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Ответник: Европейски парламент (представители: първоначално C. Burgos и K. Zejdová, впоследствие K. Zejdová и S. Seyr)

      Предмет

   Отмяна на решението на ОН за класиране на жалбоподателката като длъжностно лице в срок на изпитване в степен и стъпка, които са по-ниски от заеманите от нея като срочно нает служител.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-жа Peláez Jimeno да заплати всички съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 90, 18.4.2009 г., стр. 40.


title: Дело C-369/07: Иск, предявен на 3 август 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/22

         Иск, предявен на 3 август 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
   (Дело C-369/07)
   (2007/C 269/44)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: E. Righini и Ι. Chatzigiannis)

      Ответник: Република Гърция
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е предприела мерките, които предполага изпълнението на Решението, постановено от Съда на 12 май 2005 година по дело C-415/03 относно неизпълнението на задълженията, които произтичат за нея на основание член 3 от решението от 2002 година във връзка с държавната помощ, предоставена от Гърция на дружеството Olympic Airways, Република Гърция не е изпълнила задълженията, произтичащи за нея на основание на това решение и на член 228, параграф 1 от Договора ЕО;

               —

               да се разпореди на Република Гърция да заплати на Комисията предлаганата периодична имуществена санкция от 53 611 EUR на ден за забава на изпълнението на решението, постановено по дело C-415/03 във връзка с решението от 2002 година, считано от деня, в който бъде постановено решението по настоящото дело, до деня, в който бъде изпълнено решението, постановено по дело C-415/03;

               —

               да се разпореди на Република Гърция да заплати еднократно платима сума, чийто размер да се получи, като дневният размер бъде умножен по броя на дните, през които продължава неизпълнението на задължението, считано от деня, в който е постановено решението по дело C-415/03, до датата, на която бъде постановено решението по настоящото дело във връзка с решението от 2002 година;

               —

               да се осъди Република Гърция да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи

               1.

               В Решението си от 12 май 2005 година по дело C-415/03 Съдът е преценил, че като не е предприела в предписания срок всички необходими мерки за възстановяване на помощите, за които е отсъдено, че са незаконни и несъвместими с общия пазар — с изключение на помощите, които се отнасят до вноските в националната социалноосигурителна институция — в съответствие с член от Решение 200/372/ЕО на Комисията от 11 декември 2002 година, относно помощта, предоставена от Гърция на Olympic Airways, Република Гърция не е изпълнила задълженията, които произтичат за нея по силата на посочения член 3.

               2.

               Като е установила, че Република Гърция не е нотифицирала службите на Комисията за каквато и да било мярка с оглед изпълнението на Решението на Съда по дело C-415/03, въпреки уверенията в обратен смисъл от страна на гръцките власти и че тя все още не е пристъпила към възстановяването на помощите, които са били преценени за несъвместими с решението от 2002 година, Комисията е преценила за необходимо да сезира Съда на основание член 228 ЕО.

               3.

               Съгласно с член 228 ЕО и с практиката на Съда в това отношение, когато Комисията сезира Съда, ако държава-членка не е предприела мерките с оглед изпълнението на решението на Съда в рамките на срока, определен от Комисията, последната посочва размера на еднократно платимата сума и/или на периодичната имуществена санкция, която държавата-членка трябва да заплати и която Комисията преценява за съразмерна с обстоятелствата. Окончателното решение относно налагането на санкциите, предвидени в член 228 ЕО, се взема от Съда в изпълнение на неговата пълна юрисдикция да правораздава в съответната област.

               4.

               Както размерът на периодичната имуществена санкция, така и размерът на еднократно платимата сума, която Комисията предлага на Съда в рамките на своя иск, се определят на базата на метода за изчисляване, определен в Съобщението на Комисията от 13 декември 2005 година относно прилагането на член 228 ЕО.