title: Дело C-3/10: Определение на Съда (шести състав) от 1 октомври 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Rossano, Италия) — Franco Affatato/Azienda Sanitaria Provinciale di Cosenza (Член 104, параграф 3 от Процедурния правилник — Социална политика — Директива 1999/70/ЕО — Клауза 5 от Рамковото споразумение за срочната работа — Срочни трудови договори в публичния сектор — Последователни договори — Злоупотреба — Предохранителни мерки — Санкции — Превръщане на срочните трудови договори в договор за неопределено време — Забрана — Поправяне на вредата — Принципи на равностойност и ефективност)

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/11

         Определение на Съда (шести състав) от 1 октомври 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Rossano, Италия) — Franco Affatato/Azienda Sanitaria Provinciale di Cosenza
   (Дело C-3/10) (1)

   (Член 104, параграф 3 от Процедурния правилник - Социална политика - Директива 1999/70/ЕО - Клауза 5 от Рамковото споразумение за срочната работа - Срочни трудови договори в публичния сектор - Последователни договори - Злоупотреба - Предохранителни мерки - Санкции - Превръщане на срочните трудови договори в договор за неопределено време - Забрана - Поправяне на вредата - Принципи на равностойност и ефективност)
   2011/C 30/17
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Rossano

      Страни в главното производство

      Ищец: Franco Affatato

      Ответник: Azienda Sanitaria Provinciale di Cosenza

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunale di Rossano — Тълкуване на клаузи 2, 3, 4 и 5 от приложението към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, стp. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129) — Съвместимост на някои национални разпоредби относно обществено полезните работници/работниците, осъществяващи дейност от публична полза — Национална правна уредба, позволяваща да не се посочва основанието на първия срочен договор за работниците от образователния сектор — Понятие за държавно образувание — Включване на лице с характеристиките на Poste Italiane SpA

      Диспозитив

               1.

               Първите дванадесет преюдициални въпроса, отправени от Tribunale di Rossano (Италия) с акт от 21 декември 2009 г., са явно недопустими.

               2.

               Клауза 5 от Рамковото споразумение за срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., което фигурира в приложение към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), трябва да се тълкува в смисъл, че:

                           —

                           тя не препятства национална правна уредба като предвидената в член 36, параграф 5 от законодателен декрет № 165 от 30 март 2001 г. за въвеждане на общи правила относно организацията на работата в публичните администрации, който забранява в случай на злоупотреба, произтичаща от използването на последователни срочни трудови договори от работодател в публичния сектор, същите да се трансформират в договор за неопределено време, когато вътрешният правов ред на съответната държава членка съдържа, в разглеждания сектор, други ефективни мерки за избягване и при необходимост — санкциониране на злоупотребите при използването на последователни срочни трудови договори. Същевременно, задача на запитващата юрисдикция е да прецени доколко условията на прилагане, както и ефективното въвеждане в действие на релевантните вътрешноправни разпоредби ги причисляват към подходящите мерки за предотвратяване и при необходимост — санкциониране на злоупотребите от страна на публичната администрация при използването на последователни срочни трудови договори или правоотношения;

                           —

                           тя не може сама по себе си с нищо да засегне основните политически и конституционни структури, нито съществените функции на засегнатата държава членка по смисъла на член 4, параграф 2 ДЕС.

               3.

               Посоченото Рамковото споразумение трябва да се тълкува в смисъл, че предвидените в националната правна уредба мерки като разглежданата по главното производство, за да санкционират злоупотребите при използването на последователни срочни трудови договори или правоотношения, не трябва да бъдат по-малко благоприятни от тези, които уреждат подобни ситуации от вътрешно естество, нито да правят практически невъзможно или изключително трудно упражняването на правата, предоставени от правовия ред на Съюза. Задача на запитващата юрисдикция е да прецени доколко вътрешноправните разпоредби, предназначени да санкционират злоупотребите от страна на публичната администрация при използването на последователни срочни трудови договори или правоотношения, са в съответствие с тези принципи.

      (1)  ОВ C 63, 13.3.2010 г.


title: Дело T-15/10 R: Определение на председателя на Общия съд от 26 май 2010 г. — Noko Ngele/Комисия (Обезпечително производство — Молба за постановяване на временни мерки — Изисквания за форма — Недопустимост)

text:
               17.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/19

         Определение на председателя на Общия съд от 26 май 2010 г. — Noko Ngele/Комисия
   (Дело T-15/10 R)
   (Обезпечително производство - Молба за постановяване на временни мерки - Изисквания за форма - Недопустимост)
   2010/C 195/31
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Mariyus Noko Ngele (Брюксел, Белгия) (представител: F. Sabakunzi, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представител: A. Bordes)

      Предмет

   По същество искане да се обяви за незаконосъобразна дейността на Центъра за развитие на предприемачеството (ЦРП) в Белгия, да се забрани на Комисията и на нейните служители да поддържат финансови отношения с ЦРП или да признават законосъобразността му и да се осъди Комисията да заплати парична сума на жалбоподателя, в случай че тя признае тази законосъобразност

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2.

               Общият съд не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-12/11: Жалба, подадена на 7 януари 2011 г. — Iran Insurance/Съвет

text:
               26.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/31

         Жалба, подадена на 7 януари 2011 г. — Iran Insurance/Съвет
   (Дело T-12/11)
   2011/C 63/59
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Iran Insurance Company (Техеран, Иран) (представител: D. Luff, lawyer)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени точка 21 от буква Б на приложението към Решение 2010/644/ОВППС (1) на Съвета от 25 октомври 2010 година и точка 21 от буква Б на приложение VIII към Регламент (ЕС) № 961/2010 (2) на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран, както и да се отмени решението, съдържащо се в писмото на Съвета, получено на 23 ноември 2010 г.,

               —

               да се постанови, че член 20, параграф 1, буква б) от Решение 2010/413/ОВППС (3) на Съвета от 26 юли 2010 година и член 16, параграф 2 и член 26 от Регламент № 961/2010 на Съвета не са приложими по отношение на жалбоподателя, и

               —

               да се осъди Съветът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателят иска на основание член 263 ДФЕС да се отменят точка 21 от буква Б на приложението към Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 година, точка 21 от буква Б на приложение VIII към Регламент (ЕС) № 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и отмяна на член 16, параграф 2 и член 26 от Регламент № 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година, в частта им, в която те се отнасят до жалбоподателя, както и да се отмени решението, съдържащо се в писмото на Съвета до жалбоподателя от 28 октомври 2010 г.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква следните правни основания:

               На първо място, жалбоподателят твърди, че Общият съд е компетентен да разгледа точка 21 от буква Б на приложението към Решение 2010/644/ОВППС на Съвета и точка 21 от буква Б на приложение VIII към Регламент № 961/2010 на Съвета, както и решението от 28 октомври 2010 г. и съответствието им с общите принципи на правото на Европейския съюз.

               Освен това конкретните мотиви за включване на жалбоподателя в списъка били неоснователни и изискванията на член 20, параграф 1, буква б) от Решение 2010/413/ОВППС на Съвета и на член 16, параграф 2, букви a) и б) от Регламент № 961/2010 на Съвета не били изпълнени. Трябвало да се постанови, че тези разпоредби не са приложими по отношение на жалбоподателя. Съветът допуснал явна фактическа и правна грешка. Следователно точка 21 от буква Б на приложението към Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 година, както и точка 21 от буква Б на приложение VIII към Регламент № 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година трябвало да бъдат отменени.

               В подкрепа на жалбата си жалбоподателят също твърди, че регламентът от 2010 г. и решението от 2010 г. нарушават правото му на защита, и по-специално правото му на справедлив процес, тъй като Съветът не представил доказателства или документи в подкрепа на твърденията си за нарушения, както и че съдържащите се в регламента и решението от 2010 г. твърдения за нарушения са твърде неясни и неточни, поради което Iran Insurance Company не можело да предостави отговор по тях. На жалбоподателя бил отказан и достъп до документите, както и право да бъде изслушан. Това също представлявало нарушение на задължението за мотивиране.

               Освен това член 24, параграф 3 от Решение 2010/413/ОВППС на Съвета изисквал Съветът да уведоми за решението си адресата на последното, като му го съобщи, заедно с основанията за включването му в списъка, а член 24, параграф 4 от Решение 2010/413/ОВППС на Съвета предвиждал възможност за преразглеждане на решението, ако са представени забележки. Съветът допуснал нарушение и на двете разпоредби. Тъй като текстът на член 24, параграфи 3 и 4 от Решение 2010/413/ОВППС на Съвета бил възпроизведен в член 36, параграфи 3 и 4 от Регламент № 961/2010 на Съвета, налице било нарушение и на тази разпоредба.

               Жалбоподателят също твърди, че при преценката на положението на жалбоподателя Съветът нарушил принципа на добра администрация.

               При преценката на положението на жалбоподателя Съветът нарушил и принципа на защита на оправданите правни очаквания.

               Жалбоподателят твърди още, че Съветът нарушил правото на жалбоподателя на собственост и принципа на пропорционалност. Трябвало да се постанови, че член 20, параграф 1, буква б) от Решение 2010/413/ОВППС на Съвета и член 16, параграф 2 от Регламент № 961/2010 на Съвета не са приложими по отношение на жалбоподателя. Освен това, тъй като налагали забрана за сключването на договори за застраховане и презастраховане на всички ирански образувания, без да правят разлика между тях, член 12 от Решение 2010/413/ОВППС на Съвета и член 26 от Регламент № 961/2010 на Съвета нарушавали и принципа на пропорционалност. Следователно трябвало да се постанови, че тези разпоредби също не са приложими по отношение на жалбоподателя.

               Освен това жалбоподателят твърди, че Регламент № 961/2010 на Съвета нарушава член 215, параграфи 2 и 3 ДФЕС като правно основание за приемането му, както и член 40 ДФЕС.

               Накрая, жалбоподателят твърди, че регламентът от 2010 г. и решението от 2010 г. са приети в нарушение на принципа на равенство и недопускане на дискриминация.

      (1)  Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 281, стp. 81).

      (2)  Регламент (ЕС) № 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) № 423/2007 (ОВ L 281, стp. 1).

      (3)  Решение2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 195, стp. 39).


title: Дело C-209/12: Решение на Съда (първи състав) от 19 декември 2013 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Walter Endress/Allianz Lebensversicherungs AG (Преюдициално запитване — Директиви 90/619/ЕИО и 92/96/ЕИО — Пряко животозастраховане — Право на отказ — Липса на информация относно условията за упражняване на това право — Погасяване на правото на отказ с изтичането на една година от плащането на първата застрахователна премия — Съответствие с директиви 90/619/ЕИО и 92/96/ЕИО)

text:
               22.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 52/10

         Решение на Съда (първи състав) от 19 декември 2013 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Walter Endress/Allianz Lebensversicherungs AG
   (Дело C-209/12) (1)

   (Преюдициално запитване - Директиви 90/619/ЕИО и 92/96/ЕИО - Пряко животозастраховане - Право на отказ - Липса на информация относно условията за упражняване на това право - Погасяване на правото на отказ с изтичането на една година от плащането на първата застрахователна премия - Съответствие с директиви 90/619/ЕИО и 92/96/ЕИО)
   2014/C 52/15
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Walter Endress

      Ответник: Allianz Lebensversicherungs AG

      Предмет

   Преюдициално запитване — Bundesgerichtshof — Тълкуване на член 15, параграф 1, първо изречение от Директива 90/619/ЕИО на Съвета от 8 ноември 1990 година за координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прякото животозастраховане, за предвиждането на разпоредби за улесняване на ефективното осъществяване на свободно предоставяне на услуги и за изменение на Директива 79/267/ЕИО (ОВ L 330, стр. 50), във връзка с член 31, параграф 1 от Директива 92/96/ЕИО на Съвета от 10 ноември 1992 година за координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прякото животозастраховане и за изменение на Директиви 79/267/ЕИО и 90/619/ЕИО (ОВ L 360, стр. 1) — Застраховка за пенсия — Право на притежателя на полицата да се откаже от договора — Срок — Задължение за уведомяване на притежателя на полицата — Национално законодателство, съгласно което притежателят на полицата губи правото си на отказ с изтичането на една година от плащането на първата застрахователна премия, дори да не е бил надлежно уведомен за условията за упражняване на това право

      Диспозитив

   Член 15, параграф 1 от Втора директива 90/619/ЕИО на Съвета от 8 ноември 1990 година за координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прякото животозастраховане, за предвиждането на разпоредби за улесняване на ефективното осъществяване на свободно предоставяне на услуги и за изменение на Директива 79/267/ЕИО, изменена с Директива 92/96/ЕИО на Съвета от 10 ноември 1992 г., разглеждан във връзка с член 31 от последната, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална разпоредба като разглежданата в главното производство, съгласно която правото на отказ се погасява най-късно с изтичането на една година от плащането на първата застрахователна премия, когато притежателят на полицата не е бил уведомен за правото си на отказ.

      (1)  ОВ C 200, 7.7.2012 г.


title: Дело F-93/07: Иск, предявен на 17 септември 2007 г. — Acosta Iborra и др./Комисия

text:
               24.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/44

         Иск, предявен на 17 септември 2007 г. — Acosta Iborra и др./Комисия
   (Дело F-93/07)
   (2007/C 283/80)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Beatriz Acosta Iborra (Alkmaar, Нидерландия) и други (представител: N. Lhoëst, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               Да се отмени решението на органа по назначаването, с което се публикува списъка на повишените длъжностни лица в процедурата за повишаване за 2006 г., доколкото Комисията не е взела предвид факта, че ищците отговарят на условията за повишение в процедурата за повишаване за 2006 г. и доколкото техните имена не са включени в списъка на повишените длъжностни лица,

               —

               доколкото е необходимо, да се отменят изричните решения на Комисията от 6 юни 2007 г. за отхвърляне на жалбата, подадена от ищците съгласно член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица на Европейските общности (Правилник за длъжностните лица) на 16 февруари 2007 г.,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Ищците изтъкват правни основания, които са много сходни с тези, изтъкнати по дело F-92/07, обявлението за които е публикувано в същия брой на Официален вестник на Европейския съюз.


title: Дело C-554/09: Преюдициално запитване, отправено от Oberlandesgerichts Stuttgart (Германия) на 31 декември 2009 г. — Andreas Michael Seeger/Generalstaatsanwaltschaft Stuttgart

text:
               27.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/12

         Преюдициално запитване, отправено от Oberlandesgerichts Stuttgart (Германия) на 31 декември 2009 г. — Andreas Michael Seeger/Generalstaatsanwaltschaft Stuttgart
   (Дело C-554/09)
   2010/C 80/20
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht Stuttgart

      Страни в главното производство

      Ищец: Andreas Michael Seeger

      Ответник: Generalstaatsanwaltschaft Stuttgart

      Преюдициални въпроси

   Трябва ли понятието „материали“ в член 13, буква г), второ тире от Регламент (ЕО) № 561/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година (1) да се тълкува в смисъл, че включва също и опаковъчните материали, като празните бутилки, превозвани от търговец на вина и напитки, който стопанисва магазин, доставя на клиентите си един път седмично и в тази връзка събира празните опаковки, за да ги занесе на търговеца си на едро?

      (1)  ОВ L 102, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 214.


title: Дело C-194/05: Решение на Съда (трети състав) от 18 декември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Околна среда — Директиви 75/442/ЕИО и 91/156/ЕИО — Понятие за отпадък — Пръст и камъни от изкопни работи, предназначени за повторна употреба)

text:
               23.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/7

         Решение на Съда (трети състав) от 18 декември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-194/05) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Околна среда - Директиви 75/442/ЕИО и 91/156/ЕИО - Понятие за отпадък - Пръст и камъни от изкопни работи, предназначени за повторна употреба)
   (2008/C 51/11)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Konstantinidis и G. Bambara, avocat)

      Ответник: Италианска република (представители: I.M. Braguglia и G. Fiengo, avocat)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 1, буква а) от Директива 75/442 на Съвета от 15 юли 1975 година относно отпадъците (ОВ L 194, стр. 39), в редакцията й след изменението с Директива 91/156/ЕИО на Съвета от 18 март 1991 г. (ОВ L 78, стр. 32) — Национален закон, с който от приложното поле на директивата се изключват пръстта и камъните от изкопни работи, предназначени за повторна употреба
   Диспозитив

               1)

               Доколкото член 10 от Закон № 93 от 23 март 2001 г. за установяване на разпоредби в областта на околната среда и член 1, параграфи 17 и 19 от Закон № 443 от 21 декември 2001 г. за делегиране на правителството на правомощия в областта на стратегическите инфраструктури и съоръжения за производство, както и на други действия за насърчаване на производствената дейност, изключват от приложното поле на националната правна уредба относно отпадъците пръстта и камъните от изкопни работи, предназначени за действителна повторна употреба за земни работи, работи по запълване, насипни работи и за употреба като добавъчни материали, с изключение на материалите от замърсени обекти и обекти за пречиствателна дейност, в които концентрацията на замърсители надхвърля установените в действащата правна уредба приемливи граници, Италианската република не е изпълнила задълженията си по Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 година относно отпадъците, в редакцията й след изменението с Директива 91/156/ЕИО на Съвета от 18 март 1991 година.

               2)

               Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 182, 23.7.2005 г.


title: Дело T-449/07: Решение на Първоинстанционния съд от 5 май 2009 г. — Rotter/СХВП (Форма на фигура от наденици) (Марка на Общността — Заявка за триизмерна марка на Общността — Форма на фигура от наденици — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94)

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/39

         Решение на Първоинстанционния съд от 5 май 2009 г. — Rotter/СХВП (Форма на фигура от наденици)
   (Дело T-449/07) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за триизмерна марка на Общността - Форма на фигура от наденици - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94)
   2009/C 141/80
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Thomas Rotter (Мюнхен, Германия) (представител: M. Müller, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: G. Schneider)

      Предмет

   Жалба срещу Решение от 27 септември 2007 г. на четвърти апелативен състав на СХВП (преписка R 1415/2006-4) относно регистрацията като марка на Общността на триизмерен знак, представляващ фигура от наденици.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Thomas Rotter да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 37, 9.2.2008 г.


title: Дело T-56/15: Жалба, подадена на 2 февруари 2015 г.  — Raimund Schmitt Verpachtungsgesellschaft/СХВП (Brauwelt)

text:
               13.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/34

         Жалба, подадена на 2 февруари 2015 г. — Raimund Schmitt Verpachtungsgesellschaft/СХВП (Brauwelt)
   (Дело T-56/15)
   (2015/C 118/43)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Raimund Schmitt Verpachtungsgesellschaft mbH & Co. KG (Нюрнберг, Германия) (представител: M. Höfler, Rechtsanwältin)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Данни за производството пред СХВП

      Спорна марка: словна марка на Общността „Brauwelt“ — заявка за регистрация № 12 038 551

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 4.12.2014 г. по преписка R 1121/2014-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 7, параграф 3 от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-132/13: Решение на Съда (шести състав) от 13 март 2014 г. (преюдициално запитване от Landgericht Köln — Германия) — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV/ILME GmbH (Преюдициално запитване  — Сближаване на законодателствата  — Директива 2006/95/ЕО  — Понятието „електрическо съоръжение“   — CE маркировка за съответствие  — Корпуси за многополюсни електрически съединители)

text:
               5.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 135/15

         Решение на Съда (шести състав) от 13 март 2014 г. (преюдициално запитване от Landgericht Köln — Германия) — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV/ILME GmbH
   (Дело C-132/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Директива 2006/95/ЕО - Понятието „електрическо съоръжение“ - CE маркировка за съответствие - Корпуси за многополюсни електрически съединители))
   2014/C 135/16
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Köln

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

      Ответник: ILME GmbH

      Предмет

   Преюдициално запитване — Landgericht Köln — Тълкуване на членове 1, 8 и 10, както и на приложения II — IV към Директива 2006/95/EО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно електрически съоръжения, предназначени за използване при някои ограничения на напрежението (ОВ L 374, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 40) — Понятието „електрическо съоръжение“ — Забрана за поставяне на СЕ маркировка за съответствие върху корпусите за многополюсни електрически съединители, продавани като отделни части

      Диспозитив

   Член 1 от Директива 2006/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно електрически съоръжения, предназначени за използване при някои ограничения на напрежението, трябва да се тълкува в смисъл, че корпусите за многополюсни съединители за промишлена употреба като разглежданите в главното производство попадат в понятието „електрическо съоръжение“ по смисъла на тази разпоредба и трябва в резултат на това да носят СЕ маркировката, доколкото при правилното и в съответствие с предназначението им инсталиране по никакъв начин не може да се накърни съответствието им с изискванията за безопасност, с оглед на които те са били проверени.

      (1)  ОВ C 164, 08.06.2013 г.


title: Дело C-2/12: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 3 януари 2012 г. — Trianon Productie BV/Revillon Chocolatier SAS

text:
               31.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/10

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 3 януари 2012 г. — Trianon Productie BV/Revillon Chocolatier SAS
   (Дело C-2/12)
   2012/C 98/15
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Касатор: Trianon Productie BV

      Ответник по касационната жалба: Revillon Chocolatier SAS

      Преюдициални въпроси

               1.

               Основанието за отказ за регистрация, респ. за обявяване на недействителност по член 3, параграф 1, буква д), подточка iii) от Директива 89/104/ЕИО (1), в кодифицираната с Директива 2008/95 (2) редакция, а именно, че (представляващите форма) марки не могат да се състоят изключително от форма, която придава значителна стойност на стоките, свързано ли е с мотива (или мотивите) за решението за покупка от съответните потребители?

               2.

               Налице ли е „форма, която придава значителна стойност на стоките“ по смисъла на споменатата разпоредба

                           а)

                           само когато за тази форма, сравнена с други стойности (като например вкусът и субстанцията при хранителните продукти), трябва да се приеме, че има най-голяма, респ. доминираща стойност, или

                           б)

                           такава форма може да е налице и тогава, когато стоката, наред с посочената най-голяма, респ. доминираща стойност, има други стойности, които също трябва да се приемат за значителни?

               3.

               За отговора на втория въпрос има ли определящо значение възприятието на мнозинството съответни потребители или юрисдикцията може да направи извод, че възприятието на една част от потребителите е достатъчно, за да се приеме съответната стойност за „значителна“ по смисъла на цитираната по-горе разпоредба?

               4.

               Ако отговорът на третия въпрос е в последно посочения смисъл, колко голяма трябва да е тази част от потребителите?

      (1)  Първа Директива на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 40, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92).

      (2)  ОВ L 299, стр.25.


title: Дело C-194/07: Искане за преюдициално заключение, направено от Consiglio di Stato (Италия) на 4 април 2007 г. — SAVA и C. Srl, SIEME Srl, GRADED SpA/Mostra d'Oltremare SpA и други

text:
               23.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 140/13

         Искане за преюдициално заключение, направено от Consiglio di Stato (Италия) на 4 април 2007 г. — SAVA и C. Srl, SIEME Srl, GRADED SpA/Mostra d'Oltremare SpA и други
   (Дело C-194/07)
   (2007/C 140/21)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Consiglio di Stato
   Страни в главното производство

      Ищец: SAVA и C. Srl, SIEME Srl, GRADED SpA

      Ответник: Mostra d'Oltremare SpA и други
   Преюдициален въпрос
   „Следва ли член 1 от Директива 89/665/ЕИО (1) на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административни разпоредби, отнасящи се до прилагането на производствата по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство, изменена с Директива 92/50/ЕИО (2), на Съвета от 18 юни 1992 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги, да бъде тълкуван в смисъл, че осуетява възможността, според националното право, жалба срещу решение за възлагане на обществена поръчка да бъде подадена индивидуално от член на временно сдружение, което не е юридическо лице и което е участвало като такова в процедура по възлагане на обществена поръчка, но не е било определено за изпълнител на спомената поръчка.“

      (1)  ОВ L 395, стр. 33.

      (2)  ОВ L 209, стр. 1.


title: Дело T-9/05: Решение на Първоинстанционния съд от 15 януари 2008 г. — Hoya/СХВП — Indo (AMPLITUDE) ( Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността AMPLITUDE — По-ранна национална фигуративна марка AMPLY — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 )

text:
               23.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/41

         Решение на Първоинстанционния съд от 15 януари 2008 г. — Hoya/СХВП — Indo (AMPLITUDE)
   (Дело T-9/05) (1)

   („Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността AMPLITUDE - По-ранна национална фигуративна марка AMPLY - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94“)
   (2008/C 51/75)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Hoya Kabushiki Kaisha (Токио, Япония) [представители: A. Nordemann, C.-R. Haarmann, F. Schwab и M Nentwig, avocats]

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) [представители: A. Folliard-Monguiral и G. Schneider]

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Indo Internacional, SA (Hospitalitet de Llobregat, Испания) [представител: M. Currel Aguilà, avocat]
   Предмет
   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 3 ноември 2004 г. (преписка R 433/2004-1) относно производство по възражение между Indo Internacional, SA и Hoya Kabushiki Kaisha.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Hoya Kabushiki Kaisha да заплати разноските.

      (1)  ОВ C 106, 30.4.2005 г.


title: Дело C-389/15: Жалба, подадена на 17 юли 2015 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз

text:
               21.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/42

         Жалба, подадена на 17 юли 2015 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-389/15)
   (2015/C 311/45)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre, J. Guillem Carrau, B. Hartmann)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да отмени решението на Съвета от 7 май 2015 г. за разрешаване на започването на преговори по преразгледано Споразумение от Лисабон за наименованията за произход и географските указания, що се отнася до въпроси, които са от компетентността на Европейския съюз;

               —

               ако е необходимо, да запази последиците от обжалваното решение, в рамките на разумен период от постановяването на решение по настоящото дело, докато влезе в сила новото решение, което Съветът на Европейския съюз следва да приеме съгласно член 218, параграфи 3, 4 и 8 от ДФЕС;

               —

               да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

      Първото основание: В Обжалваното решение в нарушение на член 3 ДФЕС се приема, че съществува компетентност на държавите членки, когато преговорите се отнасят до споразумение, което попада в обхвата на изключителната компетентност на Съюза

      Второто основание: Нарушение на член 207, параграф 3 и член 218, параграфи 3, 4 и 8 ДФЕС, тъй като Съветът определил държавите членки като „преговарящи“ по въпрос от компетентността на ЕС и не приел обжалваното решение в съответствие с необходимото мнозинство


title: Дело C-28/11: Решение на Съда (трети състав) от 6 септември 2012 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg — Германия) — Eurogate Distribution GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Stadt (Митнически кодекс на Общността — Регламент (ЕИО) № 2913/92 — Член 204, параграф 1, буква а) — Режим на митническо складиране — Възникване на митническото задължение от неизпълнението на задължение — Късно вписване в материалната отчетност на данните относно вдигането на стоката от митническия склад)

text:
               17.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/4

         Решение на Съда (трети състав) от 6 септември 2012 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg — Германия) — Eurogate Distribution GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Stadt
   (Дело C-28/11) (1)

   (Митнически кодекс на Общността - Регламент (ЕИО) № 2913/92 - Член 204, параграф 1, буква а) - Режим на митническо складиране - Възникване на митническото задължение от неизпълнението на задължение - Късно вписване в материалната отчетност на данните относно вдигането на стоката от митническия склад)
   2012/C 355/05
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Hamburg

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Eurogate Distribution GmbH

      Ответник: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

      Предмет

   Преюдициално запитване — Finanzgericht Hamburg — Тълкуване на член 204, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58) — Късно вписване в материалната отчетност на данните относно вдигането на стоката от митническия склад — Допустимо ли е да се приеме, че като санкция за неизпълнението на това задължение възниква митническо задължение?

      Диспозитив

   Член 204, параграф l, буква а) от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) № 648/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 13 април 2005 година, трябва да се тълкува в смисъл, че неизпълнението на задължението за вписване на напускането на необщностна стока на митнически склад в предвидената за целта материална отчетност, най-късно в момента на това напускане, води до възникване на митническо задължение за тази стока дори когато тя е била реекспортирана.

      (1)  ОВ C 238, 13.8.2011 г.


title: Дело F-73/13: Жалба, подадена на 17 юли 2013 г. — ZZ/ЕЦБ

text:
               21.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 274/33

         Жалба, подадена на 17 юли 2013 г. — ZZ/ЕЦБ
   (Дело F-73/13)
   2013/C 274/55
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: L. Levi, Lawyer)

      Ответник: Европейска централна банка

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на ЕЦБ от 28 май 2013 г., с което жалбоподателят е уволнен дисциплинарно, както и обезщетение за претърпените от него неимуществени вреди

      Искания на жалбоподателя

               —

               да отмени решението на Европейската централна банка от 28 май 2013 г., с което е уволнен дисциплинарно, считано от 31 август 2013 г.,

               —

               вследствие на това да възстанови напълно жалбоподателя на предишната му длъжност, като огласи по подходящ начин това обстоятелство с оглед възстановяване на доброто му име,

               —

               при всички обстоятелства да присъди обезщетение за неимуществените вреди, претърпени от жалбоподателя, определени по справедливост в размер на 20 000 евро,

               —

               да осъди ЕЦБ да понесе съдебните разноски.


title: Дело F-113/14: Жалба, подадена на 20 октомври 2014 г.  — ZZ и др./Комисия

text:
               12.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/55

         Жалба, подадена на 20 октомври 2014 г. — ZZ и др./Комисия
   (Дело F-113/14)
   (2015/C 007/68)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: ZZ и др. (представители: T. Bontinck и A. Guillerme, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Установяване на незаконосъобразността на член 45 и на приложение I към Правилника за длъжностните лица, както и на свързаните с тях преходни мерки, и отмяна на решения на органа по назначаването, както с общо, така и с индивидуално приложение, относно повишаването на осемте жалбоподатели, длъжностни лица със степен AD 12 и AD 13 в рамките на годишната процедура за повишаване за 2014 г.

      Искания на жалбоподателите

               —

               главно искане: да се установи незаконосъобразността на член 45 от Правилника и на приложение I към него, както и на свързаните с тях преходни мерки,

               —

               да се отменят решенията на органа по назначаването, както с общо, така и с индивидуално приложение, за блокиране на всяка възможност за повишаване на жалбоподателите в качеството им на длъжностни лица със степен AD 12 или AD 13 в рамките на годишната процедура за повишаване за 2014 г.,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски,

               —

               при условията на евентуалност: да се отменят решенията на органа по назначаването, както с общо, така и с индивидуално приложение, за блокиране на всяка възможност за повишаване на жалбоподателите в качеството им на длъжностни лица със степен AD 12 или AD 13 в рамките на годишната процедура за повишаване за 2014 г.

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело F-98/13: Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 9 септември 2014 г.  — Moriarty/Парламент (Публична служба — Повишаване — Процедура за повишаване за 2012 г. — Невключване в списъка на повишените длъжностни лица — Жалба очевидно лишена от всякакво правно основание)

text:
               24.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 421/57

         Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 9 септември 2014 г. — Moriarty/Парламент
   (Дело F-98/13) (1)

   ((Публична служба - Повишаване - Процедура за повишаване за 2012 г. - Невключване в списъка на повишените длъжностни лица - Жалба очевидно лишена от всякакво правно основание))
   2014/C 421/81
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Rainer Moriarty (Колмар-Берг, Люксембург) (представители: A. Salerno и B. Cortese, avocats)

      Ответник: Европейски парламент (представители: E. Despotopoulou и E. Танева)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението, с което се утвърждава списък на служителите, повишени в процедурата за 2012 г., доколкото, от една страна, в него името на жалбоподателя не е посочено сред служителите със степен AST 6, неатестирани, които са били повишени в степен AST 7, и от друга страна, той съдържа името на друг служител

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата на г-н Moriarty като очевидно лишена от всякакво правно основание.

               2)

               Г-н Moriarty понася собствените си съдебни разноски и се осъжда да заплати съдебните разноски на Европейския парламент.

      (1)  ОВ C 367, 14.12.2013 г., стр. 40.


title: Дело F-88/11: Жалба, подадена на 16 септември 2011 г. — ZZ/Комисия

text:
               26.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/45

         Жалба, подадена на 16 септември 2011 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-88/11)
   2011/C 347/84
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: R. Rata, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на конкурсната комисия да не включи жалбоподателя в списъка с резерви от конкурс на общо основание EPSO/AD/148/09-RO — Администратори (Право) (AD 5).

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени решението за преразглеждане, прието от конкурсната комисия на 9 ноември 2010 г., с което същата потвърждава решението си от 14 юли 2010 г. да не включи жалбоподателя в списъка с резерви от конкурс на общо основание EPSO/AD/148/09-RO,

               —

               да отмени решението на Европейската комисия от 16 юни 2011 г., с което се отхвърля жалбата, подадена по административен ред от жалбоподателя на 7 февруари 2011 г.,

               —

               да измени списъка с резерви от конкурс на общо основание EPSO/AD/148/09-RO — Администратори (Право), като включи в него името на жалбоподателя, или да разпореди публикуването на нов списък, съдържащ името на жалбоподателя,

               —

               да присъди обезщетение за претърпените от жалбоподателя неимуществени вреди, определено предварително по справедливост на 7 000 EUR,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-3/08: Определение на Общия съд от 10 януари 2011 г. — Coedo Suárez/Съвет

text:
               19.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/34

         Определение на Общия съд от 10 януари 2011 г. — Coedo Suárez/Съвет
   (Дело T-3/08) (1)

   2011/C 55/61
   Език на производството: френски
   Председателят на осми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 64, 08.03.2008 г.


title: Дело F-80/05: Определение на Съда на публичната служба от 18 юни 2009 г. — De Geest/Съвет

text:
               15.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 193/37

         Определение на Съда на публичната служба от 18 юни 2009 г. — De Geest/Съвет
   (Дело F-80/05) (1)

   2009/C 193/66

      Език на производството: френски

   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 281, 12.11.2005 г., стр. 25.


title: Дело T-447/13 P: Определение на Общия съд от 2 октомври 2014 г.  — Marcuccio/Комисия (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Възстановяване на подлежащи на възстановяване съдебни разноски — Член 92, параграф 1 от Процедурния правилник на Съда на публичната служба — Възражение за паралелна жалба — Отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна жалба)

text:
               24.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 421/43

         Определение на Общия съд от 2 октомври 2014 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело T-447/13 P) (1)

   ((Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Възстановяване на подлежащи на възстановяване съдебни разноски - Член 92, параграф 1 от Процедурния правилник на Съда на публичната служба - Възражение за паралелна жалба - Отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна жалба))
   2014/C 421/61
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Триказе, Италия) (представител: G. Cipressa, адвокат)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: първоначално C. Berardis-Kayser и J. Baquero Cruz, впоследствие C. Berardis-Kayser и G. Gattinara, подпомагани от A. Dal Ferro, адвокат)

      Предмет

   Жалба за отмяна на Определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (едноличен състав) от 18 юни 2013 г. по дело Marcuccio/Комисия (F-143/11, Сборник СПС, EU:F:2013:81)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Г-н Luigi Marcuccio понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейската комисия в рамките на настоящото производство.

      (1)  ОВ C 291, 5.10.2013 г.


title: Дело T-379/07: Определение на Първоинстанционния съд от 11 септември 2008 г. — Полша/Комисия

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/65

         Определение на Първоинстанционния съд от 11 септември 2008 г. — Полша/Комисия
   (Дело T-379/07) (1)

   (2008/C 301/125)

      Език на производството: полски

   Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 283, 24.11.2007 г.


title: Дело C-195/06: Решение на Съда (четвърти състав) от 18 октомври 2007 г. (преюдициално запитване от Bundeskommunikationssenat — Австрия) — Kommunikationsbehörde Austria (KommAustria)/Österreichischer Rundfunk (ORF) (Свободно предоставяне на услуги — Телевизионна дейност — Директиви 89/552/ЕИО и 97/36/ЕО — Понятия за телевизионен пазар и за телевизионна реклама — Игра с награда)

text:
               22.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/15

         Решение на Съда (четвърти състав) от 18 октомври 2007 г. (преюдициално запитване от Bundeskommunikationssenat — Австрия) — Kommunikationsbehörde Austria (KommAustria)/Österreichischer Rundfunk (ORF)
   (Дело C-195/06) (1)

   (Свободно предоставяне на услуги - Телевизионна дейност - Директиви 89/552/ЕИО и 97/36/ЕО - Понятия за телевизионен пазар и за телевизионна реклама - Игра с награда)
   (2007/C 315/24)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Bundeskommunikationssenat
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: Kommunikationsbehörde Austria (KommAustria)

      Ответник: Österreichischer Rundfunk (ORF)
   Предмет
   Преюдициално запитване — Bundeskommunikationssenat — Тълкуване на член 1, букви в) и е) от Директива 89/552/ЕИО на Съвета от 3 октомври 1989 година относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите-членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност (ОВ L 298, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 215), изменена с Директива 97/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 юни 1997 година (ОВ L 202, стр. 60; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 232) — Телевизионно предаване, предоставящо възможност на телевизионните зрители да участват в хазартна игра с награда чрез набиране на специален телефонен номер — Понятие за телевизионен пазар и за телевизионна реклама
   Диспозитив
   Член 1 от Директива 89/552/ЕИО на Съвета от 3 октомври 1989 година относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите-членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност, изменена с Директива 97/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 юни 1997 година, трябва да бъде тълкуван в смисъл, че предаване или част от предаване, по време на което телевизионен оператор предоставя възможност на телевизионните зрители да участват в игра с награда чрез незабавно набиране на специален телефонен номер, следователно срещу заплащане,

               —

               попада в обхвата на определението за телевизионен пазар, дадено в буква е) от посочения член, ако предаването или частта от предаването представлява същинско предложение за услуги предвид целта на предаването, в което е включена играта, значението й за предаването от гледна точка на време и предвиждани икономически резултати спрямо тези, които се очакват от предаването като цяло, както и насоката на поставяните на кандидатите въпроси,

               —

               попада в обхвата на определението за телевизионна реклама, дадено в буква в) от посочения член, ако поради целта и съдържанието на тази игра и условията, при които са представени предвидените награди, същата се изразява в съобщение, целящо да поощри телевизионните зрители да придобият стоките и услугите, представени като награди, или непряко да насърчи под формата на самореклама интереса към достойнствата на програмите на съответния оператор.

      (1)  ОВ C 243, 1.10.2005 г.


title: Дело C-370/12: Решение на Съда (пленум) от 27 ноември 2012 г. (преюдициално запитване от Supreme Court — Ирландия) — Thomas Pringle/Government of Ireland, Ireland и The Attorney General (Механизъм за стабилност за държавите членки, чиято парична единица е еврото — Решение 2011/199/ЕС — Изменение на член 136 ДФЕС — Валидност — Член 48, параграф 6 ДЕС — Опростена процедура за преразглеждане — Договор за ЕМС — Икономическа и парична политика — Компетентност на държавите членки)

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/15

         Решение на Съда (пленум) от 27 ноември 2012 г. (преюдициално запитване от Supreme Court — Ирландия) — Thomas Pringle/Government of Ireland, Ireland и The Attorney General
   (Дело C-370/12) (1)

   (Механизъм за стабилност за държавите членки, чиято парична единица е еврото - Решение 2011/199/ЕС - Изменение на член 136 ДФЕС - Валидност - Член 48, параграф 6 ДЕС - Опростена процедура за преразглеждане - Договор за ЕМС - Икономическа и парична политика - Компетентност на държавите членки)
   2013/C 26/27
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Supreme Court

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Thomas Pringle

      Ответници: Government of Ireland, Ireland и The Attorney General

      Предмет

   Преюдициално запитване — Supreme Court — Валидност на Решение 2011/199/ЕС на Европейския съвет от 25 март 2011 г. за изменение на член 136 от Договора за функционирането на Европейския съюз по отношение на механизъм за стабилност за държавите членки, чиято парична единица е еврото (ОВ L 91, стр. 1) — Компетентност на Съюза — Право на държава членка, принадлежаща към еврозоната, да сключва международно споразумение като Договора за създаване на Европейски механизъм за стабилност

      Диспозитив

               1.

               При разглеждането на първия въпрос не се установяват никакви обстоятелства, които са от естество да засегнат валидността на Решение 2011/199/ЕС на Европейския съвет от 25 март 2011 година за изменение на член 136 от Договора за функционирането на Европейския съюз по отношение на механизъм за стабилност за държавите членки, чиято парична единица е еврото.

               2.

               Член 4, параграф 3 ДЕС, член 13 ДЕС, член 2, параграф 3 ДФЕС, член 3, параграф 1, буква в) и параграф 2 ДФЕС и членове 119—123 ДФЕС и 125—127 ДФЕС, както и общият принцип на ефективна правна защита допускат държавите членки, чиято парична единица е еврото, да сключат споразумение като Договора за създаване на Европейски механизъм за стабилност между Кралство Белгия, Федерална република Германия, Република Естония, Ирландия, Република Гърция, Кралство Испания, Френската република, Италианската република, Република Кипър, Великото херцогство Люксембург, Малта, Кралство Нидерландия, Република Австрия, Португалската република, Република Словения, Словашката република и Република Финландия, сключен в Брюксел на 2 февруари 2012 г., както и да ратифицират това споразумение.

               3.

               Правото на държава членка да сключи и ратифицира този договор не е обусловено от влизането в сила на Решение 2011/199.

      (1)  ОВ C 303, 6.10.2012 г.


title: Съединени дела C-307/09—C-309/09: Решение на Съда (втори състав) от 10 февруари 2011 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — Vicoplus SC PUH (C-307/09), BAM Vermeer Contracting sp. zoo (C-308/09), Olbek Industrial Services sp. zoo (C-309/09)/Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid (Свободно предоставяне на услуги — Командироване на работници — Акт за присъединяване от 2003 г. — Преходни мерки — Достъп на полските граждани до пазара на труда на държавите, които в момента на присъединяването на Република Полша вече са членки на Съюза — Изискване на разрешително за работа при предлагане за наемане на работници — Директива 96/71/ЕО — Член 1, параграф 3)

text:
               2.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/5

         Решение на Съда (втори състав) от 10 февруари 2011 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — Vicoplus SC PUH (C-307/09), BAM Vermeer Contracting sp. zoo (C-308/09), Olbek Industrial Services sp. zoo (C-309/09)/Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid
   (Съединени дела C-307/09—C-309/09) (1)

   (Свободно предоставяне на услуги - Командироване на работници - Акт за присъединяване от 2003 г. - Преходни мерки - Достъп на полските граждани до пазара на труда на държавите, които в момента на присъединяването на Република Полша вече са членки на Съюза - Изискване на разрешително за работа при предлагане за наемане на работници - Директива 96/71/ЕО - Член 1, параграф 3)
   2011/C 103/07
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Raad van State

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Vicoplus SC PUH (C-307/09), BAM Vermeer Contracting sp. zoo (C-308/09), Olbek Industrial Services sp. zoo (C-309/09)

      Ответник: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

      Предмет

   Преюдициално запитване — Raad van State (Нидерландия) — Тълкуване на членове 49 ЕО и 50 ЕО и на член 1, параграф 3, буква в) от Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги (ОВ L 18, 1997 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 05, том 4, стр. 29) — Национално законодателство, изискващо разрешително за работа за наемането на работници

      Диспозитив

               1.

               Членове 56 ДФЕС и 57 ДФЕС не са пречка през преходния период, предвиден в глава 2, параграф 2 от приложение XII към Акта относно условията на присъединяването на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република и промените в учредителните договори на Европейския съюз, държава членка да поставя като условие за командироването по смисъла на член 1, параграф 3, буква в) от Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги, на нейната територия на работници, полски граждани, изискването за разрешително за работа.

               2.

               Командироването на работници по смисъла на член 1, параграф 3, буква в) от Директива 96/71 е доставка на услуги, осъществявана срещу заплащане, като командированият работник остава на работа в предприятието — доставчик на услугата, без да се сключва никакъв трудов договор с предприятието потребител. Характерно за него е, че самият предмет на доставяната от предприятието доставчик услуга е преместването на работника в приемащата държава членка и че този работник изпълнява задълженията си за и под контрола на предприятието потребител.

      (1)  ОВ C 267 от 7.11.2009 г.


title: Дело C-401/13: Преюдициално запитване, отправено от Curtea de Apel Cluj (Румъния) на 16 юли 2013 г. — Vasiliki Balazs/Casa Județeană de Pensii Cluj

text:
               12.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 298/3

         Преюдициално запитване, отправено от Curtea de Apel Cluj (Румъния) на 16 юли 2013 г. — Vasiliki Balazs/Casa Județeană de Pensii Cluj
   (Дело C-401/13)
   2013/C 298/03
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Cluj

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Vasiliki Balazs

      Ответник: Casa Județeană de Pensii Cluj

      Преюдициални въпроси

   Следва ли разпоредбите на член 7, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 (1) да се тълкуват в смисъл, че в тяхното приложно поле попада двустранна спогодба, сключена между две държави членки преди датата, от която започва да се прилага регламентът, с която спогодба те са се договорили за прекратяване на задължението във връзка със социалните осигуровки, дължими от едната държава на граждани на другата държава, които са имали качеството на политически бежанци на територията на първата държава и са се репатрирали на територията на втората държава, срещу заплащането от първата държава на глобална сума за пенсиите и за покриване на периода, в който в първата държава членка са заплащани социалноосигурителните вноски?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26).


title: Дело T-470/09: Жалба, подадена на 30 ноември 2009 г. — medi/СХВП (medi)

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/62

         Жалба, подадена на 30 ноември 2009 г. — medi/СХВП (medi)
   (Дело T-470/09)
   2010/C 24/110
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: medi GmbH & Co. KG (Bayreuth, Германия) (представители: H. Lindner и D. Terheggen, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) от 1 октомври 2009 година по преписка R 692/2008-4, в частта му с която се отхвърля жалбата,

               —

               да се отмени отхвърлянето на заявката за регистрация на марка на Общността № 5 378 021 от СХВП от 26 февруари 2008 г.,

               —

               да се допусне публикуването на заявката за регистрация на марка на Общността № 5 378 021 в нейната цялост,

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „medi“ за стоките и услугите от класове 1, 3, 5, 9, 10, 17, 35, 38, 39, 41, 42 и 44 (заявка № 5 378 021)

      Решение на проверителя: отхвърля заявката

      Решение на апелативния състав: отменя частично решението на проверителя

      Изложени правни основания: погрешно прилагане на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 (1), тъй като разглежданата марка притежава необходимия отличителен характер.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стp. 1).


title: Дело C-20/11: Иск, предявен на 13 януари 2011 г. — Европейска комисия/Република Полша

text:
               12.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/15

         Иск, предявен на 13 януари 2011 г. — Европейска комисия/Република Полша
   (Дело C-20/11)
   2011/C 80/29
   Език на производството: полски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: I. Hadjiyiannis и Ł. Habiak)

      Ответник: Република Полша

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приела всички необходими законови и подзаконови разпоредби за прилагането на член 17, параграф 1 от Директива 2007/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно оценката и управлението на риска от наводнения (1), или при всички положения като не е уведомила Комисията за приетите разпоредби, Република Полша не е изпълнила задълженията си по тази директива;

               —

               да се осъди Република Полша да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за транспониране на Директива 2007/60/ЕО е изтекъл на 26 ноември 2009 г.

      (1)  ОВ L 288, стр. 27.


title: Дело C-148/10: Преюдициално запитване, отправено от Hof van Beroep te Brussel на 29 март 2010 г. — Express Line NV/Belgisch Instituut voor Postdiensten en Telecommunicatie

text:
               19.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/20

      Преюдициално запитване, отправено от Hof van Beroep te Brussel на 29 март 2010 г. — Express Line NV/Belgisch Instituut voor Postdiensten en Telecommunicatie
      (Дело C-148/10)
      (2010/C 161/29)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hof van Beroep te Brussel

         Страни в главното производство

         Ищец: Express Line NV

         Ответник: Belgisch Instituut voor Postdiensten en Telecommunicatie

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Трябва ли разпоредбите на Директива 97/67/ЕО (1) от [15] декември 1997 година относно общите правила за развитието на вътрешния пазар на пощенските услуги в Общността и за подобряването на качеството на услугата, съответно изменена с Директива 2002/39/ЕО (2) и по-специално, но не само член 19 от нея във връзка с нанесените от Директива 2008/6/ЕО (3) изменения, които трябва да бъдат транспонирани най-късно до 31 декември 2010 година в националното право, да се разбират и тълкуват в смисъл, че на държавите членки не се разрешава да придават задължителен характер на външна система за обработка на жалби по отношение на доставчиците на неуниверсални пощенски услуги, на основание, че:

                              i)

                              Директивата предвижда пълно хармонизиране, що се отнася до приложимите процедури по обжалване за защита на ползувателите на пощенски услуги; или

                              ii)

                              това задължение е наложено от Директива 2002/39/ЕО само на доставчика на универсална услуга, а считано от влизането в сила на Директива 2008/6/ЕО — на всички доставчици на универсални услуги, въпреки че съгласно член 19, параграф 1, трета алинея от Директива 2008/6/ЕО държавите членки могат само да насърчават, но не и да налагат развитието на независими извънсъдебни схеми за разрешаване на спорове между доставчиците на пощенски услуги, различни от универсалните услуги и крайните ползватели?

                  2.

                  Ако отговорът на първия въпрос е, че в качеството си на такава Пощенската директива не пречи на държавите членки да налагат на доставчиците на неуниверсални пощенски услуги задължителна външна система за обработка на жалби, каквато е предвидена в първа алинея на член 19, параграф 2 за доставчиците на универсални пощенски услуги, трябва ли принципите за свободното движение на услуги (член 49 и следващите от Договора за ЕО, член 56 и следващите от ДФЕС) да се тълкуват в смисъл, че въведените от държава членка ограничения, които се основават на императивни съображения от общ интерес за защита на потребителите, по силата на които на доставчиците на неуниверсални пощенски услуги е наложена задължителна външна система за обработка на жалби, предвидена в първа алинея на член 19, параграф 2 за доставчиците на универсални пощенски услуги, са съвместими с Договора за функционирането на Европейския съюз, дори ако в рамките на прилагането на разглежданата система за обработка на жалби не се прави никакво разграничение между жалбите на потребителите и тези на крайните ползуватели, въпреки че ползувателите на тези услуги (в настоящия случай експресни и куриерски услуги) в голямата си част са професионални ползуватели?

         (1)  Директива на Европейския парламент и на Съвета относно общите правила за развитието на вътрешния пазар на пощенските услуги в Общността и за подобряването на качеството на услугата (ОВ L 15, стp. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 3, стр. 12).

         (2)  Директива на Европейския парламент и на Съвета от 10 юни 2002 година за изменение на Директива 97/67/ЕО относно по-нататъшното отваряне на пощенските услуги в Общността за конкуренция (ОВ L 176, стp. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 4, стр. 178).

         (3)  Директива на Европейския парламент и на Съвета от 20 февруари 2008 година за изменение на Директива 97/67/ЕО с оглед пълното изграждане на вътрешния пазар на пощенски услуги в Общността (ОВ L 52, стр. 3).


title: Дело T-383/10: Решение на Общия съд от 17 април 2013 г. — Continental Bulldog Club Deutschland/СХВП (CONTINENTAL) (Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността „CONTINENTAL“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               1.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/38

         Решение на Общия съд от 17 април 2013 г. — Continental Bulldog Club Deutschland/СХВП (CONTINENTAL)
   (Дело T-383/10) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „CONTINENTAL“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2013/C 156/68
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Continental Bulldog Club Deutschland eV (Берлин, Германия) (представители: първоначално S. Vollmer, впоследствие U. Rühl, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално S. Schäffner, а впоследствие D. Walicka)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 23 юни 2010 г. (R 300/2010-1) относно заявка за регистрация на словния знак „CONTINENTAL“ като марка на Общността

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Continental Bulldog Club Deutschland eV да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 301, 6.11.2010 г.


title: Дело T-457/17: Жалба, подадена на 19 юли 2017 г. — Medisana/EUIPO („happy life“)

text:
               11.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 300/37

         Жалба, подадена на 19 юли 2017 г. — Medisana/EUIPO („happy life“)
   (Дело T-457/17)
   (2017/C 300/46)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Medisana AG (Нойс, Германия) (представител: Rechtsanwälte J. Bühling и D. Graetsch)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „happy life“ — заявка за регистрация № 15 164 023

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 3 май 2017 г. по преписка R 1965/2016-4

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) и параграф 2 от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-445/07 P: Жалба, подадена на 28 септември 2007 г. от Комисията на Европейските общности срещу Решение на Първоинстанционния съд от 18 юли 2007 г. по дело T-189/02, Ente per le Ville Vesuviane/Комисия на Европейските общности

text:
               8.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/25

         Жалба, подадена на 28 септември 2007 г. от Комисията на Европейските общности срещу Решение на Първоинстанционния съд от 18 юли 2007 г. по дело T-189/02, Ente per le Ville Vesuviane/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-445/07 P)
   (2007/C 297/40)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (за която се явяват: L. Flynn, представител, подпомаган от A. Dal Ferro, avvocato)

      Друга страна в производството: Ente per le Ville vesuviane
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на Първоинстанционния съд от 18 юли 2007 г. по дело Т-189/02 в частта, в която обявява за допустим иска за отмяна, подаден от Ente per le Ville vesuviane;

               —

               да се обяви за недопустим искът за отмяна, подаден от Ente per le Ville vesuviane срещу Решение D (2002) 810111 на Комисията от 13 март 2002 година;

               —

               да се осъди Ente per le Ville vesuviane да заплати съдебните разноски по настоящото производство и по първоинстанционното производство.

         Правни основания и основни доводи
   Комисията счита за допустимо своето обжалване, насочено срещу решението на Първоинстанционния съд, тъй като независимо от спечелването на делото по същество в първоинстанционното производство, нейното насочено срещу Ente per le Ville vesuviane възражение за недопустимост е било отхвърлено.
   Според жалбоподателя обжалваното решение е опорочено поради нарушаване на общностното право в частта, в която се обявява за допустим искът, подаден от Ente per le Ville vesuviane, тъй като последният е счетен за пряко засегнат по смисъла на член 230, четвърта алинея от Договора за ЕО. Жалбоподателят твърди, че според трайната съдебна практика когато — както в конкретния случай — има акт, насочен към държава-членка, разполагаща с дискреционна власт да отрази или не последиците му върху ищеца, последният не може да се счита за пряко засегнат от въпросното решение, независимо дали той е или не е „бенефициерът“ на средствата на Общността.


title: Дело C-675/13 P: Жалба, подадена на 16 декември 2013 г. от Zoo Sport Ltd срещу решението, постановено на 16 октомври 2013 г. от Общия съд (първи състав) по дело T-455/12, Zoo Sport Ltd/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) при встъпила по делото пред Общия страна K-2 Corp.

text:
               8.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 303/2

         Жалба, подадена на 16 декември 2013 г. от Zoo Sport Ltd срещу решението, постановено на 16 октомври 2013 г. от Общия съд (първи състав) по дело T-455/12, Zoo Sport Ltd/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) при встъпила по делото пред Общия страна K-2 Corp.
   (Дело C-675/13 P)
   2014/C 303/02
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Zoo Sport Ltd (представител: I. Rungg, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) и К-2 Corp.
   С определение от 15 юли 2014 г. Съдът (шести състав) обяви жалбата за недопустима.


title: Дело C-563/08: Определение на Съда (седми състав) от 6 октомври 2010 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Contencioso-Administrativo № 2 de Granada, Испания) — Carlos Sáez Sánchez, Patricia Rueda Vargas/Junta de Andalucía, Manuel Jalón Morente и др. (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник — Член 49 ДФЕС — Свобода на установяване — Обществено здраве — Аптеки — Близост — Снабдяване на населението с лекарствени продукти — Разрешение за стопанисване — Териториално разпределение на аптеките — Въвеждане на ограничения, основани на критерий за гъстота на населението — Минимално разстояние между аптеките)

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/10

         Определение на Съда (седми състав) от 6 октомври 2010 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Contencioso-Administrativo № 2 de Granada, Испания) — Carlos Sáez Sánchez, Patricia Rueda Vargas/Junta de Andalucía, Manuel Jalón Morente и др.
   (Дело C-563/08) (1)

   (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Член 49 ДФЕС - Свобода на установяване - Обществено здраве - Аптеки - Близост - Снабдяване на населението с лекарствени продукти - Разрешение за стопанисване - Териториално разпределение на аптеките - Въвеждане на ограничения, основани на критерий за гъстота на населението - Минимално разстояние между аптеките)
   2011/C 30/16
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de lo Contencioso-Administrativo № 2 de Granada

      Страни в главното производство

      Ищци: Carlos Sáez Sánchez, Patricia Rueda Vargas

      Ответници: Junta de Andalucía, Manuel Jalón Morente и др.

      Предмет

   Преюдициално запитване — Juzgado Contencioso-Administrativo № 2 de Granada — Тълкуване на член 43 ЕО — Правна уредба, определяща условията, които трябва да бъдат изпълнени за откриването на нови аптеки — Ограничения в зависимост от броя жители и от необходимостта да се запази минимално разстояние между аптеките

      Диспозитив

   Член 49 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че по принцип допуска национална правна уредба като разглежданата по главното производство, която налага ограничения върху издаването на разрешения за установяване на нови аптеки, като предвижда, че:

               —

               по принцип във всяка аптечна зона може да бъде създадена само една аптека на всеки 2 800 жители;

               —

               допълнителна аптека може да се създаде само при надвишаване на този праг за частта над 2 000 жители, и

               —

               всяка аптека трябва да отговаря на изискването за минимално разстояние от вече съществуващите аптеки, което по общо правило е 250 метра.

         Същевременно член 49 ДФЕС не допуска подобна национална правна уредба, доколкото основните правила за 2 800 жители или за разстояние от 250 метра препятстват създаването на достатъчен брой аптеки, които да осигурят подходящо фармацевтично обслужване във всяка географска зона с особени демографски характеристики, което следва да се провери от националната юрисдикция.

      (1)  ОВ C 69, 21.3.2009 г.


title: Дело C-507/07: Решение на Съда (шести състав) от 3 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Фрeнска република (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Регламент (EО) № 6/2002 — Индустриална и търговска собственост — Промишлени дизайни на Общността — Член 80, параграф 2 — Несъобщаване на списък на съдилищата)

text:
               19.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/6

         Решение на Съда (шести състав) от 3 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Фрeнска република
   (Дело C-507/07) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Регламент (EО) № 6/2002 - Индустриална и търговска собственост - Промишлени дизайни на Общността - Член 80, параграф 2 - Несъобщаване на списък на съдилищата)
   (2008/C 183/09)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: H. Krämer, agent)

      Ответник: Република Франция (представители: G. de Bergues и A. Hare, agents)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Регламент (EО) № 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността (OВ 2002 г., L 3, стp. 1, Специално издание на български език 2007 г., глава 13, том 33, стр. 70) — Несъобщаване на предвидения в член 80, параграф 2 от посочения по-горе регламент списък на съдилищата, които се произнасят по промишлените дизайни на Общността, с посочване на тяхното наименование и на тяхната териториална юрисдикция
   Диспозитив

               1)

               Френската република не е изпълнила задължението си по член 80, параграф 2 от Регламент (EО) № 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността, тъй като не е съобщила на Комисията на Европейските общности съдилищата, които се произнасят по промишлените дизайни на Общността.

               2)

               Осъжда Френската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 8, 12.1.2008 г.


title: Дело C-240/11 P: Жалба, подадена на 19 май 2011 г. от World Wide Tobacco España, S.A. срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 8 март 2011 г. по дело T-37/05, World Wide Tobacco España/Комисия

text:
               16.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/18

         Жалба, подадена на 19 май 2011 г. от World Wide Tobacco España, S.A. срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 8 март 2011 г. по дело T-37/05, World Wide Tobacco España/Комисия
   (Дело C-240/11 P)
   2011/C 211/35
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: World Wide Tobacco España, S.A. (представители: M Odriozola и A Vide, Abogados)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени частично решението на Общия съд по дело T-37/05,

               —

               да се намали размера на глобата, наложена на жалбоподателя,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски пред двете инстанции.

      Правни основания и основни доводи

   На първо място, жалбоподателят счита, че Комисията е нарушила принципа на равно третиране, тъй като е наложила по-стриктен възпиращ фактор на WWTE (World Wide Tobacco España, S.A.), отколкото на други преработвателни предприятия. Комисията е наложила възпиращ фактор на WWTE заради принадлежността му към мултинационална група със значителна икономическа и финансова мощ. Фактът, че WWTE е действало, quod non, под определящото влияние на неговите дружества майки, е прието само като допълнителен фактор.
   На второ място, при условията на евентуалност, Съдът трябва да преизчисли коефициента на умножение, в случай че приеме, че едно от дружествата майки не е отговорно за поведението на WWTE. Общият съд не е трябвало да отхвърля твърденията на WWTE с мотива, че то не е включило в искането си твърденията на своите дружества майки, защото последните, а не дъщерното дружество, са тези, които трябва да оспорят вменената им отговорност. Във всеки случай, постановените решения, тъй като се произнасят по жалбите на дружествата майки, включително решението по дело T-24/05, имат сила на пресъдено нещо между солидарно задължени страни.
   На трето място, Общият съд не е трябвало да обявява за недопустимо поради неяснота твърдението на жалбоподателя, в което се поддържа, че тъй като дружествата майки не са отговорни, Комисията е наложила глоба, която нарушава тавана от 10 % от оборота. Причините са същите като изложените в предходната точка: само дружества майки имат правото да се защитават срещу вменяването на отговорност и постановеното решение има сила на пресъдено нещо между солидарно задължени страни.
   Накрая, Комисията нарушава Насоките относно метода за определяне на глобите, като не взема предвид факта, че през 1996 и 1997 г. WWTE не е изпълнявало договорите. Жалбоподателят счита също така, че като не се е позовала изрично на това смекчаващо обстоятелство в обжалваното решение, Комисията не може да претендира, че го е взела предвид.


title: Дело T-779/16: Жалба, подадена на 7 ноември 2016 г. — Rühland/EUIPO — 8 seasons design (Leuchten)

text:
               16.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 14/46

         Жалба, подадена на 7 ноември 2016 г. — Rühland/EUIPO — 8 seasons design (Leuchten)
   (Дело T-779/16)
   (2017/C 014/56)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Lothar Rühland (Вендебург, Германия) (представители: H.-P. Schrammek, C. Drzymalla, S. Risthaus и J. Engberding, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: 8 seasons design GmbH (Ешвайлер, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорния промишлен дизайн: жалбоподателят

      Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Общността „Leuchten“ № 1 402 341-0006

      Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на EUIPO от 8 юли 2016 г. по преписка R 878/2015-3

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да отхвърли искането за обявяване на недействителност на промишлен дизайн на Общността № 0010402341-0006,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително направените разноски в производството по обжалване.

      Изложено основание

               —

               нарушение на член 25, параграф 1, буква б) във връзка с член 6 от Регламент № 6/2002.


title: Дело C-351/12: Решение на Съда (четвърти състав) от 27 февруари 2014 г. (преюдициално запитване от Krajský soud v Plzni — Чешка република) — Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním o. s. (OSA)/Léčebné lázně Mariánské Lázně a.s. (Директива 2001/29/ЕО — Авторското право и сродните му права в информационното общество — Понятие „публично разгласяване“  — Излъчване на произведения в стаите на балнеосанаториум — Непосредствено действие на разпоредбите на директивата — Членове 56 ДФЕС и 102 ДФЕС — Директива 2006/123/ЕО — Свободно предоставяне на услуги — Конкуренция — Изключително право за колективно управление на авторски права)

text:
               14.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/5

         Решение на Съда (четвърти състав) от 27 февруари 2014 г. (преюдициално запитване от Krajský soud v Plzni — Чешка република) — Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním o. s. (OSA)/Léčebné lázně Mariánské Lázně a.s.
   (Дело C-351/12) (1)

   ((Директива 2001/29/ЕО - Авторското право и сродните му права в информационното общество - Понятие „публично разгласяване“ - Излъчване на произведения в стаите на балнеосанаториум - Непосредствено действие на разпоредбите на директивата - Членове 56 ДФЕС и 102 ДФЕС - Директива 2006/123/ЕО - Свободно предоставяне на услуги - Конкуренция - Изключително право за колективно управление на авторски права))
   2014/C 112/06
   Език на производството: чешки

      Запитваща юрисдикция

   Krajský soud v Plzni

      Страни в главното производство

      Ищец: Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním o. s. (OSA)

      Ответник: Léčebné lázně Mariánské Lázně a.s.

      Предмет

   Преюдициално запитване — Krajský soud v Plzni — Тълкуване на членове 3 и 5 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (ОВ L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230), на членове 56 ДФЕС, 101 ДФЕС и 102 ДФЕС, както и на членове 14 и 16 от Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (OВ L 376, стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50) — Изключения и ограничения на правото на възпроизвеждане и разгласяване — Произведения, излъчвани чрез радио- и телевизионни приемници, монтирани в стаите на пациентите на балнеосанаториум — Непосредствено действие на разпоредбите на директивата — Национална правна уредба, предоставяща на ищеца изключителното право за колективно управление на авторски права на националната територия

      Диспозитив

               1)

               Член 3, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, която лишава авторите от правото им да разрешават или да забраняват разгласяването на техните произведения от балнеосанаториум, функциониращ като търговско предприятие, чрез целенасочено разпространение на сигнал посредством радио- или телевизионни приемници в стаите на пациентите на санаториума. Член 5, параграф 2, буква д), параграф 3, буква б) и параграф 5 от тази директива няма значение за това тълкуване.

               2)

               Член 3, параграф 1 от Директива 2001/29 трябва да се тълкува в смисъл, че организация за колективно управление на авторски права не може да се позове на него в спор между частноправни субекти с цел противоречащата на тази разпоредба правна уредба на държава членка да остане без приложение. Въпреки това сезираната с такъв спор юрисдикция е длъжна във възможно най-голяма степен да тълкува тази правна уредба предвид текста и целта на същата разпоредба, за да стигне до разрешение, съответстващо на преследваната от нея цел.

               3)

               Член 16 от Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар, член 56 ДФЕС и член 102 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат правна уредба на държава членка като разглежданата в главното производство, която предоставя колективното управление на авторските права върху някои защитени произведения на нейна територия само на една-единствена организация за колективно управление на авторски права, възпрепятствайки по този начин ползвател на такива произведения като разглеждания по делото в главното производство балнеосанаториум да ползва услугите на установена в друга държава членка организация за управление.

         Въпреки това член 102 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че признаци за злоупотреба с господстващо положение са налагането от първата организация за колективно управление на авторски права на тарифи за извършваните от нея услуги, които са значително по-високи от прилаганите тарифи в другите държави членки, при условие че сравнението на тарифните равнища е извършено на една и съща основа, или прилагането от страна на същата организация на прекомерно високи цени, които не са в разумно съотношение с икономическата стойност на извършваната услуга.

      (1)  ОВ C 295, 29.9.2012 г.


title: Дело T-536/10: Жалба, подадена на 23 ноември 2010 г. — Kessel/СХВП — Janssen-Cilag (Premeno)

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/46

         Жалба, подадена на 23 ноември 2010 г. — Kessel/СХВП — Janssen-Cilag (Premeno)
   (Дело T-536/10)
   ()
   2011/C 30/83
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Kessel Marketing & Vertriebs GmbH (Mörfelden-Walldorf, Германия) (представител: S. Bund, Rechtsanwältin)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Janssen-Cilag GmbH (Neuss, Германия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 21 септември 2010 г. по преписка R 708/2010-4,

               —

               да се осъди ответникът и встъпилата страна да заплатят съдебните разноски по силата на член 87, параграфи 2 и 5 от Процедурния правилник на Общия съд.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „Premeno“ за стоки от клас 5

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Janssen-Cilag GmbH

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Германска словна марка „Pramino“ за стоки от клас 5

      Решение на отдела по споровете: Уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1), тъй като не е представено доказателство за реалното използване на марката, на която се прави позоваване във възражението, нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009, тъй като няма вероятност от объркване между конфликтните марки.
   По-нататък жалбоподателят отхвърля допустимостта на ограничаването на списъка със стоки и услуги.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


title: Дело C-242/08: Решение на Съда (четвърти състав) от 22 октомври 2009 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof, Германия) — Swiss Re Germany Holding GmbH/Finanzamt München für Körperschaften (Шеста директива ДДС — Член 9, параграф 2, буква д), пето тире и член 13, Б, букви a), в) и г), точки 2 и 3 — Понятие за застрахователни и презастрахователни сделки — Възмездно прехвърляне на портфейл от договори за презастраховане Живот на лице, установено в трета държава — Определяне на мястото на извършване на това прехвърляне — Случаи на освобождаване)

text:
               5.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/10

         Решение на Съда (четвърти състав) от 22 октомври 2009 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof, Германия) — Swiss Re Germany Holding GmbH/Finanzamt München für Körperschaften
   (Дело C-242/08) (1)

   (Шеста директива ДДС - Член 9, параграф 2, буква д), пето тире и член 13, Б, букви a), в) и г), точки 2 и 3 - Понятие за застрахователни и презастрахователни сделки - Възмездно прехвърляне на портфейл от договори за презастраховане „Живот“ на лице, установено в трета държава - Определяне на мястото на извършване на това прехвърляне - Случаи на освобождаване)
   2009/C 297/09
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesfinanzhof

      Страни в главното производство

      Ищец: Swiss Re Germany Holding GmbH

      Ответник: Finanzamt München für Körperschaften

      Предмет

   Преюдициално запитване — Bundesfinanzhof — Тълкуване на член 9, параграф 2, буква д), пето тире, както и на член 13, Б, букви a), в) и г), точки 2 и 3 от Директива 77/388/ЕИО: Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стp. 1) — Прехвърляне на портфейл от договори за презастраховане „Живот“ срещу заплащане на цена от установен в трета страна приобретател, с разрешение от застрахованите лица, като се обхващат всички права и задължения, произтичащи от прехвърлените договори, но не се прехвърлят други икономически блага — Определяне на мястото на данъчно привързване — Приложимост към посочената сделка на една от хипотезите на освобождаване, съдържащи се в горепосочените разпоредби на член 13, Б от Директива 77/388/ЕИО

      Диспозитив

               1.

               Възмездно прехвърляне на портфейл от договори за презастраховане „Живот“ от дружество, установено в държава членка, на застрахователно дружество, установено в трета държава, въз основа на което последното дружество поема със съгласието на застрахованите лица всички произтичащи от тези договори права и задължения, не представлява сделка, попадаща в обхвата на член 9, параграф 2, буква д), пето тире и на член 13, Б, буква a) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, нито сделка, която представлява комбинация от предвиденото в точки 2 и 3 от член 13, Б, буква г).

               2.

               В рамките на възмездно прехвърляне на портфейл, включващ 195 договора за презастраховане „Живот“, обстоятелството, че не приобретателят, а прехвърлителят заплаща за придобиването на 18 от тези договори цена, която в конкретния случай се определя с отрицателна стойност, не е от значение за отговора на първия въпрос.

               3.

               Член 13, Б, буква в) от Шеста директива 77/388 трябва да се тълкува в смисъл, че той не се прилага за възмездно прехвърляне на портфейл от договори за презастраховане „Живот“ като прехвърлянето, разглеждано по главното производство.

      (1)  ОВ C 223, 30.8.2008 г.


title: Дело T-522/10: Решение на Общия съд от 17 януари 2012 г. — Hell Energy Magyarország/СХВП — Hansa Mineralbrunnen (HELL) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „HELL“ — По-ранна словна марка на Общността „HELLA“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на стоките и знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               25.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 58/9

         Решение на Общия съд от 17 януари 2012 г. — Hell Energy Magyarország/СХВП — Hansa Mineralbrunnen (HELL)
   (Дело T-522/10) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „HELL“ - По-ранна словна марка на Общността „HELLA“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на стоките и знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2012/C 58/15
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Hell Energy Magyarország kft (Будапеща, Унгария) (представител: M. Treis, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Botis)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Hansa Mineralbrunnen GmbH (Rellingen, Германия) (представители: A. Renck, V. von Bomhard, E. Nicolás Gómez и T. Dolde, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 5 август 2010 г. (преписка R 1517/2009-1) относно производство по възражение между Hansa Mineralbrunnen GmbH и Hell Energy Magyarország

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Hell Energy Magyarország kft да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 13, 15.1.2011 г.


title: Дело T-139/14: Решение на Общия съд от 15 септември 2016 г. — PT Wilmar Bioenergi Indonesia и PT Wilmar Nabati Indonesia/Съвет (Дъмпинг — Внос на биодизел с произход от Индонезия — Окончателни антидъмпингови мита — Член 2, параграфи 3 и 5 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 — Нормална стойност — Производствени разходи)

text:
               31.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 402/33

         Решение на Общия съд от 15 септември 2016 г. — PT Wilmar Bioenergi Indonesia и PT Wilmar Nabati Indonesia/Съвет
   (Дело T-139/14) (1)

   ((Дъмпинг - Внос на биодизел с произход от Индонезия - Окончателни антидъмпингови мита - Член 2, параграфи 3 и 5 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 - Нормална стойност - Производствени разходи))
   (2016/C 402/36)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: PT Wilmar Bioenergi Indonesia (Медан, Индонезия) и PT Wilmar Nabati Indonesia (Медан) (представител: P. Vander Schueren, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално S. Boelaert, впоследствие H. Marcos Fraile, подпомагани от R. Bierwagen и C. Hipp, avocats)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland, M. França и A. Stobiecka-Kuik) и European Biodiesel Board (EBB) (Брюксел, Белгия) (представители: O. Prost и M.-S. Dibling, avocats)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1194/2013 на Съвета от 19 ноември 2013 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на биодизел с произход от Аржентина и Индонезия (OВ L 315, 2013 г., стp. 2) в частта, която се отнася до жалбоподателите.

      Диспозитив

               1)

               Отменя членове 1 и 2 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 1194/2013 на Съвета от 19 ноември 2013 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на биодизел с произход от Аржентина и Индонезия, в частта, в която се отнасят до PT Wilmar Bioenergi Indonesia и PT Wilmar Nabati Indonesia.

               2)

               Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски и тези, направени от PT Wilmar Bioenergi Indonesia и PT Wilmar Nabati Indonesia.

               3)

               Европейската комисия и European Biodiesel Board (EBB) понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 151, 19.5.2014 г.