title: Дело C-704/19: Иск, предявен на 20 септември 2019 г. — Европейска комисия/Кралство Испания

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/27

      Иск, предявен на 20 септември 2019 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
      (Дело C-704/19)
      (2019/C 413/33)
      Език на производството: испански

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: B. Stromsky и P. Němečková)

         Ответник: Кралство Испания

         Искания на ищеца

                  —

                  да се установи, че като не е предприела в предвидените срокове всички необходими мерки за възстановяване от основния получател Telecom Castilla-La Mancha S.A. държавната помощ, обявена за незаконосъобразна и несъвместима с вътрешния пазар с член 1 от Решение (ЕС) 2016/1385 на Комисията от 1 октомври 2014 година относно държавна помощ SA.27408 (C 24/10) (ex NN 37/10, ex CP 19/09), приведена в действие от органите на Кастилия-Ла Манча за въвеждане на цифрова наземна телевизия в отдалечени и слабо урбанизирани райони в Кастилия-Ла Манча (1) (ОВ L 222, 2016 г., стр. 52), като не е доказало, че е отменило всички спрени плащания по посочената помощ и като не е съобщило на Комисията в определения срок мерките, приети за съобразяване с това решение, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 288, параграф 4 ДФЕС и по членове 3 и 4 от Решението, и

                  —

                  да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Кралство Испания не е приложило обжалваното решение в сроковете, предвидени в член 4, параграфи 2 и 3 от Решението.
      Кралство Испания все още не е възстановило общия размер на помощта от основния получател — Telecom Castilla-La Mancha, S.A. Кралство Испания не е доказало, че всички текущи плащания по помощта са прекратени след приемането на Решението. Липсата на пълно възстановяване на размера на посочената в Решението помощ, предоставена на Telecom CLM, и на официално доказателство за отмяната на всички спрени плащания, представлява неизпълнение на задължението на Испания по член 3 от Решението.
      Освен това Кралство Испания не е съобщило на Комисията в определения срок информацията, необходима за изпълнението на Решението, както се изисква съгласно член 4, параграфи 3 и 4 от същото.

         (1)  ОВ L 222, 2016 г., стр. 52.


title: Дело C-708/19: Преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 25 септември 2019 г. — Von Aschenbach & Voss GmbH/Hauptzollamt Duisburg

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/28

      Преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 25 септември 2019 г. — Von Aschenbach & Voss GmbH/Hauptzollamt Duisburg
      (Дело C-708/19)
      (2019/C 413/34)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Finanzgericht Düsseldorf

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Von Aschenbach & Voss GmbH

         Ответник: Hauptzollamt Duisburg

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Недействителен ли е член 1, параграф 1 от Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/271 на Комисията от 16 февруари 2017 година за разширяване на обхвата на окончателното антидъмпингово мито, наложено с Регламент (ЕО) № 925/2009 на Съвета върху вноса на някои видове алуминиево фолио с произход от Китайската народна република, за да бъде обхванат и вносът на някои леко модифицирани видове алуминиево фолио (1), поради това, че като разширява обхвата на антидъмпинговото мито, наложено върху алуминиево фолио за домакински цели с Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/2384 на Комисията от 17 декември 2015 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои видове алуминиево фолио с произход от Китайската народна република и за приключване на процедурата относно вноса на някои видове алуминиево фолио с произход от Бразилия след преразглеждане с оглед на изтичане на срока на действие в съответствие с член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета (2) и върху конвертиращо се алуминиево фолио и предвижда освобождаване на алуминиевото конвертиращо се фолио от антидъмпингово мито само при условията на член 1 параграф 4 от Регламент за изпълнение 2017/271, нарушава член 13, параграф 1 от Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейския съюз (3)?

                  2)

                  Недействителен ли е член 1, параграф 1 от Регламент за изпълнение 2017/271 поради това, че при приемането на този регламент Комисията е допуснала явна грешка в преценката, тъй като предположението ѝ, че 80 % от разследваните продукти са леко модифицирани продукти, не е достатъчно обосновано?

                  3)

                  Недействителен ли е член 1, параграф 1 от Регламент за изпълнение 2017/271 поради това, че при приемането на този регламент Комисията е допуснала явна грешка в преценката, тъй като не е разследвала крайната употреба в ЕС на внесените видове алуминиево фолио?

         (1)  ОВ L 40, 2017 г., стр. 51.

         (2)  ОВ L 332, 2015 г., стр. 63.

         (3)  ОВ L 176, 2016 г., стр. 21.


title: Дело C-718/19: Преюдициално запитване от Cour constitutionnelle (Белгия), постъпило на 27 септември 2019 г. — Ordre des barreaux francophones et germanophone, Association pour le droit des Étrangers ASBL, Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et Étrangers ASBL, Ligue des Droits de l'Homme ASBL, Vluchtelingenwerk Vlaanderen ASBL/Conseil des ministres

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/29

      Преюдициално запитване от Cour constitutionnelle (Белгия), постъпило на 27 септември 2019 г. — Ordre des barreaux francophones et germanophone, Association pour le droit des Étrangers ASBL, Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et Étrangers ASBL, Ligue des Droits de l'Homme ASBL, Vluchtelingenwerk Vlaanderen ASBL/Conseil des ministres
      (Дело C-718/19)
      (2019/C 413/35)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour constitutionnelle

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Ordre des barreaux francophones et germanophone, Association pour le droit des Étrangers ASBL, Coordination et Initiatives pour et avec les Réfugiés et Étrangers ASBL, Ligue des Droits de l'Homme ASBL, Vluchtelingenwerk Vlaanderen ASBL

         Ответник: Conseil des ministres

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли правото на Съюза, и по-специално членове 20 и 21 от Договора за функционирането на Европейския съюз и Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (1), да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която спрямо гражданите на Съюза и членовете на техните семейства се прилагат разпоредби, подобни на тези, с които, по отношение на гражданите на трети страни, е транспониран член 7, параграф 3 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни, а именно разпоредби, според които на гражданина на Съюза или на члена на неговото семейство могат да бъдат наложени превантивни мерки, за да се избегне опасността той да се укрие в първоначално дадения му или удължен срок да напусне страната поради взетото по съображения, свързани с обществения ред, решение за прекратяване на пребиваването му?

                  2)

                  Трябва ли правото на Съюза, и по-специално членове 20 и 21 от Договора за функционирането на Европейския съюз и Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО, да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която спрямо гражданите на Съюза и членовете на техните семейства, които не са изпълнили решение за прекратяване на пребиваването, взето по съображения, свързани с обществения ред или обществената сигурност, се прилага разпоредба, идентична на приложимата спрямо намиращи в същото положение граждани на трети страни, що се отнася до максималния срок за задържане за целите на извеждането, а именно осем месеца?

         (1)  ОВ, L 158, 2004 г, стp. 77, Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56.


title: Дело C-724/19: Преюдициално запитване, отправено от Специализиран наказателен съд (България) на 1 октомври 2019 година — наказателно производство срещу HP

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/30

      Преюдициално запитване, отправено от Специализиран наказателен съд (България) на 1 октомври 2019 година — наказателно производство срещу HP
      (Дело C-724/19)
      (2019/C 413/36)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Специализиран наказателен съд

         Страна в главното производство

      HP

         Преюдициални въпроси

      Съответен ли е на чл.2 б.„с“ т.i от Директива 2014/41 (1) и на принципа за равностойност национален закон (чл. 5 ал. 1 т.1 ЗЕЗР), който посочва прокурора като орган, компетентен в досъдебната фаза на наказателното производство да издаде европейска заповед за разследване за предоставяне на данни за трафика и местонахождението, свързани с далекосъобщения, при условие, че при идентичен национален случай компетентният орган е съдия.
      Признаването на тази европейска заповед за разследване от компетентния орган в изпълняващата държава (прокурор или от съдия-следовател) замества ли съдебното нареждане, изисквано от правото на издаващата държава.

         (1)  Директива 2014/41/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 3 април 2014 година относно Европейска заповед за разследване по наказателноправни въпроси

         OB 2014, L 130, стр. 1


title: Дело C-735/19: Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Senāts) (Латвия), постъпило на 7 октомври 2019 г. — Euromin Holdings (Cyprus) Limited/Finanšu un kapitāla tirgus komisija

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/31

      Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Senāts) (Латвия), постъпило на 7 октомври 2019 г. — Euromin Holdings (Cyprus) Limited/Finanšu un kapitāla tirgus komisija
      (Дело C-735/19)
      (2019/C 413/37)
      Език на производството: латвийски

         Запитваща юрисдикция

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Страни в главното производство

         Ищец в първоинстанционното производство и касатор: Euromin Holdings (Cyprus) Limited

         Ответник в първоинстанционното производство и касатор: Finanšu un kapitāla tirgus komisija

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Противоречи ли на правилното прилагане на член 5 от Директива 2004/25/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно предложенията за поглъщане (1) национална правна уредба, която предвижда, че цената за акция при задължително предложение за обратно изкупуване се изчислява при разделянето на нетните активи (включително неконтролиращите (миноритарни) участия) на дружеството, към което е отправено предложението, на броя на издадените акции?

                  2)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос, тоест, ако нетните активи на дружеството, към което е отправено предложението, не трябва да включват неконтролиращите или миноритарни участия, може ли метод за определяне на цената на акциите, за разбирането на който е необходимо да бъде приложен някой от начините за тълкуване на правото в съдебната практика — ограничително телеологично тълкуване, да се счита за ясно определен по смисъла на член 5, параграф 4, втора алинея от Директива 2004/25/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно предложенията за поглъщане?

                  3)

                  Съвместима ли е с член 5, параграф 4 от Директива 2004/25/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно предложенията за поглъщане, тоест — с изискването за определяне на справедлива цена, правна уредба, която предвижда, че трябва да бъде избрана най-високата цена сред следните три възможности:

                              1.

                              най-високата цена, на която предложителят или лица, които действат съгласувано с него, са придобили акции от дружеството, към което е отправено предложението, през предходните 12 месеца. В случай на придобиване на акции на различни цени, цената за обратно изкупуване ще бъде най-високата цена за придобиване на акции за дванадесетте месеца, предхождащи възникването на законовото задължение за отправяне на предложение за обратно изкупуване;

                              2.

                              среднопретеглената цена за акция на регулирания пазар или в системата за многостранна търговия с най-голям обем на сделки със съответните акции за последните 12 месеца. Среднопретеглената цена за акция се изчислява въз основа на дванадесетте месеца, предхождащи възникването на законовото задължение за отправяне на предложение за обратно изкупуване;

                              3.

                              стойността на акцията, получена при разделянето на нетните активи на дружеството, към което е отправено предложението, на броя на издадените акции. Нетните активи се изчисляват, като от общата стойност на активите на дружеството, към което е отправено предложението, се приспадне частта на собствените акции и на пасивите. Ако дружеството, към което е отправено предложението, притежава акции с различна номинална стойност, за да се изчисли стойността на акцията, нетните активи се разделят пропорционално на процента, който представлява отделната номинална стойност на съответните акции в дружествения капитал?

                  4)

                  Ако методът за изчисление, установен в националното право при упражняване на свободата на преценка, предоставена [на държавите членки] с член 5, параграф 4, втора алинея от Директива 2004/25/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно предложенията за поглъщане, води до по-висока цена, отколкото тази по член 5, параграф 4, първа алинея, съвместимо ли е с целта на Директивата винаги да се избира най-високата цена?

                  5)

                  Ако в резултат на неправилното прилагане на правото на Европейския съюз частноправен субект претърпи вреда, допустимо ли е националното право да предвижда ограничение за поправянето на вредата, при положение че това ограничение се прилага еднакво както за вредите, претърпени поради неправилното прилагане на националното право, така и за тези, претърпени поради неправилното прилагане на правото на Съюза?

                  6)

                  Предоставят ли приложимите в случая разпоредби от Директива 2004/25/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно предложенията за поглъщане права на частноправните субекти, с други думи — изпълнено ли е съответното условие за пораждане на отговорността на държавата?

         (1)  ОВ L 142, 2004 г., стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 44.


title: Дело C-736/19: Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Senāts) (Латвия), постъпило на 7 октомври 2019 г. — ZS „Plaukti“/Lauku atbalsta dienests

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/32

      Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Senāts) (Латвия), постъпило на 7 октомври 2019 г. — ZS „Plaukti“/Lauku atbalsta dienests
      (Дело C-736/19)
      (2019/C 413/38)
      Език на производството: латвийски

         Запитваща юрисдикция

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: ZS „Plaukti“

         Друга страна в производството: Lauku atbalsta dienests

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Приложим ли е член 16, параграф 5, трета алинея от Регламент (ЕС) № 65/2011 на Комисията (1) от 27 януари 2011 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета по отношение на прилагането на процедури за контрол, както и кръстосано спазване по отношение на мерките за подпомагане на развитието на селските райони, в хипотеза, в която кандидатът не е изпълнил изискванията относно окосяването на площта, за която е поискана помощ за поддържане на биоразнообразието в пасищата (изискване, което надхвърля задължителните минимални изисквания, предвидени в член 39, параграф 3 от Регламент № 1698/2005) (2), без да е налице промяна в групата на културите?

                  2)

                  Може ли да се налагат едновременно за едно-единствено нарушение санкцията, предвидена в член 16, параграф 5, трета алинея от Регламент (ЕС) № 65/2011 на Комисията от 27 януари 2011 г., и санкцията, предвидена в член 18, параграф 1, буква а) от Регламент № 65/2011?

                  3)

                  Допускат ли членове 4 и 6 от Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета (3) от 19 януари 2009 г. във връзка с член 39, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета от 20 септември 2005 г. национална правна уредба, която предвижда, че едно и също изискване може да съставлява задължително минимално изискване (условие) и в същото време да налага по-строги условия от задължителните минимални изисквания (изискване за плащане за агроекология)?

         (1)  ОВ L 25, 2011 г., стр. 5.

         (2)  Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета от 20 септември 2005 година относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 277, 2005 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 66, стр. 101).

         (3)  Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета от 19 януари 2009 година за установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски стопани, за изменение на регламенти (ЕО) № 1290/2005, (ЕО) № 247/2006, (ЕО) № 378/2007 и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1782/2003 (ОВ L 30, 2009 г., стр. 16).


title: Дело C-737/19: Преюдициално запитване от Tribunal administratif de Montreuil (Франция), постъпило на 7 октомври 2019 г. — Bank of China Limited/Ministre de l'Action et des Comptes publics

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/33

      Преюдициално запитване от Tribunal administratif de Montreuil (Франция), постъпило на 7 октомври 2019 г. — Bank of China Limited/Ministre de l'Action et des Comptes publics
      (Дело C-737/19)
      (2019/C 413/39)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal administratif de Montreuil

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Bank of China Limited

         Ответник: Ministre de l'Action et des Comptes publics

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Приложими ли се изводите от решение от 24 януари 2019 г., Morgan Stanley & Co International, C-165/17, по отношение на хипотезата, в която клон извършва в държава членка както облагаеми с ДДС сделки, така и доставки в полза на централата и някои клонове, които са установени в трета държава?

                  2)

                  Когато установеният в държава членка клон предявява право да си приспадне ДДС във връзка с разходите, които е направил, за да извърши доставки в полза на намиращата се в трета държава централа, тоест за износ на финансови и банкови услуги, може ли данъчнозадълженото лице да приспадне данъка на основание член 169, буква а) или на основание член 169, буква в) [от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7)]?

                  3)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос и в случай че клонът има право на приспадане на основание член 169, буква а), какво е условието, за да може да се приеме, че банковите сделки, извършвани от установената в трета държава централа, щяха да пораждат право на приспадане, ако бяха извършени в държавата членка, в която са направени разходите, върху които е начислен ДДС? При утвърдителен отговор на първия въпрос и в случай че клонът има право на приспадане на основание член 169, буква в), какви са условията, за да може да се приеме, че клиентът е установен извън Европейския съюз, при положение че клонът се намира в Европейския съюз и съставлява единен правен субект с централата?


title: Дело C-739/19: Преюдициално запитване от Supreme Court (Ирландия), постъпило на 7 октомври 2019 г. — VK/An Bord Pleanála

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/34

      Преюдициално запитване от Supreme Court (Ирландия), постъпило на 7 октомври 2019 г. — VK/An Bord Pleanála
      (Дело C-739/19)
      (2019/C 413/40)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Supreme Court

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: VK

         Ответник: An Bord Pleanála

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Недопустимо ли е държава членка да упражни предвидената в член 5 от Директива 77/249/ЕИО (1) от 22 март 1977 г., както е изменена, възможност да задължи адвокат, който представлява клиент пред съд „да работ[и] съвместно с адвокат, който упражнява професията пред съответния съд“ във всички случаи, в които страната, която гостуващият адвокат желае да представлява в такова производство, има право да се представлява сама?

                  2)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос, въз основа на какви фактори националната юрисдикция следва да прецени дали е допустимо да се наложи задължението да се „работ[и] съвместно“?

                  3)

                  По-специално, представлява ли налагането на ограничено задължение да се работи „съвместно“, както е описано по-горе в настоящото запитване, пропорционална намеса в свободата на предоставяне на адвокатски услуги, която може да бъде обоснована с оглед на обществения интерес, в който се включват както необходимостта да се защитят потребителите на правни услуги, така и необходимостта да се гарантира добро правораздаване?

                  4)

                  При утвърдителен отговор на третия въпрос, важи ли това съждение при всички обстоятелства, и ако не, какви фактори следва да вземе предвид една национална юрисдикция, за да определи дали такова задължение може да се наложи в даден конкретен случай?

         (1)  Директива на Съвета от 22 март 1977 година относно улесняване на ефективното упражняване от адвокатите на свободата на предоставяне на услуги (ОВ L 78, 1977 г., стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 46).


title: Дело C-741/19: Преюдициално запитване от Cour d’appel de Paris (Франция), постъпило на 8 октомври 2019 г. — République de Moldavie/Société Komstroy, правоприемник на дружеството Energoalians

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/34

      Преюдициално запитване от Cour d’appel de Paris (Франция), постъпило на 8 октомври 2019 г. — République de Moldavie/Société Komstroy, правоприемник на дружеството Energoalians
      (Дело C-741/19)
      (2019/C 413/41)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour d’appel de Paris

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: République de Moldavie

         Ответник: Société Komstroy, правоприемник на дружеството Energoalians

         Преюдициални въпроси

                  —

                  Трябва ли член 1, точка 6 от Договора за Енергийната харта да се тълкува в смисъл, че вземане, произтичащо от договор за продажба на електроенергия, което не е включвало никаква вноска от страна на инвеститора в приемащата държава, може да представлява „инвестиция“ по смисъла на този член?

                  —

                  Трябва ли член 26, параграф 1 от Договора за Енергийната харта да се тълкува в смисъл, че придобиването от инвеститор на договаряща страна на вземане на икономически оператор, чужд на договарящите се страни по Договора за Енергийната харта, представлява инвестиция?

                  —

                  Трябва ли член 26, параграф 1 от Договора за Енергийната харта да се тълкува в смисъл, че вземане на инвеститор, произтичащо от договор за продажба на електроенергия, доставена на границата на приемащата държава, може да представлява инвестиция, направена в зоната на друга договаряща страна, при липса на каквато и да е икономическа дейност, упражнявана от инвеститора на територията на последната?


title: Дело C-745/19: Преюдициално запитване, отправено от Софийски районен съд (България) на 10 октомври 2019 година — PH, OI/„ЮРОБАНК БЪЛГАРИЯ“ АД

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/35

      Преюдициално запитване, отправено от Софийски районен съд (България) на 10 октомври 2019 година — PH, OI/„ЮРОБАНК БЪЛГАРИЯ“ АД
      (Дело C-745/19)
      (2019/C 413/42)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Софийски районен съд

         Страни в главното производство

         Ищци: PH, OI

         Ответник: „ЮРОБАНК БЪЛГАРИЯ“ АД

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Ако се установи, че клауза за едностранно изменение на лихвения процент по договор за кредит, сключен между търговец и потребител, е неравноправна, допустимо ли е националният съд да приеме, че дължимата се по договора лихва е фиксирана (въпреки противна уговорка в първоначалния договор) в размера, който е определен към датата на отпускане на кредита?

                  2.

                  Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен, допустимо ли е националният съд въобще да присъжда лихва при наличие на неравноправна клауза, която не определя по правомерен начин променливия лихвен процент по договора?

                  3.

                  По какъв начин се отразява на отговора на първите два въпроса обстоятелството, че в хода на погасяване на кредита потребителят се е съгласил да се прилага методология за определяне на лихвения процент, която не съдържа неравноправни клаузи?


title: Дело C-787/19: Иск, предявен на 23 октомври 2019 г. — Европейска комисия/Република Австрия

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/36

      Иск, предявен на 23 октомври 2019 г. — Европейска комисия/Република Австрия
      (Дело C-787/19)
      (2019/C 413/43)
      Език на производството: немски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: J. Jokubauskaitė и M. Wasmeier, Bevollmächtigte)

         Ответник: Република Австрия

         Искания на ищеца

      Ищецът иска от Съда:

                  —

                  да установи, че като е изключила от режима на данъка върху добавената стойност, приложим по отношение на туристическите агенти, доставките на туристически услуги за данъчнозадължени лица, които ги използват за целите на своята икономическа дейност, и като е предоставила право на туристическите агенти, доколкото този специален режим е приложим по отношение на тях, да определят данъчната основа на данъка върху добавената стойност общо за групи услуги или за всички предоставени за даден данъчен период услуги, Република Австрия не е изпълнила задълженията си по член 73 и членове 306—310 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1).

                  —

                  да осъди Република Австрия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Ищецът твърди, че предвиденият в Австрия режим за изчисляване на данъка върху добавената стойност за туристически услуги не е в съответствие с Директива 2006/112. Членове 306—310 от тази директива предвиждали специален режим, при който предоставяните от туристическите агенти на клиенти туристически услуги се считат за единна услуга. Австрийското право недопустимо се отклонявало от този режим.
      Първо, било недопустимо да се изключи прилагането на специалния режим по отношение на данъчнозадължени лица, които използват услугите за целите на своята икономическа дейност. В решение от 26 септември 2013 г., Комисия/Испания (C-189/11, EU:C:2013:587), Съдът установява, че посоченият специален режим трябва да се прилага не само по отношение на частни крайни потребители, но и по отношение на данъчнозадължени предприятия. Държавите членки нямали право да ограничават този режим само спрямо първата категория лица. Съдът отново е потвърдил това в решение от 08 февруари 2018 г., Комисия/Германия (C-380/16, EU:C:2018:76).
      Второ, предвиденият в австрийското право метод за изчисляване на ДДС не е съвместим с Директива 2006/112. Съгласно член 73 и членове 306—310 от Директивата данъчната основа трябвало да се определя отделно за всяко пътуване. Австрийското право обаче допускало общо изчисляване на маржа на печалба за някои „групи от услуги“, съответно за всички пътувания през определен период от време. В посоченото по-горе решение Съдът приема, че такова общо определяне не е в съответствие с общата система на данъка върху добавената стойност.

         (1)  ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело T-586/14 RENV: Решение на Общия съд от 24 септември 2019 г. — Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Комисия (Дъмпинг — Внос на слънцезащитно стъкло с произход от Китай — Член 2, параграф 7, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 1225/2009 (понастоящем член 2, параграф 7, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2016/1036) — Статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика — Понятието „значително нарушение на производствените разходи и на финансовото положение на предприятията“ — Данъчни облекчения — Явна грешка в преценката)

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/38

      Решение на Общия съд от 24 септември 2019 г. — Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Комисия
      (Дело T-586/14 RENV) (1)

      (Дъмпинг - Внос на слънцезащитно стъкло с произход от Китай - Член 2, параграф 7, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 1225/2009 (понастоящем член 2, параграф 7, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2016/1036) - Статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика - Понятието „значително нарушение на производствените разходи и на финансовото положение на предприятията“ - Данъчни облекчения - Явна грешка в преценката)
      (2019/C 413/45)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd (Анхуей, Китай) (представител: Y. Melin, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: L. Flynn и T. Maxian Rusche)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH (Черниц, Германия) (представител: R. MacLean, адвокат)

         Предмет

      Искане по член 263 ДФЕС за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) № 470/2014 на Комисията от 13 май 2014 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на слънцезащитно стъкло с произход от Китайската народна република (ОВ L 142, 2014 г., стр. 1)

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя Регламент за изпълнение (ЕС) № 470/2014 на Комисията от 13 май 2014 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на слънцезащитно стъкло с произход от Китайската народна република.

                  2)

                     Осъжда Европейската комисия да заплати, освен собствените си съдебни разноски, и тези на Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd, с изключение на разноските във връзка с встъпването.

                  3)

                     Осъжда GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH да заплати, освен собствените си съдебни разноски, и тези на Xinyi PV Products (Anhui) Holdings във връзка с встъпването му.

         (1)  ОВ C 372, 20.10.2014 г.


title: Дела T-755/15 и Т-759/15: Решение на Общия съд от 24 септември 2019 г. — Люксембург и Fiat Chrysler Finance Europe/Комисия (Държавни помощи — Помощ, приведена в действие от Люксембург — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и неправомерна, и се разпорежда възстановяването ѝ — Предварително решение (tax ruling) — Предимство — Принцип на сделката между несвързани лица — Селективен характер — Презумпция — Ограничаване на конкуренцията — Възстановяване)

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/39

      Решение на Общия съд от 24 септември 2019 г. — Люксембург и Fiat Chrysler Finance Europe/Комисия
      (Дела T-755/15 и Т-759/15) (1)

      (Държавни помощи - Помощ, приведена в действие от Люксембург - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и неправомерна, и се разпорежда възстановяването ѝ - Предварително решение (tax ruling) - Предимство - Принцип на сделката между несвързани лица - Селективен характер - Презумпция - Ограничаване на конкуренцията - Възстановяване)
      (2019/C 413/46)
      Езици на производството: френски и английски

         Страни

         Жалбоподател по дело T-755/15: Великото херцогство Люксембург (представители: първоначално D. Holderer и T. Uri, впоследствие T. Uri, подпомагани първоначално от D. Waelbroeck, S. Naudin и A. Steichen, впоследствие от D. Waelbroeck и A. Steichen, avocats)

         Жалбоподател по дело T-759/15: Fiat Chrysler Finance Europe (Люксембург, Люксембург) (представители: J. Rodríguez, solicitor, G. Maisto и M. Engel, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: P.-J. Loewenthal и B. Stromsky)

         Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателите: Ирландия (представители по дело T-755/15: първоначално E. Creedon, G. Hodge и A. Joyce, впоследствие G. Hodge, M. Browne и A. Joyce, и накрая A. Joyce и J. Quaney, подпомагани от P. Gallagher, M. Collins, SC, B. Doherty и S. Kingston, barristers, и по дело T-759/15: първоначално E. Creedon, G. Hodge, K. Duggan и A. Joyce, впоследствие G. Hodge, K. Duggan, M. Browne и A. Joyce, и накрая A. Joyce и J. Quaney, подпомагани от M. Collins, P. Gallagher, SC, S. Kingston и B. Doherty, barristers)

         Предмет

      Жалби на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ЕС) 2016/2326 на Комисията от 21 октомври 2015 година относно държавна помощ SA.38375 (2014/C ex 2014/NN), приведена в действие от Люксембург в полза на Fiat (ОВ L 351, 2016 г., стр. 1).

         Диспозитив

                  1)

                     Съединява дела T-755/15 и T-759/15 за целите на съдебното решение.

                  2)

                     Отхвърля жалбите.

                  3)

                     Великото херцогство Люксембург понася, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Европейската комисия по дело T-755/15.

                  4)

                     Fiat Chrysler Finance Europe понася, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Комисията по дело T-759/15.

                  5)

                     Ирландия понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 59, 15.2.2016 г.


title: Дела T-760/15 и Т-636/16: Решение на Общия съд от 24 септември 2019 г. — Нидерландия и др./Комисия (Държавни помощи — Помощ, приведена в действие от Нидерландия — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и неправомерна, и се разпорежда възстановяването ѝ — Предварително данъчно решение (tax ruling) — Трансферно ценообразуване — Изчисляване на облагаемата основа — Принцип на сделката между несвързани лица — Предимство — Референтна система — Данъчна и процесуална автономия на държавите членки)

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/40

      Решение на Общия съд от 24 септември 2019 г. — Нидерландия и др./Комисия
      (Дела T-760/15 и Т-636/16) (1)

      (Държавни помощи - Помощ, приведена в действие от Нидерландия - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и неправомерна, и се разпорежда възстановяването ѝ - Предварително данъчно решение (tax ruling) - Трансферно ценообразуване - Изчисляване на облагаемата основа - Принцип на сделката между несвързани лица - Предимство - Референтна система - Данъчна и процесуална автономия на държавите членки)
      (2019/C 413/47)
      Езици на производството: нидерландски и английски

         Страни

         Жалбоподател по дело T-760/15: Кралство Нидерландия (представители: първоначално M. Bulterman, B. Koopman, M. de Ree и M. Noort, впоследствие M. Bulterman, M. de Ree и M. Noort)

         Жалбоподатели по дело T-636/16: Starbucks Corp. (Сиатъл, Вашингтон, Съединени щати), Starbucks Manufacturing Emea BV (Амстердам, Нидерландия) (представители: S. Verschuur, M. Petite и M. Stroungi, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители по дело T-760/15: първоначално P-J. Loewenthal и B. Stromsky, впоследствие P-J. Loewenthal и F. Tomat, и по дело T-636/16: P-J. Loewenthal и F. Tomat)

         Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя по дело T-760/15: Ирландия (представители: първоначално E. Creedon, G. Hodge, K. Duggan и A. Joyce, впоследствие G. Hodge, A. Joyce, K. Duggan, M. Browne и J. Quaney, подпомагани от M. Collins, P. Gallagher, SC, B. Doherty и S. Kingston, barristers)

         Предмет

      Жалби на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ЕС) 2017/502 на Комисията от 21 октомври 2015 година относно държавна помощ SA.38374 (2014/C ex 2014/NN), приведена в действие от Нидерландия в полза на Starbucks (ОВ L 83, 2017 г., стр. 38).

         Диспозитив

                  1)

                     Съединява дела T-760/15 и T-636/16 за целите на настоящото съдебно решение.

                  2)

                     Отменя Решение (ЕС) 2017/502 на Комисията от 21 октомври 2015 година относно държавна помощ SA.38374 (2014/C ex 2014/NN), приведена в действие от Нидерландия в полза на Starbucks.

                  3)

                     Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Кралство Нидерландия, Starbucks Corp. и Starbucks Manufacturing Emea BV.

                  4)

                     Ирландия понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 59, 15.2.2016 г.


title: Дело T-105/17: Решение на Общия съд от 24 септември 2019 г. — HSBC Holdings и др./Комисия (Конкуренция — Картели — Сектор на лихвените деривати в евро — Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП — Манипулиране на междубанковите референтни лихвени проценти на Euribor — Обмен на поверителна информация — Ограничаване на конкуренцията с оглед на целта — Единно продължено нарушение — Глоби — Основен размер — Стойност на продажбите — Член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1/2003 — Задължение за мотивиране)

text:
               9.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 413/41

      Решение на Общия съд от 24 септември 2019 г. — HSBC Holdings и др./Комисия
      (Дело T-105/17) (1)

      (Конкуренция - Картели - Сектор на лихвените деривати в евро - Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП - Манипулиране на междубанковите референтни лихвени проценти на Euribor - Обмен на поверителна информация - Ограничаване на конкуренцията с оглед на целта - Единно продължено нарушение - Глоби - Основен размер - Стойност на продажбите - Член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1/2003 - Задължение за мотивиране)
      (2019/C 413/48)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: HSBC Holdings plc (Лондон, Обединено кралство), HSBC Bank plc (Лондон), HSBC France (Париж, Франция) (представители: K. Bacon, QC, D. Bailey, barrister, M. Simpson, solicitor, Y. Anselin и C. Angeli, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: M. Farley, B. Mongin и F. van Schaik, подпомагани от B. Lask, barrister)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС, от една страна, за частична отмяна на Решение C (2016) 8530 окончателен на Комисията от 7 декември 2016 година относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (Дело AT.39914 — Лихвени деривати в евро) и, от друга страна, за промяна на размера на наложената на жалбоподателите глоба.

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя член 2, буква б) от Решение C (2016) 8530 окончателен на Комисията от 7 декември 2016 година относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (Дело AT.39914 — Лихвени деривати в евро).

                  2)

                     Отхвърля жалбата в останалата част.

                  3)

                     Осъжда HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc и HSBC France да заплатят направените от тях съдебни разноски.

                  4)

                     Осъжда Европейската комисия да заплати направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 112, 10.4.2017 г.


title: Дело T-628/18: Решение на Общия съд от 7 октомври 2019 г. — E.I. Papadopoulos/EUIPO – Europastry („fripan VIENNOISERIE CAPRICE Pur Beurre“) („Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „fripan VIENNOISERIE CAPRICE Pur Beurre“ — По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „Caprice“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)“)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/50

      Решение на Общия съд от 7 октомври 2019 г. — E.I. Papadopoulos/EUIPO – Europastry („fripan VIENNOISERIE CAPRICE Pur Beurre“)
      (Дело T-628/18) (1)

      („Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „fripan VIENNOISERIE CAPRICE Pur Beurre“ - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „Caprice“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)“)
      (2019/C 432/58)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Viomichania mpiskoton kai eidon diatrofis E.I. Papadopoulos SA (Мосхатон-Таврос, Гърция) (представители: C. Chrysanthis, P. V. Chardalia и A. Vasilogamvrou, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: L. Lapinskaite, S. Palmero Cabezas и H. O’Neill)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Europastry, SA (Сан Кугат дел Вайес, Испания) (представител: L. Estropá Navarro, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 8 август 2018 г. (преписка R 493/2018-5), постановено в производство по възражение със страни Viomichania mpiskoton kai eidon diatrofis E.I. Papadopoulos и Europastry

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Viomichania mpiskoton kai eidon diatrofis E. I. Papadopoulos SA да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 455, 17.12.2018 г.


title: Дело T-764/19: Жалба, подадена на 8 ноември 2019 г. — Keller Holdings/Комисия

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/40

      Жалба, подадена на 8 ноември 2019 г. — Keller Holdings/Комисия
      (Дело T-764/19)
      (2020/C 45/38)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Keller Holdings Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: M. Whitehouse и P. Halford, Solicitors)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решение на Комисията (ЕС) 2019/1352 от 2 април 2019 г. относно държавна помощ SA.44896 приведена в изпълнение от Обединеното кралство относно освобождаването на финансирането на групи по отношение на контролираните чуждестранни дружества (ОВ L 216, 2019 г., стр. 1),

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени член 2 от обжалваното решение, доколкото с него се нарушава свободата на установяване на жалбоподателя по член 49 ДФЕС и

                  —

                  да осъди Комисията да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква единадесет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  С първото основание се твърди, че Комисията допуска грешка при прилагане на правото и/или явна грешка в преценката като заключава, че в резултат на схемата за освобождаване на финансирането на групи (наричана по-нататък „оспорваната мярка“) се получава икономическо предимство по смисъла и в приложното поле на член 107, параграф 1 ДФЕС.

                  2.

                  С второто основание се твърди, че Комисията допуска грешка при прилагане на правото и/или явна грешка в преценката при определянето на референтната система за целите на анализа на „селективността“.

                  3.

                  С третото основание се твърди, че Комисията допуска грешки при прилагане на правото и явни грешки в преценката като определя неправилно и непълно и не разбира правилно релевантните цели на избраната от нея референтна система.

                  4.

                  С четвъртото основание се твърди, че Комисията допуска грешки при прилагане на правото и/или явни грешки в преценката като определя оспорваната мярка като мярка, установяваща дерогация от избраната от нея референтна система.

                  5.

                  С петото основание се твърди, че Комисията допуска грешки при прилагане на правото и/или явни грешки в преценката като квалифицира оспорваната мярка като prima facie селективна, като неправилно приема, че тя води до различно третиране на предприятия в сходно от правна и фактическа страна положение.

                  6.

                  С шестото основание се твърди, че Комисията допуска грешка при прилагане на правото като взема предвид Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета (1) при преценката на селективността на оспорваната мярка, при положение че този акт не е влязъл в сила до края на периода, за който Комисията приема, че в резултат на оспорваната мярка се получава държавна помощ.

                  7.

                  Със седмото основание се твърди, че с обжалваното решение Комисията злоупотребява с власт в противоречие с данъчния суверенитет на Обединеното кралство.

                  8.

                  С осмото основание се твърди, че Комисията допуска явни грешки в преценката като приема, че твърдяната дерогация не е обоснована по отношение на данъчното облагане на нетъргуеми финансови печалби от квалифицирането на кредитните правоотношения като попадащи prima facie в приложното поле на член 371 ЕВ (Дейности в Обединеното кралство) от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. По отношение на освобождаванията на „квалифицираните ресурсите“ и на „печалбите от съчетаана лихва“ решението на Комисията е опорочено и от липсата на каквито и да е мотиви във връзка с тяхното обосноваване или липса на такова.

                  9.

                  С деветото основание се твърди, че Комисията действа в нарушение на член 108, параграф 2 ДФЕС и на член 6 от Регламент (ЕС) 2015/1589 (2) и в нарушение на задължението за добра администрация по член 41 от Хартата на основните права. По-конкретно в решението си за откриване на процедурата тя не посочва, че има съмнения относно обосноваването на „освобождаването в размер на 75 %“ по член 371 ID (Международни и други разпоредби) от Закона за данъчното облагане от 2010 г. с избягване на практическите трудности за провеждане на анализа на съществените функции на персонала във връзка с кредитирането вътре в рамките на групата, като даване на заинтересованите страни на подходяща възможност да изложат становище по този въпрос, тя не поканила в хода на разследването си заинтересованите страни да дадат становище във връзка с това и в обжалваното решение тя не се съобразява с такива становища, каквито фактически заинтересованите страни са представили във връзка с това. Поради това обжалваното решение е нищожно..

                  10.

                  С десетото основание се твърди, че Комисията допуска грешка при прилагане на правото, като приема, че данъчното облагане на дружество от Обединеното кралство върху печалбата от чуждестранните дъщерни дружества „до степента, в която са свързани с местни активи и дейности“ не налага ограничение на свободата на установяване и че оспорваната мярка не е необходима за гарантиране на закрепените в Договора свободи.
                  В подкрепа на искането си (при условията на евентуалност) жалбоподателят излага следното основание за отмяната на член 2 от обжалваното решение:

                  11.

                  С единадесетото основание се твърди, че дори (което се отрича) в резултат на оспорваната мярка да се получава схема за държавна помощ, Комисията допуска грешка при прилагане на правото, като приема, че възстановяването на помощта няма да наруши основните принципи на правото на ЕС и разпореждането да се върне помощта независимо от мястото на установяване на на контролираните чуждестранни дружества и от това дали отпускат кредити на чуждестранни дружества от групата, всъщност засяга упражняването на свободата на установяване и свободното движение на капитали. Конкретно в настоящия случай възстановяването ще наруши свободата на установяване на жалбоподателя по член 49 ДФЕС и свободното движение на капитали по член 63 ДФЕС. Доколкото представлява такова нарушение разпореждането за възстановяване по член 2 от обжалваното решение следва да се отмени.

         (1)  Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета от 12 юли 2016 година за установяване на правила срещу практиките за избягване на данъци, които пряко засягат функционирането на вътрешния пазар (ОВ L 193, 2016 г., стр. 1).

         (2)  Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 248, 2015 г., стр. 9).


title: Дело T-778/19: Жалба, подадена на 12 ноември 2019 г. — RDI Reit/Комисия

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/60

      Жалба, подадена на 12 ноември 2019 г. — RDI Reit/Комисия
      (Дело T-778/19)
      (2020/C 45/51)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: RDI Reit plc (Лондон, Обединено кралство) (представители: C. McDonnell, Barrister, B. Goren, Solicitor, M. Peristeraki, lawyer, и K. Desai, Solicitor)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да приеме, че не е налице неправомерна държавна помощ, да отмени член 1 от обжалваното решение C (2019) 2526 окончателен от 2 април 2019 г. относно държавна помощ SA.44896 приведена в изпълнение от Обединеното кралство относно освобождаването на финансирането на групи, по отношение на контролираните чуждестранни дружества, доколкото в него се приема, че е налице неправомерна държавна помощ и да отхвърли искането Обединеното кралство да възстанови твърдяната неправомерна държавна помощ, получена от жалбоподателя в този контекст (членове 2 и 3 от обжалваното решение),

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени членове 2 и 3 от обжалваното решение, доколкото в тях се изисква Обединеното кралство да си възстанови от жалбоподателя твърдяната неправомерна държавна помощ, и

                  —

                  при всяко положение да постанови Комисията да понесе направените от жалбоподателя разноски за това производство.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква девет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  С първото основание се твърди, че Комисията не разбира контекста, целта и действието на правилата на Обединеното кралство за контролираните чуждестранни дружества (КЧД), във връзка с нетъргуемите финансови печалби. Изводите на Комисията в обжалваното решение се основават на кумулирани явни грешки. По-конкретно, Комисията допуска явни грешки в разбирането си за цялостната данъчна система на Обединеното кралство, в разбирането си за целите на системата на контролираните чуждестранни дружества с оглед на специфичния аспект на освобождаването на финансирането на групи и при определянето на квалифицираните заемни правоотношения.

                  2.

                  С второто основание се твърди, че Комисията неправилно разглежда освобождаването на финансирането на групи като освобождаване от данъци и съответно като предимство. По отношение на нетъргуемите финансови печалби освобождаването на финансирането на групи представлява разпоредба, свързана с облагането, и част от определянето на границите на правилата за контролираните чуждестранни дружества, не селективно предимство. Комисията не представя количествен анализ, за да покаже, че това е предимство и при липсата на убедителни доказателства, че в резултат на въпросната мярка се получава предимство, обжалваното решение не може да остане в сила.

                  3.

                  С третото основание, се твърди, че Комисията не определя правилно референтната система за оценката на отражението на правилата за контролираните чуждестранни дружества и неправилно определя тези правила като обособена съвкупност от правила от общата система на корпоративното данъчно облагане на Обединеното кралство. Комисията не разбира правилно целта на нормите за контролираните чуждестранни дружества и не взема предвид свободата на преценка на Обединеното кралство.

                  4.

                  С четвъртото основание се твърди, че Комисията прави явни грешки в анализа си на държавната помощ и прилага неправилен тест, когато разглежда въпроса за сравнимостта. Комисията не може да разпознае различията в степента на риска за основата на данъчното облагане на Обединеното кралство между кредитирането на група, която подлежи на данъчно облагане в Обединеното кралство, и кредитирането на група, която не подлежи на данъчно облагане в Обединеното кралство, и необосновано приема, че кредитиране вътре в рамките на групата може да се сравни с кредитирането на трети лица..

                  5.

                  С петото основание се твърди, че дори да се приеме, че prima facie въпросните мерки за контролираните чуждестранни дружества представляват помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, в обжалваното решение неправилно се заключава, че няма обосновка, която да може да се приложи, за да се защити съвместимостта на въпросните мерки с нормите на правото на ЕС относно държавните помощи. Освен това обжалваното решение е нелогично и непоследователно, тъй като Комисията правилно приема, че глава 9 от част 9А от Закона за данъчното облагане от 2010 г. (международни и други разпоредби) е обоснована за случаи, когато единственото основание за прилагане на облагането на контролираните чуждестранни дружества в хипотезата на глава 5 от посочената част 9А е тестът за „свързания с Обединеното кралство капитал“ въз основа на факта, че този тест може да бъде прекомерно труден за прилагане на практика, но в същото време и без да даде адекватно обяснение, Комисията отбелязва, че споменатата глава 9 никога не е обоснована в случаите, в които тестът за съществените функции на персонала води до облагане на контролираните чуждестранни дружества по реда на споменатата глава 5. Всъщност тестът за съществените функции на персонала е прекомерно труден за прилагане на практика, така че Комисията е трябвало да приеме, че споменатата глава 9 е обоснована също и в контекста на този тест и би трябвало да заключи, че няма държавна помощ.

                  6.

                  С шестото основание се твърди, че ако обжалваното решение бъде оставено в сила, изпълнението му чрез връщането на твърдяната държавна помощ от жалбоподателя ще наруши основни принципи на правото на ЕС, включително свободата на установяване, свободното предоставяне на услуги, като се отбелязва, че в случая на жалбоподателя въпросните контролирани чуждестранни дружества се намират в други държави членки.

                  7.

                  Със седмото основание се твърди, че заповедта за връщане, следствие от обжалваното решение, е необоснована и противоречи на основни принципи на правото на Съюза.

                  8.

                  С осмото основание се твърди, че Комисията не излага адекватни причини за критиките в обжалваното решение като извода, че облагането на контролирани чуждестранни дружества по реда на споменатата глава 5 би могло да се приложи като се използва тестът за съществените функции на персонала без затруднения или непропорционална тежест.

                  9.

                  С деветото основание се твърди, че с обжалваното решение се нарушава и принципът на добра администрация, който изисква Комисията да осигурява прозрачност и предвидимост в административните си производства и да приема решенията си в разумен срок. Няма основание Комисията да вземе решението си за започване на разследването в настоящия случай след повече от четири години и да излезе с решение повече от шест години след като оспорваната мярка е била приложена.


title: Дело T-779/19: Жалба, подадена на 12 ноември 2019 г. — Ashtead Financing/Комисия

text:
               10.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/62

      Жалба, подадена на 12 ноември 2019 г. — Ashtead Financing/Комисия
      (Дело T-779/19)
      (2020/C 45/52)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Ashtead Financing Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: M. Whitehouse и P. Halford, Solicitors)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение С (2019) 2019/1352 от 2 април 2019 г. относно държавна помощ SA.44896 приведена в изпълнение от Обединеното кралство относно освобождаването на финансирането на групи по отношение на контролираните чуждестранни дружества (ОВ L 216, 2019 г., стр. 1),

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени член 2 от обжалваното решение, доколкото с него се нарушава свободата на установяване на жалбоподателя по член 49 ДФЕС и

                  —

                  да осъди Комисията да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква единадесет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  С първото основание се твърди, че Комисията допуска грешка при прилагане на правото и/или явна грешка в преценката като заключава, че в резултат на схемата за освобождаване на финансирането на групи (наричана по-нататък „оспорваната мярка“) се получава икономическо предимство по смисъла и в приложното поле на член 107, параграф 1 ДФЕС.

                  2.

                  С второто основание се твърди, че Комисията допуска грешка при прилагане на правото и/или явна грешка в преценката при определянето на референтната система за целите на анализа на „селективността“.

                  3.

                  С третото основание се твърди, че Комисията допуска грешки при прилагане на правото и явни грешки в преценката като определя неправилно и непълно и не разбира правилно релевантните цели на избраната референтна система.

                  4.

                  С четвъртото основание се твърди, че Комисията допуска грешки при прилагане на правото и/или явни грешки в преценката като определя оспорваната мярка като мярка, установяваща дерогация от избраната от нея референтна система.

                  5.

                  С петото основание се твърди, че Комисията допуска грешки при прилагане на правото и/или явни грешки в преценката като квалифицира оспорваната мярка като prima facie селективна, като неправилно приема, че тя води до различно третиране на предприятия в сходно от правна и фактическа страна положение.

                  6.

                  С шестото основание се твърди, че Комисията допуска грешка при прилагане на правото като взема предвид Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета (1) при преценката на селективността на оспорваната мярка, при положение че този акт не е влязъл в сила до края на периода, за който Комисията приема, че в резултат на оспорваната мярка се получава държавна помощ..

                  7.

                  Със седмото основание се твърди, че с обжалваното решение Комисията злоупотребява с власт в противоречие с данъчния суверенитет на Обединеното кралство.

                  8.

                  С осмото основание се твърди, че Комисията допуска явни грешки в преценката като приема, че твърдяната дерогация не е обоснована по отношение на данъчното облагане на нетъргуеми финансови печалби от квалифицирането на кредитните правоотношения като попадащи prima facie в приложното поле на член 371 ЕВ (Дейности в Обединеното кралство) от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. По отношение на освобождаванията на „квалифицираните ресурси“ и на „печалбите от съчетана лихва“ решението на Комисията е опорочено и от липсата на каквито и да е мотиви във връзка с тяхното обосноваване или липса на такова.

                  9.

                  С деветото основание се твърди, че Комисията действа в нарушение на член 108, параграф 2 ДФЕС и на член 6 от Регламент (ЕС) 2015/1589 (2) и в нарушение на задължението за добра администрация по член 41 от Хартата на основните права. По-конкретно в решението си за откриване на процедурата тя не посочва, че има съмнения относно обосноваването на „освобождаването в размер на 75 %“ по член 371 ID (Международни и други разпоредби) от Закона за данъчното облагане от 2010 г. с избягване на практическите трудности за провеждане на анализа на съществените функции на персонала във връзка с кредитирането вътре в рамките на групата, като даване на заинтересованите страни на подходяща възможност да изложат становище по този въпрос, тя не поканила в хода на разследването си заинтересованите страни да дадат становище във връзка с това и в обжалваното решение тя не се съобразява с такива становища, каквито фактически са представени от заинтересованите страни във връзка с това. Поради това обжалваното решение е нищожно.

                  10.

                  С десетото основание се твърди, че Комисията допуска грешка при прилагане на правото, като приема, че данъчното облагане на дружество от Обединеното кралство върху печалбата от чуждестранните дъщерни дружества „до степента, в която са свързани с местни активи и дейности“ не налага ограничение на свободата на установяване и че оспорваната мярка не е необходима за гарантиране на закрепените в Договора свободи.
                  В подкрепа на искането си (при условията на евентуалност) жалбоподателят излага следното основание за отмяната на член 2 от обжалваното решение:

                  11.

                  С единадесетото основание се твърди, че дори (което се отрича) в резултат на оспорваната мярка да се получава схема за държавна помощ, Комисията допуска грешка при прилагане на правото, като приема, че възстановяването на помощта няма да наруши основните принципи на правото на ЕС и разпореждането да се върне помощта независимо от мястото на установяване на контролираните чуждестранни дружества и от това дали отпускат кредити на чуждестранни дружества от групата всъщност засяга упражняването на свободата на установяване и свободното движение на капитали. Конкретно в настоящия случай възстановяването ще наруши свободата на установяване на жалбоподателя по член 49 ДФЕС и свободното движение на капитали по член 63 ДФЕС. Доколкото представлява такова нарушение разпореждането за възстановяване по член 2 от обжалваното решение следва да се отмени.

         (1)  Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета от 12 юли 2016 година за установяване на правила срещу практиките за избягване на данъци, които пряко засягат функционирането на вътрешния пазар, (ОВ 2016 L 193, стр. 1).

         (2)  Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз, (ОВ 2015 L 248, стр. 9).


title: Дело C-582/18 P: Решение на Съда (седми състав) от 19 декември 2019 г. — Viscas Corp./Европейска комисия, Furukawa Electric Co. Ltd (Обжалване — Конкуренция — Картели — Европейски пазар на подземни и подводни електрически кабели — Разпределяне на пазара в рамките на проекти — Глоби — Насоки относно метода за определяне на глобите за 2006 г. — Определяне на относителната тежест на европейските и неевропейските участници в картела — Участие на европейски предприятия на различни равнища в картела — Принцип на равно третиране)

text:
               24.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/13

      Решение на Съда (седми състав) от 19 декември 2019 г. — Viscas Corp./Европейска комисия, Furukawa Electric Co. Ltd
      (Дело C-582/18 P) (1)

      (Обжалване - Конкуренция - Картели - Европейски пазар на подземни и подводни електрически кабели - Разпределяне на пазара в рамките на проекти - Глоби - Насоки относно метода за определяне на глобите за 2006 г. - Определяне на относителната тежест на европейските и неевропейските участници в картела - Участие на европейски предприятия на различни равнища в картела - Принцип на равно третиране)
      (2020/C 61/15)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Viscas Corp. (представител: J.-F. Bellis, avocat)

         Други страни в производството: Европейска комисия (представители: H. van Vliet, A. Biolan и I. Zaloguin), Furukawa Electric Co. Ltd (представители: първоначално A. Luke и C. Pouncey, solicitors, впоследствие A. Luke и K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Viscas Corp. да заплати наред със собствените си съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.

                  3)

                  Furukawa Electric Co. Ltd понася собствените си съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 427, 26.11.2018 г.


title: Дело C-589/18 P: Решение на Съда (седми състав) от 19 декември 2019 г. — Furukawa Electric Co. Ltd/Европейска комисия, Viscas Corp. (Обжалване — Конкуренция — Картели — Европейски пазар на подземни и подводни електрически кабели — Подялба на пазара в рамките на проекти — Глоби — Насоки относно метода за определяне на глобите от 2006 г. — Определяне на стойността на продажбите — Принцип на равно третиране)

text:
               24.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/14

      Решение на Съда (седми състав) от 19 декември 2019 г. — Furukawa Electric Co. Ltd/Европейска комисия, Viscas Corp.
      (Дело C-589/18 P) (1)

      (Обжалване - Конкуренция - Картели - Европейски пазар на подземни и подводни електрически кабели - Подялба на пазара в рамките на проекти - Глоби - Насоки относно метода за определяне на глобите от 2006 г. - Определяне на стойността на продажбите - Принцип на равно третиране)
      (2020/C 61/16)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Furukawa Electric Co. Ltd (представители: първоначално A. Luke и C. Pouncey, solicitors, впоследствие A. Luke и K. Fountoukakos-Kyriakakos, Solicitors)

         Други страни в производството: Европейска комисия (представители: H. van Vliet, A. Biolan и I. Zaloguin), Viscas Corp. (представител: J.-F. Bellis, адвокат)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Furukawa Electric Co. Ltd да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.

                  3)

                  Viscas Corp. понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 427, 26.11.2018 г.


title: Дело C-696/19 P: Жалба, подадена на 20 септември 2019 г. от г-н Andreas Hauzenberger срещу решението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 11 юли 2019 г. по дело T-349/18 — Andreas Hauzenberger/EUIPO

text:
               24.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/17

      Жалба, подадена на 20 септември 2019 г. от г-н Andreas Hauzenberger срещу решението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 11 юли 2019 г. по дело T-349/18 — Andreas Hauzenberger/EUIPO
      (Дело C-696/19 P)
      (2020/C 61/21)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Andreas Hauzenberger (представители: B. Bittner, Rechtsanwalt, U. Heinrich, Rechtsanwältin)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      С определение от 19 декември 2019 г. Съдът на Европейския съюз (състав по допускането на обжалване) не допуска обжалване и определя жалбоподателят да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-855/19: Преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша), постъпило на 22 ноември 2019 г. — G. Sp. z o.o./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Bydgoszczy

text:
               24.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/18

      Преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша), постъпило на 22 ноември 2019 г. — G. Sp. z o.o./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Bydgoszczy
      (Дело C-855/19)
      (2020/C 61/22)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: G. Sp. z o.o.

         Ответник: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Bydgoszczy

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допускат ли член 110 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 273 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) разпоредба като член 103, параграф 5a от Закона от 11 март 2004 г. за данъка върху стоките и услугите (2), която предвижда, че при вътреобщностно придобиване на моторни горива данъчнозадълженото лице е длъжно без поискване от страна на началника на митническата служба да начисли и заплати данъка по сметката на митницата, компетентна за събирането на акциза:

                              а)

                              в петдневен срок от деня на въвеждането на стоките в определеното в съответното разрешение място за получаване на акцизни стоки — когато стоките са закупени при условията на вътреобщностно придобиване по смисъла на Закона за акцизите от регистриран получател в режим на отложено плащане на акциз в съответствие с акцизното законодателство;

                              б)

                              в петдневен срок от деня на въвеждането на стоките в данъчен склад от територията на друга държава членка;

                              в)

                              при преместване на стоките в рамките на територията на страната — когато стоките се преместват извън режим на отложено плащане на акциз в съответствие с акцизното законодателство?

                  2)

                  Допуска ли член 69 от Директива 2006/112 разпоредба като член 103, параграф 5а от Закона за ДДС, която предвижда, че при вътреобщностно придобиване на моторни горива данъчнозадълженото лице е длъжно без поискване от страна на началника на митническата служба да начисли и заплати данъка по сметката на митницата, компетентна за събирането на акциза:

                              а)

                              в петдневен срок от деня на въвеждането на стоките в определеното в съответното разрешение място за получаване на акцизни стоки — когато стоките са закупени при условията на вътреобщностно придобиване по смисъла на Закона за акцизите от регистриран получател в режим на отложено плащане на акциз в съответствие с акцизното законодателство;

                              б)

                              в петдневен срок от деня на въвеждането на стоките в данъчен склад от територията на друга държава членка;

                              в)

                              при преместване на стоките в рамките на територията на страната — когато стоките се преместват извън режим на отложено плащане на акциз в съответствие с акцизното законодателство;
                              при възприето тълкуване, че упоменатите по-горе плащания на данъка не представляват междинни плащания на ДДС по смисъла на член 206 от Директива 2006/112?

                  3)

                  Трябва ли да се приеме, че неизвършеното в срок междинно плащане на ДДС по смисъла на член 206 от Директива 2006/112 загубва правното си битие с приключването на данъчния период, за който следва да се извърши?

         (1)  ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.

         (2)  Dz. U., 2016 г., позиция 710, изменен, наричан по-нататък „Законът за ДДС“.


title: Дело C-569/19: Преюдициално запитване от Tribunale di Potenza (Италия), постъпило на 26 юли 2019 г. — OM/Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca и др.,

text:
               16.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 87/2

      Преюдициално запитване от Tribunale di Potenza (Италия), постъпило на 26 юли 2019 г. — OM/Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca и др.,
      (Дело C-569/19)
      (2020/C 87/02)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale di Potenza

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: OM

         Ответници: Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri
      С определение от 7 ноември 2019 г. Съдът (девети състав) обявява преюдициалното запитване, отправено от Tribunale di Potenza, за явно недопустимо.


title: Дело C-829/19: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hamburg (Германия), постъпило на 13 ноември 2019 г. — XY/KLM Cityhopper BV

text:
               16.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 87/2

      Преюдициално запитване от Amtsgericht Hamburg (Германия), постъпило на 13 ноември 2019 г. — XY/KLM Cityhopper BV
      (Дело C-829/19)
      (2020/C 87/03)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Amtsgericht Hamburg

         Страни в главното производство

         Ищец: XY

         Ответник: KLM Cityhopper BV
      С определение на Съда от 17 януари 2020 г. делото е заличено от регистъра на Съда.


title: Дело C-836/19: Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Gera (Германия), постъпило на 18 ноември 2019 г. — Toropet Ltd./Landkreis Greiz

text:
               16.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 87/3

      Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Gera (Германия), постъпило на 18 ноември 2019 г. — Toropet Ltd./Landkreis Greiz
      (Дело C-836/19)
      (2020/C 87/04)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgericht Gera

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Toropet Ltd

         Ответник: Landkreis Greiz

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Трябва ли член 10, буква а) от Регламент № 1069/2009 (1) да се тълкува в смисъл, че материал, първоначално класифициран в категория 3, губи тази категория, ако поради разлагане и развала вече не е годен за консумация?

                  2.

                  Трябва ли член 10, буква е) от Регламент № 1069/2009 да се тълкува в смисъл, че материал, първоначално класифициран в категория 3 за продукти от животински произход или хранителни продукти, съдържащи продукти от животински произход, губи тази категория, ако от този материал произтича риск за общественото здраве или здравето на животните вследствие на по-късно настъпили в него процеси на разлагане или развала?

                  3.

                  Трябва ли разпоредбата на член 9, буква г) от Регламент № 1069/2009 да се тълкува стеснително, в смисъл че материал с чужди тела като дървени стърготини може да се класифицира като материал от категория 2 само когато става въпрос за материал, който е предназначен за хранене на животни след преработка?

         (1)  Регламент (ЕО) № 1069/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година за установяване на здравни правила относно странични животински продукти и производни продукти, непредназначени за консумация от човека и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1774/2002 (ОВ L 300, 2009 г., стр. 1).


title: Дело C-854/19: Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Köln (Германия), постъпило на 22 ноември 2019 г. — Vodafone GmbH/Федерална република Германия

text:
               16.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 87/3

      Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Köln (Германия), постъпило на 22 ноември 2019 г. — Vodafone GmbH/Федерална република Германия
      (Дело C-854/19)
      (2020/C 87/05)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgericht Köln

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Vodafone GmbH

         Ответник: Федерална република Германия

         Преюдициални въпроси

                  1)

                              a)

                              Когато тарифен план за предоставяне на мобилни съобщителни услуги, който клиентите могат да ползват в чужбина и който предвижда месечен включен обем на трафика на мобилни данни, след чието изчерпване скоростта на преноса на данни се намалява, може да бъде разширен с предвидена в тарифния план безплатна опция, въз основа на която на територията на страната могат да бъдат ползвани определени услуги, предоставяни от предприятия — партньори на далекосъобщителното предприятие, без обемът на данни, потребени в резултат от ползването на тези услуги, да се приспада от месечния обем данни, включен в тарифния план за предоставяне на мобилни съобщителни услуги, докато в чужбина се извършва приспадане на съответния обем данни от месечния обем данни, включен в тарифния план за предоставяне на мобилни съобщителни услуги, трябва ли понятието за регулирана услуга за роуминг на данни по смисъла на член 6а във връзка с член 2, параграф 2, буква м) от Регламент № 531/2012 (1) да се тълкува в смисъл, че тарифният план за предоставяне на мобилни съобщителни услуги и предвидената в тарифния план опция трябва, взети заедно, да се квалифицират като единна регулирана услуга за роуминг на данни, вследствие на което е недопустимо обемът данни, потребени в резултат от ползването на услугите, предоставени от предприятия партньори, да не се приспада от месечния включен обем данни само на територията на страната?

                              б)

                              При утвърдителен отговор на буква а) от първия въпрос, трябва ли член 6а от Регламент № 531/2012 в положение като разглежданото в главното производство да се тълкува в смисъл, че приспадането в чужбина на обема данни, потребени в резултат от ползването на услугите, предоставени от предприятия партньори, от месечния обем данни, включен в тарифния план за предоставяне на мобилни съобщителни услуги, следва да се квалифицира като таксуване на допълнителна такса?

                              в)

                              При утвърдителен отговор на букви а) и б) от първия въпрос, такъв ли би бил отговорът и ако в положение като разглежданото в главното производство се изисква заплащане на такса за предвидената в тарифния план опция?

                  2)

                              a)

                              При утвърдителен отговор на буква а) от първия въпрос, трябва ли член 6б, параграф 1, първа алинея от Регламент № 531/2012 в положение като разглежданото в главното производство да се тълкува в смисъл, че „политика за справедливо ползване“ (Fair Use Policy), прилагана спрямо потреблението на регулирани роуминг услуги на дребно, може да бъде предвидена и по отношение на предвидената в тарифния план опция като такава?

                              б)

                              При утвърдителен отговор на буква а) от първия въпрос и отрицателен отговор на буква а) от втория въпрос, трябва ли член 6б, параграф 1, първа алинея от Регламент № 531/2012 в положение като разглежданото в главното производство да се тълкува в смисъл, че обща „политика за справедливо ползване“ (Fair Use Policy), прилагана спрямо потреблението на регулирани роуминг услуги на дребно, може да бъде предвидена както по отношение на тарифния план за предоставяне на мобилни съобщителни услуги, така и по отношение на предвидената в тарифния план опция, вследствие на което общата национална цена на дребно съгласно тарифния план за предоставяне на мобилни съобщителни услуги, съответно сборът от общите национални цени на дребно съгласно тарифния план за предоставяне на мобилни съобщителни услуги и съгласно предвидената в тарифния план опция следва да бъдат взети предвид при изчисляването на обема данни, който следва да бъде предоставен в рамките на обща „политика за справедливо ползване“ (Fair Use Policy)?

                              в)

                              При утвърдителен отговор на буква а) от първия въпрос и отрицателен отговор на букви а) и б) от втория въпрос, може ли член 6б, параграф 1, първа алинея от Регламент № 531/2012 във връзка с член 4, параграф 2, първа алинея от Регламент за изпълнение 2016/2286 (2) да се прилага по аналогия в положение като разглежданото в главното производство по такъв начин, че може да бъде предвидена „политика за справедливо ползване“ (Fair Use Policy) по отношение на предвидената в тарифния план опция като такава?

                  3)

                              a)

                              При утвърдителен отговор на букви а) и в) от втория въпрос, трябва ли понятието за отворен пакет за данни по смисъла на член 6б, параграф 1, първа алинея от Регламент № 531/2012 във връзка с член 4, параграф 2, първа алинея и член 2, параграф 2, буква в) Регламент за изпълнение 2016/2286 да се тълкува в смисъл, че предвидена в тарифния план опция, за която се изисква заплащането на такса, разглеждана самостоятелно, следва да се квалифицира като отворен пакет за данни?

                              б)

                              При утвърдителен отговор на буква а) от третия въпрос, такъв ли би бил отговорът и в положение като разглежданото в главното производство, ако за предвидената в тарифния план опция не се изисква заплащането на такса?

                  4)

                  При утвърдителен отговор на буква а) или в) от втория въпрос и отрицателен отговор на буква а) или б) от третия въпрос, трябва ли член 6б, параграф 1, първа алинея от Регламент № 531/2012 във връзка с член 4, параграф 2, първа алинея от Регламент за изпълнение 2016/2286 в положение като разглежданото в главното производство да се тълкува в смисъл, че общата национална цена на дребно съгласно тарифния план за предоставяне на мобилни съобщителни услуги следва да се вземе предвид за изчисляване и на онзи обем, който трябва да бъде предоставен на роуминг клиента в рамките на „политика за справедливо ползване“ (Fair Use Policy), отнасяща се само до предвидената в тарифния план опция като такава?

         (1)  Регламент (ЕС) № 531/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юни 2012 година относно роуминга в обществени мобилни съобщителни мрежи в рамките на Съюза (ОВ L 172, 2012 г., стр. 10).

         (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/2286 на Комисията от 15 декември 2016 година за определяне на подробни правила относно прилагането на политика за справедливо ползване и относно методиката за оценяване на устойчивостта на премахването на надценките на дребно за роуминг, както и относно заявлението, което се подава от доставчика на роуминг за целите на тази оценка (ОВ L 344, 2016 г., стр. 46).


title: Дело C-869/19: Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 28 ноември 2019 г. — L/Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U.

text:
               16.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 87/5

      Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 28 ноември 2019 г. — L/Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U.
      (Дело C-869/19)
      (2020/C 87/06)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Supremo

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: L

         Ответник: Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U.

         Преюдициален въпрос

      Допуска ли член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО (1), прилагането на процесуалните принципи за диспозитивно начало, за съответствие и за забрана за reformatio in peius, които са пречка съдът, сезиран с подадена от банката жалба срещу решение, ограничаващо във времето възстановяването на недължимо платените от потребителя суми поради обявяването за недействителна на „клауза за долен праг“, да постанови пълно възстановяване на тези суми и по този начин да влоши положението на жалбоподателя, тъй като ограничението не е било обжалвано от потребителя?

         (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273)


title: Дело C-873/19: Преюдициално запитване от Schleswig-Holsteinischen Verwaltungsgericht (Германия), постъпило на 29 ноември 2019 г. — Deutsche Umwelthilfe eV/Федерална република Германия

text:
               16.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 87/5

      Преюдициално запитване от Schleswig-Holsteinischen Verwaltungsgericht (Германия), постъпило на 29 ноември 2019 г. — Deutsche Umwelthilfe eV/Федерална република Германия
      (Дело C-873/19)
      (2020/C 87/07)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Deutsche Umwelthilfe eV

         Ответник: Федерална република Германия

         Встъпила страна: Volkswagen AG

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 9, параграф 3 от Конвенцията за достъпа до информация, участието на обществеността в процеса на вземането на решения и достъпа до правосъдие по въпроси на околната среда, подписана в Орхус на 25 юни 1998 г. и одобрена от името на Европейската общност с Решение 2005/370/ЕО на Съвета от 17 февруари 2005 г. (1) във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че сдруженията за опазване на околната среда по принцип трябва да разполагат с възможност да обжалват по съдебен ред акт, с който — по всяка вероятност в нарушение на член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 715/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 20 юни 2007 година за типово одобрение на моторни превозни средства по отношение на емисиите от леки превозни средства за превоз на пътници и товари (Евро 5 и Евро 6) и за достъпа до информация за ремонт и техническо обслужване на превозни средства (2) — се издава разрешение за производството на дизелови превозни средства за превоз на пътници, в които е монтирано измервателно-коригиращо устройство?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос:

                              a)

                              Трябва ли член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 715/2007 да се тълкува в смисъл, че актуалното технологично равнище в смисъл на технически възможното към датата на издаване на ЕО типовото одобрение е по принцип критерият за преценка на необходимостта от измервателно-коригиращо устройство за предпазване на двигателя от повреда или авария и за осигуряване на безопасно управление на превозното средство?

                              б)

                              Освен актуалното технологично равнище трябва ли да се вземат предвид други обстоятелства, вследствие на които може да се обоснове допустимостта на дадено измервателно-коригиращо устройство, макар че това устройство, преценено с оглед на съответното актуално технологично равнище, само по себе си не би било „необходимо“ по смисъла на член 5, параграф 2, второ изречение, буква а) от Регламент (ЕО) № 715/2007?

         (1)  Решение на Съвета от 17 февруари 2005 година за сключване от името на Европейската общност на Конвенцията за достъп до информация, участие на обществеността в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по екологични въпроси (ОВ L 124, 2005 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 201).

         (2)  ОВ L 171, 2007 г., стр. 1.


title: Дело C-880/19: Преюдициално запитване от Amtsgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 3 декември 2019 г. — VZ и др./Eurowings GmbH

text:
               16.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 87/6

      Преюдициално запитване от Amtsgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 3 декември 2019 г. — VZ и др./Eurowings GmbH
      (Дело C-880/19)
      (2020/C 87/08)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Amtsgericht Düsseldorf

         Страни в главното производство

         Ищци: VZ и други

         Ответник: Eurowings GmbH

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 5, параграф 1, буква в), подточка iii) от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1) да се тълкува в смисъл, че посоченото в тази разпоредба премаршрутиране, което позволява на пътника да замине не по-късно от един час преди началото на полета по разписание, следва да се извърши от същото място на излитане, както резервирания полет, или е възможно и излитане от друго летище?

                  2)

                  Ако е възможно излитане от друго летище, единствено обстоятелството, че излитането е не по-късно от един час преди началото на полета по разписание ли е от значение, независимо от това колко трае пътуването на пътника до летището, или следва да се вземе предвид и разликата във времето във връзка с транспортирането на пътника до летището?

         (1)  Регламент на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (OB L 46, 2004г., стр. 1; Специално издание на български език, глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-882/19: Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Barcelona (Испания), постъпило на 3 декември 2019 г. — Sumal, S.L./Mercedes Benz Trucks España, S.L.

text:
               16.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 87/7

      Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Barcelona (Испания), постъпило на 3 декември 2019 г. — Sumal, S.L./Mercedes Benz Trucks España, S.L.
      (Дело C-882/19)
      (2020/C 87/09)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Audiencia Provincial de Barcelona

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Sumal, S.L.

         Ответник: Mercedes Benz Trucks España, S.L.

         Преюдициални въпроси

                  А)

                  Допуска ли произтичащата от практиката на Съда на Европейския съюз доктрина за стопанската единица отговорността на дружеството майка да се разпростира върху дъщерното дружество или тази доктрина е приложима единствено за да се разпростре отговорността на дъщерните дружества върху дружеството майка?

                  Б)

                  В хипотезата на вътрешногрупови отношения следва ли възможността за разширяване на обхвата на понятието „стопанска единица“ да се основава единствено на контрола като критерий или са допустими и други критерии, включително евентуалното облагодетелстване на дъщерното дружество от съответните нарушения?

                  В)

                  Ако е възможно разпростиране на отговорността на дружеството майка върху дъщерното дружество, какви са условията за това?

                  Г)

                  Ако отговорът на предходните въпроси е в смисъл, че е допустимо дъщерните дружества да носят отговорност за действия на дружествата майки, съвместима ли е с тази общностна доктрина национална разпоредба като член 71, параграф 2 от Ley de Defensa de la Competencia (Закон за защита на конкуренцията), която предвижда единствено възможността за разпростиране на отговорността на дъщерното дружество върху дружеството майка, и то само ако дружеството майка упражнява контрол върху дъщерното дружество?


title: Дело C-901/19: Преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Германия), постъпило на 10 декември 2019 г. — CF, DN/Bundesrepublik Deutschland

text:
               16.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 87/7

      Преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Германия), постъпило на 10 декември 2019 г. — CF, DN/Bundesrepublik Deutschland
      (Дело C-901/19)
      (2020/C 87/10)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: CF, DN

         Ответник: Bundesrepublik Deutschland

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допускат ли член 15, буква в) и член 2, буква е) от Директива 2011/95/ЕС (1) тълкуването и прилагането на разпоредба на националното право, съгласно която тежки и лични заплахи срещу живота или личността на цивилно лице поради безогледно насилие в случай на въоръжен конфликт (в смисъл, че цивилно лице поради самия факт на присъствието си на съответната територия би било изложено на реална опасност да претърпи посочените заплахи), когато това лице не е конкретно засегнато поради присъщи на личното му положение елементи, могат да са налице само ако е определен минимален брой на цивилните жертви (убити или ранени)?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос: трябва ли въпросът дали са настъпили заплахи в този смисъл да се преценява въз основа на цялостна преценка на всички обстоятелства в конкретния случай? При отрицателен отговор: кои са другите изисквания на правото на Съюза относно тази преценка?

         (1)  Директива на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила (ОВ L 337, 2011 г.,стр. 9).


title: Дело C-914/19: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 12 декември 2019 г. — Ministero della Giustizia, представлявано от действащия министър/GN

text:
               16.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 87/9

      Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 12 декември 2019 г. — Ministero della Giustizia, представлявано от действащия министър/GN
      (Дело C-914/19)
      (2020/C 87/12)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Ministero della Giustizia, представлявано от действащия министър

         Ответник: GN

         в присъствието на: HM, JL, JJ

         Преюдициални въпроси

      Допускат ли член 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз, член 10 ДФЕС и член 6 от Директива 20007/8/ЕО (1) на Съвета от 27 ноември 2000 г., в частта им, в която забраняват дискриминацията, основана на възраст, при достъпа до заетост, държава членка да може да наложи възрастова граница за достъпа до професията нотариус?

         (1)  Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, 2000 г., стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7).