title: Дело C-186/12: Решение на Съда (девети състав) от 20 юни 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunal Judicial de Braga — Португалия) — Impacto Azul, Lda/BPSA 9 — Promoção e Desenvolvimento de Investimentos Imobiliários, SA, Bouygues Imobiliária, SGPS, Lda, Bouygues Immobilier SA, Aniceto Fernandes Viegas, Óscar Cabanez Rodriguez (Свобода на установяване — Ограничения — Солидарна отговорност на дружествата майки към кредиторите на техните дъщерни дружества — Изключване на дружествата майки със седалище в друга държава членка — Ограничаване — Липса)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/32

         Решение на Съда (девети състав) от 20 юни 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunal Judicial de Braga — Португалия) — Impacto Azul, Lda/BPSA 9 — Promoção e Desenvolvimento de Investimentos Imobiliários, SA, Bouygues Imobiliária, SGPS, Lda, Bouygues Immobilier SA, Aniceto Fernandes Viegas, Óscar Cabanez Rodriguez
   (Дело C-186/12) (1)

   (Свобода на установяване - Ограничения - Солидарна отговорност на дружествата майки към кредиторите на техните дъщерни дружества - Изключване на дружествата майки със седалище в друга държава членка - Ограничаване - Липса)
   2013/C 225/53
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Judicial de Braga

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Impacto Azul, Lda

      Ответници: BPSA 9 — Promoção e Desenvolvimento de Investimentos Imobiliários, SA, Bouygues Imobiliária, SGPS, Lda, Bouygues Immobilier SA, Aniceto Fernandes Viegas, Óscar Cabanez Rodriguez

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunal Judicial de Braga — Тълкуване на член 49 ДФЕС — Ограничения на свободата на установяване — Национална правна уредба, изключваща солидарната отговорност на дружествата майки към кредиторите на техните дъщерни дружества, когато тези дружества майки имат седалище в друга държава членка

      Диспозитив

   Член 49 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, като разглежданата в главното производство, която изключва прилагането на принципа за солидарна отговорност на дружествата майки към кредиторите на техните дъщерни дружества по отношение на дружествата майки със седалище на територията на друга държава членка.

      (1)  ОВ C 217, 21.7.2012 г.


title: Дело C-158/12: Иск, предявен на 30 март 2012 г. — Европейска комисия/Ирландия

text:
               16.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 174/18

         Иск, предявен на 30 март 2012 г. — Европейска комисия/Ирландия
   (Дело C-158/12)
   2012/C 174/28
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: С. Петрова и K. Mifsud-Bonnici)

      Ответник: Ирландия

      Искания на ищеца

               —

               Да се обяви, че като до 30 октомври 2007 г. не е издала разрешителни в съответствие с членове 6 и 8 от Директива 2008/1/ЕО (1) или — в случаите, когато това е необходимо — като не е преразглеждала и актуализирала условията за разрешителните на 13 съществуващи в Ирландия инсталации за отглеждане на свине и птици и съответно като не е гарантирала, че експлоатацията на посочените инсталации е в съответствие с изискванията на членове 3, 7, 9, 10 и 13, член 14, букви а) и б) и член 15, параграф 2 от посочената директива, Ирландия не е изпълнила задълженията си по член 5, параграф 1 от тази директива,

               —

               да се осъди Ирландия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Съгласно член 5, параграф 1 от Директива 2008/1 държавите членки гарантират, че компетентните им органи в срок до 30 октомври 2007 г. издават разрешителни в съответствие с членове 6 и 8 или — в случаите, когато това е необходимо — преразглеждат и актуализират условията за съществуващите разрешителни.
   Според информацията, с която разполага Комисията съществуващите в Ирландия инсталации, в които могат да се отглеждат свине и птици, продължават да се експлоатират без разрешителни, издадени съгласно Директива 2008/1, от което следва, че Ирландия не е изпълнила задълженията си по член 5, параграф 1 от посочената директива.

      (1)  Директива 2008/1/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването (ОВ L 24, стр. 8).


title: Дело C-500/07 P: Жалба, подадена на 19 ноември 2007 г. от Territorio Energia Ambiente SpA (TEA) срещу определението на Първоинстанционния съд (четвърти състав) от 17 септември 2007 г. по дело T-175/07, Territorio Energia Ambiente SpA/Комисия на Европейските общности

text:
               9.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/3

         Жалба, подадена на 19 ноември 2007 г. от Territorio Energia Ambiente SpA (TEA) срещу определението на Първоинстанционния съд (четвърти състав) от 17 септември 2007 г. по дело T-175/07, Territorio Energia Ambiente SpA/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-500/07 P)
   (2008/C 37/04)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Territorio Energia Ambiente SpA (TEA) (представители: адв. E. Coffrini и адв. F. Tesauro, avvocati)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени и/или измени изцяло определението на Първоинстанционния съд по настоящото дело в производството по обжалване, с произтичащите от това последици

               —

               да се уважат вече отхвърлените в първоинстанционното производство искания.

         Правни основания и основни доводи
   С Решение на Комисията от 5 юни 2002 г. (1) във връзка с „държавната помощ относно данъчни освобождавания и заеми при облекчени условия в полза на предоставящи обществени услуги предприятия, в чийто капитал преобладава държавното участие“, е обявен за „държавна помощ, несъвместима с общия пазар“ режимът за данъчни освобождавания, въведен с член 3, параграф 70 от Закон № 549/1995, с член 66, параграф 14, от Наредба-закон № 331/1993, адаптирана и изменена в полза на предоставящите обществени услуги на местно ниво акционерни дружества, в чийто капитал преобладава държавното участие. Решението на Комисията не се отнася до особен вид дружества, а обхваща учредените съгласно член 22 от Закон 241/1990 дружества с предимно държавно участие в капитала. Решението не посочва по-специално отделните адресати и никое дружество (включително жалбоподателя) не е уведомено за него. Посредством Наредба–закон № 10 от 15 февруари 2007 г. Италианската държава изпълнява посоченото по-горе решение, като възлага на Agenzie delle Entrate [агенции по приходите] задачата по възстановяване на помощите. Вследствие на това, на 29 март 2007 г., териториалната агенция по приходите в Mantova изпраща на дружеството жалбоподател искане за плащане на следната сума, състояща се от главница 1 748 289,75 EUR и лихви 912 180,64 EUR.
   Според жалбоподателя, тъй като капиталът на дружеството жалбоподател не е с предимно държавно участие, а е 100 % държавен, следователно „съображенията на Комисията и нейното решение“ не могат да се отнасят до него.
   На дружеството жалбоподател е възложено посредством договор „in house“ предоставянето на обществени услуги на местно ниво, първоначално отдадени за управление от Comune di Mantova на общинското предприятие (ASM), преобразувано по смисъла на Закон 127/97 в дружеството жалбоподател.
   Посоченото дружество управлява обществените услуги изцяло на местно ниво като частноправен субект, без да може да оказва влияние върху свободната конкуренция, която е немислима без наличието на пазар.
   Според жалбоподателя, едно дружество със 100 % държавен капитал е образувание, създадено по косвен път от общините съдружници, които са действителните получатели на фискалната помощ, която Комисията оспорва.
   Следователно, поради обективни и субективни причини предоставянето на данъчно освобождаване на жалбоподателя не можело да се квалифицира като неправомерно отпусната държавна помощ в противоречие с разпоредбите на член 87 от Договора.
   Поради изложените причини жалбоподателят подава жалба пред Първоинстанционния съд срещу посоченото по-горе Решение на Комисията, заведена под номер T-175/07, делото по която е възложено на четвърти състав и е приключено с Определение на Първоинстанционния съд от 17 септември 2007 г. за недопустимост, обоснована с неспазване на срока по член 230, параграф 5 от Договора за ЕО, съгласно който жалбата за отмяна е трябвало да бъде подадена в двумесечен срок считано съответно от публикуването на оспорения акт, от уведомяването на жалбоподателя за него, или при липса на такова, от деня, в който жалбоподателят е узнал за акта съгласно член 102, параграф 1 от Процедурния правилник на Съда.
   Според жалбоподателя подобна теза била неоснователна и в светлината на Решение от 17 септември 1980 г. (730/79) (2); Решение от 14 ноември 1984 г. (323/82) (3); Решение от 12 декември 1996 г. (T-358/94) (4) и преди всичко Решение на трети състав от 23 февруари 2006 г. по дело C-346/03 (5), чието изменение се иска с настоящата жалба.
   Жалбата пред Първоинстанционния съд всъщност е подадена веднага щом дружеството жалбоподател е узнало, че е сред адресатите на решението на Комисията, а именно когато е получил искането за плащане от агенцията по приходите.
   Като основание за обжалване жалбоподателят навежда също неправилно прилагане от страна на Първоинстанционния съд на член 225 от Договора.
   Според него жалбата за отмяна на решението на Комисията следвало впрочем да се счита за неразривно свързана с искането да се счита, че решението не сe отнася до жалбоподателя, като съответно се иска да се измени определението, прието в първоинстанционното производство, и на основание на обявената липса на компетентност ratione materiae на Първоинстанционния съд.

      (1)  ОВ 2003 г., L 77, p. 21.

      (2)  Recueil 1980, стp. 2671.

      (3)  Recueil 1984, стp. 3809.

      (4)  Recueil 1996, стp. II-2109.

      (5)  Recueil 2005, стp. I-6159.


title: Дело C-37/06 и C-58/06: Решение на Съда (трети състав) от 17 януари 2008 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg — Германия) — Viamex Agrar Handels GmbH (C-37/06), Zuchtvieh-Kontor GmbH (ZVK) (C-58/06)/Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Регламент (ЕО) № 615/98 — Директива 91/628/ЕИО — Възстановявания при износ — Защита на говеда по време на транспорт — Подчиняване на плащането на възстановяванията при износ на говеда на спазването на разпоредбите на Директива 91/628/ЕИО — Принцип на пропорционалност — Изгубване на правото на възстановяване)

text:
               8.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/6

         Решение на Съда (трети състав) от 17 януари 2008 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg — Германия) — Viamex Agrar Handels GmbH (C-37/06), Zuchtvieh-Kontor GmbH (ZVK) (C-58/06)/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Дело C-37/06 и C-58/06) (1)

   (Регламент (ЕО) № 615/98 - Директива 91/628/ЕИО - Възстановявания при износ - Защита на говеда по време на транспорт - Подчиняване на плащането на възстановяванията при износ на говеда на спазването на разпоредбите на Директива 91/628/ЕИО - Принцип на пропорционалност - Изгубване на правото на възстановяване)
   (2008/C 64/06)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Finanzgericht Hamburg
   Страни в главното производство

      Ищци: Viamex Agrar Handels GmbH (C-37/06), Zuchtvieh-Kontor GmbH (ZVK) (C-58/06)

      Ответник: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   Предмет
   Преюдициални запитвания — Finanzgericht Hamburg — Действителност на член 1 и на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 615/98 на Комисията от 18 март 1998 година относно особени правила за прилагане на режима на възстановяванията при износ, що се отнася до хуманното отношение към живите животни от породата на говедата по време на транспорт (ОВ L 82, стp. 19) — Подчиняване на плащането на възстановявания при износ на говеда на спазването на разпоредбите на Директива 91/628/ЕИО от 19 ноември 1991 година за защита на животните по време на транспорт и за изменение на Директива 91/425/ЕИО и Директива 90/496/ЕИО (ОВ L 340, стp. 17, Специално издание на бълг. език, глава 03, том 10, стp. 182) — Изгубване на правото на възстановяване поради неспазване при превоза на говедата на предписаното време за почивка
   Диспозитив

               1)

               Разглеждането на първия въпрос не разкрива никакъв елемент от естество да засегне действителността на член 1 от Регламент (ЕО) № 615/98 на Комисията от 18 март 1998 година относно особени правила за прилагане на режима на възстановяванията при износ, що се отнася до хуманното отношение към живите животни от породата на говедата по време на транспорт.

               2)

               Разглеждането на втория въпрос не разкрива никакъв елемент от естество да засегне действителността на член 5, параграф 3 от Регламент № 615/98 с оглед на принципа на пропорционалност. Препращащата юрисдикция е тази, която следва да се увери, че компетентните органи са приложили релевантните разпоредби на Регламент № 615/98 в съответствие с посочения принцип.

      (1)  ОВ C 96, 2 април 2006 г.


title: Дело C-418/11: Решение на Съда (четвърти състав) от 26 септември 2013 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Innsbruck — Австрия) — TEXDATA Software GmbH (Дружествено право — Свобода на установяване — Единадесета директива 89/666/ЕИО — Оповестяване на счетоводни документи — Клон на капиталово дружество, установено в друга държава членка — Парична санкция при неизпълнение на задължение за оповестяване в предвидения срок — Право на ефективна съдебна защита — Принцип на зачитане на правото на защита — Подходяща, ефективна, съразмерна и възпираща санкция)

text:
               23.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 344/10

         Решение на Съда (четвърти състав) от 26 септември 2013 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Innsbruck — Австрия) — TEXDATA Software GmbH
   (Дело C-418/11) (1)

   (Дружествено право - Свобода на установяване - Единадесета директива 89/666/ЕИО - Оповестяване на счетоводни документи - Клон на капиталово дружество, установено в друга държава членка - Парична санкция при неизпълнение на задължение за оповестяване в предвидения срок - Право на ефективна съдебна защита - Принцип на зачитане на правото на защита - Подходяща, ефективна, съразмерна и възпираща санкция)
   2013/C 344/14
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht Innsbruck

      Страна в главното производство

   TEXDATA Software GmbH

      Предмет

   Преюдициално запитване — Oberlandesgericht Innsbruck — Тълкуване на членове 49 и 54 ДФЕС; на член 47, параграф 2 и на член 50 от Хартата на основните права на Европейския съюз; на общия принцип на правото на ефективни правни средства за защита; на член 6 от Първа директива 68/151/ЕИО на Съвета от 9 март 1968 година за съгласуване на гаранциите, които държавите членки изискват от дружествата по смисъла на член 58, втора алинея от Договора, за защита на интересите на съдружниците и на трети лица, с цел тези гаранции да станат равностойни на цялата територия на Общността (ОВ L 65, стр. 8; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 3); на член 60а от Четвърта Директива 78/660/ЕИО на Съвета от 25 юли 1978 година приета на основание член 54, параграф 3, буква ж) от Договора относно годишните счетоводни отчети на някои видове дружества (ОВ L 222, стр. 11; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 21), с изменения; както и тълкуване на член 38, параграф 6 от Седма Директива 83/349/ЕИО на Съвета от 13 юни 1983 година приета на основание член 54, параграф 3, буква ж) от Договора относно консолидираните счетоводни отчети (ОВ L 193, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 58) — Публикуване на консолидираните годишни счетоводни отчети на някои видове дружества — Уредба на дадена държава членка, с която се предвижда, че в случай на необявяване в компетентния съд на консолидираните годишни счетоводни отчети в срок от девет месеца, се налага парична санкция, без да се дава възможност на органите на дружеството да бъдат изслушани

      Диспозитив

   В зависимост от резултата от проверките, които запитващата юрисдикция следва да извърши, членове 49 ДФЕС и 54 ДФЕС, принципите на ефективна съдебна защита и на зачитане на правото на защита, както и член 12 от Единадесета директива 89/666/ЕИО на Съвета от 21 декември 1989 година относно изискванията за оповестяване на данни за клонове, открити в една държава членка от някои видове дружества, регулирани от правото на друга държава, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство, съгласно която при неспазване на 9-месечния срок, предвиден за оповестяването на счетоводни документи, незабавно се налага минимална глоба от 700 EUR на капиталовото дружество, чийто клон се намира в съответната държава членка, без да му се изпраща предварителна покана и да му се даде възможност да изрази становище във връзка с неизпълнението, за което му се вменява отговорност.

      (1)  ОВ C 331, 12.11.2011 г.


title: Дело C-378/09: Иск, предявен на 23 септември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Чешка република

text:
               19.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/15

         Иск, предявен на 23 септември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Чешка република
   (Дело C-378/09)
   2009/C 312/24
   Език на производството: чешки

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Šimerdová, J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Ответник: Чешка република

      Искания на ищеца

               —

               да приеме за установено, че като не е транспонирала правилно в националното си право разпоредбите на член 10а, първа, втора и трета алинея от Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (1), в редакцията ѝ, изменена с Директива 97/11/ЕО на Съвета (2) и с Директива 2003/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (3), Чешката република не е изпълнила задълженията си по член 10а, първа, втора и трета алинея от тази директива;

               —

               да се осъди Чешката република да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за транспониране на директивата в националното право е изтекъл на 25 юни 2005 г.

      (1)  ОВ L 175, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174.

      (2)  Директива 97/11/ЕО на Съвета от 3 март 1997 година за изменение на Директива 85/337/ЕИО относно оценката на въздействието на определени публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 73, стр. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 3, стр. 254).

      (3)  Директива 2003/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 май 2003 година за осигуряване участието на обществеността при изготвянето на определени планове и програми, отнасящи се до околната среда и за изменение по отношение на участието на обществеността и достъпа до правосъдие на Директиви 85/337/ЕИО и 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 156, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 8).


title: Дело F-94/08: Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 29 октомври 2009 г. — Marcuccio/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Изпълнение на съдебно решение — Възстановяване на съдебни разноски — Намерение на администрацията да направи удръжка от пенсията за инвалидност на длъжностно лице — Липса на увреждащ акт — Иск за обезщетение — Явна недопустимост)

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/78

         Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 29 октомври 2009 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело F-94/08) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Изпълнение на съдебно решение - Възстановяване на съдебни разноски - Намерение на администрацията да направи удръжка от пенсията за инвалидност на длъжностно лице - Липса на увреждащ акт - Иск за обезщетение - Явна недопустимост)
   2010/C 24/147
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и C. Berardis-Kayser, Me A. Dal Ferro, avocat)

      Предмет

   Отмяна на решението на Комисията, с което се претендират съдебните разноски по дело Т-241/03, както и искане за обезщетение за вредите, претърпени от жалбоподателя от този факт

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля иска на г-н Marcuccio като явно недопустим.

               2.

               Осъжда Marcuccio да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 6 от 10.1.2009 г.,стр. 46.


title: Дело C-289/17: Преюдициално запитване от Tartu Maakohus (Естония), постъпило на 19 май 2017 г. — Collect Inkasso OÜ, ITM Inkasso OÜ, Bigbank AS/Rain Aint, Lauri Palm, Raiko Oikimus, Egle Noor, Artjom Konjarov

text:
               31.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 249/20

         Преюдициално запитване от Tartu Maakohus (Естония), постъпило на 19 май 2017 г. — Collect Inkasso OÜ, ITM Inkasso OÜ, Bigbank AS/Rain Aint, Lauri Palm, Raiko Oikimus, Egle Noor, Artjom Konjarov
   (Дело C-289/17)
   (2017/C 249/31)
   Език на производството: естонски

      Запитваща юрисдикция

   Tartu Maakohus

      Страни в главното производство

      Заявители: Collect Inkasso OÜ, ITM Inkasso OÜ, Bigbank AS

      Ответници: Rain Aint, Lauri Palm, Raiko Oikimus, Egle Noor, Artjom Konjarov

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли член 17, буква а) от Регламент (ЕО) № 805/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година за въвеждане на европейско изпълнително основание при безспорни вземания (1) да се тълкува в смисъл, че във или заедно с документа за започване на процеса, равностоен документ или призовка за съдебно заседание по делото трябва ясно да бъде изложена цялата информация, посочена в член 17, буква а) от Регламента? По-специално: изключено ли е удостоверяването на съдебно решение, като европейско изпълнително основание съгласно член 3, параграф 1, буква б), член 6, параграф 1, буква в) и член 17, буква а), ако длъжникът не е бил информиран за адреса на институцията, на която да се отговори, но му е била предоставена цялата друга информация, посочена в член 17, буква а)?

               2)

               Следва ли член 18, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 805/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година за въвеждане на европейско изпълнително основание при безспорни вземания да се тълкува в смисъл, че ако производството в държавата членка по произход не отговаря на предвидените в член 17 от Регламент (ЕО) № 805/2004 процесуалноправни изисквания, условие за преодоляването на неспазването на процесуалните изисквания е, със или в решението на длъжника да е била предоставена съответно цялата информация, посочена в член 18, параграф 1, буква б)? По-специално изключено ли е издаването на европейско изпълнително основание, ако длъжникът не е бил информиран за адреса на институцията, пред която се обжалва, но му е предоставена цялата друга информация, посочена в член 18, параграф 1, буква б)?

      (1)  ОВ L 143, 2004 г., стр. 15.


title: Дело C-515/07: Решение на Съда (четвърти състав) от 12 февруари 2009 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Нидерландия) — Vereniging Noordelijke Land- en Tuinbouw Organisatie/Staatssecretaris van Financiën (Шеста директива ДДС — Стоки и услуги, включени в стопанските активи за нуждите на облагаемите сделки и на други сделки — Право на незабавно и цялостно приспадане на данъка, свързан с покупката на такива стоки и услуги)

text:
               4.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/6

         Решение на Съда (четвърти състав) от 12 февруари 2009 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Нидерландия) — Vereniging Noordelijke Land- en Tuinbouw Organisatie/Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-515/07) (1)

   (Шеста директива ДДС - Стоки и услуги, включени в стопанските активи за нуждите на облагаемите сделки и на други сделки - Право на незабавно и цялостно приспадане на данъка, свързан с покупката на такива стоки и услуги)
   (2009/C 82/10)
   Език на производството: нидерландски
   Запитваща юрисдикция
   Hoge Raad der Nederlanden Den Haag
   Страни в главното производство

      Ищец: Vereniging Noordelijke Land- en Tuinbouw Organisatie

      Ответник: Staatssecretaris van Financiën
   Предмет
   Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Тълкуване на член 6, параграф 2 и на член 17, параграфи 1, 2 и 6 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Стоки и услуги (не само дълготрайни активи, използвани отчасти за нуждите на икономическата дейност и отчасти за лични цели) — Пълно включване в имуществото на предприятието на данъчнозадълженото лице — Възможност за незабавно и цялостно приспадане на данъка, свързан с покупката на такива стоки и услуги.
   Диспозитив
   Член 6, параграф 2, буква а) и член 17, параграф 2 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа трябва да се тълкуват в смисъл, че не се прилагат по отношение на използването на стоки и услуги, включени в стопанските активи за целите на сделки, различни от облагаемите сделки на данъчнозадълженото лице, като дължимият ДДС за придобиването на тези стоки и услуги, свързани с такива сделки, не подлежи на приспадане.

      (1)  ОВ C 22, 26.1.2008 г.


title: Дело T-45/11: Жалба, подадена на 21 януари 2011 г. — Италия/Комисия

text:
               12.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/30

         Жалба, подадена на 21 януари 2011 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-45/11)
   2011/C 80/55
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Италианска република (представител: P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение C(2010) 7893 окончателен на Комисията от 10 ноември 2010 г., нотифицирано на Италианската република с писмо от 11 ноември 2010 г. SG-Greffe (2010) D/18018, с което се отказва препращането на дело COMP/M.5960 — Crédit Agricole/Cassa di Risparmio della Spezia/Agenzie Intesa Sanpaolo.

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е насочена срещу решението на Комисията за отказ на искането на италианския орган по защита на конкуренцията за препращане, на основание на член 9 от Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 година относно контрола върху концентрациите между предприятия (регламент за сливанията на ЕО) (ОВ L 24, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 201), на преценката на нотифицираната на Комисията концентрация, чрез която Crédit Agricole S.A. придобива изключителен контрол посредством дъщерното си дружество Cassa di Risparmio di Parma e Piacenza S.p.A. над Cassa di Risparmio della Spezia S.p.A. — понастоящем под контрола на Intesa Sanpaolo.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква пет правни основания.

               1.

               Първото правно основание се извежда от нарушение на член 9 от Регламент (ЕО) № 139/2004, доколкото Комисията счита искането за препращане за просрочено и немотивирано.

               2.

               Второто правно основание се извежда от нарушение на член 9, параграф 2, букви a) и б) и параграф 3, първа алинея, буква б) и втора алинея от Регламент (ЕО) № 139/2004, както и от липса на мотиви.
               В това отношение жалбоподателят поддържа, че Комисията неправилно е придала значение на факта, че след концентрацията пазарните дялове нямало да се променят. Всъщност Crédit Agricole ще получи такива дялове посредством концентрацията, а не вследствие на вътрешно разрастване както при Intesa Sanpaolo преди концентрацията. Ето защо последната засяга провинциалния пазар на услуги за банкиране на дребно.

               3.

               Третото правно основание се извежда от нарушение на член 9, параграф 2, букви a) и б) и параграф 3, първа алинея, буква б) и втора алинея от Регламент (ЕО) № 139/2004, както и от липса на мотиви.
               Жалбоподателят счита, обратно на твърдяното от Комисията, че провинциалният пазар на банковите услуги съществува: потребителите на тези услуги всъщност не са склонни да се придвижват и за други оператори е трудно да навлязат на наситения провинциален пазар. Следователно е налице ограничен пазар, който не съставлява съществена част от общия пазар.

               4.

               Четвъртото правно основание се извежда от нарушение на член 9, параграф 2, букви a) и б) и параграф 3, първа алинея, буква б) и втора алинея от Регламент (ЕО) № 139/2004, както и от липса на мотиви.
               В това отношение жалбоподателят изтъква, че Комисията не е взела предвид производството за нарушение, образувано от органа по защита на конкуренцията срещу Crédit Agricole и Intesa Sanpaolo, които следователно трябва да се разглеждат, с цел определяне на последиците върху пазара, като свързани страни и неконкурентни предприятия.

               5.

               Петото правно основание се извежда от нарушение на член 1 и член 9, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 139/2004, както и на принципите на субсидиарност и на пропорционалност.
               Жалбоподателят счита, че концентрацията няма общностно значение и че органът по защита на конкуренцията е в най-подходящо положение, за да я разгледа. Комисията трябвало най-малкото да препрати частта от концентрацията, отнасяща се до посочените в решението провинциални пазари.


title: Дело C-225/09: Решение на Съда (пети състав) от 2 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Giudice di pace di Cortona, Италия) — Edyta Joanna Jakubowska/Alessandro Maneggia (Норми на Съюза относно упражняването на адвокатска професия — Директива 98/5/ЕО — Член 8 — Предотвратяване на конфликти на интереси — Национална правна уредба, забраняваща едновременното упражняване на адвокатска професия и заемането на длъжност като държавен служител на непълно работно време — Заличаване на вписването в регистъра на адвокатската колегия)

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/5

         Решение на Съда (пети състав) от 2 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Giudice di pace di Cortona, Италия) — Edyta Joanna Jakubowska/Alessandro Maneggia
   (Дело C-225/09) (1)

   (Норми на Съюза относно упражняването на адвокатска професия - Директива 98/5/ЕО - Член 8 - Предотвратяване на конфликти на интереси - Национална правна уредба, забраняваща едновременното упражняване на адвокатска професия и заемането на длъжност като държавен служител на непълно работно време - Заличаване на вписването в регистъра на адвокатската колегия)
   2011/C 30/08
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Giudice di pace di Cortona

      Страни в главното производство

      Ищец: Edyta Joanna Jakubowska

      Ответник: Alessandro Maneggia

      Предмет

   Преюдициално запитване — Giudice di pace di Cortona — Тълкуване на член 6 от Директива 77/249/ЕИО на Съвета от 22 март 1977 година относно улесняване на ефективното упражняване от адвокатите на свободата на предоставяне на услуги (ОВ L 78, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 46), на член 8 от Директива 98/5/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 1998 година относно улесняване на постоянното упражняване на адвокатската професия в държава членка, различна от държавата, в която е придобита квалификацията (ОВ L 77, стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 3, стр. 24) и на членове 3, 4, 10, 81 и 98 ЕО — Национална правна уредба, която предвижда, че упражняването на свободната професия „адвокат“ е несъвместимо с работата на непълно работно време в публичната администрация — Заличаване на вписването в адвокатската колегия на адвокатите, които не са направили избор между свободната професия и работата на непълно работно време.

      Диспозитив

               1.

               Член 3, параграф 1, буква ж) ЕО, членове 4 ЕО, 10 ЕО, 81 ЕО и 98 ЕО допускат национална правна уредба, която възпрепятства държавните служители, работещи в рамките на служебно правоотношение при непълно работно време, да упражняват адвокатска професия, дори да притежават адвокатска правоспособност, като налага тяхното заличаване от регистъра на адвокатската колегия.

               2.

               Член 8 от Директива 98/5/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 1998 година относно улесняване на постоянното упражняване на адвокатската професия в държава членка, различна от държавата, в която е придобита квалификацията, трябва да се тълкува в смисъл, че на приемащата държава членка е позволено да наложи на адвокатите, вписани и наети на работа в нея — независимо дали на пълно или на непълно работно време — от друг адвокат, адвокатско сдружение или адвокатска кантора, или държавно или частно предприятие, ограничения за едновременното упражняване на адвокатската професия и заемането на посочената длъжност, стига тези ограничения да не надхвърлят необходимото за постигане на целта за предотвратяване на конфликти на интереси и да се прилагат за всички адвокати, вписани в посочената държава членка.

      (1)  ОВ C 205, 29.8.2009 г.


title: Дело T-499/12: Жалба, подадена на 13 ноември 2012 г. — HSH Investment Holdings Coinvest-C und HSH Investment Holdings FSO/Комисия

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/59

         Жалба, подадена на 13 ноември 2012 г. — HSH Investment Holdings Coinvest-C und HSH Investment Holdings FSO/Комисия
   (Дело T-499/12)
   2013/C 26/119
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: HSH Investment Holdings Coinvest-C Sàrl (Люксембург, Люксембург) и HSH Investment Holdings FSO Sàrl (Люксембург) (представители: H. Niemeyer и H. Ehlers, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени решението на ответника от 20 септември 2011 г. по преписка C 29/2009 (ex N 264/2009) — HSH Nordbank AG;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват следните правни основания, насочени срещу поставените на миноритарните акционери условия:

               1.

               Първо правно основание: Липса на самостоятелна държавна помощ в полза на миноритарните акционери
               Жалбоподателите твърдят, че Комисията е приложила неправилно понятието за държавна помощ по член 107, параграф 1 ДФЕС, като ги е квалифицирала неправилно като получатели на държавна помощ. Увеличаването на стойността на техния дял било за миноритарните акционери само икономическо отражение на помощта в полза на HSH Nordbank, а не непряка държавна помощ в полза на миноритарните акционери.

               2.

               Второ правно основание: Недостатъчна мотивация в полза на заключението, че жалбоподателите са получили преимущество
               Тук жалбоподателите посочват, че Комисията е нарушила задължението за мотивиране по член 296, параграф 2 ДФЕС, като не е посочила в достатъчна степен поради каква причина жалбоподателите били получили непряка държавна помощ и защо стойността на HSH Nordbank не била правилно установена. Освен това Комисията не била посочила в цифри размера на твърдяната държавна помощ в полза на миноритерните акционери и смесила разглеждането на тази помощ с разглеждането на споделянето на тежестта.

               3.

               Трето правно основание: Погрешно установяване на фактите при проверката дали жалбоподателите са получили финансово предимство
               В рамките на това правно основание жалбоподателите твърдят, че Комисията е установила погрешно фактите. Според тях оценяващото HSH Nordbank дружество не е определило твърде висока стойност на HSH Nordbank и с това твърде висока емисионна цена на новите обикновени акции, а е направило оценката в съответствие с признатите методи на оценка.

               4.

               Четвърто правно основание: Неотчитане на направените от жалбоподателите авансови плащания при споделянето на тежестта
               Жалбоподателите твърдят, че Комисията е приложила погрешно изискванията относно споделянето на тежестта, следващи от член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС и от Съобщението относно преструктурирането (1), като не е отчела направените от тях авансови плащания при проверката дали жалбоподателите участват в достатъчна степен в споделянето на тежестта.

               5.

               Пето правно основание: Нарушение на член 7, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 (2) и на принципа на правна сигурност посредством незаконосъобразното приключване на официалната процедура по разследване
               Тук жалбоподателите посочват, че Комисията е нарушила член 7, параграф 1 от Регламент № 659/1999 и принципа на правна сигурност, като е приключила официалната процедура по разследване на жалбоподателите без да постанови едно от предвидените в член 7 от Регламент № 659/1999 решения.

               6.

               Шесто правно основание: Нарушение на член 7, параграф 4 от Регламент № 659/1999, член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС и на Съобщението за преструктуриране чрез налагането на неподходящи условия
               В рамките на това правно основание жалбоподателите твърдят, че Комисията е нарушила член 7, параграф 4 от Регламент № 659/1999 и Съобщението за преструктириране, като е наложила условия, които не били свързани с преструктурирането на HSH Nordbank, а представявали скрито разрешение на непряка държавна помощ при спазването на определени условия.

               7.

               Седмо правно основание: Нарушение на принципа на пропорционалността чрез прекомерното натоварване на жалбоподателите
               Жалбоподателите твърдят, че Комисията е нарушила принципа на пропорционалността, като ги е натоварила прекомерно в рамките на споделянето на тежестта.

               8.

               Осмо правно основание: Нарушение на принципа на равнопоставеността чрез дискриминирането на жалбоподателите
               Тук жалбоподателите посочват, че Комисията е нарушила принципа на равнопоставеността, като в своето решение е предвидила условия в тяхна тежест, които не е налагала в други сходни случаи.

         На следващо място жалбоподателите изтъкват общо следните правни основания срещу обжалваното решение:

               1.

               Първо правно основание: Нарушение на член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС и на Съобщението „impaired assets“ (3) последством погрешното изчисляване на несъвместимия елемент на помощта
               В рамките на това правно основание жалбоподателите посочват, че Комисията е нарушила член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС и Съобщението „impaired assets“, като е изчислила погрешно т.нар. несъвместим елемент на помощта, свързан с гаранцията в полза на HSH Nordbank.

               2.

               Второ правно основание: Липса на достатъчно мотиви при установяването на действителната икономическа стойност
               Тук жалбоподателите посочват, че Комисията не е посочила достатъчно мотиви относно начина, по който е установена действителната икономическа стойност на обхванатото от гаранцията портфолио.

               3.

               Трето правно основание: Нарушение на член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС и на Съобщението „impaired assets“ посредством погрешното изчисляване на claw-back
               Жалбоподателите посочват, че Комисията е нарушила член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС и Съобщението „impaired assets“, като е изчислила погрешно claw-back.

               4.

               Четвърто правно основание: Нарушение на принципа на равнопоставеност при изчисляването на claw-back
               На четвърто място в посочената връзка се изтъква, че Комисията е нарушила принципа на равнопоставеност, като при изчисляването на claw-back е поставила в по-неблагоприятно положение HSH Nordbank в сравнение с други съпоставими случаи.

               5.

               Пето правно основание: Нарушение на член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС и на принципа на пропорционалност посредством предоставянето на разрешение при спазването на условие за прекалено голямо намаляване на счетоводния баланс
               На последно място жалбоподателите твърдят, че Комисията е нарушила член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС и принципа на пропорционалност и като е изискала прекалено голямо намаляване на счетоводния баланс на HSH Nordbank като условие, за да даде своето разрешение.

      (1)  Съобщение на Комисията относно връщане на жизнеспособността и оценка на мерките за преструктуриране във финансовия сектор според правилата за държавна помощ в настоящата криза (ОВ С 195, стр. 9).

      (2)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член [88 ЕО] (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).

      (3)  Съобщение на Комисията относно обработването обезценените активи в банковия сектор на Общността (ОВ C 72, стр. 1).


title: Дело T-24/16: Жалба, подадена на 21 януари 2016 г. — Sovena Portugal — Consumer Goods/СХВП — Mueloliva (FONTOLIVA)

text:
               21.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 106/38

         Жалба, подадена на 21 януари 2016 г. — Sovena Portugal — Consumer Goods/СХВП — Mueloliva (FONTOLIVA)
   (Дело T-24/16)
   (2016/C 106/44)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Sovena Portugal — Consumer Goods, SA (Лисабон, Португалия) (представител: D. Martins Pereira, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Mueloliva, SL (Кордоба, Испания)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител/Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на словната марка на „FONTOLIVA“ — международна регистрация № 1 107 792, посочваща Европейския съюз

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на СХВП от 4.ноември.2015 г. по преписка R 1813/2014-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               Да допусне жалбата;

               —

               Да отхвърли обжалваното решение в неговата цялост;

               —

               Да измени обжалваното решение на основанията, изложени в настоящата жалба и за обяви предоставянето на закрила на международната марка № 1 107 792 FONTOLIVA по отношение на Европейския съюз;

               —

               Да осъди СХВП да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски, включително разноските по производството пред СХВП;

               —

               Да осъди другата страна в производството да заплати разноските на жалбоподателя в производството пред СХВП.

      Изложени основания

               —

               Липса на предходна испанска марка № 780 071 FUENOLIVA;

               —

               Недостатъчно доказателства за реално използване на марката;

               —

               Липса на вероятност от объркване — член 8, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността;

               —

               Съществуване на две предходни марки FONTOLIVA в Испания.


title: Дело C-566/07: Решение на Съда (трети състав) от 18 юни 2009 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden Den Haag, Нидерландия) — Staatssecretaris van Financiën/Stadeco BV (Шеста директива ДДС — Член 21, параграф 1, буква в) — Данък, който се дължи само поради посочването му във фактурата — Коригиране на фактурирания данък, който не е следвало да бъде начислен — Неоснователно обогатяване)

text:
               1.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 180/11

         Решение на Съда (трети състав) от 18 юни 2009 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden Den Haag, Нидерландия) — Staatssecretaris van Financiën/Stadeco BV
   (Дело C-566/07) (1)

   (Шеста директива ДДС - Член 21, параграф 1, буква в) - Данък, който се дължи само поради посочването му във фактурата - Коригиране на фактурирания данък, който не е следвало да бъде начислен - Неоснователно обогатяване)
   2009/C 180/17
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden Den Haag

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Staatssecretaris van Financiën

      Ответник: Stadeco BV

      Предмет

   Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Тълкуване на член 21, параграф 1, буква в) от Директива 77/388/ЕИО: Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Данък, който не се дължи в държавата-членка по пребиваване на издателя на фактурата за сделка, извършена в друга държава-членка или в трета държава — Коригиране на фактурирания данък, който не е следвало да бъде начислен

      Диспозитив

               1)

               Член 21, параграф 1, буква в) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 91/680/ЕИО на Съвета от 16 декември 1991 година, трябва да се тълкува в смисъл, че съгласно тази разпоредба данъкът върху добавената стойност се дължи в държавата-членка, за която се отнася посоченият във фактурата или друг документ, служещ за фактура, данък върху добавената стойност, дори ако разглежданата сделка не е подлежала на облагане в тази държава-членка. Запитващата юрисдикция трябва да провери, като вземе предвид всички релевантни обстоятелства, за данъка върху добавената стойност на коя държава-членка се отнася посоченият върху разглежданата фактура данък върху добавената стойност. Във връзка с това релевантни могат по-конкретно да бъдат посочената ставка, паричната единица, в която е изразен размерът, подлежащ на плащане, езикът, на който е съставена, съдържанието и контекстът на разглежданата фактура, мястото на установяване на издателя на тази фактура и на получателя на извършените услуги, както и поведението им.

               2)

               Принципът на данъчен неутралитет допуска по принцип възможността държава-членка да постави коригирането на данъка върху добавената стойност, дължим в тази държава-членка само поради факта, че е погрешно посочен в издадената фактура, в зависимост от условието данъчнозадълженото лице да издаде на получателя на извършените услуги поправена фактура, в която не е посочен споменатият данък, ако това данъчнозадължено лице своевременно не е отстранило напълно риска от загуба на данъчни приходи.

      (1)  ОВ C 64, 8.3.2008 г.


title: Дело F-16/15: Жалба, подадена на 30 януари 2015 г.  — ZZ и др./Комисия

text:
               23.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/27

         Жалба, подадена на 30 януари 2015 г. — ZZ и др./Комисия
   (Дело F-16/15)
   (2015/C 096/35)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: ZZ и др. (представители: T. Bontinck и A. Guillerme, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решенията, с които се изменя описанието на вида на длъжността на жалбоподателите в приложението sysper 2 и с които те не са включени в списъка на длъжностните лица, предложени за повишаване в степен AST10 в процедурата по повишаване за 2014 година.

      Искания на жалбоподателите

   Като главно искане:

               —

               Да се установи незаконосъобразността на член 45 от Правилника и на приложение I, както и на свързаните с тях преходни мерки;

               —

               Да се отмени решението на ОН от 14 април 2014 г. за изменение на преписката за повишаването на жалбоподателите, съдържаща се в системата „Sysper 2“, за да бъде блокирана всяка възможност, отнасяща се до тях;

               —

               Да се отмени следващото от това решение на ОН, уведомление за което е изпратено на 24 юни 2014 г., жалбоподателите да не бъдат включени в повишаването в степен AST 10 в рамките на годишната процедура по повишаване за 2014 година, предвидена в член 45 от Правилника.

               —

               Да осъди Комисията да заплати съдебните разноски;

         При условията на евентуалност:

               —

               Да се отмени решението на ОН от 14 април 2014 г. за изменение на преписката за повишаването на жалбоподателите, съдържаща се в системата „Sysper 2“, за да бъде блокирана всяка възможност, отнасяща се до тях;

               —

               Да се отмени следващото от това решение на ОН, нотифицирано на 24 юни 2014 г. жалбоподателите да не бъдат включени в повишаването в степен AST 10 в рамките на годишната процедура по повишаване за 2014 година, предвидена в член 45 от Правилника.

               —

               Да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-169/10: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 2 април 2010 г. — Sandra Castronovo/Ministero dell’Interno

text:
               19.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/31

      Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 2 април 2010 г. — Sandra Castronovo/Ministero dell’Interno
      (Дело C-169/10)
      (2010/C 161/43)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Sandra Castronovo

         Ответник: Ministero dell’Interno

         Преюдициален въпрос

      Съвместимо ли е националното законодателство (въведено с Декрет Bersani, Декрет-закон № 223 от 4 юли 2006 г., преобразуван в Закон № 248 от 4 август 2006 г.) с членове 43 и 49 от Договора за ЕО, когато в националната система, която то урежда, между другото:

                  а)

                  съществува обща тенденция за защита на притежателите на концесии, предоставени към по-ранен момент въз основа на процедура, при която неправомерно са изключени част от операторите,

                  б)

                  са налице разпоредби, които на практика гарантират запазването на придобитите търговски позиции (като например забраната новите концесионери да изграждат своите пунктове на разстояние под определеното от вече съществуващите пунктове),

                  в)

                  се предвижда прекратяване на концесията, ако концесионерът пряко или косвено извършва трансгранични игрални дейности, които могат да се приравнят на дейностите, обект на концесията?


title: Дело T-635/15: Жалба, подадена на 13 ноември 2015 — Tuum/СХВП — Thun (TUUM)

text:
               18.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/48

         Жалба, подадена на 13 ноември 2015 — Tuum/СХВП — Thun (TUUM)
   (Дело T-635/15)
   (2016/C 016/58)
   Език на жалбата: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Tuum Srl (Сан Джустино, Италия) (представител: B. Saguatti, avvocato)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Thun SpA (Болцано, Италия)

      Данни за производството пред СХВП

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Общността, съдържаща словния елемент „TUUM“ — заявка за регистрация № 11 939 774

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 3 септември 2015 г. по преписка R 2624/2014-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да отхвърли окончателно и изцяло възражението срещу регистрацията на заявената марка за съответните стоки от клас 14,

               —

               да задължи СХВП да регистрира заявената марка,

               —

               да осъди СХВП и встъпилата страна да заплатят разноските, включително направените в производството пред отдела по споровете и пред апелативния състав.

      Изложено основание

               —

               Нарушение и неправилно прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-484/12: Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank 's-Gravenhage (Нидерландия) на 31 октомври 2012 г. — Georgetown University/Octrooicentrum Nederland, наричано NL Octrooicentrum

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/23

         Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank 's-Gravenhage (Нидерландия) на 31 октомври 2012 г. — Georgetown University/Octrooicentrum Nederland, наричано NL Octrooicentrum
   (Дело C-484/12)
   2013/C 26/43
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank 's-Gravenhage

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Georgetown University

      Ответник: Octrooicentrum Nederland, наричано NL Octrooicentrum

      Преюдициални въпроси

               1.

               Когато един действащ основен патент защитава няколко продукта, Регламент № 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти (1), и в частност член 3, буква в) от него пречка ли е на притежателя на основния патент да бъде издаден сертификат за всеки от защитените продукти?

               2.

               Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен, как следва да се тълкува член 3, буква в) от Регламент № 469/2009 в случая, в който един действащ основен патент защитава няколко продукта и наистина към датата на заявката за сертификат за един от защитените с основния патент продукти (А) още не са били издадени сертификати за други защитени със същия основен патент продукти (Б, В), но в крайна сметка такива сертификати за продуктите (Б и В) са издадени, преди да се вземе решение по заявката за сертификат за първия продукт (А)?

               3.

               От значение ли е за отговора на предходния въпрос дали заявката за един от защитените с основния патент продукти (А) е подадена в същия ден като заявките за други защитени със същия основен патент продукти (Б, В)?

               4.

               Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен, може ли да се издаде сертификат за един от продуктите, защитени с действащ основен патент, когато преди това вече е бил издаден сертификат за друг от защитените със същия основен патент продукти, но заявителят се отказва от първия си сертификат, за да може да получи нов сертификат въз основа на същия основен патент?

               5.

               Ако за отговора на предходния въпрос е от значение дали отказът има обратно действие, съгласно коя уредба трябва да се преценява въпросът за обратното действие на отказа — съгласно член 14, буква б) от Регламент № 469/2009 или съгласно националното право? Ако въпросът за обратното действие на отказа следва да се преценява съгласно член 14, буква б) от Регламент № 469/2009, трябва ли тази разпоредба да се тълкува в смисъл, че отказът има обратно действие?

      (1)  ОВ L 152, стр. 1.


title: Дело T-305/08: Определение на Общия съд от 14 февруари 2012 г. — Италия/Комисия (Жалба за отмяна — Регламент (ЕО) № 530/2008 — Възстановяване на ресурсите от червен тон — Определяне на ОДУ за 2008 г. — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               14.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 109/11

         Определение на Общия съд от 14 февруари 2012 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-305/08) (1)

   (Жалба за отмяна - Регламент (ЕО) № 530/2008 - Възстановяване на ресурсите от червен тон - Определяне на ОДУ за 2008 г. - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   2012/C 109/23
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Италианска република (представител: F. Arena, avvocato dello Stato)

      Ответник: Европейска комисия (представители: K. Banks и D. Nardi)

      Предмет

   Искане за отмяна на член 1 от Регламент (ЕО) № 530/2008 на Комисията от 12 юни 2008 година за установяване на извънредни мерки по отношение на риболова на червен тон с кораби с мрежи гъргър в Атлантическия океан, на изток от 45° западна дължина, и в Средиземно море (ОВ L 155, стр. 9)

      Диспозитив

               1.

               Основанието за постановяване на решение по същество по настоящата жалба е отпаднало.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 272, 25.10.2008 г.


title: Дело C-305/12: Определение на председателя на Съда от 28 януари 2013 г. — Европейска комисия/Словашка република

text:
               13.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 108/19

         Определение на председателя на Съда от 28 януари 2013 г. — Европейска комисия/Словашка република
   (Дело C-305/12) (1)

   2013/C 108/47
   Език на производството: словашки
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 273, 8.9.2012 г.


title: Дело C-234/10: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de grande instance de Nanterre (Франция) на 12 май 2010 г. — Société Tereos — Union de coopératives agricoles à capital variable/Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers

text:
               14.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/17

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de grande instance de Nanterre (Франция) на 12 май 2010 г. — Société Tereos — Union de coopératives agricoles à capital variable/Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers
   (Дело C-234/10)
   ()
   2010/C 221/28
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal de grande instance de Nanterre

      Страни в главното производство

      Ищец: Société Tereos — Union de coopératives agricoles à capital variable

      Ответник: Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли член 15, параграф 1, буква г) от Регламент 1260/2001 (1) да се тълкува в смисъл, че за целите на изчисляване на средната загуба за всички категории изнесена захар сумата на действителните разходи следва да се раздели на сумата на изнесените количества, независимо дали са били изплатени възстановявания за тези количества или не?

               2.

               Предвид член 15 от Регламент 1260/2001 на Съвета валиден ли е Регламент (ЕО) 1193/2009 (2), доколкото определя налог върху производството на захарта, изчислен от средна загуба, за изчисляването на която е от значение, що се отнася до изнесената във вид на преработени продукти захар, умножаването на единната сума на възстановяването при износ относно тези продукти по общото изнесено количество, включително изнесените без получаване на възстановяване количества, а не разделянето на действително направените разходи на сумата на изнесените с или без възстановяване количества?

      (1)  Регламент (ЕО) № 1260/2001 на Съвета от 19 юни 2001 година относно общата организация на пазарите в сектора на захарта (ОВ L 178, стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1193/2009 на Комисията от 3 ноември 2009 година за поправка на регламенти (ЕО) № 1762/2003, (ЕО) № 1775/2004, (ЕО) № 1686/2005 и (ЕО) № 164/2007 и за определяне на размера на налога върху производството в сектора на захарта за пазарните години 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 и 2005/2006 (ОВ L 321, стр. 1).


title: Дело C-302/10: Определение на Съда (трети състав) от 17 януари 2012 г. (преюдициално запитване от Højesteret — Дания) — Infopaq International A/S/Danske Dagblades Forening (Авторско право — Информационно общество — Директива 2001/29/ЕО — Член 5, параграфи 1 и 5 — Литературни и художествени произведения — Възпроизвеждане на кратки откъси от литературни произведения — Статии от пресата — Възпроизвежданe с временен и преходен характер — Технологичен процес, състоящ се в сканиране на статии, последвано от конвертиране в текстов файл, електронно обработване на възпроизведеното и запаметяване на част от възпроизведеното — Временни действия на възпроизвеждане, които са неразделна и съществена част от такъв технологичен процес — Цел на тези действия, изразяваща се в законно използване на произведение или закрилян обект — Самостоятелно стопанско значение на споменатите действия)

text:
               10.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/8

         Определение на Съда (трети състав) от 17 януари 2012 г. (преюдициално запитване от Højesteret — Дания) — Infopaq International A/S/Danske Dagblades Forening
   (Дело C-302/10) (1)

   (Авторско право - Информационно общество - Директива 2001/29/ЕО - Член 5, параграфи 1 и 5 - Литературни и художествени произведения - Възпроизвеждане на кратки откъси от литературни произведения - Статии от пресата - Възпроизвежданe с временен и преходен характер - Технологичен процес, състоящ се в сканиране на статии, последвано от конвертиране в текстов файл, електронно обработване на възпроизведеното и запаметяване на част от възпроизведеното - Временни действия на възпроизвеждане, които са неразделна и съществена част от такъв технологичен процес - Цел на тези действия, изразяваща се в законно използване на произведение или закрилян обект - Самостоятелно стопанско значение на споменатите действия)
   2012/C 73/12
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Højesteret

      Страни в главното производство

      Ищец: Infopaq International A/S

      Ответник: Danske Dagblades Forening

      Предмет

   Преюдициално запитване — Højesteret — Тълкуване на член 2 и член 5, параграфи 1 и 5 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (ОВ L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230) — Дружество, чиято основна дейност се състои в изготвяне на резюмета на статии от вестници посредством сканиране — Записване на откъс от статия, състоящ се от дума за търсене заедно с петте думи, които я предшестват, и петте думи, които я следват — Временни действия на възпроизвеждане, които представляват неразделна и съществена част от технологичен процес

      Диспозитив

               1.

               Член 5, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество следва да се тълкува в смисъл, че временните действия на възпроизвеждане като разглежданите в главното производство, осъществявани в хода на процес, наречен „снемане на данни“,

                           —

                           отговарят на условието, според което тези действия трябва да представляват неразделна и съществена част от технологичния процес, независимо от обстоятелството, че този процес започва и приключва с тях и те предполагат човешка намеса,

                           —

                           отговарят на условието, според което действията на възпроизвеждане трябва да преследват една-единствена цел, а именно да се позволи законното използване на произведение или на закрилян обект,

                           —

                           отговарят на условието, според което тези действия не трябва да имат самостоятелно стопанско значение, доколкото, от една страна, осъществяването на тези действия не дава възможност да се получи допълнителна изгода, надхвърляща изгодата от законното използване на защитеното произведение, а от друга страна, временните действия на възпроизвеждане не водят до изменение на това произведение.

               2.

               Член 5, параграф 5 от Директива 2001/29 трябва да се тълкува в смисъл, че ако отговарят на всички условия по член 5, параграф 1 от тази директива, временните действия на възпроизвеждане като разглежданите в главното производство, осъществявани в хода на процес, наречен „снемане на данни“, трябва да се считат за отговарящи на условието, според което действията на възпроизвеждане не могат нито да засягат нормалното използване на произведението, нито неоправдано да засягат законните интереси на притежателя на права.

      (1)  ОВ C 221, 14.8.2010 г.


title: Дело T-143/15: Решение на Общия съд от 20 юли 2017 г. — Испания/Комисия (ЕФГЗ и ЕЗФРСР — Разходи, изключени от финансиране — Разходи, направени от Испания — Отделени от производството преки помощи за референтните 2008 г. и 2009 г. — Недостатъци в системата за контрол — Определяне на извадките за проверка — Тежест на доказване — Помощи за развитие на селските райони в автономната област Кастилия и Леон за референтните 2009 г. и 2010 г. — Проверки на място — Ключови проверки — Пропорционалност)

text:
               4.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 293/29

         Решение на Общия съд от 20 юли 2017 г. — Испания/Комисия
   (Дело T-143/15) (1)

   ((ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Разходи, изключени от финансиране - Разходи, направени от Испания - Отделени от производството преки помощи за референтните 2008 г. и 2009 г. - Недостатъци в системата за контрол - Определяне на извадките за проверка - Тежест на доказване - Помощи за развитие на селските райони в автономната област Кастилия и Леон за референтните 2009 г. и 2010 г. - Проверки на място - Ключови проверки - Пропорционалност))
   (2017/C 293/33)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Испания (представители: M. Sampol Pucurull и M. J. García-Valdecasas Dorrego)

      Ответник: Европейска комисия (представители: D. Triantafyllou и I. Galindo Martín)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на Решение за изпълнение (ЕС) 2015/103 на Комисията от 16 януари 2015 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 16, 2015 г., стр. 33).

      Диспозитив

               1)

               Отменя Решение за изпълнение (ЕС) 2015/103 на Комисията от 16 януари 2015 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) в частта, отнасяща се до финансовата корекция, наложена на Кралство Испания вследствие на разследване AA/2009/007/ES за референтната 2009 г.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Всяка от страните понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 178, 1.6.2015 г.


title: Дело C-335/14: Преюдициално запитване от la cour d'appel de Mons (Белгия), постъпило на 11 юли 2014 г.  — Les Jardins de Jouvence SCRL/État belge

text:
               29.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 339/5

         Преюдициално запитване от la cour d'appel de Mons (Белгия), постъпило на 11 юли 2014 г. — Les Jardins de Jouvence SCRL/État belge
   (Дело C-335/14)
   2014/C 339/06
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour d'appel de Mons

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Les Jardins de Jouvence SCRL

      Ответник: État belge

      Преюдициалните въпроси

               1.

               Съставлява ли организация, която има по същество социален характер, и извършва доставки на „услуги и стоки, тясно свързани със социалните грижи и социалното осигуряване“ по смисъла на член 13 A, параграф 1, буква ж) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година„относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (1)“ (понастоящем член 132, параграф 1, буква ж) от Директива 2006/112/EО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка добавена стойност (2)) дом за настаняване и услуги за възрастни хора по смисъла на décret du Conseil de la Région wallonne du 5 juin 1997 relatif aux maisons de repos, résidences-services et aux centres d’accueil de jour pour personne âgées de soixante ans au moins [Наредба на Съвета на област Валония от 5 юни 1997 г. относно старческите домове, домовете за настаняване и услуги за възрастни хора и дневните центрове за възрастни хора над шестдесетгодишна възраст, [който отдава] срещу заплащане частни помещения за настаняване, проектирани за едно или две лица, включващи обзаведена кухня, хол, стая и обзаведена баня, като по този начин им се дава възможност те да водят самостоятелен живот, както и различни факултативни услуги, предоставяни възмездно, с цел печалба, които не са ограничени само за лицата, настанени в домовете за услуги за възрастни хора ([...] ресторант-бар, [...] фризьорски и козметичен салон, [...] зала за кинезитерапия, [...] ерготерапевтични дейности, [...] пералня-сушилня, [...] здравен пункт и пункт за вземане на кръв, [...] медицински кабинет)?

               2.

               Различен ли би бил отговорът на този въпрос, ако съответният дом за настаняване и услуги за възрастни хора получава за доставката на съответните услуги субсидии или каквато и да е друга форма на предимство или на финансиране от страна на публичните власти?

      (1)  ОВ L 145, стр. 1

      (2)  ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело T-624/13: Решение на Общия съд от 2 октомври 2015 г. — The Tea Board/СХВП — Delta Lingerie (Darjeeling) (Марка на Общността — Производство по възражение — Фигуративна марка „Darjeeling“ — По-ранни колективни словна и фигуративна марка на Общността „DARJEELING“ — Относителни основания за отказ — Член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               23.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 389/37

         Решение на Общия съд от 2 октомври 2015 г. — The Tea Board/СХВП — Delta Lingerie (Darjeeling)
   (Дело T-624/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Фигуративна марка „Darjeeling“ - По-ранни колективни словна и фигуративна марка на Общността „DARJEELING“ - Относителни основания за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2015/C 389/39)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: The Tea Board (Калкута, Индия) (представители: A. Nordemann и M. Maier, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: S. Palmero Cabezas)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Delta Lingerie (Кашан, Франция) (представители: G. Marchais и P. Martini-Berthon, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решение на втори апелативен състав на СХВП от 17 септември 2013 г. (преписка R 1504/2012-2) относно производство по възражение между The Tea Board и Delta Lingerie

      Диспозитив

               1)

               Отменя решение на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 17 септември 2013 г. (преписка R 1504/2012-2) в частта относно стоките, за които се отнася заявената марка и които спадат към клас 25 по смисъла на ревизираната и изменена Ницска спогодба относно международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марки от 15 юни 1957 година, както и относно „продажба на дребно на дамски долни дрехи, бельо, парфюми, тоалетна вода и козметични средства, бельо за дома и за баня“, за които се отнася заявената марка и които спадат към клас 35 от посочената спогодба.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата част.

               3)

               Всяка страна понася направените от нея разноски.

      (1)  ОВ C 45, 15.2.2014 г.


title: Дело C-194/12: Определение на Съда (шести състав) от 21 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social de Benidorm — Испания) — Concepción Maestre García/Centros Comerciales Carrefour SA (Член 99 от Процедурния правилник — Директива 2003/88/ЕО — Организация на работното време — Право на платен годишен отпуск — Определен от предприятието период за ползване на годишния отпуск, който съвпада с отпуск по болест — Право на ползване на годишния отпуск през друг период — Финансово обезщетение за неползван годишен отпуск)

text:
               13.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 108/11

         Определение на Съда (шести състав) от 21 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social de Benidorm — Испания) — Concepción Maestre García/Centros Comerciales Carrefour SA
   (Дело C-194/12) (1)

   (Член 99 от Процедурния правилник - Директива 2003/88/ЕО - Организация на работното време - Право на платен годишен отпуск - Определен от предприятието период за ползване на годишния отпуск, който съвпада с отпуск по болест - Право на ползване на годишния отпуск през друг период - Финансово обезщетение за неползван годишен отпуск)
   2013/C 108/21
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de lo Social de Benidorm

      Страни в главното производство

      Ищец: Concepción Maestre García

      Ответник: Centros Comerciales Carrefour SA

      Предмет

   Преюдициално запитване — Juzgado de lo Social de Benidorm — Тълкуване на член 7, параграф 1 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 299, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3) — Право на платен годишен отпуск — Работник, който е в отпуск по болест през определения от предприятието период за ползване на годишния отпуск — Право на работника да ползва отпуска през друг период.

      Диспозитив

               1.

               Член 7, параграф 1 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска тълкуване на националната правна уредба, според което работник, който е в отпуск по болест по време на едностранно определения в графика за отпуските на предприятието, където той работи, период за ползване на годишния му отпуск, няма право след изтичане на отпуска по болест да ползва годишния си отпуск през период, различен от първоначално определения, евентуално извън съответния референтен период, по причини, свързани с производството или с организацията на предприятието.

               2.

               Член 7 от Директива 2003/88 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска тълкуване на национална правна уредба, според което по време на действие на трудовия договор може да се предостави финансово обезщетение за периода на неползван поради временна неработоспособност годишен отпуск.

      (1)  ОВ C 227, 28.7.2012 г.


title: Дело C-76/16: Преюдициално запитване от Najvyšší súd Slovenskej republiky (Словакия), постъпило на 11 февруари 2016 г. — INGSTEEL spol. s r. o., Metrostav a. s./Úrad pre verejné obstarávanie

text:
               25.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/16

         Преюдициално запитване от Najvyšší súd Slovenskej republiky (Словакия), постъпило на 11 февруари 2016 г. — INGSTEEL spol. s r. o., Metrostav a. s./Úrad pre verejné obstarávanie
   (Дело C-76/16)
   (2016/C 270/26)
   Език на производството: словашки

      Запитваща юрисдикция

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: INGSTEEL spol. s r. o., Metrostav a. s.

      Ответник: Úrad pre verejné obstarávanie

      При участието на: Slovenský futbalový zväz

      Преюдициални въпроси

               1)

               Съответстват ли на целта, по-специално на параграф 1, буква а) и параграф 4 от член 47 от Директива (1) на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги, действията на национален възлагащ орган, който е приел по отношение на обществена поръчка с прогнозна стойност от 3 милиона евро, че оферентът не отговаря на изискванията за икономическото и финансово състояние въз основа на представена от него клетвена декларация и на предоставена от банката информация, съгласно която оферентът може да получи специален нецелеви банков кредит, чиято максимална стойност надвишава стойността на обществената поръчка?

               2)

               Дали положението на пазара на банковите услуги в една държава членка, при което банката поема ангажимент за отпускане на кредит с уговорката, че ще предостави финансовите средства след изпълнението на предвидените в договора за кредит условия, които към момента на обществената поръчка не са конкретизирани, може да представлява обективна причина по смисъла на член 47, параграф 5 от посочената Директива 2004/18/ЕО, поради която оферентът не може да представи исканите от възлагащия орган документи, т.е. дали при такова положение е възможно оферентът да докаже своето икономическо и финансово състояние с клетвена декларация, удостоверяваща съществуването на достатъчно кредитно правоотношение с банката?

               3)

               Дали в производството по обжалване на решението на националния орган за възлагане на обществени поръчки, с което се изключва един оферент, обстоятелството, че различните договори вече са почти изцяло изпълнени от спечелилия поръчката оферент, може да се счита за обективна пречка, поради която националният правораздавателен орган не може да приложи разпоредбата на член 47, параграфи 1 и 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз във връзка с член 1, параграф 1 и член 2, параграфи 3, 6, 7 и 8 от Директива 89/665/ЕИО (2) на Съвета от 21 декември 1989 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство?

      (1)  ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116.

      (2)  ОВ L 395, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 237.


title: Дело C-534/14: Определение на Съда (седми състав) от 7 април 2016 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Bergamo — Италия) — Наказателно производство срещу Andrea Gaiti, Sidi Amidou Billa, Joseph Arasomwan, Giuseppe Carissimi, Sahabou Songne (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Идентични преюдициални въпроси — Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС — Свобода на установяване — Свободно предоставяне на услуги — Хазартни игри — Национална правна уредба — Реорганизация на системата за концесии чрез времево изравняване на сроковете за концесиите — Нов публичен търг — Концесии със срок, по-кратък от срока на предходните концесии — Безвъзмездно отстъпване на ползването на собствени материални и нематериални активи, които представляват система на управление и събиране на залози — Ограничаване — Императивни съображения от обществен интерес — Пропорционалност)

text:
               25.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/10

         Определение на Съда (седми състав) от 7 април 2016 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Bergamo — Италия) — Наказателно производство срещу Andrea Gaiti, Sidi Amidou Billa, Joseph Arasomwan, Giuseppe Carissimi, Sahabou Songne
   (Дело C-534/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Идентични преюдициални въпроси - Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС - Свобода на установяване - Свободно предоставяне на услуги - Хазартни игри - Национална правна уредба - Реорганизация на системата за концесии чрез времево изравняване на сроковете за концесиите - Нов публичен търг - Концесии със срок, по-кратък от срока на предходните концесии - Безвъзмездно отстъпване на ползването на собствени материални и нематериални активи, които представляват система на управление и събиране на залози - Ограничаване - Императивни съображения от обществен интерес - Пропорционалност))
   (2016/C 270/13)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Bergamo

      Страни в главното производство

   Andrea Gaiti, Sidi Amidou Billa, Joseph Arasomwan, Giuseppe Carissimi, Sahabou Songne

      Диспозитив

               1)

               Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС, както и принципите на равно третиране и на ефективност трябва да се тълкуват в смисъл, че те допускат национално законодателство относно хазартните игри, като разглежданото в главното производство, което предвижда организирането на нова тръжна процедура, отнасяща се до концесии със срок, по-кратък от този на предоставените по-рано концесии, поради реорганизация на системата чрез времево изравняване на сроковете на концесиите.

               2)

               Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат ограничителна национална разпоредба, като разглежданата в главното производство, която налага на концесионера задължение за безвъзмездно прехвърляне в случай на прекратяване на дейността поради изтичане на срока на концесията ползването на притежавани материални и нематериални активи, които представляват мрежа за управление и събиране на залози, при условие че това ограничение надвишава необходимото за постигането на действително преследваната с тази разпоредба цел, а това следва да се провери от запитващата юрисдикция.

      (1)  ОВ C 34, 2.2.2015 г.


title: Дело T-299/08: Жалба, подадена на 1 август 2008 г. — Elf Aquitaine/Комисия

text:
               25.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/29

         Жалба, подадена на 1 август 2008 г. — Elf Aquitaine/Комисия
   (Дело T-299/08)
   (2008/C 272/56)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Elf Aquitaine SA (Courbevoie, Франция) (представители: E. Morgan de Rivery, S. Thibault-Liger, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               като главно искане, на основание член 230 ЕО, да се отмени Решение на Комисията на Европейските общности C(2008) 2626 окончателен в частта, която се отнася до Elf Aquitaine,

               —

               при условията на евентуалност:

                           —

                           на основание член 229 ЕО да се отмени или намали глобата от 22 700 000 EUR, наложена солидарно на Arkema France SA и Elf Aquitaine с член 2, буква в) от Решение на Комисията на Европейските общности № C(2008) 2626 окончателен от 11 юни 2008 г.,

                           —

                           на основание член 229 ЕО да се отмени или намали глобата от 15 890 000 EUR, наложена на Elf Aquitaine с член 2, буква д) от Решение на Комисията на Европейските общности № C(2008) 2626 окончателен от 11 юни 2008 г.,

               —

               във всички случаи да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати изцяло съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С настоящата жалба жалбоподателят иска частичната отмяна на Решение на Комисията C(2008) 2626 окончателен от 11 юни 2008 г. по преписка COMP/38.695 — Натриев хлорат, с което Комисията е установила, че някои предприятия, сред които жалбоподателят, са нарушили член 81, параграф 1 ЕО и член 53, параграф 1 от Споразумението за Европейското икономическо пространство посредством разпределянето на обема на продажби, определянето на цени, обмена на сведения за цени и обем на продажби, представляващи търговска тайна, и упражняването на надзор върху изпълнението на тези антиконкурентни споразумения на пазара на натриев хлорат в Европейското икономическо пространство.
   В подкрепа на исканията си жалбоподателят се позовава на единадесет правни основания, изведени от:

               —

               нарушение на правилата, уреждащи носенето на отговорност за нарушения в рамките на групи от дружества, доколкото i) Комисията погрешно твърдяла, че не е длъжна да представи доказателства в подкрепа на презумпцията, че дружество майка, което притежава 100 % от капитала на дъщерно дружество, упражнява решаващо влияние върху последното, ii) действително представените от Комисията доказателства не били в подкрепа на тази презумпция и iii) Комисията отхвърлила съвкупността от улики, които посочва жалбоподателят, за да обори тази презумпция,

               —

               нарушение на правото на защита на жалбоподателя, на принципа на равни процесуални възможности, на презумпцията за невиновност, на принципа на лична отговорност и индивидуализиране на наказанието, на принципа на законност и на принципа на равно третиране във връзка с правилата за носене на отговорност,

               —

               изопачаване на съвкупността от улики, които посочва жалбоподателят,

               —

               противоречие в мотивите по отношение на понятието за предприятие по смисъла на член 81, параграф 1 ЕО, на зависимостта на дъщерното дружество Arkema France от жалбоподателя и на съдържанието на контрола, който трябва да упражнява дружество майка върху дъщерното си дружество, за да може отговорността за нарушение от страна на дъщерното дружество да се носи от дружеството майка,

               —

               нарушение на принципа на добра администрация, доколкото Комисията i) не разгледала внимателно и безпристрастно всички относими данни, ii) не приложила спрямо страните същите правила, който прилага спрямо себе си и iii) не спряла образуваното срещу жалбоподателя производство до постановяване на решенията по съответните дела, висящи пред Първоинстанционния съд,

               —

               нарушение на принципа на правна сигурност, тъй като Комисията се отклонила от прилаганите в предходни решения критерии за носенето на отговорност от дружеството майка за нарушение от страна на дъщерно дружество,

               —

               злоупотреба с власт, тъй като наложените санкции се отклонявали от законово установената им цел, а именно да санкционират предприятие за извършено от него нарушение,

               —

               неоснователното налагане на глоба пряко на жалбоподателя в нарушение на принципа на самостоятелна правосубектност на юридическото лице и при двойно отчитане на възпиращия ефект при определянето на размера на глобата,

               —

               нарушение на принципите и правилата, уреждащи изчисляването на глобите,

               —

               нарушение на известието относно освобождаването от глоби и намаляването на техния размер (1), с твърдението, че доказателствата, представени от дъщерното дружество Arkema France били недостатъчни, и

               —

               обстоятелството, че е несправедливо на жалбоподателя да се наложи по-тежката от двете отделни санкции, когато отговорността на дъщерното дружество Arkema France била значително по-малка от тези на EKA и на Finnish Chemicals.

      (1)  Известие на Комисията относно освобождаване от глоби и намаляване на техния размер по делата за картели (ОВ C 45, 2002 г., стр. 3).


title: Дело T-72/12: Определение на Общия съд от 18 юли 2016 г. — Bank Mellat/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, взети срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие — Замразяване на средства — Отмяна на обжалваните актове — Липса на основание за произнасяне)

text:
               19.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 343/38

         Определение на Общия съд от 18 юли 2016 г. — Bank Mellat/Съвет
   (Дело T-72/12) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, взети срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Отмяна на обжалваните актове - Липса на основание за произнасяне))
   (2016/C 343/51)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Bank Mellat (Техеран, Иран) (представители: S. Zaiwalla, P. Reddy, F. Zaiwalla, Z. Burbeza, solicitors, M. Brindle, QC, и R. Blakeley, barrister)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и I. Rodios)

      Предмет

   Искане по член 263 ДФЕС за отмяна на Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, 2011 г., стр. 71), на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, 2011 г., стр. 11) и на Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) № 961/2010 (ОВ L 88, 2012 г., стр. 1) доколкото името на жалбоподателя е оставено в списъка с лица и образувания, по отношение на които се прилагат тези ограничителни мерки

      Диспозитив

               1)

               Основанието за произнасяне по жалбата е отпаднало.

               2)

               Липсва основание за произнасяне по молбата за встъпване на Provincial Investment Companies Association, Saba Tamin Investment Company, Common Investment Fund (Pars Fund), Shirin Asal Food Industrial Group, Sorbon Industrial Production Group и Individual Stock Association.

               3)

               Bank Mellat, Съветът на Европейския съюз, Provincial Investment Companies Association, Saba Tamin Investment Company, Common Investment Fund (Pars Fund), Shirin Asal Food Industrial Group, Sorbon Industrial Production Group и Individual Stock Association понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 109, 14.4.2012 г.


title: Дело F-17/07: Иск, предявен на 23 февруари 2007 г. — Pouzol/Сметна палата

text:
               26.5.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 117/35

         Иск, предявен на 23 февруари 2007 г. — Pouzol/Сметна палата
   (Дело F-17/07)
   (2007/C 117/54)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Michel Pouzol (Chemin des Peyridisses, Франция) (представители: D. Grisay, I Andoulsi и D. Piccininno, адвокати)

      Ответник: Европейска сметна палата
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решението на Сметната палата от 23 ноември 2006 г., както и решението на Комисията на Европейските общности от 18 май 2006 г.;

               —

               да се признае на ищеца бонус към осигурителен стаж за допълнителна пенсия от 6 години, 10 месеца и 1 ден или общ признат осигурителен стаж за пенсия от 10 години, 3 месеца и 24 дни;

               —

               да се осъди Сметната палата да изрази този признат осигурителен стаж в добавка към пенсията на ищеца от 1 232,32 EUR на месец;

               —

               да се осъди Сметната палата да заплати обезщетение за финансовите загуби, които ищецът е претърпял, изчислено към деня на предявяване на настоящата искова молба в размер от 17 252,48 EUR (или пропуснати ползи за ищеца от 1 232,32 EUR на месец, считано от неговото пенсиониране на 1-ви януари 2006 г. до 1-ви март 2007 г.);

               —

               да се осъди Сметната палата да заплати обезщетение за неимуществените вреди, които ищецът е претърпял в продължение на повече от 13 години, като размерът на обезщетението да се определи впоследствие по взаимно съгласие на страните.

               —

               да се осъди Сметната палата да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът, бившо длъжностно лице на Сметната палата, понастоящем пенсионер, оспорва именно изчислението на трансфера към пенсионната схема на общностните институции на пенсионните му права, придобити във Франция, поради това, че това изчисление не отчита придобитите права от Association des régimes de retraites complémentaires (Сдружение на схемите за допълнителни пенсии) (ARRCO) и от Association générale des institutions de retraite des cadres (Главно сдружение на пенсионните институциите на кадрите) (AGIRC).
   В подкрепа на своя иск, ищецът изтъква 4 довода, изведени съответно: i) от нарушението на няколко разпоредби от Правилника за длъжностните лица и неговото приложение VIII (по-точно член 11, параграф 2 и член 26 от това приложение); ii) от нарушението на дълга на полагане на грижа и на задължението за оказване на съдействие, посочени в член 24 от Правилника за длъжностните лица; iii) от нарушението на принципа за равнопоставено третиране и недопускане на дискриминация; iv) от нарушението на принципа за защита на законните очаквания.


               12.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/39

         Дело, заведено на 17 ноември 2016 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
   (Дело E-17/16)
   (2017/C 9/09)
   На 17 ноември 2016 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Carsten Zatschler и Marlene Lie Hakkebo в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, B-1040 Brussels.
   Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:

               1.

               Да постанови, че Исландия не е изпълнила задълженията си по акта, посочен в точка 1в от глава XXIV от приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2009/127/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г. за изменение на Директива 2006/42/ЕО по отношение на машините за прилагане на пестициди), адаптиран с Протокол 1 към него, и по член 7 от Споразумението за ЕИП, като не е приела в предвидения срок мерките, необходими за прилагането на акта, или във всеки случай като не е уведомила Надзорния орган на ЕАСТ за тези мерки.

               2.

               Да нареди на Исландия да заплати съдебните разноски.

      Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:

               —

               Искът се отнася до неспазването от страна на Исландия в срок до 9 април 2016 г. на мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 9 февруари 2016 г. и отнасящо се до невъвеждането в нейния национален правен ред на Директива 2009/127/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г. за изменение на Директива 2006/42/ЕО по отношение на машините за прилагане на пестициди, посочена в точка 1в от глава ХXIV от приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство и адаптирана към Споразумението с Протокол 1 към него (наричана по-нататък „актът“).

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че като не е приела в предвидения срок мерките, необходими за прилагането на акта, Исландия не е изпълнила задълженията си по акта и по член 7 от Споразумението за ЕИП.


title: Дело C-286/16: Определение на Съда (първи състав) от 11 май 2017 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Cluj — Румъния) — SC Exmitiani SRL/Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj (Преюдициално запитване — Дейност по автомобилен превоз на пътници — Данъчно облагане — Обстоятелства, предхождащи присъединяването на Румъния към Европейския съюз — Явна липса на компетентност на Съда)

text:
               31.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 249/13

         Определение на Съда (първи състав) от 11 май 2017 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Cluj — Румъния) — SC Exmitiani SRL/Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj
   (Дело C-286/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Дейност по автомобилен превоз на пътници - Данъчно облагане - Обстоятелства, предхождащи присъединяването на Румъния към Европейския съюз - Явна липса на компетентност на Съда))
   (2017/C 249/18)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Cluj

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: SC Exmitiani SRL

      Ответник: Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj

      Диспозитив

   Отговорът на въпросите, поставени от Curtea de Apel Cluj (Апелативен съд — Клуж, Румъния), очевидно не е от компетентността на Съда.

      (1)  ОВ C 296, 16.8.2016 г.