title: Дело C-685/18: Преюдициално запитване от High Court (Ирландия), постъпило на 7 ноември 2018 г. — Minister for Justice and Equality /ND

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/31

      Преюдициално запитване от High Court (Ирландия), постъпило на 7 ноември 2018 г. — Minister for Justice and Equality /ND
      (Дело C-685/18)
      (2019/C 16/39)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      High Court (Ирландия)

         Страни в главното производство

         Молител: Minister for Justice and Equality

         Ответник: ND

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли да се приеме, че критериите, въз основа на които трябва да се прецени дали прокурор, който е определен като издаващ съдебен орган по член 6, параграф 1 от Рамковото решение (1), е съдебен орган съгласно самостоятелното значение на това понятие в същата разпоредба, са следните: 1) прокурорът да е независим от изпълнителната власт и 2) да се счита, че в неговия собствен правен ред прокурорът осъществява правораздаване или участва в правораздаването?

                  2)

                  Ако отговорът е отрицателен, какви са критериите, въз основа на които националната юрисдикция трябва да прецени дали прокурор, който е определен като издаващ съдебен орган по член 6, параграф 1 от Рамковото решение, е съдебен орган по смисъла на тази разпоредба?

                  3)

                  В случай че критериите включват изискването прокурорът да осъществява правораздаване или да участва в правораздаването, как следва да се преценява това изискване — с оглед на статута, който той притежава в своя собствен правен ред, или въз основа на определени обективни критерии? Ако преценката следва да се извърши по обективни критерии, кои са тези критерии?

                  4)

                  Представлява ли главният прокурор на Република Литва съдебен орган съгласно самостоятелното значение на това понятие в член 6, параграф 1 от Рамковото решение?

         (1)  Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (ОВ L 190, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3).


title: Дело T-241/17: Решение на Общия съд от 13 ноември 2018 г. — Полша/Комисия (ЕФГЗ и ЕЗФРСР — Разходи, които са изключени от финансиране — Регламент за изпълнение (ЕС) № 585/2011 — Извънредни мерки за временно подпомагане на сектора на плодовете и зеленчуците поради смъртоносна епидемия, причинена от ентерохеморагичната бактерия Ешерихия коли (E. coli) — Операции по небране — Обхват на компенсацията в полза на производителите, извършили такива операции — Разходи, направени от Полша — Задължение за мотивиране)

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/42

      Решение на Общия съд от 13 ноември 2018 г. — Полша/Комисия
      (Дело T-241/17) (1)

      ((ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Разходи, които са изключени от финансиране - Регламент за изпълнение (ЕС) № 585/2011 - Извънредни мерки за временно подпомагане на сектора на плодовете и зеленчуците поради смъртоносна епидемия, причинена от ентерохеморагичната бактерия Ешерихия коли (E. coli) - Операции по небране - Обхват на компенсацията в полза на производителите, извършили такива операции - Разходи, направени от Полша - Задължение за мотивиране))
      (2019/C 16/50)
      Език на производството: полски

         Страни

         Жалбоподател: Република Полша (представители: B. Majczyna, M. Pawlicka, K. Straś и B. Paziewska)

         Ответник: Европейска комисия (представители: A. Stobiecka-Kuik и D. Milanowska)

         Предмет

      Искане по член 263 ДФЕС за отмяна на Решение за изпълнение (EС) 2017/264 на Комисията от 14 февруари 2017 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 39, 2017 г., стр. 12), в частта, в която от финансиране от страна на Европейския съюз се изключва сума в размер на 4 438 056,66 EUR, изразходвана от акредитираната от Република Полша разплащателна агенция

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Република Полша да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 195, 19.6.2017 г.


title: Съединени дела C-47/17 и С-48/17: Решение на Съда (голям състав) от 13 ноември 2018 г. (преюдициални запитвания от Rechtbank Den Haag — Нидерландия) — X (C-47/17), X (C-48/17)/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (Преюдициално запитване — Регламент (ЕС) № 604/2013 — Регламент (EО) № 1560/2003 — Определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила — Критерии и механизми за определянето — Искане за поемане на отговорност или за обратно приемане на кандидат за убежище — Отрицателен отговор на замолената държава членка — Искане за преразглеждане — Член 5, параграф 2 от Регламент № 1560/2003 — Срок за отговор — Изтичане — Последици)

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/7

      Решение на Съда (голям състав) от 13 ноември 2018 г. (преюдициални запитвания от Rechtbank Den Haag — Нидерландия) — X (C-47/17), X (C-48/17)/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Съединени дела C-47/17 и С-48/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Регламент (ЕС) № 604/2013 - Регламент (EО) № 1560/2003 - Определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила - Критерии и механизми за определянето - Искане за поемане на отговорност или за обратно приемане на кандидат за убежище - Отрицателен отговор на замолената държава членка - Искане за преразглеждане - Член 5, параграф 2 от Регламент № 1560/2003 - Срок за отговор - Изтичане - Последици))
      (2019/C 16/08)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: X (C-47/17), X (C-48/17)

         Ответник: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Диспозитив

      Член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1560/2003 на Комисията от 2 септември 2003 година за определяне условията за прилагане на Регламент (ЕО) № 343/2003 на Съвета за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, която е компетентна за разглеждането на молба за убежище, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета страна, изменен с Регламент за изпълнение (ЕС) № 118/2014 на Комисията от 30 януари 2014 г., трябва да се тълкува в смисъл, че в рамките на процедурата за определяне на държавата членка, компетентна да разгледа молба за международна закрила, държавата членка, която е сезирана с искане за поемане на отговорност или за обратно приемане по силата на член 21 или член 23 от Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство, и която след необходимите проверки и в предвидените в член 22 или член 25 от последния регламент срокове отговаря отрицателно на това искане, но впоследствие е сезирана с искане за преразглеждане съгласно посочения член 5, параграф 2, трябва в дух на лоялно сътрудничество да положи необходимите усилия, за да отговори в двуседмичен срок на това искане.
      Когато замолената държава членка не отговори в този двуседмичен срок на въпросното искане, допълнителната процедура по преразглеждане окончателно приключва, поради което от момента на изтичането на посочения срок трябва да се счита, че компетентна да разгледа молбата за международна закрила е молещата държава членка, освен ако тя все още разполага с необходимото време, за да отправи в предвидените за тази цел в член 21, параграф 1 и член 23, параграф 2 от Регламент „Дъблин III“ императивни срокове ново искане за поемане на отговорност или за обратно приемане.

         (1)  ОВ C 112, 10.4.2017 г.


title: Дело T-454/17: Решение на Общия съд от 8 ноември 2018 г. — „Pro NGO!“/Комисия (Обществени поръчки — Процедура за възлагане — Разследване от частен одитор — Разследване на OLAF — Установяване на нередности — Решение на Комисията, с което на жалбоподателя се налага административна санкция — Отстраняване от процедурите за възлагане на поръчки и предоставяне на безвъзмездни средства от общия бюджет на Европейския съюз за срок от шест месеца — Вписване в базата данни на системата за ранно откриване и отстраняване — Ново основание — Право на защита)

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/42

      Решение на Общия съд от 8 ноември 2018 г. — „Pro NGO!“/Комисия
      (Дело T-454/17) (1)

      ((Обществени поръчки - Процедура за възлагане - Разследване от частен одитор - Разследване на OLAF - Установяване на нередности - Решение на Комисията, с което на жалбоподателя се налага административна санкция - Отстраняване от процедурите за възлагане на поръчки и предоставяне на безвъзмездни средства от общия бюджет на Европейския съюз за срок от шест месеца - Вписване в базата данни на системата за ранно откриване и отстраняване - Ново основание - Право на защита))
      (2019/C 16/51)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател:„Pro NGO!“ (Non-Governmental-Organisations/Nicht-Regierungs-Organisationen) e.V. (Кьолн, Германия) (представител: M. Scheid, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: F. Dintilhac и B.-R. Killmann)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решение на Комисията от 16 май 2017 г., с което на жалбоподателя е наложена административна санкция, изразяваща се в отстраняването му за срок от 6 месеца от процедурите за възлагане на поръчки и предоставяне на безвъзмездни средства от общия бюджет на Европейския съюз, предвидени в Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 година относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза и за отмяна на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета (ОВ L 298, 2012 г., стр. 1), и в изключване на жалбоподателя за същия период от предоставянето на средства, предвидени в Регламент (ЕС) 2015/323 на Съвета от 2 март 2015 година относно финансовия регламент, приложим за 11-ия Европейски фонд за развитие (ОВ L 58, 2015 г., стр. 17).

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда „Pro NGO!“ (Non-Governmental-Organisations/Nicht-Regierungs-Organisationen) e.V. да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 330, 2.10.2017 г.


title: Дело T-639/18: Иск, предявен на 23 октомври 2018 г. — SGL Carbon/Комисия

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/51

      Иск, предявен на 23 октомври 2018 г. — SGL Carbon/Комисия
      (Дело T-639/18)
      (2019/C 16/62)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: SGL Carbon SE (Висбаден, Германия) (представители: K. Van Maldegem, M. Grunchard, R. Crespi и S. Saez Moreno, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на ищеца

      Ищецът иска от Общия съд:

                  —

                  да обяви иска за допустим и основателен;

                  —

                  да присъди на ищеца обезщетение за нанесената му от ответника вреда;

                  —

                  да осъди ответника да заплати на ищеца обезщетение за понесената от последния вреда — като пряка последица от приемането на Регламент (ЕС) № 944/2013 на Комисията от 2 октомври 2013 година за изменение с цел адаптиране към научно-техническия прогрес на Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета относно класифицирането, етикетирането и опаковането на вещества и смеси (ОВ L 261, 2013 г., стр. 5), поради класифицирането на „смола, каменовъглен катран, високотемпературен“ като вещество с остра водна токсичност, категория 1 (H400), и с хронична водна токсичност, категория 1 (H410) — оценена в общ размер от 1 022 172,00 EUR или в друг размер, определен впоследствие от ищеца или Общия съд в хода на производството;

                  —

                  при условията на евентуалност, да постанови междинно решение, като задължи ответника да възстанови понесените загуби, и разпореди на страните да представят на Общия съд в разумен срок, считано от постановяването на това решение, остойностения размер на обезщетението, за който страните са се споразумели, или, ако споразумение не е постигнато, да разпореди на страните да представят на Общия съд в същия срок своите становища, подкрепени с подробни изчисления;

                  —

                  да разпореди на ответника да заплати компенсаторна лихва на ищеца съобразно лихвения процент за забава, считано от датата на понасяне на загубите (а именно от датата на влизане в сила на неправомерната класификация или от датата на настъпване на вредата);

                  —

                  да разпореди на ответника да заплати лихви за забава в размер на 8 % или в друг определен от Общия съд подходящ размер, които да бъдат начислени върху дължимата сума, считано от датата на постановяване на съдебното решение на Общия съд до действителното издължаване; и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски в производството.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на иска си ищецът излага едно основание като твърди, че ответникът му е нанесъл вреда с приемането и влизането в сила на Регламент (ЕС) № 944/2013 на Комисията (1), тъй като е класифицирал веществото „смола, каменовъглен катран, високотемпературен“ като вещество с остра водна токсичност, категория 1 (H400), и с хронична водна токсичност, категория 1 (H410). На 22 ноември 2017 г. Съдът отхвърлил жалбата на Европейската комисия срещу решението на Общия съд, с което Регламент № 944/2013 е отменен в частта, в която веществото „смола, каменовъглен катран, високотемпературен“ е класифицирано като вещество с остра водна токсичност, категория 1 (H400), и с хронична водна токсичност, категория 1 (H410), поради допусната явна грешка в преценката. Ищецът направил разноски, за да обжалва неправомерната класификация. Ответникът носел отговорност за тези разноски на основание членове 268 и 340 ДФЕС, тъй като поведението му е неправомерно и представлява достатъчно съществено нарушение на правото, причинената вреда е действителна и сигурна, и е налице пряка причинно-следствена връзка между поведението и нанесената вреда.

         (1)  Регламент (ЕС) № 944/2013 на Комисията от 2 октомври 2013 година за изменение с цел адаптиране към научно-техническия прогрес на Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета относно класифицирането, етикетирането и опаковането на вещества и смеси (ОВ L 261, 2013 г., стр. 5).


title: Дело C-288/17: Определение на председателя на първи състав на Съда от 19 септември 2018 г. (преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État — Франция) — Fédération des fabricants de cigares, Coprova, E-Labo France, Smakq développement/Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé, в присъствието на: Société J. Cortès France, Scandinavian Tobacco Group France, Villiger France

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/32

      Определение на председателя на първи състав на Съда от 19 септември 2018 г. (преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État — Франция) — Fédération des fabricants de cigares, Coprova, E-Labo France, Smakq développement/Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé, в присъствието на: Société J. Cortès France, Scandinavian Tobacco Group France, Villiger France
      (Дело C-288/17) (1)

      (2019/C 16/40)
      Език на производството: френски
      Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 256, 7.8.2017 г.


title: Дело C-457/17: Решение на Съда (първи състав) от 15 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Heiko Jonny Maniero/Studienstiftung des deutschen Volkes eV (Преюдициално запитване — Равно третиране на лицата без разлика на расата или етническия произход — Директива 2000/43/ЕО — Член 3, параграф 1, буква ж) — Приложно поле — Понятие за образование — Отпускане от частна фондация на стипендии, предназначени за насърчаване на изследователски или учебни проекти в чужбина — Член 2, параграф 2, буква б) — Непряка дискриминация — Стипендии, отпускани след успешно полагане на първия държавен изпит по специалност „Право“ (Erste Juristische Staatsprüfung)

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/20

      Решение на Съда (първи състав) от 15 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Heiko Jonny Maniero/Studienstiftung des deutschen Volkes eV
      (Дело C-457/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Равно третиране на лицата без разлика на расата или етническия произход - Директива 2000/43/ЕО - Член 3, параграф 1, буква ж) - Приложно поле - Понятие за образование - Отпускане от частна фондация на стипендии, предназначени за насърчаване на изследователски или учебни проекти в чужбина - Член 2, параграф 2, буква б) - Непряка дискриминация - Стипендии, отпускани след успешно полагане на първия държавен изпит по специалност „Право“ (Erste Juristische Staatsprüfung))
      (2019/C 16/24)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Heiko Jonny Maniero

         Ответник: Studienstiftung des deutschen Volkes eV

         Диспозитив

                  1)

                  Член 3, параграф 1, буква ж) от Директива 2000/43/ЕО на Съвета от 29 юни 2000 година относно прилагане на принципа на равно третиране на лица без разлика на расата или етническия произход, трябва да се тълкува в смисъл, че отпускането от частна фондация на стипендии, предназначени за подпомагане на изследователски или учебни проекти в чужбина, попада в обхвата на понятието „образование“ по смисъла на тази разпоредба, когато съществува достатъчно тясна връзка между отпусканите финансови средства и участието в тези изследователски или учебни проекти, които от своя страна попадат в обхвата на същото понятие за образование. Такъв е случаят по-конкретно когато тези финансови средства са свързани с участието на потенциалните кандидати в такъв изследователски проект или учебен проект, когато имат за цел да отстранят всички или част от потенциалните финансови пречки за това участие и когато могат да постигнат тази цел.

                  2)

                  Член 2, параграф 2, буква б) от Директива 2000/43 трябва да се тълкува в смисъл, че отпускането от частна фондация, установена в държава членка, на стипендии, предназначени за подпомагане на изследователски или учебни проекти в областта на правото в чужбина, само на кандидатите, които са издържали успешно в тази държава членка изпит по право като разглеждания в главното производство, не съставлява непряка дискриминация въз основа на раса или на етнически произход по смисъла на тази разпоредба.

         (1)  ОВ C 347, 16.10.2017 г.


title: Дело T-643/18: Жалба, подадена на 29 октомври 2018 г. — August Wolff/EUIPO — Faes Farma (DermoFaes)

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/52

      Жалба, подадена на 29 октомври 2018 г. — August Wolff/EUIPO — Faes Farma (DermoFaes)
      (Дело T-643/18)
      (2019/C 16/63)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel (Билефелд, Германия) (представител: A. Thünken, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Faes Farma, SA (Lamiaco-Leioa, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: Заявка за словна марка на Европейския съюз „DermoFaes“ — заявка за регистрация № 15 069 289

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 14 юни 2018 г. по преписка R 1842/2017-2

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да уважи възражението и да отхвърли обжалваната заявка за регистрация,

                  —

                  да осъди EUIPO, а ако е необходимо и встъпилата страна, да заплатят съдебните разноски, включително разноските, възникнали в хода на производството пред EUIPO.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело C-461/17: Решение на Съда (втори състав) от 7 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от High Court (Ирландия) — Ирландия) — Brian Holohan и др./An Bord Pleanála (Преюдициално запитване — Околна среда — Директива 92/43/ЕИО — Опазване на естествените местообитания — Опазване на дивата флора и фауна — Проект за пътно строителство — Подходяща оценка на въздействието върху околната среда — Обхватът на задължението за мотивиране — Директива 2011/92/ЕС — Оценка на въздействието на някои проекти — Приложение IV, точка 3 — Член 5, параграф 3, буква г) — Обхват на понятието „основни алтернативи“)

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/21

      Решение на Съда (втори състав) от 7 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от High Court (Ирландия) — Ирландия) — Brian Holohan и др./An Bord Pleanála
      (Дело C-461/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Околна среда - Директива 92/43/ЕИО - Опазване на естествените местообитания - Опазване на дивата флора и фауна - Проект за пътно строителство - Подходяща оценка на въздействието върху околната среда - Обхватът на задължението за мотивиране - Директива 2011/92/ЕС - Оценка на въздействието на някои проекти - Приложение IV, точка 3 - Член 5, параграф 3, буква г) - Обхват на понятието „основни алтернативи“))
      (2019/C 16/25)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      High Court (Ирландия)

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Brian Holohan, Richard Guilfoyle, Noric Guilfoyle, Liam Donegan

         Ответник: An Bord Pleanála

         В присъствието на: National Parks and Wildlife Service (NPWS)

         Диспозитив

                  1)

                  Член 6, параграф 3 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна трябва да се тълкува в смисъл, че „подходящата оценка“ трябва, от една страна, да посочва всички типове местообитания и видове, заради които е защитена съответната територия, и от друга страна, да определя и изследва както въздействието на предлагания проект върху видовете, които се срещат на тази територия, но не са причина за вписването ѝ като защитена територия, така и въздействието върху намиращите се извън границите ѝ типове местообитания и видове, когато това въздействие може да засегне целите за съхраняване на територията.

                  2)

                  Член 6, параграф 3 от Директива 92/43 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска компетентният орган да одобри план или проект, по силата на който възложителят може впоследствие да определи някои свързани със строителния етап параметри, като например разположението на строителните съоръжения и транспортните маршрути, само ако е сигурно, че издаденото разрешение поставя достатъчно строги условия, които гарантират, че тези параметри няма да имат отрицателно влияние върху територията.

                  3)

                  Член 6, параграф 3 от Директива 92/43 трябва да се тълкува в смисъл, че когато компетентният орган отхвърля заключенията на научно експертно становище, в което се препоръчва събирането на допълнителна информация, „подходящата оценка“ следва да съдържа подробни и изрични мотиви, които да могат да разсеят всяко разумно съмнение от научна гледна точка относно последиците от предвидените строителни работи за съответната територия.

                  4)

                  Член 5, параграфи 1 и 3 от Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда и приложение IV към нея трябва да се тълкуват в смисъл, че задължават възложителя да предостави изрична информация за потенциално значителното въздействие върху всички видове, посочени в представяния на основание на тези разпоредби доклад.

                  5)

                  Член 5, параграф 3, буква г) от Директива 2011/92 трябва да се тълкува в смисъл, че възложителят е длъжен да предостави информация относно въздействието върху околната среда както на избраната алтернатива, така и на всяка от проучените от него основни алтернативи и да изложи причините за своя избор с оглед, най-малкото, на въздействието им върху околната среда, включително когато съответната алтернатива е била отхвърлена на ранен етап.

         (1)  ОВ C 338, 9.10.2017 г.


title: Дело C-299/18: Определение на председателя на Съда от 22 август 2018 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Düsseldorf — Германия) — Stefan Neldner/Eurowings GmbH

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/32

      Определение на председателя на Съда от 22 август 2018 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Düsseldorf — Германия) — Stefan Neldner/Eurowings GmbH
      (Дело C-299/18) (1)

      (2019/C 16/41)
      Език на производството: немски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 285, 13.8.2018 г.


title: Дело T-830/17: Решение на Общия съд от 13 ноември 2018 г. — Szentes/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Наемане на работа — Обявление за конкурс — Общ конкурс — Условия за допускане — Професионален опит — Решение на конкурсната комисия да не допусне жалбоподателя до изпитите — Искане за преразглеждане — Възражение за незаконосъобразност — Задължение за мотивиране — Изопачаване на информацията, която се съдържа във формуляра за кандидатстване — Явна грешка в преценката — Нарушение на обявлението за конкурс)

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/44

      Решение на Общия съд от 13 ноември 2018 г. — Szentes/Комисия
      (Дело T-830/17) (1)

      ((Публична служба - Длъжностни лица - Наемане на работа - Обявление за конкурс - Общ конкурс - Условия за допускане - Професионален опит - Решение на конкурсната комисия да не допусне жалбоподателя до изпитите - Искане за преразглеждане - Възражение за незаконосъобразност - Задължение за мотивиране - Изопачаване на информацията, която се съдържа във формуляра за кандидатстване - Явна грешка в преценката - Нарушение на обявлението за конкурс))
      (2019/C 16/53)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Gyula Szentes (Люксембург, Люксембург) (представител: F. Moyse, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: П. Михайлова и B. Mongin)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС за отмяна, от една страна, на решението на председателя на конкурсната комисия по конкурс EPSO/AD/330/16 — администратори в областта на ядрената енергетика (AD 7) от 24 февруари 2017 г. да не се допуска жалбоподателя до следващия етап от конкурса, и от друга страна, ако е необходимо, на решението на Европейска служба за подбор на персонал (EPSO) от 29 септември 2017 г., с което се отхвърля жалбата му по административен ред.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н Gyula Szentes да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 63, 19.2.2018 г.


title: Дело T-81/19: Иск, предявен на 12 февруари 2019 г. — Apostolopoulou и Apostolopoulou Chrysanthaki/Европейска комисия

text:
               25.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/49

      Иск, предявен на 12 февруари 2019 г. — Apostolopoulou и Apostolopoulou Chrysanthaki/Европейска комисия
      (Дело T-81/19)
      (2019/C 112/60)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Ищци: Zoi Apostolopoulou (Атина, Гърция), Anastasia Apostolopoulou- Chrysanthaki (Атина) (представител: D. Gkouskos, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на ищците

      Ищците искат от Общия съд:

                  —

                  да съедини настоящото дело с другото, образувано също по тяхна молба на 25 октомври 2018 г. и заведено под номер T-721/2018,

                  —

                  да уважи иска им и да осъди ответниците да заплатят солидарно на всяка от ищците обща сума от един милион и сто хиляди евро за поправяне на неимуществените вреди, която са претърпели поради засягане на личността, като основанието за тази сума е подробно описано в исковата им молба,

                  —

                  да задължи ответниците в бъдеще да се въздържат от всякакво засягане на личността на ищците,

                  —

                  да задължи първия ответник да възстанови честта и репутацията на ищците с декларация,

                  —

                  да осъди ответниците за заплатят всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      Настоящият иск е предявен срещу Европейската Комисия и срещу Европейския съюз. Като се има предвид, че вторият ответник винаги е представляван пред Съда от институцията, на която се приписва оспорваният акт или оспорваното поведение, поради това се счита, че Комисията е единственият ответник по настоящото дело.
      В подкрепа на иска си ищците излагат три основания.

                  1.

                  Първото основание е нарушение на задължението на страните за честност и справедливост, нарушение на основния принцип на добро правораздаване и нарушение на правото на ищците на справедлив процес.

                  2.

                  Второто основание е накърняване на човешкото достойнство и засягане на личността на ищците в нарушение на принципа на добра администрация.

                  3.

                  Третото основание е нарушение на принципите на законност, на добросъвестност и на защита на оправданите правни очаквания.


title: Дело C-798/18: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 17 декември 2018 г. — Federazione nazionale delle imprese elettrotecniche ed elettroniche (Anie) и др./Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA

text:
               1.4.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 122/6

      Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 17 декември 2018 г. — Federazione nazionale delle imprese elettrotecniche ed elettroniche (Anie) и др./Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA
      (Дело C-798/18)
      (2019/C 122/07)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Federazione nazionale delle imprese elettrotecniche ed elettroniche (Anie), Società Agricola N.B. Solar s.r.l., 3G s.r.l., AET s.r.l. Apparati Elettromeccanici e Telecomunicazioni, Società Agricola La Fontana s.s., Società Agricola Le Macchie di Sparapani Gabriele e C. s.s., Agricoltura Innovativa s.r.l. — Società Agricola, Società Agricola Agrilite s.r.l., Agrisolar Società Agricola s.r.l., Agrisun s.r.l., Società Agricola Agroenergia s.r.l., Alpi — Società Agricola s.s., Ambrasol 2 s.r.l., Ambrasol 3 s.r.l., Ambrasol 4 s.r.l., Ape Immobiliare s.r.l., Arizzi Fonderie S. Giorgio s.p.a., Artech s.r.l., ASP Solar Italia Alpha s.r.l. Società Agricola, Associazione Centro Servizi Pastorali Mons. Biglia, Aurora Group s.p.a., AVG s.r.l. Società Agricola, Tosi Sante, Cinesi Palmino, B&B Energia s.r.l., Bauexpert s.p.a., Belvedere Società Agricola a r.l., Biancolino Società Agricola a r.l., BMN Green Energy s.r.l., Brandoni Solare s.p.a., Brenta CRE s.r.l., Calipso s.r.l., Cappello s.r.l., Casale s.a.s. di CGS Energia s.p.a. & C. Società Agricola, Cavicchi Solar s.r.l., C.B. s.r.l., Ce.Ma.Co. s.r.l., Cedro s.r.l., Centro Risorse s.r.l., CGA s.r.l., Chiarano Green Power s.r.l., Chierese Pak s.r.l., C.L. Solar s.r.l., Colombo Bolla s.r.l., Comino Energia s.r.l., Corà Domenico & Figli s.p.a., Corfin Energy s.r.l., Corna s.r.l., Coronet s.p.a., Società Agricola Coste della Chiesa s.r.l., Ecoenergy 04 s.r.l., Elektrosolar s.r.l., Elettronica Cimone s.r.l., Energia Capoterra Società Agricola s.r.l., Energia e Impresa s.r.l., Società Agricola Energo di Buratti Enrico & C. s.s., Energy Gestion s.r.l., Energy Italia 3 s.r.l., Energy Italia 4 s.r.l., Energylife s.r.l., Energy Resources Pesaro 2 s.r.l., Enervis s.r.l., EQ Energia s.r.l., Esco Roma s.r.l., E-Solar s.r.l., E. Sole s.r.l., Euroline 2 s.r.l., Eurosun Tarquinia s.r.l., Fratelli Dalle Crode s.p.a., Fratelli Raviola s.r.l., Falmec s.p.a., Fiere di Parma s.p.a., Flash Energy s.r.l., Fotoeos s.r.l., Fotosfera s.r.l., Fotosintesi 1 s.r.l., Fotosintesi 2 s.r.l., Fotosintesi 6 s.r.l., Fotovoltaica s.r.l., Fresia Energie s.r.l., Giuseppe Ciccaglione, Generali PIO s.p.a., Gi.Gi.Emme di Caramello Marta e C. s.a.s., Gifa s.r.l., G.P.B. Energia s.r.l., Green Energy Ambiente e Tecnologie s.r.l., Green Land di Giuseppe Ciccaglione s.s. agricola, Green Power 2010 s.r.l., Happy Island Società Agricola s.r.l., I.C.S. Industria Costruzioni Stampi s.p.a., Iesse Commerciale s.r.l., ISA s.r.l. Società Agricola, Isolpack s.p.a., Italcoat s.r.l., La Base s.r.l., La T.I.S. Service s.p.a., Società Agricola Lombardia Group s.r.l., Mafin Green Power s.r.l., Marina Costruzioni s.r.l., Mercato Solare s.p.a., Metalco Group s.r.l., Società Agricola Mostrazzi Solar s.r.l., Mozzone Building System s.r.l., Mozzone Fratelli s.r.l., MSM Solar s.r.l., New E-Co s.r.l., Nordpan s.p.a., Nuvoleto s.r.l. Società Agricola, Omera s.r.l., Palar s.r.l., Paolin Energia s.r.l., Pbsol 1 s.r.l., Pizzarotti Energia s.r.l., Plasti-Max s.p.a., PMM Energy s.r.l., Società Agricola Poggio Tortollo di Alessandra Pennuto, Profilumbra s.p.a., Quabas s.p.a., Reco 2 s.r.l., Reti s.r.l., Revi s.r.l., Righi Group s.r.l., Società Agricola Righi s.r.l., Righi s.r.l., Rovigo Solare A s.r.l., Rovigo Solare B s.r.l., Rubner Haus s.p.a., Rubner Holzbau s.p.a., Rubner Tueren s.p.a., Ruscalla Energia s.r.l., Sabenergia s.r.l., San Felice Agrar s.r.l. Società Agricola, Sangiorgio Fotovoltaica Società Agricola a r.l., Società Agricola Sargenti Agroenergie s.s. di Sargenti Carlo & C., SD Agrar s.r.l. Società Agricola, Senergia s.r.l., Sequenza s.p.a., Sider Sipe s.p.a., Sinergya s.r.l., S.I.Pro. — Agenzia provinciale per lo sviluppo s.p.a., Siriac s.r.l., Società Agricola Cascina Gallotto s.s., Società Agricola Solar Farm s.r.l., Premi Giuseppe — Adelfranca — Piergiorgio s.s. Società Agricola, Sociovit Società Agricola s.s., Solivrea s.r.l., Studio Agri Power s.r.l., Studio Energia s.r.l., Taricco Fratelli s.s., Tecno Pool s.p.a., Toscasolar s.r.l., Trea s.r.l., Trifase s.r.l., Uniernergy s.r.l., V.S. 1 s.r.l., Vercelli s.p.a., Vetraria Bergamasca — Tecnovetro s.r.l., Vinlisca s.r.l., VRV s.p.a., The Wierer Holding s.p.a.

         Ответници: Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA

         Преюдициален въпрос

      Допуска ли правото на Европейския съюз прилагането на национална разпоредба като предвидената в член 26, параграфи 2 и 3 от Декрет-закон № 91/2014, преобразуван в Закон 116/2014, която намалява или забавя съществено изплащането на стимулите, вече предоставени чрез закон и определени съгласно специални споразумения, подписани от производителите на електроенергия от фотоволтаична конверсия с Gestore dei servizi energetici s.p.a., публично предприятие, отговарящо за това?
      По-специално съвместима ли е тази национална разпоредба с общите принципи на правото на Европейския съюз на оправдани правни очаквания, правна сигурност, лоялно сътрудничество и полезно действие, с членове 16 и 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз, с Директива № 2009/28/ЕО (1) и с предвидения в нея правен режим на схемите за подпомагане, с член 216, параграф 2 ДФЕС, по-специално във връзка с Договора за Европейската енергийна харта?

         (1)  Директива 2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници и за изменение и впоследствие за отмяна на директиви 2001/77/ЕО и 2003/30/ЕО (ОВ 2009, L 140, стр. 16).


title: Дело C-700/18 P: Жалба, подадена на 7 октомври 2018 г. от Hungary Restaurant Company Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Hungary Restaurant Company Kft.) и Evolution Gaming Advisory Kft. срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 12 октомври 2018 г. по дело T-416/18, Hungary Restaurant Company Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Hungary Restaurant Company Kft.) и Evolution Gaming Advisory Kft./Европейска комисия

text:
               13.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/2

      Жалба, подадена на 7 октомври 2018 г. от Hungary Restaurant Company Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Hungary Restaurant Company Kft.) и Evolution Gaming Advisory Kft. срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 12 октомври 2018 г. по дело T-416/18, Hungary Restaurant Company Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Hungary Restaurant Company Kft.) и Evolution Gaming Advisory Kft./Европейска комисия
      (Дело C-700/18 P)
      (2019/C 164/02)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподатели: Hungary Restaurant Company Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Hungary Restaurant Company Kft.), Evolution Gaming Advisory Kft. (представител: P. Ruth, адвокат)

         Друга страна в производството: Европейска комисия
      С определение от 14 март 2019 г. Съдът на Европейския съюз (седми състав) отхвърля жалбата и определя жалбоподателите да понесат направените от тях съдебни разноски.


title: Дело C-722/18: Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша), постъпило на 19 ноември 2018 г. — KROL — Zakład Robót Wodno-Kanalizacyjnych Sp. z o.o., S. k./Porr S.A.

text:
               13.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/2

      Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Warszawie (Полша), постъпило на 19 ноември 2018 г. — KROL — Zakład Robót Wodno-Kanalizacyjnych Sp. z o.o., S. k./Porr S.A.
      (Дело C-722/18)
      (2019/C 164/03)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: KROL — Zakład Robót Wodno-Kanalizacyjnych Sp. z o.o., S. k.

         Ответник: Porr S.A.

         Преюдициален въпрос

      Правото на Европейския съюз, и в частност съображения 13, 20 и 22 от Директива 2000/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 юни 2000 година относно борбата със забавяне на плащане по търговските сделки (1) и член 18 от Договора, който закрепва принципа за недопускане на дискриминация, допуска ли възможност да се изключи правото на обезщетение за забава на плащане, когато става дума за сделки, финансирани изцяло или отчасти със средства от структурните фондове и Кохезионния фонд на Европейския съюз, както е предвидено в член 4, точка 3, буква c) от Закона за сроковете за плащане по търговски сделки?

         (1)  ОВ L 200, 2000 г., стр. 35; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 226.


title: Дело C-745/18: Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 27 ноември 2018 г. — JA/Skarb Państwa, представлявана от Sejm Rzeczypospolitej Polskiej, Senat Rzeczypospolitej Polskiej, Prezes Rady Ministrów, Minister Sprawiedliwości и Minister Finansów

text:
               13.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/3

      Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 27 ноември 2018 г. — JA/Skarb Państwa, представлявана от Sejm Rzeczypospolitej Polskiej, Senat Rzeczypospolitej Polskiej, Prezes Rady Ministrów, Minister Sprawiedliwości и Minister Finansów
      (Дело C-745/18)
      (2019/C 164/04)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Najwyższy

         Страни в главното производство

         Ищец: JA

         Ответници: Skarb Państwa (Държавата) — Sejm Rzeczypospolitej Polskiej (Сейм на Република Полша), Senat Rzeczypospolitej Polskiej (Сенат на Република Полша), Prezes Rady Ministrów (Председател на Министерски съвет), Minister Sprawiedliwości (Министър на правосъдието), Minister Finansów (Министър на финансите)

         Преюдициални въпроси

      Трябва ли член 73 и член 78, буква а) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) или предхождащите ги член 11, А, параграф 1, буква а) и член 11, А, параграф 2, буква а) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (2), разглеждани във връзка с общите принципи на отговорността на държавите членки за вреди, установени в практиката на Съда (по-специално с решения от 19 ноември 1991 г., Francovich и др., C-6/90 и C-9/90, EU:C:1991:428 и от 5 март 1996 г., Brasserie du Pêcheur и др., C-46/93 и C-48/93, EU:C:1996:79), да се тълкуват в смисъл, че считано от 1 май 2004 г., те представляват източник на задължение за държава членка, присъединила се към Европейския съюз на тази дата, да приеме разпоредби, които предвиждат на синдика в производството по несъстоятелност да се определи възнаграждение, увеличено с дължимия във връзка със същото данък върху добавената стойност (ДДС)?

         (1)  ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.

         (2)  ОВ L 145, 1977 г., стр. 1.


title: Дело C-779/18: Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich (Полша), постъпило на 12 декември 2018 г. — Mikrokasa S.A. със седалище Гданск и Revenue Niestandaryzowany Sekurytyzacyjny Fundusz Inwestycyjny Zamknięty със седалище Варшава/XO

text:
               13.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/4

      Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich (Полша), постъпило на 12 декември 2018 г. — Mikrokasa S.A. със седалище Гданск и Revenue Niestandaryzowany Sekurytyzacyjny Fundusz Inwestycyjny Zamknięty със седалище Варшава/XO
      (Дело C-779/18)
      (2019/C 164/05)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich

         Страни в главното производство

         Ищци: Mikrokasa S.A. със седалище Гданск и Revenue Niestandaryzowany Sekurytyzacyjny Fundusz Inwestycyjny Zamknięty със седалище Варшава

         Ответник: XO

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли разпоредбите на Директива 2008/48/ЕО от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (1), и по-специално член 3, буква ж), член 10, параграф 1 и член 22, параграф 1, да се тълкуват в смисъл, че не допускат обособяването на т.нар. „извънлихвени разходи по кредита“, определяни като обща сума по предвидена в закона формула за изчисление, съдържаща се в член 36а от Закона за потребителския кредит (от 12 май 2011 г., Dz.U.2018.993, консолидиран текст), от т.нар. „общи разходи за кредита за потребителя“, определени в посочената по-горе директива, така че от потребителя да е възможно да се укрият действителните извънлихвени разходи по кредита, поемани от търговеца?

                  2)

                  Трябва ли разпоредбите на Директива 93/13/ЕИО от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (2), и по-специално член 1, параграф 2, член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1, да се тълкуват в смисъл, че не допускат проверка с оглед на изискванията по член 3 от посочената директива на условията по договори за потребителски кредит относно т.нар. извънлихвени разходи по кредита, критериите за чието установяване са определени в разпоредбата на член 36а от Закона за потребителския кредит (от 12 май 2011 г., Dz.U.2018.993, консолидиран текст)?

         (1)  ОВ L 133, 2008 г., стр. 66.

         (2)  ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.


title: Дело C-824/18: Преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша), постъпило на 28 декември 2018 г. — A.B., C.D., E.F., G.H., I.J./Krajowa Rada Sądownictwa

text:
               13.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/5

      Преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша), постъпило на 28 декември 2018 г. — A.B., C.D., E.F., G.H., I.J./Krajowa Rada Sądownictwa
      (Дело C-824/18)
      (2019/C 164/06)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: A.B., C.D., E.F., G.H. и I.J.

         Ответник: Krajowa Rada Sądownictwa

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 2 във връзка с член 4, параграф 3, трета алинея, член 6, параграф 1, член 19, параграф 1 ДЕС във връзка с член 47 от Хартата на основните права, член 9, параграф 1 от Директива 2000/78/ЕО на Съвета и член 267, трета алинея ДФЕС да се тълкува в смисъл, че
                  принципът на правовата държава и правото на ефективни правни средства за защита и на ефективна съдебна защита са нарушени, когато националният законодател — признавайки правото на обжалване по съдебен ред при индивидуални преписки, свързани със заемането на съдийска длъжност в най-висшата съдебна инстанция в държавата членка (Върховния съд) — предвижда, че решението, взето в процедурата по подбор, предхождаща представянето на предложение за заемане на съдийска длъжност в посочения по-горе съд, става окончателно и поражда действие, ако решението, взето при съвместното разглеждане и оценяването на всички кандидатури за Върховния съд, не е обжалвано от всички участници в процедурата по подбор, сред които е и кандидат, който няма интерес от обжалване на това решение, а именно посоченият в предложението за заемане на длъжността, и в резултат на това:

                              —

                              се отнема ефективността на средството за защита и възможността компетентният съд да осъществи действителен контрол върху протичането на посочената процедура по подбор,

                              —

                              а когато тази процедура се отнася и за съдебни длъжности във Върховния съд, заемани до момента от съдии, за които се прилага нова по-ниска пенсионна възраст, без вземането на решение дали да се възползва от по-ниската пенсионна възраст да се оставя на съответния съдия, в контекста на принципа на несменяемост на съдиите — ако се установи, че по този начин посоченият принцип е бил подкопан — се засягат също обхватът на съдебния контрол върху посочената процедура по подбор и резултатът от него?

                  2)

                  Трябва ли член 2 във връзка с член 4, параграф 3, трета алинея, член 6, параграф 1 ДЕС във връзка с член 15, параграф 1 и член 20 във връзка с член 21, параграф 1 и член 52, параграф 1 от Хартата на основните права във връзка с член 2, параграф 1 и параграф 2, буква а) и член 3, параграф 1, буква а) от Директива 2000/78/ЕО на Съвета и член 267, трета алинея ДФЕС да се тълкува в смисъл, че
                  принципите на правовата държава, на равно третиране и на равен достъп при еднакви условия до публични длъжности — а именно до съдийски длъжности във Върховния съд — са нарушени, когато […] при индивидуални преписки, свързани със заемането на съдийска длъжност в посочения съд, съществува право на обжалване пред компетентния съд, но поради описания в първия въпрос начин, по който съответното решение става окончателно, предложение за заемане на свободна съдийска длъжност във Върховния съд може да се направи без компетентният съд да е упражнил контрол върху протичането на посочената процедура по подбор — ако до такъв контрол се стигне — като същевременно липсата на такъв контрол, противоречаща на правото на ефективни правни средства за защита, нарушава правото на равен достъп до публични длъжности и съответно не отговаря на целите от общ интерес, а когато съставът на органа на държавата членка, който трябва да защитава независимостта на съдилищата и съдиите (Националния съдебен съвет) и пред който се провежда процедурата, свързана със заемане на съдийска длъжност във Върховния съд, е създаден по такъв начин, че представителите на съдебната власт в него се избират от законодателната власт, не се нарушава принципът на институционално равновесие?


title: Дело C-3/19: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 3 януари 2019 г. — Asmel società consortile a r.l./A.N.A.C. — Autorità Nazionale Anticorruzione

text:
               13.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/6

      Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 3 януари 2019 г. — Asmel società consortile a r.l./A.N.A.C. — Autorità Nazionale Anticorruzione
      (Дело C-3/19)
      (2019/C 164/07)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Asmel società consortile a r.l.

         Ответник: A.N.A.C. — Autorità Nazionale Anticorruzione

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Противоречи ли на общностното право национална разпоредба като член 33, алинея 3-bis от Законодателен декрет № 163 от 12 април 2006 г., която ограничава самостоятелността на общините, в рамките на възлагането на централен орган за покупки, само до два организационни модела, като съюз на общините, ако вече съществува такъв, или консорциум от общините, който трябва да бъде учреден?

                  2.

                  Във всички случаи, противоречи ли на общностното право, и по-специално на принципите на свободно движение на услуги и на максимално отваряне за конкуренцията в областта на обществените поръчки за услуги, национална разпоредба като член 33, алинея 3bis от Законодателен декрет № 163 от 12 април 2006 г. във връзка с член 3, алинея 25 от Законодателен декрет № 163 от 12 април 2006 г., която по отношение на организационния модел на консорциумите от общини изключва възможността за създаване на частноправни организации, като например консорциум съгласно общия правен режим с участието и на частноправни субекти?

                  3.

                  Противоречи ли на общностното право, и по-специално на принципите на свободно движение на услуги и на максимално отваряне за конкуренцията в областта на обществените поръчки за услуги, национална разпоредба като член 33, алинея 3bis, която — ако се тълкува в смисъл, че позволява на консорциумите от общини, които са централни органи за покупки, да действат на територия, съответстваща на територията на членуващите общини като цяло, и следователно най-много в рамките на провинцията — ограничава района на действие на посочените централни органи за покупки?.


title: Дело C-11/19: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 7 януари 2019 г. — Azienda ULSS n. 6 Euganea/Pia Opera Croce Verde Padova

text:
               13.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/7

      Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 7 януари 2019 г. — Azienda ULSS n. 6 Euganea/Pia Opera Croce Verde Padova
      (Дело C-11/19)
      (2019/C 164/08)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Въззивник: Azienda ULSS n. 6 Euganea

         Въззиваем: Pia Opera Croce Verde Padova

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Когато и двете страни са публичноправни образувания, представляват ли съображение 28, член 10 и член 12, параграф 4 от Директива 2014/24/ЕС (1) пречка за прилагането на член 5 във връзка с членове 1, 2, 3 и 4 от Регионален закон 26/2012 на Венето въз основа на партньорството между публичноправни образувания, предвидено в посочения член 12, параграф 4, както и в член 5, алинея 6 от Законодателен декрет 50/2016 и член 15 от Закон 241/1990?

                  2)

                  Когато и двете страни са публичноправни образувания, представляват ли съображение 28, член 10 и член 12, параграф 4 от Директива 2014/24/ЕС пречка за прилагането на разпоредбите на Регионален закон 26/2012 на Венето въз основа на партньорството между публичноправни образувания, предвидено в посочения член 12, параграф 4, както и в член 5, алинея 6 от Законодателен декрет 50/2016 и член 15 от Закон 241/1990, само в смисъл че възлагащият орган е длъжен да посочи мотивите за избора си да възложи услугата за стандартен медицински транспорт чрез обществена поръчка, вместо чрез пряко договаряне?

         (1)  Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО текст от значение за ЕИП (ОВ L 94, 2014 г., стр. 65).


title: Дело C-14/19 P: Жалба, подадена на 10 януари 2019 г. от Сателитен център на Европейския съюз (SATCEN) срещу решението, постановено от Общия съд (девети разширен състав) на 25 октомври 2018 г. по дело T-286/15, KF/SATCEN

text:
               13.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/8

      Жалба, подадена на 10 януари 2019 г. от Сателитен център на Европейския съюз (SATCEN) срещу решението, постановено от Общия съд (девети разширен състав) на 25 октомври 2018 г. по дело T-286/15, KF/SATCEN
      (Дело C-14/19 P)
      (2019/C 164/09)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Сателитен център на Европейския съюз (SATCEN) (представител: A. Guillerme, avocate)

         Други страни в производството: KF, Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение;

                  —

                  да осъди жалбоподателката в първоинстанционното производство да заплати всички разноски.

         Основания и основни доводи

      В жалбата си SATCEN изтъква следните основания:

                  —

                  Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, когато приел, че е компетентен да разгледа исканията на жалбоподателката, при положение, че (i) не проверил дали са изпълнение критериите за наличие на компетентност, (ii) тълкувал неправилно принципа на равно третиране,

                  —

                  Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, когато приел, че е компетентен да разгледа спора на основание членове 263 ДФЕС и 268 ДФЕС,

                  —

                  Общият съд изопачил фактите, разглеждайки исканията на KF от гледна точка на проведеното административно разследване,

                  —

                  Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, когато тълкувал член 1, приложение IX към Правилника за персонала на SATCEN и понятието за право на защита.


title: Дело C-15/19: Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 10 януари 2019 г. — A.m.a. — Azienda Municipale Ambiente SpA/Consorzio Laziale Rifiuti — Co.La.Ri.

text:
               13.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/9

      Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 10 януари 2019 г. — A.m.a. — Azienda Municipale Ambiente SpA/Consorzio Laziale Rifiuti — Co.La.Ri.
      (Дело C-15/19)
      (2019/C 164/10)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Corte suprema di cassazione

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: A.m.a. — Azienda Municipale Ambiente SpA

         Ответник: Consorzio Laziale Rifiuti — Co.La.Ri.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Съвместимо ли е с членове 10 и 14 от Директива 1999/31/ЕО (1) тълкуването на Corte d’Appello (Апелативен съд) за прилагане с обратно действие на членове 15 и 17 от Законодателен декрет 36/2003, които транспонират в националното право посочените разпоредби [на правото на Съюза], в резултат на което за съществуващите депа, които вече притежават разрешително за експлоатация, възникват безусловно наложените с тези разпоредби задължения, и по-специално удължаването от десет на тридесет години на следексплоатационното управление на съществуващите депа?

                  2)

                  По-конкретно, съвместимо ли е с членове 10 и 14 от Директива 1999/31/ЕО — които съответно приканват държавите членки да приемат „необходимите мерки, за да може общите разходи за инсталацията и експлоатацията на депо, включително, доколкото е възможно, разходите за финансовата гаранция или на нейния еквивалент, посочени в член 8, буква а), iv), както и предвидените разходи за закриването на площадката и на нейната поддръжка след закриването за период най-малко от тридесет години да бъдат покрити от изискваната от оператора цена за унищожаването на всеки вид отпадъци в това депо“ и „мерки, за да могат разрешените депа или депата вече в експлоатация към момента на въвеждане на настоящата директива да продължат да действат“ —тълкуването на Corte d’Appello (Апелативен съд), който възнамерява да приложи членове 15 и 17 от Законодателен декрет 36/2003 към съществуващите депа, които вече притежават разрешително за експлоатация, въпреки че при изпълнение на така наложените задължения, включително що се отнася до посочените депа, член 17 ограничава мерките за транспониране, като установява преходен период и не предвижда никаква мярка за смекчаване на финансовите последици, които възникват за „притежателя“ от удължаването?

                  3)

                  Съвместимо ли е с членове 10 и 14 от Директива 1999/31/ЕО тълкуването на Corte d’Appello (Апелативен съд), който възнамерява да приложи посочените членове 15 и 17 от Законодателен декрет 36/2003 към съществуващите депа, които вече притежават разрешително за експлоатация, включително що се отнася до финансовите тежести, произтичащи от така наложените задължения, и по-специално от удължаването на следексплоатационното управление от десет на тридесет години, възлагайки тези финансови тежести на „притежателя“ и легитимирайки по този начин изменение в ущърб на притежателя на тарифите, установени в договорните споразумения, уреждащи дейността по депониране на отпадъци?

                  4)

                  Най-накрая, съвместимо ли е с членове 10 и 14 от Директива 1999/31/ЕО тълкуването на Corte d’Appello (Апелативен съд), който възнамерява да приложи посочените членове 15 и 17 от Законодателен декрет 36/2003 към съществуващите депа, които вече притежават разрешително за експлоатация, включително що се отнася до финансовите тежести, произтичащи от така наложените задължения, и по-специално от удължаването на следексплоатационното управление от десет на тридесет години, приемайки че — за целите на определянето им — ще бъдат взети предвид не само отпадъците, които ще бъдат депонирани, считано от влизането в сила на разпоредбите за транспониране, но и отпадъците, които вече са били депонирани?

         (1)  Директива 1999/31/ЕО на Съвета от 26 април 1999 година относно депонирането на отпадъци (ОВ L 182, 1999 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007


title: Дело C-16/19: Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Krakowie (Полша), постъпило на 2 януари 2019 г. — VL/Szpital Kliniczny im. dra J. Babińskiego Samodzielny Publiczny Zakład Opieki Zdrowotnej w Krakowie

text:
               13.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/10

      Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy w Krakowie (Полша), постъпило на 2 януари 2019 г. — VL/Szpital Kliniczny im. dra J. Babińskiego Samodzielny Publiczny Zakład Opieki Zdrowotnej w Krakowie
      (Дело C-16/19)
      (2019/C 164/11)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Okręgowy w Krakowie

         Страни в главното производство

         Ищец: VL

         Ответник: Szpital Kliniczny im. dra J. Babińskiego Samodzielny Publiczny Zakład Opieki Zdrowotnej w Krakowie

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 2 от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (1) да се тълкува в смисъл, че разграничаването на положението на отделни лица, спадащи към група, оформена предвид защитена характеристика (увреждане), е форма на нарушаване на принципа на равно третиране, ако извършеното от работодателя разграничаване вътре в групата се прави въз основа на привидно неутрален критерий, но този критерий не може да бъде обективно обоснован със законосъобразна цел, а средствата за постигане на тази цел не са подходящи и необходими?

         (1)  ОВ L 303, 2000 г, стр. 16, Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7.


title: Дело C-25/19: Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy Poznań (Полша), постъпило на 15 януари 2019 г. — Corporis Sp. z o.o., Bielsko Biała/Gefion Insurance A/S, Копенхаген

text:
               13.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/11

      Преюдициално запитване от Sąd Okręgowy Poznań (Полша), постъпило на 15 януари 2019 г. — Corporis Sp. z o.o., Bielsko Biała/Gefion Insurance A/S, Копенхаген
      (Дело C-25/19)
      (2019/C 164/12)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Okręgowy Poznań (Полша)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Corporis Sp. z o.o. w Bielsku Białej

         Ответник: Gefion Insurance A/S със седалище в Копенхаген

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 152, параграфи 1 и 2 във връзка с член 151 от Директива 2009/138/ЕО (1) и със съображение 8 от Регламент № 1393/2007 (2) да се тълкува в смисъл, че представителството на общозастрахователно предприятие от назначения представител включва получаването на документ за започване на съдебно производство относно обезщетение за вреди от пътнотранспортно произшествие?

         (1)  Директива 2009/138/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 година относно започването и упражняването на застрахователна и презастрахователна дейност (Платежоспособност II) (ОВ L 335, 2009 г., стр. 1).

         (2)  Регламент (ЕО) № 1393/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно връчване в държавите членки на съдебни и извънсъдебни документи по граждански или търговски дела („връчване на документи“) и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1348/2000 на Съвета (ОВ L 324, 2007 г., стр.79):


title: Дело C-26/19: Преюдициално запитване от Commissione tributaria provinciale di Modena (Италия), постъпило на 15 януари 2019 г. — Azienda USL di Modena/Comune di Sassuolo

text:
               13.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/11

      Преюдициално запитване от Commissione tributaria provinciale di Modena (Италия), постъпило на 15 януари 2019 г. — Azienda USL di Modena/Comune di Sassuolo
      (Дело C-26/19)
      (2019/C 164/13)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Commissione tributaria provinciale di Modena

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Azienda USL di Modena

         Ответник: Comune di Sassuolo

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  В съответствие ли е с член 107 ДФЕС — който забранява държавните помощи „под каквато и да било форма“ — член 9, параграф 8 от Законодателен декрет № 23 [от 14 март 2011 г.], който предвижда в полза на органите на италианската Национална здравна служба освобождаването от IMU (еднократен общински данък) за притежаваните недвижими имоти, предназначени само за изпълнението на възложените на органите задачи, ако той се тълкува в смисъл, че предоставя предимство и на AUSL (Местна здравна служба), отдала под наем недвижим имот на търговско дружество със смесен капитал (публичен и частен), от който посочената AUSL притежава 51 %, като търговското дружество предоставя там здравни услуги в условията на конкуренция с други здравни заведения, чийто капитал е изцяло частен, и последицата от това е данъчно предимство, което следва да се квалифицира като държавна помощ и нарушава правилата на свободния пазар?

                  2)

                  В съответствие ли е с Договора, т.е. с член 107 ДФЕС — който забранява държавните помощи „под всякаква форма“ — предвиденото в член 11 от Закон 212 [от 27 юли 2000 г.] издаване на задължителни указания съгласно италианското право, доколкото то е пречка член 9, параграф 8 от Законодателен декрет № 23 да се тълкува аналогично на съдебната практика на италианския Върховен съд, постановена в областта на ICI (общински данък върху недвижимите имоти), в смисъл че AUSL не се ползва с освобождаване от IMU, когато недвижимият имот се ползва от акционерно дружество — при все че посоченият публичноправен субект притежава дял от неговия капитал — което извършва там дейност по предоставяне на здравни услуги в условията на конкуренция с търговски дружества, чийто капитал е изцяло частен, и последицата от това е данъчно предимство, което следва да се квалифицира като държавна помощ и нарушава правилата на свободния пазар?


title: Дело C-28/19: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 16 януари 2019 г. — Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust и др.

text:
               13.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/12

      Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 16 януари 2019 г. — Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust и др.
      (Дело C-28/19)
      (2019/C 164/14)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Въззивници: Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust

         Ответници: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust, Ryanair Ltd, Ryanair DAC

         Преюдициални въпроси.

                  1.

                  Трябва ли член 23, параграф 1, второ изречение от Регламент (ЕО) № 1008/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 24 септември 2008 година относно общите правила за извършване на въздухоплавателни услуги в Общността (1) да се тълкува в смисъл, че разходите за web check-in, за „административна такса“ за заплащане с кредитна карта, които се начисляват върху цената на билетите, както и тези, произтичащи от начисляването на ДДС върху таксите и върху незадължителните добавки за вътрешните полети, попадат в категорията на неизбежните, предвидими добавки към цената или на незадължителните добавки към цената?

                  2.

                  Трябва ли член 23, параграф 1, четвърто изречение от Регламент № 1008/2008 да се тълкува в смисъл, че с термина „незадължителен“ се обозначава това, което може да бъде избегнато от по-голямата част от потребителите?

         (1)  Регламент (ЕО) № 1008/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 24 септември 2008 година относно общите правила за извършване на въздухоплавателни услуги в Общността (ОВ L 293, 2008 г., стр. 3).


title: Дело C-61/19: Преюдициално запитване от Tribunalul București (Румъния), постъпило на 29 януари 2019 г. — Orange Romania SA/Autoritatea Națională de Supraveghere a Prelucrării Datelor cu Caracter Personal

text:
               13.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/13

      Преюдициално запитване от Tribunalul București (Румъния), постъпило на 29 януари 2019 г. — Orange Romania SA/Autoritatea Națională de Supraveghere a Prelucrării Datelor cu Caracter Personal
      (Дело C-61/19)
      (2019/C 164/15)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunalul București

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Orange Romania SA

         Ответник: Autoritatea Națională de Supraveghere a Prelucrării Datelor cu Caracter Personal

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Кои са условията, които трябва да бъдат изпълнени, за да може да се приеме, че волеизявлението е конкретно и информирано по смисъла на член [2], буква з) от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (1)?

                  2)

                  Кои са условията, които трябва да бъдат изпълнени, за да може да се приеме, че волеизявлението е свободно изразено по смисъла на член [2], буква з) от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни?

         (1)  Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (ОВ L 281, 1995 г., стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 10).


title: Дело C-70/19 P: Жалба, подадена на 30 януари 2019 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 21 ноември 2019 г. по дело T-587/16, HM/Европейска комисия

text:
               13.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/15

      Жалба, подадена на 30 януари 2019 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 21 ноември 2019 г. по дело T-587/16, HM/Европейска комисия
      (Дело C-70/19 P)
      (2019/C 164/17)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: T. S. Bohr и G. Gattinara)

         Друга страна в производството: HM

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени решението на Общия съд от 21 ноември 2018 г. по дело T-587/16, HM/Комисия,

                  —

                  делото да бъде върнато на Общия съд за ново разглеждане,

                  —

                  да няма произнасяне по разноските, направени за първоинстанционното производство и за производството по обжалване пред Съда.

         Основания и основни доводи

      Комисията излага две основания за обжалване.
      С първото основание за обжалване, състоящо се от три части, се твърди, че при отграничаването на правомощията между конкурсната комисия и Европейската служба за подбор на персонал (EPSO) Общият съд е допуснал грешка при прилагането на правото.
      В първата част от това основание Комисията посочва, че Общият съд е дал неправилна правна квалификация на обжалвания акт, т.е. на решението на EPSO от 17 август 2015 г., поради просрочие да не изпрати на конкурсната комисия искането за преразглеждане, направено от жалбоподателката. Това известие е изпратено в рамките на компетентността, която е предоставена на EPSO с раздел 3.1.3. от Общите правила, приложими към конкурсите, да води цялата кореспонденция с кандидатите.
      Във втората част Комисията изтъква, че Общият съд е допуснал грешка при прилагането на правото, когато тълкува Общите правила. Точка 3.4.3. от тези общи правила трябвало да се разглежда не само във връзка с точка 3.1.3., но и през призмата на текста и целта на точка 3.4.3., която предоставяла на EPSO правомощието по отношение на вътрешната процедура по преразглеждане.
      С третата чест се твърди грешка при прилагането на правото, що се отнася до тълкуването на член 7 от приложение III към Правилника за длъжностните лица. Въпросното известие било административно-техническа мярка, чиято цел е да гарантира прилагането на уеднаквени критерии в процедурите за подбор съгласно упоменатия член 7, параграф 1. Това отговаряло и на ролята на EPSO на помощник на конкурсната комисия, както това било посочено от Общия съд в решение T-361/10 P, Комисия/Pachitis (1).
      С второто основание за обжалване се твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагането на правото, когато тълкува основанието, свързано с липсата на компетентност на автора на акта. В настоящия случай Общият съд не проверил дали — в хипотезата, че грешката при липсата на компетентност е била отстранена — е щял да бъде приет акт със същото или с различно съдържание. При липсата на такава проверка Общият съд не можел да отмени обжалвания акт.

         (1)  ECLI:EU:T:2011:742


title: Дело C-75/19: Преюдициално запитване от Tribunalul Specializat Mureș (Румъния), постъпило на 31 януари 2019 г. — MF/BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala București, Secapital Sàrl

text:
               13.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/16

      Преюдициално запитване от Tribunalul Specializat Mureș (Румъния), постъпило на 31 януари 2019 г. — MF/BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala București, Secapital Sàrl
      (Дело C-75/19)
      (2019/C 164/18)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunalul Specializat Mureș

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: MF

         Ответници: BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala București, Secapital Sàrl

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допускат ли разпоредбите на Директива 93/13/ЕИО (1) на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори, съответно съображения 12, 21 и 23 от преамбюла на директивата и член 6, параграф 1, член 7, параграф 2 и член 8 от директивата, тълкуване от националните юрисдикции, съгласно което потребителят не може в рамките на възражение срещу принудителното изпълнение (възражение, уредено в националното законодателство като специално процесуално средство за защита, което може да бъде предявено в определени срокове и при ограничителни условия след започване на принудителното изпълнение), да иска да се установи съществуването на неравноправни клаузи в сключен с търговец договор за кредит (договор, който по закон представлява изпълнителен титул и въз основа на който е започнало принудителното изпълнение срещу потребителя) с оглед на вътрешноправната уредба, която предвижда възможност за потребителя във всеки момент да предяви по общия исков ред неподлежащ на погасяване по давност иск, с който да претендира установяване на съществуването на неравноправни клаузи и да иска тяхното обезсилване, без обаче да е възможно изходът от това исково производство да породи преки последици по отношение на производството по принудителното изпълнение, като съществува риск принудителното изпълнение да приключи преди произнасянето на решение по иска, предявен по общия исков ред?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на този въпрос, допускат ли посочените разпоредби от директивата с оглед на постоянната практика на Съда, съгласно която националната юрисдикция е длъжна да следи служебно за неравноправния характер на договорните клаузи когато установи необходимите за това правни или фактически обстоятелства, разпоредба от националното право, която определя 15-дневен срок от съобщаването на първите действия по принудителното изпълнение (императивна разпоредба от обществен ред, чието неспазване води до отхвърляне на искането като просрочено), в който потребителят (длъжникът, срещу когото е насочено изпълнението) може да се позове на неравноправни клаузи в сключен с търговец договор, доколкото във вътрешното право същата правна уредба се прилага и по отношение на сходни доводи, повдигнати като защитни възражения по съществото на спора?

         (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


title: Дело C-84/19: Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy Szczecin — Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie (Полша), постъпило на 31 януари 2019 г. — Profi Credit Polska S.A./QJ

text:
               13.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/17

      Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy Szczecin — Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie (Полша), постъпило на 31 януари 2019 г. — Profi Credit Polska S.A./QJ
      (Дело C-84/19)
      (2019/C 164/19)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Rejonowy Szczecin — Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie

         Страни в главното производство

         Ищец: Profi Credit Polska S.A.

         Ответник: QJ

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Трябва ли член 1, параграф 2 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 г. (1) да се тълкува в смисъл, че изключва прилагането на разпоредбите от тази директива при проверката на равноправността на отделни клаузи относно нелихвените разходи по кредита, ако в действащите законови разпоредби в държавата членка се определя горна граница на тези разходи, като се предвижда, че нелихвените разходи по кредита, произтичащи от договор за потребителски кредит, не се дължат за частта, която надхвърля максималните нелихвени разходи по кредита, изчислени по определения в закона начин, или целия размер на кредита?

                  2.

                  Трябва ли член 4, параграф 2 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 г. да се тълкува в смисъл, че за нелихвените разходи, които са поети и заплатени от заемополучателя заедно със заема отделно от лихвите и които са свързани със самото сключване на договора и отпускането на заема (под формата на такси и комисиони или по друг начин), в качеството им на клаузи от същия договор не се извършва посочената в тази разпоредба преценка относно тяхната неравноправност, ако са изразени на ясен и разбираем език?

                  3.

                  Трябва ли член 4, параграф 2 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 г. да се тълкува в смисъл, че договорните клаузи, в които се предвиждат различни видове разходи, свързани с отпускането на заема, не са „изразени на ясен и разбираем език“, ако в тях не се обяснява за какви конкретни насрещни услуги се начисляват тези разходи и не позволяват на потребителите да направят разлика между тях?

         (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (OB L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


title: Дело C-85/19: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Испания), постъпило на 6 февруари 2019 г. — Agencia Estatal de la Administración Tributaria/RK

text:
               13.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/18

      Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Испания), постъпило на 6 февруари 2019 г. — Agencia Estatal de la Administración Tributaria/RK
      (Дело C-85/19)
      (2019/C 164/20)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Agencia Estatal de la Administración Tributaria

         Ответник: RK

         Преюдициален въпрос

      Противоречат ли на клауза 4, параграфи 1 и 2 от Рамковото споразумение за работа при непълно работно време, което се съдържа в приложение към Директива 97/81/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 г. (1), както и на член 2, параграф 1, буква б) и на член 14, параграф 1 от Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (преработена) (2), разпоредбата от колективен трудов договор и практиката на дадено предприятие, съгласно които за целите на повишаването и на определянето на възнаграждението трудовият стаж на работничка на „непълно работно време от вертикален тип“ (тоест упражняваща дейност на пълно работно време, но само в рамките на предварително определени периоди от годината) се изчислява, като се отчита само времето на действително полагане на труд?

         (1)  Директива 97/81/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време,сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП) (ОВ L 14, 1998 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 35).

         (2)  Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (ОВ L 204, 2006 г., стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 262).


title: Дело C-86/19: Преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona (Испания), постъпило на 6 февруари 2019 г. — SL/Vueling Airlines S.A.

text:
               13.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/19

      Преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona (Испания), постъпило на 6 февруари 2019 г. — SL/Vueling Airlines S.A.
      (Дело C-86/19)
      (2019/C 164/21)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: SL

         Ответник: Vueling Airlines S.A.

         Преюдициални въпроси

      Следва ли при установена загуба на куфар авиокомпанията да обезщетява пътника винаги и във всички случаи с максималния размер на обезщетение от 1 131 СПТ, тъй като е налице най-сериозната хипотеза от предвидените в член 17, параграф 2 и член 22, параграф 2 от Конвенцията от Монреал от 28 май 1999 г., или става въпрос за максимален размер на обезщетение, който може да бъде намален от съда в зависимост от съответните обстоятелства, включително в случай на загуба на куфар, така че сумата от 1 131 СПТ да се предоставя само ако пътникът докаже, чрез всякакви правно допустими средства, че стойността на пренасяните в багажа предмети и лични вещи, както и на тези, които е трябвало да закупи вместо тях, достига този размер, или, при липса на такива данни, да се вземат предвид други параметри като, например, теглото на куфара в килограми или фактът, че загубата на багажа е възникнала по време на пътуването на отиване или на връщане, с цел да се оцени неимуществената вреда вследствие на неудобствата, причинени от загубата на багажа?


title: Дело C-114/19 P: Жалба, подадена на 8 февруари 2019 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 29 ноември 2018 г. по дело T-811/16, Di Bernardo/Комисия

text:
               13.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/20

      Жалба, подадена на 8 февруари 2019 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 29 ноември 2018 г. по дело T-811/16, Di Bernardo/Комисия
      (Дело C-114/19 P)
      (2019/C 164/22)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: B. Mongin, G. Gattinara)

         Друга страна в производството: Danilo Di Bernardo

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да отмени решение на Общия съд от 29 ноември 2018 г. (седми състав), Di Bernardo/Комисия, T-811/16;

                  —

                  да върне делото на Общия съд;

                  —

                  да не се произнася по съдебните разноски, направени в производство пред първа инстанция и в производството по обжалване.

         Основания и основни доводи

      Първото основание, което се отнася до точки 41—53, последно изречение от обжалваното решение, е изведено от грешка при прилагане на правото при определянето на обхвата на задължението за мотивиране на конкурсната комисия в решение за невписване на кандидата в списъка с резерви. На първо място, Комисията изтъква, че Общият съд се е отклонил от постоянната практика на Съда, която разграничава решенията относно разглеждането на кандидатурите, като тези относно дипломите и трудовия опит на кандидата, от решенията относно преценката на заслугите на кандидатите след участие в изпитите. В първия случай конкурсната комисия трябва да посочи конкретно с какво кандидатурата не отговаря на изискваната в обявлението за конкурс професионална квалификация. В първоначалното си решение, както и в отговора си по молбата за преразглеждане конкурсната комисия обаче се е съобразила в случая с изискванията на съдебната практика, и именно в разрез със същата Общият съд е разширил своя контрол до приетите от конкурсната комисия критерии за подбор и е наложил на тази комисия да се произнесе върху всички постъпили кандидатури. Обстоятелството, че конкурсната комисия е мотивирала своето решение в отговор на молбата за преразглеждане не е от естество да разшири това задължение за мотивиране. На второ място, Общият съд е смесил изискването за мотивиране, независимо от неговото значение, с основателността на мотивите, която спада към преценката на законността на съществото на взетото решение.
      Второто основание, което се отнася точки 37—38 и точки 53—56 от обжалваното решение, е изведено от грешка при прилагане на правото, състояща се в неспазване на задължението на съда да констатира служебно изпълнението на задължението за мотивиране. Общият съд се е отклонил от постоянната съдебна практика, съгласно която при непълнота на мотивите в хода на производството винаги могат да се направят допълнителни уточнения, които правят безсмислено основанието за отмяна, изведено от нарушение на задължението за мотивиране. Всъщност, като изключва възможността за допълване на мотивите в случай на „почти пълна“ липса на мотиви, и като приравнява „почти пълната“ липса на мотиви на пълна липса на мотиви, Общият съд е направил невъзможно допълването на мотивите в хода на производството. Подобно приравняване не намира основание в практиката на Съда. Ограничавайки възможностите за съобразяване с изискванията в хода на производството, Общият съд е ограничил правомощията на съдията, който при обстоятелствата на настоящото дело е можел да попречи на отмяната на обжалваното решение поради нарушение на задължението за мотивиране.


title: Дело C-133/19: Преюдициално запитване от Conseil d’État (Белгия), постъпило на 19 февруари 2019 г. — B. M. M. и B. S./État belge

text:
               13.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/21

      Преюдициално запитване от Conseil d’État (Белгия), постъпило на 19 февруари 2019 г. — B. M. M. и B. S./État belge
      (Дело C-133/19)
      (2019/C 164/23)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d’État

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: B. M. M. и B. S.

         Ответник: État belge

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли, за да се гарантира ефективността на правото на Европейския съюз и за да не стане невъзможно ползването на правото на събиране на семейството, което право според втория жалбоподател му е предоставено с член 4 от Директива 2003/86/ЕО на Съвета от 22 септември 2003 година относно правото на събиране на семейството (1), тази разпоредба да се тълкува в смисъл, че детето на кандидат за събиране на семейството може да се ползва от правото на събиране на семейството, ако навърши пълнолетие по време на съдебното производство срещу административното решение, с което му се отказва това право и което е прието още преди да навърши пълнолетие?

                  2)

                  Трябва ли член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 18 от Директива 2003/86/ЕО да се тълкуват в смисъл, че не позволяват жалбата за отмяна, подадена срещу отказа да се признае право на събиране на семейството на малолетно или непълнолетно дете, да се обяви за недопустима поради навършване на пълнолетие от детето по време на съдебното производство, след като това би довело до лишаване на детето от възможността за произнасяне по жалбата му срещу това административно решение и до нарушаване на правото му на ефективни правни средства за защита?

         (1)  OB L 251, 2003 г., стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 164.


title: Дело C-136/19: Преюдициално запитване от Conseil d’État (Белгия), постъпило на 20 февруари 2019 г. — B. M. M. и B. M./État belge

text:
               13.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/21

      Преюдициално запитване от Conseil d’État (Белгия), постъпило на 20 февруари 2019 г. — B. M. M. и B. M./État belge
      (Дело C-136/19)
      (2019/C 164/24)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d’État

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: B. M. M. и B. M.

         Ответник: État belge

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли, за да се гарантира ефективността на правото на Европейския съюз и за да не стане невъзможно ползването на правото на събиране на семейството, което право според втория жалбоподател му е предоставено с член 4 от Директива 2003/86/ЕО на Съвета от 22 септември 2003 година относно правото на събиране на семейството (1), тази разпоредба да се тълкува в смисъл, че детето на кандидат за събиране на семейството може да се ползва от правото на събиране на семейството, ако навърши пълнолетие по време на съдебното производство срещу административното решение, с което му се отказва това право и което е прието още преди да навърши пълнолетие?

                  2)

                  Трябва ли член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 18 от Директива 2003/86/ЕО да се тълкуват в смисъл, че не позволяват жалбата за отмяна, подадена срещу отказа да се признае право на събиране на семейството на малолетно или непълнолетно дете, да се обяви за недопустима поради навършване на пълнолетие от детето по време на съдебното производство, след като това би довело до лишаване на детето от възможността за произнасяне по жалбата му срещу това административно решение и до нарушаване на правото му на ефективни правни средства за защита?

         (1)  OB L 251, 2003 г., стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 164.


title: Дело C-137/19: Преюдициално запитване от Conseil d’État (Белгия), постъпило на 20 февруари 2019 г. — B. M. O./État belge

text:
               13.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/22

      Преюдициално запитване от Conseil d’État (Белгия), постъпило на 20 февруари 2019 г. — B. M. O./État belge
      (Дело C-137/19)
      (2019/C 164/25)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d’État

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: B. M. O.

         Ответник: État belge

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 4, параграф 1, буква в) от Директива 2003/86/ЕО на Съвета от 22 септември 2003 година относно правото на събиране на семейството (1), разглеждан евентуално във връзка с член 16, параграф 1 от същата директива, да се тълкува в смисъл, че за да се квалифицират като „малолетни или непълнолетни деца“ по смисъла на тази разпоредба, гражданите на трети страни трябва да са „малолетни или непълнолетни“ не само към момента на подаване на искането за разрешение за пребиваване, но и към момента, в който администрацията се произнася, in fine, по това искане?

         (1)  ОВ L 251, 2003 г., стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 164.


title: Дело C-152/19 P: Жалба, подадена на 21 февруари 2019 г. от Deutsche Telekom AG срещу решението, постановено от Общия съд (девети разширен състав) на 13 декември 2018 г. по дело T-827/14, Deutsche Telekom AG/Европейска комисия

text:
               13.5.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/23

      Жалба, подадена на 21 февруари 2019 г. от Deutsche Telekom AG срещу решението, постановено от Общия съд (девети разширен състав) на 13 декември 2018 г. по дело T-827/14, Deutsche Telekom AG/Европейска комисия
      (Дело C-152/19 P)
      (2019/C 164/26)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Deutsche Telekom AG (представители: D. Schroeder и K. Apel, Rechtsanwälte)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да отмени решението на Общия съд от 13 декември 2018 г. по дело T-827/14 в частта, в която последният отхвърля подадената до него жалба,

                  —

                  да отмени изцяло или отчасти Решение C(2014) 7465 окончателен на Комисията от 15 октомври 2014 г. относно производство по член 102 ДФЕС и член 54 от Споразумението за ЕИП (дело AT.39523 — Slovak Telekom), поправено с Решения C(2014) 10119 окончателен и C(2015) 2484 окончателен на Комисията от 16 декември 2014 г., респ. 17 април 2015 г., в частта, в която засяга жалбоподателя; при условията на евентуалност, да отмени или намали още наложените му парични санкции,

                  —

                  при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд за ново разглеждане,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати всички разноски, произтичащи от настоящото производство и от производството пред Общия съд.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят излага четири основания в подкрепа на жалбата си.
      Първо, Общият съд неправилно тълкувал правния принцип, че за да бъде отказан достъп до документи, трябва поисканият достъп да е наложителен за дейността на пазар надолу по веригата, и оттук Общият съд не приложил този принцип и приложил неправилно същия.
      Второ, Общият съд неправилно тълкувал и приложил правния принцип, че дружество майка може да носи отговорност за поведението на дъщерното си дружество само ако действително е упражнявало решаващо влияние.
      Трето, Общият съд не приложил и следователно неправилно приложил правния принцип, че дружество майка може да носи отговорност за поведението на дъщерното си дружество само ако последното по същество е следвало указания на дружеството майка.
      Четвърто, Общият съд неправилно приложил правния принцип, че в административното производство правото на изслушване трябва да бъде гарантирано.