title: Дело C-710/19: Преюдициално запитване от Conseil d'État (Белгия), постъпило на 25 септември 2019 г. — G.M.A./Белгийската държава

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/33

      Преюдициално запитване от Conseil d'État (Белгия), постъпило на 25 септември 2019 г. — G.M.A./Белгийската държава
      (Дело C-710/19)
      (2019/C 399/39)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d'État

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: G.M.A.

         Ответник: белгийската държава

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 45 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкува и прилага в смисъл, че приемащата държава членка е длъжна, първо, да предостави разумен срок на търсещото работа лице, за да може то да се запознае с подходящите за него предложения за наемане на работа и да вземе необходимите мерки, за да бъде назначено, второ, да приеме, че срокът за търсене на работа не може в никакъв случай да бъде по-кратък от шест месеца, и трето, да разреши присъствието на своята територия на търсещото работа лице през целия този срок, без да изисква същото да представи доказателства, че има реален шанс да бъде наето на работа?

                  2)

                  Трябва ли членове 15 и 31 от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки (1) и членове 41 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, както и общите принципи на предимство на правото на Европейския съюз и на полезно действие на директивите, да се тълкуват и прилагат в смисъл, че в рамките на производство по жалба за отмяна на решение, с което се отказва признаването на право на пребиваване за повече от три месеца на гражданин на Съюза, националните юрисдикции на приемащата държава членка са длъжни да вземат предвид нови обстоятелства, настъпили след постановяване на решението на националните органи, когато тези обстоятелства могат да доведат до промяна в положението на съответното лице, която вече не допуска ограничаване на правото на пребиваване на същото лице в приемащата държава членка?

         (1)  Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите–членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, 2004 г., стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 5).


title: Дело C-743/19: Жалба, подадена на 9 октомври 2019 г. — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/35

      Жалба, подадена на 9 октомври 2019 г. — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-743/19)
      (2019/C 399/41)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Европейски парламент (представители: L. Visaggio, I. Anagnostopoulou, C. Biz)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  Да се отмени Решение (ЕС) 2019/1199 от 13 юни 2019 г. (1),

                  —

                  да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      С първото основание Парламентът иска да посочи липсата на компетентност на автора на оспорваното решение, Съвета или всички държави членки, за определяне на местонахождението на седалището на Европейския орган по труда (наричан по-нататък „ЕОТ“). Парламентът всъщност е на мнение, че
      член 341 ДФЕС не е подходящо правно основание за определянето на седалището на институциите, органите, службите и агенциите на Съюза, каквито са децентрализираните агенции. В настоящия случай Европейският орган по труда е създаден от законодателя на Съюза с Регламент (ЕС) 2019/1149 (2), приет на основание членове 46 и 48 ДФЕС по реда на обикновената законодателна процедура. Парламентът счита, че член 341 ДФЕС не може да отнеме от компетентността на законодателя на Съюза, който е създал ЕОТ, правомощието да вземе решение относно определянето на седалището му, като го предостави на държавите членки и поради това тази разпоредба не може валидно да послужи за правно основание на оспорваното решение.
      С второто основание, повдигнато при условията на евентуалност, в случай че Съдът приеме, че член 341 ДФЕС представлява подходящо правно основание за оспорваното решение, Парламентът смята да се позове на пълната липса на мотиви на това решение. Парламентът счита, че като правен акт на Съюза оспорваното решение трябва задължително да бъде мотивирано, съгласно член 296, втора алинея ДФЕС, обаче това задължение изобщо не е спазено и по този начин остават напълно неизяснени причините, поради които градът Братислава е и избран да стане седалище на ЕОТ.

         (1)  Решение (ЕС) 2019/1199 взето с общото съгласие на представителите на правителствата на държавите членки от 13 юни 2019 година относно местонахождението на седалището на Европейския орган по труда (ОВ L 189, 2019 г., стр. 68).

         (2)  Регламент (ЕС) 2019/1149 на Европейския парламент и на Съвета от 20 юни 2019 година за създаване на Европейски орган по труда, за изменение на регламенти (ЕО) № 883/2004, (ЕС) № 492/2011 и (ЕС) 2016/589 и за отмяна на Решение (ЕС) 2016/344 (ОВ L 186, 2019 г., стр. 21).


title: Дело C-744/19: Иск, предявен на 10 октомври 2019 г. — Европейска комисия/Италианска република

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/36

      Иск, предявен на 10 октомври 2019 г. — Европейска комисия/Италианска република
      (Дело C-744/19)
      (2019/C 399/42)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: R. Tricot, G. Gattinara)

         Ответник: Италианска република

         Искания на ищеца

      Комисията моли Съда:

                  1)

                  да установи, че

                              —

                              като не е приела законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2013/59/Евратом на Съвета от 5 декември 2013 година за определяне на основни норми на безопасност за защита срещу опасностите, произтичащи от излагане на йонизиращо лъчение и за отмяна на директиви 89/618/Евратом, 90/641/Евратом, 96/29/Евратом, 97/43/Евратом и 2003/122/Евратом (1),

                              —

                              и като не е съобщила на Комисията такива разпоредби,

                              —

                              Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 106 от тази директива,

                  2)

                  да осъди Италианска република да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      С единственото основание на иска Комисията изтъква, че като не е приела, нито съобщила на Комисията законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за пълно съобразяване с Директива 2013/59, Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 106 от директивата.

         (1)  ОВ L 13, 2014 г., стр. 1.


title: Съединени дела T-119/07 и T-207/07: Решение на Общия съд от 17 септември 2019 г. — Италия и Eurallumina/Комисия (Държавни помощи — Директива 2003/96/ЕО — Акцизи върху минералните масла — Минерални масла, използвани като гориво за производството на алуминий — Освобождаване от акциза — Селективен характер — Насоки за национална регионална помощ — Насоки на Общността относно използването на държавна помощ за опазването на околната среда от 2001 г. — Оправдани правни очаквания — Презумпция за законосъобразност на актовете на институциите — Принцип на добра администрация — Задължение за мотивиране — Противоречие в мотивите)

text:
               25.11.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/37

      Решение на Общия съд от 17 септември 2019 г. — Италия и Eurallumina/Комисия
      (Съединени дела T-119/07 и T-207/07) (1)

      (Държавни помощи - Директива 2003/96/ЕО - Акцизи върху минералните масла - Минерални масла, използвани като гориво за производството на алуминий - Освобождаване от акциза - Селективен характер - Насоки за национална регионална помощ - Насоки на Общността относно използването на държавна помощ за опазването на околната среда от 2001 г. - Оправдани правни очаквания - Презумпция за законосъобразност на актовете на институциите - Принцип на добра администрация - Задължение за мотивиране - Противоречие в мотивите)
      (2019/C 399/43)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател по дело T-119/07: Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомагана от G. Aiello и P. Garofoli, avvocati dello Stato)

         Жалбоподател по дело T-207/07: Eurallumina SpA (Портоскузо, Италия) (представители: първоначално L. Martin Alegi, R. Denton и E. Cormack, впоследствие L. Martin Alegi, R. Denton, A. Stratakis и L. Philippou, solicitors)

         Ответник: Европейска комисия (представители: по дело T-119/07, V. Di Bucci, N. Khan, G. Conte и K. Walkerová, и по дело T-207/07, първоначално V. Di Bucci, N.Khan, G. Conte и K. Walkerová, впоследствие N. Khan и V. Bottka)

         Предмет

      Искания по член 263 ДФЕС за пълна или частична отмяна на Решение 2007/375/ЕО на Комисията от 7 февруари 2007 година за освобождаване от акциз на минералните масла, използвани като гориво в алуминиевото производство в Гардан, в регион Шанън и в Сардиния, прилагано съответно от Франция, Ирландия и Италия (C 78/2001 (ex NN 22/01), C 79/2001 (ex NN 23/01), C 80/2001 (ex NN 26/01) (ОВ L 147, 2007 г., стр. 29), доколкото в него се установява наличието на държавна помощ, предоставена от Италианската република, считано от 1 януари 2004 г., въз основа на освобождаването от акциз на минералните масла, използвани като гориво за производството на алуминий, в Сардиния (Италия), и се разпорежда Италианската република да възстанови посочената помощ или да прекрати или да спре изплащането ѝ

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбите.

                  2)

                     Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски по дело T-119/07.

                  3)

                     Осъжда Eurallumina SpA да заплати съдебните разноски по дело T-207/07.

         (1)  ОВ C 129, 9.6.2007 г.


title: Дело C-701/19 P: Жалба, подадена на 20 септември 2019 г. от Pilatus Bank plc срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 10 юли 2019 г. по дело T-687/18, Pilatus Bank/Европейска централна банка (ЕЦБ)

text:
               2.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 406/17

      Жалба, подадена на 20 септември 2019 г. от Pilatus Bank plc срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 10 юли 2019 г. по дело T-687/18, Pilatus Bank/Европейска централна банка (ЕЦБ)
      (Дело C-701/19 P)
      (2019/C 406/24)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Pilatus Bank plc (представители: O. H. Behrends, M. Kirchner, Rechtsanwälte)

         Друга страна в производството: Европейска централна банка (ЕЦБ)

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното определение на Общия съд,

                  —

                  да установи допустимостта на жалбата за отмяна,

                  —

                  да върне делото за ново разглеждане от Общия съд, който да се произнесе по жалбата за отмяна, и

                  —

                  да осъди ЕЦБ да заплати съдебните разноски на жалбоподателя и разноските, свързани с настоящото производство.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага следните основания.
      Първо основание: Общият съд изопачил малтийското право, като приел, че всички правомощия на жалбоподателя и на управителния му съвет били прехвърлени на компетентното лице.
      Второ основание: обжалваното определение нарушило правото на ефективни правни средства за защита, признато от правото на Съюза.
      Трето основание: Общият съд допуснал грешка, като приел, че обжалваното решение е само подготвителен акт.
      Четвърто основание: Общият съд изопачил съдържанието на обжалваното решение, както и като цяло фактите по делото.
      Пето основание: обжалваното определение не можело да бъде потвърдено въз основа на изтъкнатия при условията на евентуалност довод за евентуално съгласуване между компетентното лице и членовете на управителния съвет.
      Шесто основание: обжалваното определение не можело да бъде потвърдено въз основа на изтъкнатия при условията на евентуалност довод за участие на адвокат в делото.
      Седмо основание: обжалваното определение не можело да бъде потвърдено въз основа на изтъкнатия при условията на евентуалност довод, че обжалваното решение се съдържало само в електронно писмо.
      Осмо основание: предметът на жалбата не бил отпаднал.


title: Дело C-143/19 P: Решение на Съда (пети състав) от 12 декември 2019 г. — Der Grüne Punkt - Duales System Deutschland GmbH/EUIPO (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Регламент (ЕО) № 207/2009 — Членове 15 и 66 — Реално използване на колективна марка на Европейския съюз — Марка относно система за събиране и оползотворяване на отпадъци от опаковки — Поставяне върху опаковката на стоки, за които е регистрирана марката)

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/11

      Решение на Съда (пети състав) от 12 декември 2019 г. — Der Grüne Punkt - Duales System Deutschland GmbH/EUIPO
      (Дело C-143/19 P) (1)

      (Обжалване - Марка на Европейския съюз - Регламент (ЕО) № 207/2009 - Членове 15 и 66 - Реално използване на колективна марка на Европейския съюз - Марка относно система за събиране и оползотворяване на отпадъци от опаковки - Поставяне върху опаковката на стоки, за които е регистрирана марката)
      (2020/C 54/13)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Der Grüne Punkt - Duales System Deutschland GmbH (представител: P. Goldenbaum, Rechtsanwältin)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представител: D. Hanf)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на Общия съд на Европейския съюз от 12 септември 2018 г., Der Grüne Punkt/EUIPO — Halston Properties (Изображение на кръг с две стрелки) (T 253/17, EU:T:2018:909).

                  2)

                  Отменя решението на пети апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 20 февруари 2017 г. (преписка R 1357/2015 5).

                  3)

                  Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) понася, наред с направените от нея съдебни разноски, и съдебните разноски, направени от Der Grüne Punkt — Duales System Deutschland GmbH в настоящото производство по обжалване и в първоинстанционното производство.

         (1)  ОВ C 220, 1.7.2019 г.


title: Дело C-523/18: Решение на Съда (пети състав) от 19 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Audiencia Nacional - Испания) — Engie Cartagena S.L./Ministerio para la Transición Ecológica, по-рано Ministerio de Industria, Energía y Turismo (Преюдициално запитване — Вътрешен пазар на електроенергия — Общи правила — Директива 2003/54/ЕО — Член 3, параграф 2 — Директива 2009/72/ЕО — Член 3, параграф 2 — Задължения за обществени услуги — Понятие — Национална правна уредба — Финансиране на планове за енергийна ефективност — Определяне на производители на електроенергия — Задължителна вноска)

text:
               24.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/12

      Решение на Съда (пети състав) от 19 декември 2019 г. (преюдициално запитване от Audiencia Nacional - Испания) — Engie Cartagena S.L./Ministerio para la Transición Ecológica, по-рано Ministerio de Industria, Energía y Turismo
      (Дело C-523/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Вътрешен пазар на електроенергия - Общи правила - Директива 2003/54/ЕО - Член 3, параграф 2 - Директива 2009/72/ЕО - Член 3, параграф 2 - Задължения за обществени услуги - Понятие - Национална правна уредба - Финансиране на планове за енергийна ефективност - Определяне на производители на електроенергия - Задължителна вноска)
      (2020/C 61/13)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Audiencia Nacional

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Engie Cartagena S.L.

         Ответник: Ministerio para la Transición Ecológica, по-рано Ministerio de Industria, Energía y Turismo

         в присъствието на: Endesa Generación SA, EDP España SAU, Bizkaia Energía, SL, Iberdrola Generación SAU, Tarragona Power SL, Bahia de Bizkaia Electricidad SL, Viesgo Generación SL

         Диспозитив

      Член 3, параграф 2 от Директива 2009/72/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и за отмяна на Директива 2003/54/ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че финансова вноска, наложена на някои произвеждащи електроенергия предприятия за целите на финансирането на планове за спестяване на енергия и енергийна ефективност, управлявани от публичен орган, не представлява задължение за обществена услуга, попадащо в приложното поле на тази разпоредба.

         (1)  ОВ C 408, 12.11.2018 г.


title: Дело C-105/20: Преюдициално запитване от Tribunal du travail de Nivelles (Белгия), постъпило на 27 февруари 2020 г. — UF/Union Nationale des Mutualités Libres (Partenamut) (UNMLibres)

text:
               25.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 175/5

      Преюдициално запитване от Tribunal du travail de Nivelles (Белгия), постъпило на 27 февруари 2020 г. — UF/Union Nationale des Mutualités Libres (Partenamut) (UNMLibres)
      (Дело C-105/20)
      (2020/C 175/05)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal du travail de Nivelles

         Страни в главното производство

         Ищца: UF

         Ответник: Union Nationale des Mutualités Libres (Partenamut) (UNMLibres)

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Нарушава ли Arrêté royal du 20 juillet 1971 instituant une assurance indemnités et une assurance maternité en faveur des travailleurs indépendants et des conjoints aidants (Кралски указ от 20 юли 1971 г. за въвеждане на осигуряване за неработоспособност и осигуряване за майчинство в полза на самостоятелно заетите лица и подпомагащите ги партньори) членове 21 и 23 от Хартата на основните права, Директива 92/85/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки (1), Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (2), Директива 86/613/ЕИО от 11 септември 1986 година за прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените, които извършват дейности в качеството на самостоятелно заети лица, включително и в сектора на земеделието, както и за закрила на самостоятелно заетите жени по време на бременност и майчинство (3), и Рамковото споразумение за работа при непълно работно време, приложено с Директива 97/81/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година относно работата на непълно работно време (4), доколкото не предвижда съответно обезщетение в рамките на отпуска за бременност и раждане за самостоятелно заета жена, която извършва съответната дейност на непълно работно време като допълнителна, но плаща осигурителни вноски като лице, извършващо съответната дейност като основна, докато самостоятелно заета жена, която извършва съответната дейност на непълно работно време като основна, получава обезщетение за бременност и раждане в пълен размер?

                  2)

                  Нарушава ли Arrêté royal du 20 juillet 1971 instituant une assurance indemnités et une assurance maternité en faveur des travailleurs indépendants et des conjoints aidants (Кралски указ от 20 юли 1971 г. за въвеждане на осигуряване за неработоспособност и осигуряване за майчинство в полза на самостоятелно заетите лица и подпомагащите ги партньори) членове 21 и 23 от Хартата на основните права, Директива 92/85/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки, Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите, Директива 86/613/ЕИО от 11 септември 1986 година за прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените, които извършват дейности в качеството на самостоятелно заети лица, включително и в сектора на земеделието, както и за закрила на самостоятелно заетите жени по време на бременност и майчинство, и Рамковото споразумение за работа при непълно работно време, приложено с Директива 97/81/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година относно работата на непълно работно време, доколкото не предвижда съответно обезщетение в рамките на отпуска за бременност и раждане за работеща жена, която съчетава на пълно работно време дейност като наето лице и дейност като самостоятелно заето лице, докато самостоятелно заета жена, която работи на пълно работно време, получава обезщетение за бременност и раждане в пълен размер?

         (1)  OB L 348, 1992 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 3, стр. 3.

         (2)  OB L 204, 2006 г., стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 262.

         (3)  OB L 359, 1986 г., стр. 56; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 56.

         (4)  Директива 97/81/EО на Съвета от 15 декември 1997 година относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП) (OB L 14, 1998 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 35).


title: Дело T-81/18: Решение на Общия съд от 2 април 2020 г. — Barata/Парламент (Публична служба — Длъжностни лица — Повишаване — Процедура по сертифициране — Процедура по повишаване за 2016 г. — Изключване от окончателния списък на длъжностните лица, които имат право на участие в курс на обучение — Член 45а от Правилника — Задължение за мотивиране — Явна грешка в преценката — Равно третиране — Право на защита)

text:
               25.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 175/13

      Решение на Общия съд от 2 април 2020 г. — Barata/Парламент
      (Дело T-81/18) (1)

      (Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура по сертифициране - Процедура по повишаване за 2016 г. - Изключване от окончателния списък на длъжностните лица, които имат право на участие в курс на обучение - Член 45а от Правилника - Задължение за мотивиране - Явна грешка в преценката - Равно третиране - Право на защита)
      (2020/C 175/14)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: João Miguel Barata (Евере, Белгия) (представители: G. Pandey, D. Rovetta и V. Villante, avocats)

         Ответник: Европейски парламент (представители: J. Steele и I. Terwinghe)

         Предмет

      Жалба на основание член 270 ДФЕС за отмяна, първо, на решението от 30 октомври 2017 г., с което Парламентът отхвърля жалбата по административен ред на жалбоподателя, второ, на писмото от 20 март 2017 г., в което се съдържа становището на съвместната комисия в процедурата по сертифициране с препоръка към органа по назначаването да отхвърли жалбата на жалбоподателя, трето, на писмото от 14 февруари 2017 г., с което на жалбоподателя се съобщават резултатите му и изготвения списък със седем избрани за участие в курса на обучение длъжностни лица, четвърто, на писмото от 8 декември 2016 г., с което на жалбоподателя се съобщават резултатите му и приключването на процедурата по сертифициране за 2016 г., пето, на писмото от 21 декември 2016 г., с което на жалбоподателя се съобщава даването на ход по жалбата му за преразглеждане, и шесто, на обявлението за вътрешен конкурс 2016/014 от 7 октомври 2016 г., съобщен на персонала на 20 октомври 2016 г., както и на всички изготвени в рамките на този конкурс проекти на списъци с длъжностни лица, избрани за участие в курса на обучение.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н João Miguel Barata да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 142, 23.4.2018 г.


title: Дело T-150/20: Жалба, подадена на 24 март 2020 г. — Tartu Agro/Комисия

text:
               25.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 175/30

      Жалба, подадена на 24 март 2020 г. — Tartu Agro/Комисия
      (Дело T-150/20)
      (2020/C 175/41)
      Език на производството: естонски

         Страни

         Жалбоподател: AS Tartu Agro (представители: T. Järviste, T. Kaurov, M. Peetsalu и M. A. R. Valberg, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да обяви жалбата за допустима;

                  —

                  да отмени решението на Комисията от 24 януари 2020 г. за държавна помощ SA.39182 (2017/C) относно предполагаема неправомерна помощ за Tartu Agro;

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква осем основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Жалбата е допустима.

                              —

                              Жалбата е допустима, тъй като според обжалваното решение жалбоподателят е получател на предполагаемата неправомерна държавна помощ. Поради това решението го засяга пряко и лично.

                  2.

                  Комисията е нарушила материалноправните и процесуалните разпоредби, като въз основа на тръжната процедура е преценила дали сделката е била в съответствие с пазарните условия, не е изпълнила задължението си за доказване и е изложила погрешно фактите.

                              —

                              с оглед на времевия контекст Комисията е трябвало да вземе предвид момента на сключване на договора за отдаване под наем, тогавашните икономически съображения и действащите към този момент критерии за тълкуване.

                              —

                              Комисията е направила неправилни изводи, че тръжната процедура не отговаря на изискванията, гарантиращи пазарните условия, тъй като условията на тръжната процедура като цяло биха допринесли за максимална печалба за държавата.

                  3.

                  Комисията по същество е нарушила материалноправните и процесуалните разпоредби, като е проверила дали уговорената в договора за отдаване под наем цена отговаря на пазарните условия, при проверката за наличие на държавна помощ е нарушила правилата за доказателствена тежест и е изложила погрешно фактите.

                              —

                              Комисията е установила държавна помощ въз основа на ирелевантни и непълни данни. Трябвало е да установи, че инвестициите за подобряване на почвата, разходите за поддържане на почвата и подобряването на качеството на почвата се включват напълно в наема.

                              —

                              Комисията неправилно не е взела под внимание, че предполагаемото произтичащо от договора за отдаване под наем икономическо предимство при всички случаи е отпаднало най-късно 2002 г. чрез приватизирането и сливането на дяловете на жалбоподателя и собственика.

                  4.

                  При определянето на размера на предимството Комисията по същество е нарушила законовите разпоредби и неправилно е преценила фактите.

                              —

                              При преценката Комисията неправилно е взела средноаритметичната и статистическата наемна цена и е нарушила задължението си за мотивиране.

                  5.

                  Комисията по същество е нарушила законовите разпоредби и неправилно е преценила фактите, като е квалифицирала фактите като нова помощ.

                              —

                              Всяка предполагаемо предоставена помощ е предоставена преди приемането на Естония в Съюза и към момента на приемането е била напълно приключена, когато през 2001 г. предприятието е било приватизирано и 2002 г. е настъпило сливането на дяловете на жалбоподателя и собственика.

                  6.

                  Комисията по същество е нарушила законовите разпоредби и грешно е изложила фактите, като само частично е приела помощта за неактуална.

                              —

                              Комисията би трябвало да стигне до извода, че предполагаемата произтичаща от договора за отдаване под наем помощ е напълно приключила най-късно при сливането на дяловете на жалбоподателя и на собственика през 2002 г. и поради това е напълно неактуална.

                  7.

                  Комисията е нарушила законовите разпоредби като в противоречие с принципите на оправдани правни очаквания и правна сигурност е задължила Република Естония да изиска от Tartu Agro връщане на помощта.

                              —

                              Налице са особени обстоятелства, от които е видно, че по отношение на жалбоподателя искането за връщане би било крайно несправедливо, тъй като жалбоподателят не трябва да признава наличието на държавна помощ.

                  8.

                  Комисията по същество е нарушила законовите разпоредби и грешно е изложила фактите, като е квалифицирала помощта като несъвместима с вътрешния пазар.

                              —

                              Участниците е трябвало да обосноват по същество как договорът за отдаване по наем е допринесъл за това да се насърчи икономическото развитие, Комисията обаче по същество не го е направила.


title: Дело T-175/20: Жалба, подадена на 31 март 2020 г. — Laboratorios Ern/EUIPO — „Sanolie“ („SANOLIE“)

text:
               25.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 175/35

      Жалба, подадена на 31 март 2020 г. — Laboratorios Ern/EUIPO — „Sanolie“ („SANOLIE“)
      (Дело T-175/20)
      (2020/C 175/46)
      Език на жалбата: испански

         Страни

         Жалбоподател: Laboratorios Ern, SA (Барселона, Испания) (представител: R. Guerras Mazón, abogado)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Sanolie (Истанбул, Турция)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: Заявка за словна марка на Европейския съюз „SANOLIE“ — заявка за регистрация № 17 042 292

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 22 януари 2020 г. по преписка R 2405/2018-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение в частта, в която е уважено искането за регистрация на заявените продукти „крем за тяло, кремове за лице, масла за тяло, масла за лице, масла за козметична употреба“ от клас 3,

                  —

                  да отхвърли заявката за марка на Европейския съюз № 17 042 292 „SANOLIE“ в частта относно посочените продукти „крем за тяло, кремове за лице, масла за тяло, масла за лице, масла за козметична употреба“ от клас 3,

                  —

                  да осъди ответника и, ако е приложимо — встъпилата страна, да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

      Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета


title: Дело C-175/20: Преюдициално запитване от Administratīvā apgabaltiesa (Латвия), постъпило на 14 април 2020 г. — SIA SS/Valsts ieņēmumu dienests

text:
               6.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 222/19

      Преюдициално запитване от Administratīvā apgabaltiesa (Латвия), постъпило на 14 април 2020 г. — SIA SS/Valsts ieņēmumu dienests
      (Дело C-175/20)
      (2020/C 222/21)
      Език на производството: латвийски

         Запитваща юрисдикция

      Administratīvā apgabaltiesa

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: SIA SS

         Ответник: Valsts ieņēmumu dienests

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли изискванията, определени в Общия регламент относно защитата на данните (1), да се тълкуват в смисъл, че искане за предоставяне на информация, отправено от Данъчна администрация, като разглежданото в случая, с което се иска предоставяне на информация, съдържаща значителен обем лични данни, следва да спазва изискванията, определени в Общия регламент относно защитата на данните (по-специално в член 5, параграф 1 от него)?

                  2)

                  Трябва ли изискванията, определени в Общия регламент относно защитата на данните, да се тълкуват в смисъл, че Данъчна администрация може да се отклони от разпоредбата на член 5, параграф 1 от посочения регламент, дори когато действащата в Република Латвия правна уредба не предоставя такова правомощие на тази администрация?

                  3)

                  Може ли да се счита, при тълкуване на изискванията, определени в Общия регламент относно защитата на данните, че е налице легитимна цел, която може да обоснове задължението, наложено чрез искане за предоставяне на информация като разглежданото в случая, да се предоставят всички искани данни в неограничен обем и неограничен период от време, без да се определи дата на изтичане на срока за изпълнението на искането за предоставяне на информация?

                  4)

                  Може ли да се счита, при тълкуване на изискванията, определени в Общия регламент относно защитата на данните, че е налице легитимна цел, която може да обоснове задължението, наложено чрез искане за предоставяне на информация като разглежданото в случая, да се предоставят всички искани данни, дори когато в искането за предоставяне на информация не се посочва (или се посочва непълно) целта на разкриване на информацията?

                  5)

                  Може ли да се счита, при тълкуване на изискванията, определени в Общия регламент относно защитата на данните, че е налице легитимна цел, която може да обоснове задължението, наложено чрез искане за предоставяне на информация като разглежданото в случая, да се предоставят всички искани данни, дори когато на практика това се отнася до абсолютно всички лица, публикували обяви в секция „Леки автомобили“ на даден портал?

                  6)

                  Какви критерии следва да се прилагат, за да се провери дали Данъчна администрация, действаща като администратор, гарантира надлежно, че обработването на данни (включително получаването на информацията) е в съответствие с изискванията, определени в Общия регламент относно защитата на данни?

                  7)

                  Какви критерии следва да се прилагат, за да се провери дали искане за предоставяне на информация като разглежданото в случая е надлежно обосновано и засяга само отделни случаи?

                  8)

                  Какви критерии следва да се прилагат, за да се провери дали обработването на лични данни се извършва в необходимата степен и по начин, който е съвместим с изискванията, определени в Общия регламент относно защитата на данните?

                  9)

                  Какви критерии следва да се прилагат, за да се провери дали Данъчна администрация, действаща като администратор, гарантира съответствието на обработването на данни с изискванията, определени в член 5, параграф 1 от Общия регламент относно защитата на данните (проактивна отговорност)?

         (1)  Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/ЕО (OB L 119, 2016 г., стр. 1).


title: Дело T-217/20: Жалба, подадена на 16 април 2020 г. — Република Гърция/Европейска комисия

text:
               6.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 222/26

      Жалба, подадена на 16 април 2020 г. — Република Гърция/Европейска комисия
      (Дело T-217/20)
      (2020/C 222/29)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Жалбоподател: Република Гърция (представители: E. Tsaousi, A. Vasilopoulou и E. Krompa)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  Да отмени обжалваното решение (1) в частта, в която изключва от финансиране от Европейския съюз някои разходи, направени от Република Гърция за обща брутна сума от 9 657 608,85 EUR, съответстваща на обща нетна сума от 9 590 402,53 EUR, направени и декларирани в рамките на ЕФГЗ за мерки 123A, 125A, 321 и 322 по програмата за развитие на селските райони за периода 2007 — 2013 г. и за мерки 4.2, 4.3, 7.2 и 7.4 по програмата за развитие на селските райони за периода 2014 —2020 г. за финансовите години от 2011 до 2018, и

                  —

                  Да осъди ответника да заплати съдебните разноски, направени от Република Гърция.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква седем основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  С първото основание той твърди, че обжалваното решение е прието въз основа на неправилно тълкуване и прилагане на член 34, параграф 7 от Регламент (ЕС) № 908/2014 (2), тъй като финансовите корекции са незаконосъобразни, доколкото Комисията е излязла извън пределите на правомощието си за преценка и решението ѝ е опорочено от недостатъчна обоснованост.

                  2.

                  С второто основание се твърди липсата на правно основание за налагане на корекция, що се отнася до разходите, направени повече от 24 месеца преди съобщаването на първите проверки, нарушение на член 52, параграф 4 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 (3) и фактът, че Комисията е излязла извън компетенцията си ratione temporis, когато е наложила спорните финансови корекции.

                  3.

                  Третото основание, което се отнася по-специално до наложената със закъснение корекция по отношение на мерките 125A и 123A, е нарушение на принципа ne bis in idem, за правна сигурност, добра администрация, оправдани правни очаквания на държавите членки и пропорционалност.

                  4.

                  Четвъртото основание се отнася по-специално до корекцията на мярка 125o и касае нарушение на член 24, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕС) № 65/2011 (4) и на член 43 от Регламент (ЕО) № 1974/2006 и на разпоредбите на националната програма за развитие на селските райони, одобрена от Комисията за периода 2007-2013 г., необоснованост на мотивите по отношение на правното основание на корекцията, както и липса на правно основание и мотиви и фактическа грешка, що се отнася до наложената фиксирана финансова корекция и нейния процент (10 %).

                  5.

                  С петото основание, което по-специално се отнася до корекцията на мярка 125A, се твърди, че обжалваното решение е прието в нарушение на член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, на член 34 от Регламент (ЕС) № 908/2014 и на Насоките C(2015)3675 от 8 юни 2015 г., на правото на предварително изслушване и правото на защита, както и на принципите за оправдани правни очаквания и пропорционалност. Също така се твърди, че решението е недостатъчно обосновано и е опорочено от фактическа грешка.

                  6.

                  Шестото основание се отнася по-специално до наложената корекция по отношение на мерките 321 и 322 и касае нарушение на член 24, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕС) № 65/2011 и на Насоките C(2015)3675 от 8 юни 2015 г. и фактическа грешка, недостатъчни мотиви и нарушение на принципа на пропорционалност.

                  7.

                  Седмото основание се отнася по-специално до корекцията на мярка 123A. С това основание се твърди, че въпросната корекция е наложена в нарушение на член 24, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕС) № 65/2011, на член 52 от Регламент № 1306/2013 и на член 34 от Регламент № 908/2014, поради фактическа грешка и въз основа на недостатъчни мотиви. Освен това се твърди нарушение на правото на изслушване и правото на защита на Република Гърция, както и на принципа на пропорционалност.

         (1)  Решение за изпълнение (ЕС) 2020/201 на Комисията от 12 февруари 2020 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) [нотифицирано под номер C(2020) 541] (ОВ L 42, 2020 г., стр. 17).

         (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 908/2014 на Комисията от 6 август 2014 година за определяне на правила за прилагането на Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на разплащателните агенции и други органи, финансовото управление, уравняването на сметките, правилата за проверките, обезпеченията и прозрачността (ОВ L 255, 28.8.2014 г., стр. 59).

         (3)  Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета (ОВ L 347, 20.12.2013 г., стр. 549).

         (4)  Регламент (ЕС) № 65/2011 на Комисията от 27 януари 2011 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета по отношение на прилагането на процедури за контрол, както и кръстосано спазване по отношение на мерките за подпомагане на развитието на селските райони (ОВ L 25, 2011 г., стр. 8).


title: Дело T-267/20: Жалба, подадена на 5 май 2020 г. — Arbuzov/Съвет

text:
               6.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 222/31

      Жалба, подадена на 5 май 2020 г. — Arbuzov/Съвет
      (Дело T-267/20)
      (2020/C 222/34)
      Език на производството: чешки

         Страни

         Жалбоподател: Serhiy Arbuzov (Киев, Украйна) (представител: адв. M. Mleziva)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение (ОВППС) 2020/373 на Съвета от 5 март 2020 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (1) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2020/370 на Съвета от 5 март 2020 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (2) в частта, която го засяга,

                  —

                  да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски, направени от самия него, както и от жалбоподателя.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят излага три твърдения в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото твърдение е за нарушение на правото на добра администрация.

                              —

                              Жалбоподателят основава жалбата си по-специално на това, че при приемане на Решение (ОВППС) на Съвета от 4 март 2019 г. (3) Съветът на Европейския съюз не действал с дължимата грижа, тъй като преди приемане на обжалваното решение не взел под внимание твърденията на жалбоподателя, нито представените от него доказателства в негова полза, а принципно се основал на резюмето, изготвено от Главна прокуратура на Украйна и не изискал допълнителна информация относно хода на разследването в Украйна.

                  2.

                  Второто твърдение е за нарушение на правото на собственост на жалбоподателя.

                              —

                              Жалбоподателят твърди в това отношение, че наложените му ограничения са непропорционални, ненужни и нарушават гаранциите на международноправната защита на правото му на собственост.

                  3.

                  Третото твърдение е за нарушение на основни права на жалбоподателя, гарантирани в Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи.

                              —

                              Жалбоподателят твърди в това отношение, че наложените му ограничения са нарушили правото му на справедлив съдебен процес, презумпцията за невиновност, правото на защита, както и на защита на частната собственост.

         (1)  OB L 71, 2020 г., стр. 10.

         (2)  OB L 71, 2020 г., стр. 1.

         (3)  Решение (ОВППС) 2019/354 на Съвета от 4 март 2019 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (OB L 64, 2019 г., стр. 7).


title: Дело T-287/20: Жалба, подадена на 15 май 2020 г. — Eggy Food/EUIPO (EGGY FOOD)

text:
               6.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 222/38

      Жалба, подадена на 15 май 2020 г. — Eggy Food/EUIPO (EGGY FOOD)
      (Дело T-287/20)
      (2020/C 222/42)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Eggy Food GmbH & Co. KG (Оснабрюк, Германия) (представители: J. Eberhardt и R. Böhm, Rechtsanwälte)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Данни за производството пред EUIPO

         Спорна марка: заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз EGGY FOOD — заявка № 1 795 2953

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 9 март 2020 г. по дело R 1316/2019-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение;

                  —

                  да разпореди публикуването на регистрацията на марка на Европейския съюз № 1 795 2953;

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета;

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета;

                  —

                  Нарушение на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело C-401/18: Решение на Съда (четвърти състав) от 23 април 2020 г. (преюдициално запитване от Krajský soud v Praze — Чешка република) — Herst s.r.o./Odvolací finanční ředitelství (Преюдициално запитване — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 2, параграф 1, буква б) — Вътреобщностно придобиване на стоки — Член 20 — Получаване на правото на разпореждане със стока като собственик — Верига от сделки по покупка и препродажба на стоки с един-единствен вътреобщностен превоз — Възможност да бъдат взети решения, които са в състояние да повлияят върху правното положение на стоката — Отнасяне на превоза — Превоз под режим отложено плащане на акциз — Действие във времето на тълкувателните решения)

text:
               13.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/3

      Решение на Съда (четвърти състав) от 23 април 2020 г. (преюдициално запитване от Krajský soud v Praze — Чешка република) — Herst s.r.o./Odvolací finanční ředitelství
      (Дело C-401/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 2, параграф 1, буква б) - Вътреобщностно придобиване на стоки - Член 20 - Получаване на правото на разпореждане със стока като собственик - Верига от сделки по покупка и препродажба на стоки с един-единствен вътреобщностен превоз - Възможност да бъдат взети решения, които са в състояние да повлияят върху правното положение на стоката - Отнасяне на превоза - Превоз под режим отложено плащане на акциз - Действие във времето на тълкувателните решения)
      (2020/C 230/03)
      Език на производството: чешки

         Запитваща юрисдикция

      Krajský soud v Praze

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Herst s.r.o.

         Ответник: Odvolací finanční ředitelství

         Диспозитив

                  1.

                  Член 20 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че данъчнозадълженото лице, което извършва един-единствен вътреобщностен превоз на стоки под режим отложено плащане на акциз с намерението да придобие тези стоки за целите на икономическата му дейност, щом те бъдат пуснати в свободно обращение в държавата членка на местоназначение, получава правото да се разпорежда с посочените стоки като собственик, по смисъла на тази разпоредба, стига да има възможността да взима решения, които са в състояние да повлияят върху правното положение на същите стоки и сред които по-специално е решението стоките да бъдат продадени,
                  Обстоятелството, че това данъчнозадължено лице изначално е имало намерението да придобие тези стоки за целите на икономическата му дейност, щом те бъдат пуснати в свободно обращение в държавата членка на местоназначение, трябва да бъде отчетено от националната юрисдикция при цялостната ѝ преценка на всички обстоятелства на конкретния случай, поставен за разглеждане пред нея, за да определи към кое от последователните придобивания трябва да бъде отнесен този вътреобщностен превоз.

                  2.

                  Правото на Съюза не допуска националната юрисдикция, която разглежда разпоредба от националното данъчно право, транспонираща разпоредба от Директива 2006/112 и допускаща различни тълкувания, да възприеме най-благоприятното за данъчнозадълженото лице тълкуване, като изходи от националния конституционен принцип in dubio mitius, дори след като Съдът е постановил, че такова тълкуване е несъвместимо с правото на Съюза.

         (1)  ОВ C 294, 20.8.2018 г.


title: Дело C-736/18 P: Решение на Съда (десети състав) от 23 април 2020 г. — Gugler France/Alexander Gugler, Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Фигуративна марка, съдържаща словния елемент „GUGLER“ — Искане за обявяване на недействителност, подадено от Gugler France SA — Икономическа връзка между подателя на искането и притежателя на спорната марка — Липса на вероятност от объркване)

text:
               13.7.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/8

      Решение на Съда (десети състав) от 23 април 2020 г. — Gugler France/Alexander Gugler, Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      (Дело C-736/18 P) (1)

      (Обжалване - Марка на Европейския съюз - Фигуративна марка, съдържаща словния елемент „GUGLER“ - Искане за обявяване на недействителност, подадено от Gugler France SA - Икономическа връзка между подателя на искането и притежателя на спорната марка - Липса на вероятност от объркване)
      (2020/C 230/09)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Gugler France (представител: S. Guerlain, avocat)

         Друга страна в производството: Alexander Gugler (представител: M.-C. Simon, Rechtsanwältin), Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представител: A. Folliard-Monguiral)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Gugler France SA понася, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на г-н Alexander Gugler и на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) във връзка с производството по обжалване.

         (1)  ОВ C 112, 25.3.2019 г.


title: Дело T-465/20: Жалба, подадена на 22 юли 2020 г. — Ryanair/Комисия

text:
               31.8.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/46

      Жалба, подадена на 22 юли 2020 г. — Ryanair/Комисия
      (Дело T-465/20)
      (2020/C 287/68)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Ryanair DAC (Сордс, Ирландия) (представители: E. Vahida, F. Laprévote, S. Rating и I. Metaxas-Maranghidis, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение (ЕС) на Европейската комисия от 10 юни 2020 г. относно държавна помощ SA.57369 (2020/N) COVID-19 — Португалия — Помощ за „TAP“ (1); и

                  —

                  да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
                  Жалбоподателят е поискал също жалбата да бъде разгледана по реда на бързото производство на основание член 23а от Статута на Съда.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят излага пет твърдения в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото твърдение е, че обжалваното решение не установява, че помощта попада в предметното приложно поле на Насоките за оздравяване и преструктуриране („Насоките „ОП“) (2).

                  2.

                  Второто твърдение е, че Комисията е приложила неправилно член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС.

                  3.

                  Третото твърдение е, че решението нарушава принципите на недопускане на дискриминация, свободно предоставяне на услуги и свобода на установяване.

                  4.

                  Четвъртото твърдение е, че Комисията не е започнала официална процедура по разследване.

                  5.

                  Петото твърдение е, че решението нарушава задължението за мотивиране на Комисията.

         (1)  Решение (ЕС) на Европейската комисия от 10 юни 2020 г. относно държавна помощ SA.57369 (2020/N) COVID-19 — Португалия — Помощ за „TAP“ (OВ C 228, 2020 г., стр. 1).

         (2)  Насоки за държавна помощ за оздравяване и преструктуриране на нефинансови предприятия в затруднено положение (OВ C 249, 2014 г., стр. 1).


title: Дело C-137/18: Определение на Съда (девети състав) от 6 февруари 2020 г. (преюдициално запитване от Landgericht Dresden — Германия) — hapeg dresden gmbh/Bayrische Straße 6-8 GmbH & Co. KG (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Свободно предоставяне на услуги — Директива 2006/123/ЕО — Правна уредба на държава членка, която предвижда минимална тарифа за възнагражденията на инженерите и архитектите)

text:
               21.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/2

      Определение на Съда (девети състав) от 6 февруари 2020 г. (преюдициално запитване от Landgericht Dresden — Германия) — hapeg dresden gmbh/Bayrische Straße 6-8 GmbH & Co. KG
      (Дело C-137/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Свободно предоставяне на услуги - Директива 2006/123/ЕО - Правна уредба на държава членка, която предвижда минимална тарифа за възнагражденията на инженерите и архитектите)
      (2020/C 313/02)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Dresden

         Страни в главното производство

         Ищец: hapeg dresden gmbh

         Ответник: Bayrische Straße 6-8 GmbH & Co. KG

         Диспозитив

      Член 15, параграф 1, параграф 2, буква ж) и параграф 3 от Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, съгласно която е забранено в договорите с архитекти или инженери да се договарят тарифи под минималните суми, определени в предвидената в тази уредба таблица за възнагражденията на архитектите и инженерите.

         (1)  ОВ C 268, 30.7.2018 г.


title: Дело C-647/18: Определение на Съда (шести състав) от 15 януари 2020 г. (преюдициално запитване от Окръжен съд Видин — България) — Корпоративна търговска банка, в несъстоятелност/Елит Петрол АД (Преюдициално запитване — Член 53, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда — Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси — Производства по несъстоятелност — Ретроактивно изменение на условията за извършване на насрещни прихващания с кредитна институция в несъстоятелност — Правова държава — Принцип на правна сигурност — Право на ефективни правни средства за защита)

text:
               21.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/3

      Определение на Съда (шести състав) от 15 януари 2020 г. (преюдициално запитване от Окръжен съд Видин — България) — Корпоративна търговска банка, в несъстоятелност/Елит Петрол АД
      (Дело C-647/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 53, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда - Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси - Производства по несъстоятелност - Ретроактивно изменение на условията за извършване на насрещни прихващания с кредитна институция в несъстоятелност - Правова държава - Принцип на правна сигурност - Право на ефективни правни средства за защита)
      (2020/C 313/04)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Окръжен съд Видин

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Корпоративна търговска банка, в несъстоятелност

         Ответник: Елит Петрол АД

         Диспозитив

      Преюдициалното запитване, отправено от Окръжен съд Видин (България) с акт от 15 октомври 2018 г., е явно недопустимо.

         (1)  ОВ C 455, 17.12.2018 г.


title: Дело C-522/18: Определение на Съда (трети състав) от 29 януари 2020 г. (преюдициално запитване от Sąd Najwyższy — Полша) — DŚ/Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Jaśle (Преюдициално запитване — Липса на основание за произнасяне)

text:
               21.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/2

      Определение на Съда (трети състав) от 29 януари 2020 г. (преюдициално запитване от Sąd Najwyższy — Полша) — DŚ/Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Jaśle
      (Дело C-522/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Липса на основание за произнасяне)
      (2020/C 313/03)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Najwyższy

         Страни в главното производство

         Ищец/Жалбоподател: DŚ

         Ответник: Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Jaśle

         в присъствието на: Prokuratura Krajowa

         Диспозитив

      Липсва основание за произнасяне по преюдициалното запитване, отправено от Sąd Najwyższy (Върховен съд, Полша) с акт от 2 август 2018 г. по дело C-522/18.

         (1)  ОВ C 427, 26.11.2018 г.


title: Дело C-11/19: Определение на Съда (девети състав) от 6 февруари 2020 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Azienda ULSS n. 6 Euganea/Pia Opera Croce Verde Padova (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Обществени поръчки — Директива 2014/24/ЕС — Член 10, буква з) — Член 12, параграф 4 — Специални изключения за поръчки за услуги — Услуги, свързани с гражданска отбрана, гражданска защита и предотвратяване на опасности — Организации или сдружения с нестопанска цел — Услуга за обикновен медицински превоз и за медицински превоз за оказване на спешна помощ — Регионално законодателство, което предвижда да се отдаде предимство на партньорство между възлагащите органи — Свобода на държавите членки по отношение на избора на начина за предоставяне на услуги — Граници — Задължение за мотивиране)

text:
               21.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/4

      Определение на Съда (девети състав) от 6 февруари 2020 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Azienda ULSS n. 6 Euganea/Pia Opera Croce Verde Padova
      (Дело C-11/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Обществени поръчки - Директива 2014/24/ЕС - Член 10, буква з) - Член 12, параграф 4 - Специални изключения за поръчки за услуги - Услуги, свързани с гражданска отбрана, гражданска защита и предотвратяване на опасности - Организации или сдружения с нестопанска цел - Услуга за обикновен медицински превоз и за медицински превоз за оказване на спешна помощ - Регионално законодателство, което предвижда да се отдаде предимство на партньорство между възлагащите органи - Свобода на държавите членки по отношение на избора на начина за предоставяне на услуги - Граници - Задължение за мотивиране)
      (2020/C 313/05)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Azienda ULSS n. 6 Euganea

         Ответник: Pia Opera Croce Verde Padova

         в присъствието на: Azienda Ospedaliera di Padova, Regione Veneto, Croce Verde Servizi

         Диспозитив

                  1)

                  Член 10, буква з) и член 12, параграф 4 от Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат регионална правна уредба, която обуславя възлагането на обществена поръчка от обстоятелството, че услугата за обикновен медицински превоз не може да бъде осигурена чрез партньорството между субекти в публичния сектор, при положение че изборът, който е изразен в полза на конкретен начин на предоставяне на услуги и е направен на етап, предхождащ възлагането на обществена поръчка, е съобразен с принципите на равно третиране, недопускане на дискриминация, взаимно признаване, пропорционалност и прозрачност.

                  2)

                  Член 10, буква з) и член 12, параграф 4 от Директива 2014/24 трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат регионална правна уредба, която задължава възлагащия орган да мотивира избора си да възложи поръчката за услугата за обикновен медицински превоз посредством процедура за възлагане на обществена поръчка, вместо да я възложи пряко чрез споразумение, сключено с друг възлагащ орган.

         (1)  ОВ C 164, 13.5.2019 г.


title: Съединени дела C-89/19—C-91/19: Определение на Съда (девети състав) от 6 февруари 2020 г. (преюдициални запитвания от Consiglio di Stato — Италия) — Rieco SpA/Comune di Lanciano, Ecolan SpA (C-89/19), Comune di Ortona, Ecolan SpA (C-90/19), Comune di San Vito Chietino, Ecolan SpA (C-91/19) (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Обществени поръчки — Директива 2014/24/ЕС — Член 12, параграф 3 — Национално законодателство, което предвижда да се отдава предимство на възлагането на обществени поръчки пред сключването на сделки in house — Свобода на държавите членки по отношение на избора на начина за предоставяне на услуги — Граници — Национално законодателство, което изключва възможността за възлагащ орган да придобие в организация, притежавана от възлагащи органи, капиталово участие, което не може да гарантира упражняването на контрол върху тази организация или право на вето)

text:
               21.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/5

      Определение на Съда (девети състав) от 6 февруари 2020 г. (преюдициални запитвания от Consiglio di Stato — Италия) — Rieco SpA/Comune di Lanciano, Ecolan SpA (C-89/19), Comune di Ortona, Ecolan SpA (C-90/19), Comune di San Vito Chietino, Ecolan SpA (C-91/19)
      (Съединени дела C-89/19—C-91/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Обществени поръчки - Директива 2014/24/ЕС - Член 12, параграф 3 - Национално законодателство, което предвижда да се отдава предимство на възлагането на обществени поръчки пред сключването на сделки in house - Свобода на държавите членки по отношение на избора на начина за предоставяне на услуги - Граници - Национално законодателство, което изключва възможността за възлагащ орган да придобие в организация, притежавана от възлагащи органи, капиталово участие, което не може да гарантира упражняването на контрол върху тази организация или право на вето)
      (2020/C 313/06)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Rieco SpA

         Ответници: Comune di Lanciano, Ecolan SpA (C-89/19), Comune di Ortona, Ecolan SpA (C-90/19), Comune di San Vito Chietino, Ecolan SpA (C-91/19)

         В присъствието на: Comune di Ortona (C-89/19), Comune di Treglio (C-89/19), Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)

         Диспозитив

                  1)

                  Член 12, параграф 3 от Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която обуславя сключването на вътрешна сделка, определяна още като „сделка in house“, от невъзможността да се възложи обществена поръчка и във всички случаи от доказването от страна на възлагащия орган, че сключването на вътрешна сделка е свързано с конкретни ползи за обществото.

                  2)

                  Член 12, параграф 3 от Директива 2014/24 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която възпрепятства възлагащ орган да придобие капиталово участие в правен субект, акционерите в който са други възлагащи органи, когато капиталовото му участие не може да гарантира упражняването на контрол или право на вето и когато посоченият възлагащ орган възнамерява да придобие впоследствие положение на съвместен контрол и следователно възможност да извършва пряко възлагане на поръчки в полза на този правен субект, чийто капитал е притежаван от няколко възлагащи органи.

         (1)  ОВ C 182, 27.5.2019 г.


title: Дело C-172/19 P: Определение на Съда (седми състав) от 31 януари 2020 г. — Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal)/Deutscher Braunkohlen-Industrie — Verein eV, Lausitz Energie Kraftwerke AG, Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH eins energie in sachsen GmbH & Co. KG, Европейска комисия (Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Околна среда — Директива 2010/75/ЕС — Заключения за най-добрите налични техники (НДНТ) — Решение за изпълнение (ЕС) 2017/1442 — Големи горивни инсталации — Жалба за отмяна — Недопустимост — Липса на пряко засягане — Участие в процеса, който води до приемането на акта — Процесуални гаранции при приемане на акта — Замяна на мотиви — Липса на основания въз основа на нарушение на процесуалните права на жалбоподателя — Липса на лично засягане — Явно неоснователна жалба)

text:
               21.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/6

      Определение на Съда (седми състав) от 31 януари 2020 г. — Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal)/Deutscher Braunkohlen-Industrie — Verein eV, Lausitz Energie Kraftwerke AG, Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH eins energie in sachsen GmbH & Co. KG, Европейска комисия
      (Дело C-172/19 P) (1)

      (Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Околна среда - Директива 2010/75/ЕС - Заключения за най-добрите налични техники (НДНТ) - Решение за изпълнение (ЕС) 2017/1442 - Големи горивни инсталации - Жалба за отмяна - Недопустимост - Липса на пряко засягане - Участие в процеса, който води до приемането на акта - Процесуални гаранции при приемане на акта - Замяна на мотиви - Липса на основания въз основа на нарушение на процесуалните права на жалбоподателя - Липса на лично засягане - Явно неоснователна жалба)
      (2020/C 313/07)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) (представители: W. Spieth и N. Hellermann, Rechtsanwälte)

         Други страни в производството: Deutscher Braunkohlen-Industrie — Verein eV, Lausitz Energie Kraftwerke AG, Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH, eins energie in sachsen GmbH & Co. KG (представители: W. Spieth и N. Hellermann, Rechtsanwälte), Европейска комисия (представители: R. Tricot и A. C. Becker)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като явно неоснователна.

                  2)

                  Осъжда Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 164, 13.5.2019 г.


title: Дело C-368/19: Определение на Съда (девети състав) от 16 януари 2020 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия)— Telecom Italia SpA, Wind Tre SpA, Vodafone Italia SpA, Lindam Srl/Roma Capitale, Regione Lazio, Vodafone Italia SpA, Telecom Italia SpA, Wind Tre SpA, Wind Telecomunicazioni SpA (Преюдициално запитване — Член 53, параграф 2 и член 94 от Процедурния правилник на Съда — Сближаване на законодателствата — Eлектронни съобщителни мрежи и услуги — Наложени от местните власти ограничения за поставянето на клетъчни антени на мобилни оператори — Липса на достатъчно пояснения за причините, поради които отговорът на преюдициалния въпрос е необходим за решаването на спора в главното производство — Явна недопустимост)

text:
               21.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/6

      Определение на Съда (девети състав) от 16 януари 2020 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия)— Telecom Italia SpA, Wind Tre SpA, Vodafone Italia SpA, Lindam Srl/Roma Capitale, Regione Lazio, Vodafone Italia SpA, Telecom Italia SpA, Wind Tre SpA, Wind Telecomunicazioni SpA
      (Дело C-368/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 53, параграф 2 и член 94 от Процедурния правилник на Съда - Сближаване на законодателствата - Eлектронни съобщителни мрежи и услуги - Наложени от местните власти ограничения за поставянето на клетъчни антени на мобилни оператори - Липса на достатъчно пояснения за причините, поради които отговорът на преюдициалния въпрос е необходим за решаването на спора в главното производство - Явна недопустимост)
      (2020/C 313/08)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Telecom Italia SpA, Wind Tre SpA, Vodafone Italia SpA, Lindam Srl

         Ответници: Roma Capitale, Regione Lazio, Vodafone Italia SpA, Telecom Italia SpA, Wind Tre SpA, Wind Telecomunicazioni SpA

         В присъствието на: Regione Lazio, Wind Tre SpA, Telecom Italia SpA, Ente Suore Francescane Missionarie del Cuore Immacolato di Maria и др., Agenzia Regionale Protezione Ambiente (ARPA), Congregazione delle Religiose di Gesù e Maria

         Диспозитив

      Преюдициалното запитване, отправено от Consiglio di Stato (Държавен съвет, Италия) с акт от 2 февруари 2018 г., е явно недопустимо.

         (1)  ОВ C 312, 16.9.2019 г.


title: Дело C-381/19: Определение на Съда (девети състав) от 15 януари 2020 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Cluj — Румъния) — SC Banca E S.A./G.D. (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Защита на потребителите — Директива 93/13/ЕО — Въвеждане на нов способ за защита в хода на производството — Принципи на правна сигурност и ефективност)

text:
               21.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/7

      Определение на Съда (девети състав) от 15 януари 2020 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Cluj — Румъния) — SC Banca E S.A./G.D.
      (Дело C-381/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Защита на потребителите - Директива 93/13/ЕО - Въвеждане на нов способ за защита в хода на производството - Принципи на правна сигурност и ефективност)
      (2020/C 313/09)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Cluj

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: SC Banca E S.A.

         Ответник: G.D.

         Диспозитив

      Принципите на правна сигурност и ефективност трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат процесуално правило, което изменя предвидената в националния правопорядък система от способи за защита, като въвежда допълнителен способ за защита и допълнителна съдебна инстанция, и което се прилага на инстанцията, пред която към момента на изменението вече е в ход производство между потребител и търговец, при условие че този нов способ за защита е налице както за потребителя, така и за търговеца.

         (1)  ОВ C 288, 26.8.2019 г.


title: Дело C-226/20 P: Жалба, подадена на 29 май 2020 г. от Eurofer, Association Européenne de l'Acier, AISBL срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 12 март 2020 г. по дело T-835/17, Eurofer/Комисия

text:
               21.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/8

      Жалба, подадена на 29 май 2020 г. от Eurofer, Association Européenne de l'Acier, AISBL срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 12 март 2020 г. по дело T-835/17, Eurofer/Комисия
      (Дело C-226/20 P)
      (2020/C 313/10)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Eurofer, Association Européenne de l'Acier, AISBL (представители: J. Killick, advocaat, G. Forwood, avocate)

         Други страни в производството: Европейска комисия, HBIS Group Serbia Iron & Steel LLC Belgrade

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени обжалваното решение,

                  —

                  да се отмени член 2 от оспорения регламент (1),

                  —

                  при условията на евентуалност, делото да се върне на Общия съд за ново разглеждане,

                  —

                  да се осъди Комисията и встъпилата пред Общия съд страна да заплатят съдебните разноски, направени в настоящото производство по обжалване и в производството пред Общия съд.

         Основания и основни доводи

                  1.

                  Грешка при прилагането на правото, свързана с тълкуването на член 3, параграф 4 от основния регламент (2), че Комисията има свободата на преценка да определи като „незначителен“ внос, представляващ пазарен дял, който надхвърля 1 %.

                  2.

                  Грешки в преценката, че „обемът на внос“ от Сърбия е „незначителен“ за целите на член 3, параграф 4 от основния регламент. По-конкретно, Общият съд е допуснал:

                              2.1.

                              грешка при прилагането на правото поради включването на ценови елементи в преценката на незначителността, която представлява единствено количествена оценка, свързана с обем,

                              2.2.

                              при условията на евентуалност, грешка при прилагането на правото поради неотчитането на други фактори (по-конкретно данни за подбиването и занижаването на цените), които биха могли (по-точно) да посочат евентуалните последици от обема на внос, и

                              2.3.

                              на следващо място, явна грешка в преценката и изопачаване на доказателствата при констатацията, че средните цени, свързани с обеми, които съответстват на незначителен пазарен дял, в конкретния случай могат автоматично да обосноват извод за „незначителен“ обем.

                  3.

                  Грешки по отношение на констатацията, че налагането на „защитни мерки не е необходимо“ за целите на член 9, параграф 2 от основния регламент. По-специално, Общият съд е допуснал:

                              3.1.

                              грешка при прилагането на правото при констатацията, че Комисията може да приключи разследване без да анализира потенциална вреда, и

                              3.2.

                              грешка при прилагането на правото и очевидна грешка в преценката при констатацията, че Комисията не е превишила свободата си на преценка при прилагането на член 9, параграф 2 от основния регламент.

                  4.

                  Грешка при прилагането на правото при констатацията, че Комисията не е длъжна да оповести данните за подбиването на цените и индикативни цени по отношение на сръбския износител. По-специално, Общият съд е допуснал:

                              4.1.

                              грешка при прилагането на правото при констатацията, че задължението за зачитане на правото на защита не изисква оповестяване на данни за подбиването и занижаването на цените,

                              4.2.

                              грешка при прилагането на правото при констатацията, че жалбоподателят в антидъмпингово разследване не може да се позовава на изискванията, произтичащи от задължението за зачитане на правото на защита , и

                              4.3.

                              грешка при прилагането на правото при констатацията, че оспореният регламент е в съответствие с принципа на добра администрация, залегнал в член 41 от Хартата на основните права.

         (1)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/1795 на Комисията от 5 октомври 2017 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои горещовалцовани плоски продукти от желязо, от нелегирани стомани или от други легирани стомани с произход от Бразилия, Иран, Русия и Украйна и за приключване на разследването по отношение на вноса на някои горещовалцовани плоски продукти от желязо, от нелегирани стомани или от други легирани стомани с произход от Сърбия (ОВ L 258, 2017г., стр. 24).

         (2)  Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейския съюз (ОВ L 176, 2016 г., стр. 21).


title: Дело C-247/20: Преюдициално запитване от Appeals Service Northern Ireland (Обединено кралство), постъпило на 7 април 2020 г. — VI/Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

text:
               21.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/9

      Преюдициално запитване от Appeals Service Northern Ireland (Обединено кралство), постъпило на 7 април 2020 г. — VI/Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs
      (Дело C-247/20)
      (2020/C 313/11)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Appeals Service Northern Ireland

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: VI

         Ответник: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Длъжно ли е дете, пребиваващо постоянно в Европейското икономическо пространство, да поддържа пълно здравно застрахователно покритие, за да запази правото си на пребиваване, както би следвало да прави в качеството на икономически самостоятелно лице съгласно член 4, параграф 1 от правилника от 2016 г.?

                  2)

                  Неправомерно ли е изискването по член 4, параграф 3, буква b) от The Immigration (European Economic Area) Regulations 2016 (Правилник за имиграцията (Европейско икономическо пространство) от 2016 г.) — съгласно което условието за пълно здравно застрахователно покритие в Обединеното кралство за студент или за икономически самостоятелно лице е изпълнено по отношение на член 16, параграф 2, буква b), подточка ii) от The Immigration (European Economic Area) Regulations 2016 само ако въпросното покритие обхваща както това лице, така и всички съответни членове на неговото семейство — от гледна точка на правото на Съюза предвид член 7, параграф 1 от Директива 2004/38 (1) и практиката на Съда на Европейския съюз, съдържаща се в точка 70 от решение Teixiera, C-480/08?

                  3)

                  Считат ли се вследствие на констатацията, съдържаща се в точка 53 от решение Ahmad/Secretary of State for the Home Department [2014] EWCA Civ 988, действащите реципрочни договорености между Обединеното кралство и Ирландия по отношение на здравното застрахователно покритие в рамките на общата зона за пътуване за „реципрочни договорености“, които съответно представляват пълно здравно застрахователно покритие за целите на член 4, параграф 1 от правилника от 2016 г.?

         (1)  Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, 2004 г., стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).


title: Дело C-261/20: Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 15 юни 2020 г. — Thelen Technopark Berlin GmbH/MN

text:
               21.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/10

      Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 15 юни 2020 г. — Thelen Technopark Berlin GmbH/MN
      (Дело C-261/20)
      (2020/C 313/12)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Thelen Technopark Berlin GmbH

         Ответник: MN

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли от правото на Съюза, и в частност от член 4, параграф 3 ДЕС, член 288, параграф 3 ДФЕС и член 260, параграф 1 ДФЕС, че в рамките на текущо съдебно производство между частноправни субекти разпоредбите на член 15, параграф 1, параграф 2, буква ж) и параграф 3 от Директива 2006/123/ЕО относно услугите на вътрешния пазар (1) пораждат директен ефект по такъв начин, че противоречащите на Директивата национални разпоредби на член 7 от германската Наредба за хонорарите на архитектите и инженерите (наричана по-нататък „Наредбата“), според които с някои изключения предвидените в Наредбата минимални ставки за дейности по проектиране и контрол на архитектите и инженерите са задължителни и споразумения за плащане на хонорар под минималните ставки в договори с архитекти и инженери са недействителни, вече не трябва да се прилагат?

                  2)

                  Ако на първия въпрос бъде отговорено отрицателно:

                              a)

                              Представлява ли определянето на задължителни минимални ставки от Федерална република Германия за дейности по проектиране и контрол от архитекти и инженери в член 7 от Наредбата нарушение на свободата на установяване по член 49 ДФЕС или на други общи принципи на правото на Съюза?

                              б)

                              При утвърдителен отговор на въпрос 2 a): следва ли от едно такова нарушение, че в рамките на текущо съдебно производство между частноправни субекти националните разпоредби относно задължителни минимални ставки (тук: член 7 от Наредбата) вече не следва да се прилагат?

         (1)  ОВ L 376, 2006 г., стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50.


title: Дело C-265/20: Преюдициално запитване от Hof van beroep Antwerpen (Белгия), постъпило на 15 юни 2020 г. — FN/Universiteit Antwerpen, Vlaamse Autonome Hogeschool Hogere Zeevaartschool, PB, ZK, NG, ZN, UM

text:
               21.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/11

      Преюдициално запитване от Hof van beroep Antwerpen (Белгия), постъпило на 15 юни 2020 г. — FN/Universiteit Antwerpen, Vlaamse Autonome Hogeschool Hogere Zeevaartschool, PB, ZK, NG, ZN, UM
      (Дело C-265/20)
      (2020/C 313/13)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hof van beroep Antwerpen

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: FN

         Ответници: Universiteit Antwerpen, Vlaamse Autonome Hogeschool Hogere Zeevaartschool, PB, ZK, NG, ZN, UM

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли клауза 4, точка 1 от Рамковото споразумение относно срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., което се съдържа в приложението към Директива 1999/70/ЕО (1) на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), и клауза 4, точка 1 от Рамковото споразумение за работа при непълно работно време, което се съдържа в приложението към Директива 97/81/EО (2) на Съвета от 15 декември 1997 година относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП), да се тълкуват в смисъл, че не допускат на основание национална правна уредба (член 91 от Декрета за университетите), според която независим академичен персонал на пълно работно време може да бъде назначен на постоянен договор, а персонал на непълно работно време може да бъде назначен на срочни договори за срок от не повече от шест години, които могат да бъдат подновявани, даден университет да може:

                  1.

                  на основание свободата на действие да назначава университетски преподавател в продължение на 20 години на около 20 последователни краткосрочни трудови договори за работа на непълно работно време и на нормативно установени назначения с продължителност от една до три години, без ограничение на общия брой на подновяванията, докато други негови колеги, изпълняващи сходни дейности, са назначени на постоянен договор при работа на пълно работно време?

                  2.

                  да определи в правилника за персонала си само общ минимален праг под формата на равнище на заетост от 50 %, което трябва да бъде достигнато, за да се отговори на условията за назначаване на постоянен договор, но не и критерий, въз основа на който наетите на 50 % или повече процента служители на непълно работно време да бъдат назначени на постоянен, съответно срочен договор?

                  3.

                  на основание неограничена „свобода на действие“ да определя проценти на заетост на университетски преподавател на непълно работно време, без да установява обективни критерии или да извършва обективна оценка на работното натоварване?

                  4.

                  да лиши нает на срочен договор при работа на непълно работно време университетски преподавател, чието назначение на основание „свободата на действие“ на университета не е подновено, от правото да се позове на твърдения неравноправен характер на условията на работа в миналото, с мотива че, изпълнявайки възложените му дейности, така да се каже е „приел“ тези условия, поради което не може да се ползва от защитата на правото на Съюза?

         (1)  ОВ L 175, 1999 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129.

         (2)  ОВ L 14, 1998 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 35.


title: Дело C-277/20: Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 24 юни 2020 г. — UM

text:
               21.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/12

      Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 24 юни 2020 г. — UM
      (Дело C-277/20)
      (2020/C 313/14)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberster Gerichtshof

         Страни в главното производство

         Молител: UM

         Други страни: HW като управител на наследството на ZL, Marktgemeinde Kötschach-Mauthen, Finanzamt Spittal Villach

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли член 3, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 650/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2012 година относно компетентността, приложимото право, признаването и изпълнението на решения и приемането и изпълнението на автентични актове в областта на наследяването и относно създаването на европейско удостоверение за наследство (1) да се тълкува в смисъл, че договор за дарение при смърт, сключен между двама германски граждани с обичайно местопребиваване в Германия, касаещ намиращ се в Австрия недвижим имот, съгласно който договор при смърт на дарителя надареният има облигационно право по отношение на наследственото имущество на вписване в имотния регистър на своето право на собственост въз основа на този договор и акта за смърт на дарителя, тоест без намеса на съда, компетентен да разглежда наследствени дела, представлява договор за наследство по смисъла на тази разпоредба?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на предходния въпрос:
                  Следва ли член 83, параграф 2 от Регламент № 650/2012 да се тълкува в смисъл, че с тази разпоредба се урежда и действителността на избора на право, направен преди 17 август 2015 г., за договор за дарение при смърт, определян като договор за наследство по смисъла на член 3, параграф 1, буква б) от същия регламент?

         (1)  ОВ L 201, 2012 г., стр. 107.


title: Дело C-285/20: Преюдициално запитване от Centrale Raad van Beroep (Нидерландия), постъпило на 29 юни 2020 г. — K/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)

text:
               21.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/12

      Преюдициално запитване от Centrale Raad van Beroep (Нидерландия), постъпило на 29 юни 2020 г. — K/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)
      (Дело C-285/20)
      (2020/C 313/15)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Centrale Raad van Beroep

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: K

         Ответник: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 65, параграфи 2 и 5 от Регламент (ЕО) № 883/2004 (1) да се тълкуват в смисъл, че напълно безработно лице, което по време на получаването на обезщетения по смисъла на член 11, параграф 2 от този регламент в компетентната държава членка и/или преди прекратяване на трудовото си правоотношение премества пребиваването си в друга държава членка, има право на обезщетение за безработица съгласно законодателството на държавата членка, в която пребивава?

                  2)

                  От значение ли са причините, напр. семейни причини, поради които това лице премества пребиваването си в държава членка, различна от компетентната държава?

         (1)  Регламент на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социална сигурност (ОВ 2004, L 166, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82).


title: Дело C-301/20: Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 7 юли 2020 г. — UE, HC/Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG

text:
               21.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/13

      Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 7 юли 2020 г. — UE, HC/Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG
      (Дело C-301/20)
      (2020/C 313/16)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberster Gerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели в ревизионното производство: UE, HC

         Ответник в ревизионното производство: Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG

         Заинтересована страна: наследници на VJ

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 70, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 650/2012 относно компетентността, приложимото право, признаването и изпълнението на решения и приемането и изпълнението на автентични актове в областта на наследяването и относно създаването на европейско удостоверение за наследство (1) да се тълкува в смисъл, че копие на удостоверение за наследство, издадено за неопределен срок в нарушение на тази разпоредба, без да е посочена дата на изтичане на срока на действие:

                              а)

                              е валидно и действително за неопределен срок, или

                              б)

                              е валидно само за срок от шест месеца, считано от датата на издаване на завереното копие, или

                              в)

                              е валидно само за срок от шест месеца, считано от друга дата, или

                              г)

                              е невалидно и не е годно за използване по смисъла на член 63 от Регламент № 650/2012?

                  2)

                  Трябва ли член 65, параграф 1 във връзка с член 69, параграф 3 от Регламент № 650/2012 да се тълкува в смисъл, че действието на удостоверението за наследство възниква в полза на всички поименно посочени в него лица като наследник, заветник, изпълнител на завещанието или управител на наследственото имущество, така че то да може да се използва съгласно член 63 от Регламент № 650/2012 и от тези лица, които не са поискали издаването му?

                  3)

                  Трябва ли член 69 във връзка с член 70, параграф 3 от Регламент № 650/2012 да се тълкува в смисъл, че легитимиращото действие на завереното копие на удостоверение за наследство трябва да се признае, ако при първото му представяне това копие все още е било валидно, но валидността му е изтекла преди исканото решение на органа, или тази разпоредба допуска национално право, което изисква валидност на удостоверението и към момента на постановяване на решението?

         (1)  ОВ L 201, 2012 г., стр. 107.