title: Дело C-575/12: Преюдициално запитване, отправено от Administratīvā apgabaltiesa (Латвия) на 7 декември 2012 г. — AS „Air Baltic Corporation“ /Valsts robežsardze

text:
               9.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/16

         Преюдициално запитване, отправено от Administratīvā apgabaltiesa (Латвия) на 7 декември 2012 г. — AS „Air Baltic Corporation“/Valsts robežsardze
   (Дело C-575/12)
   2013/C 38/24
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Administratīvā apgabaltiesa

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: AS „Air Baltic Corporation“

      Ответник: Valsts robežsardze

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли член 5 от Регламент (ЕО) № 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 г. за създаване на Кодекс на Общността за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници) (1) да се тълкува в смисъл, че наличието на валидна виза, издадена във валиден пътен документ, е задължителен реквизит, предвиден за влизането на гражданите на трети страни?

               2.

               Съгласно разпоредбите на Регламент (ЕО) № 810/2009 от 13 юли 2009 г. за създаване на Визов кодекс на Общността (Визов кодекс) (2), анулирането на пътния документ, в който е положен визовият стикер, води ли автоматично и до невалидност на визата, издадена на [въпросното] лице?

               3.

               Съвместими ли са с разпоредбите на Регламент (ЕО) № 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 г. за създаване на Кодекс на Общността за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници) и на Регламент (ЕО) № 810/2009 от 13 юли 2009 г. за създаване на Визов кодекс на Общността (Визов кодекс) национални норми, които налагат като предварителен задължителен реквизит за влизането на гражданите на трети страни наличието на валидна виза, поставена във валиден пътен документ?

      (1)  ОВ L 105, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 8, стр. 5.

      (2)  ОВ L 243, стр. 1.


title: Дело C-246/08: Иск, предявен на 3 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Финландия

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/29

         Иск, предявен на 3 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Финландия
   (Дело C-246/08)
   (2008/C 209/43)
   Език на производството: фински
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: P. Aalto, D. Triantafyllou)

      Ответник: Република Финландия
   Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че Република Финландия не е изпълнила задълженията си по член 2, параграф 1, както и по член 4, параграфи 1, 2 и 5 от Шеста директива 77/388/ЕИО за ДДС (1), като не начислява ДДС върху правните консултации, предоставени от държавните служби за правна помощ (назначените там обществени правни съветници) съгласно разпоредбите относно правната помощ срещу частично заплащане, докато съответните услуги, предоставени от части правни съветници, подлежат на облагане с ДДС,

               —

               да се осъди Република Финландия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Във Финландия получателят на правна помощ може да избере между обществени и частни правни съветници, които да го подпомагат в съдебното производство. В този случай предоставените срещу частично заплащане услуги от обществените правни съветници не подлежали на облагане с ДДС, докато върху предоставените срещу частично заплащане услуги от частните правни съветници се начислявал ДДС. Според Комисията в този случай има неравно третиране по отношение на облагането с ДДС на еднакви услуги, което имало последици за собствените средства на Общността.
   Услугите, предоставяни от държавните служби за правна помощ в съдебното производство, не попадали в приложното поле на член 4, параграф 5, първа алинея от Шеста директива за ДДС. Без съмнение тези услуги не се облагали с ДДС тогава, когато те се предоставяли без заплащане. Когато получателят на правна помощ обаче заплащал за това, предоставяните от държавните служби за правна помощ услуги не можели да се разглеждат като освободени от ДДС.
   Съгласно член 4, параграф 5, втора алинея от Директивата за ДДС публичноправните субекти следвало да се разглеждат като данъчнозадължени лица по отношение на дейностите, които извършват в качеството им на органи на държавната власт, при които третирането им като данъчно незадължени лица би довело до значително нарушаване на конкуренцията. Дори и държавните служби за правна помощ да се разглеждали като извършващи дейност в качеството им на органи на държавна власт, тяхното третиране като данъчно незадължени лица в посочените случаи щяло да доведе до значително нарушаване на конкуренцията. По тази причина те трябвало да се разглеждат като данъчнозадължени лица по ДДС.

      (1)  ОВ L 145, стр. 1.


title: Дело C-502/10: Преюдициално запитване, отправено от Raad van State (Нидерландия) на 20 октомври 2010 г. — Staatssecretaris van Justitie/M. Singh

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/35

         Преюдициално запитване, отправено от Raad van State (Нидерландия) на 20 октомври 2010 г. — Staatssecretaris van Justitie/M. Singh
   (Дело C-502/10)
   ()
   2010/C 346/61
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Raad van State

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Staatssecretaris van Justitie

      Ответник: M. Singh

      Преюдициален въпрос

   Следва ли понятието „формално ограничено разрешение за пребиваване“ по смисъла на член 3, параграф 2, буква д) от Директива 2003/109/ЕО (1) на Съвета от 25 ноември 2003 г. относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни да се тълкува в смисъл, че в неговите рамки попада срочно разрешение за пребиваване, което съгласно нидерландското право не предлага никакви изгледи за получаване на безсрочно разрешение за пребиваване, дори и когато съгласно нидерландското право валидността на това срочно разрешение за пребиваване може по принцип да се продължава неограничен брой пъти и ако по този начин от приложното поле на директивата се изключва определена група от лица като духовните водачи и религиозните учители?

      (1)  ОВ L 16, стр. 44; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 6, стр. 225.


title: Дело C-139/15 P: Решение на Съда (десети състав) от 21 септември 2016 г. — Европейска комисия/Кралство Испания (Обжалване — Кохезионен фонд — Намаляване на финансовата помощ — Процедура по приемане на решения от Европейската комисия — Наличие на срок — Неспазване на определения срок — Последици)

text:
               14.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 419/16

         Решение на Съда (десети състав) от 21 септември 2016 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
   (Дело C-139/15 P) (1)

   ((Обжалване - Кохезионен фонд - Намаляване на финансовата помощ - Процедура по приемане на решения от Европейската комисия - Наличие на срок - Неспазване на определения срок - Последици))
   (2016/C 419/20)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподотел: Европейска комисия (представители: S. Pardo Quintillán и D. Recchia)

      Друга страна в производството: Кралство Испания (представител: A. Rubio González)

      Встъпила страна в подкрепа на Кралство Испания: Кралство Нидерландия (представители: B. Koopman и M. Bulterman)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

               3)

               Кралство Нидерландия понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 155, 11.5.2015 г.


title: Дело C-154/08: Иск, предявен на 15 април 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/17

         Иск, предявен на 15 април 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-154/08)
   (2008/C 171/29)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Afonso и F. Jimeno Fernández)

      Ответник: Кралство Испания
   Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че като приема, че не подлежат на облагане с ДДС услугите, предоставяни на автономна област от „registradores de la propiedad“ в качеството им на органи за събиране на данъци от „oficina liquidadora de distrito hipotecario“ (териториален регистър за недвижимите имоти), Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 2 и член 4, параграфи 1 и 2 от Шеста директива за ДДС (1);

               —

               да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

               1.

               „Registradores de la propiedad“ са определени от испанската държава професионални лица, на които е възложено управлението на „Registros de la Propiedad“ (регистри за недвижимите имоти). Те упражняват своите дейности за собствена сметка, разполагат със свобода при организиране на работата си, избират своя персонал и получават възнаграждения, които представляват техните доходи. Редица автономни области са им поверили различни задачи, свързани с изчисляването на определени данъци. Като възнаграждение за тези услуги „registradores de la propiedad“ получават процент от събраните данъци.

               2.

               Във връзка с ДДС испанската администрация традиционно е считала, че в рамките на осъществяването на тези задачи за автономните области „registradores de la propiedad“ е трябвало да се считат за работодатели или професионални лица, предоставящи услуги, които се облагат с ДДС. Изтъкнатите в това отношение доводи от испанската администрация са се основавали предимно на Решение на Съда от 26 март 1987 г. (дело C-235/85, Комисия/Нидерландия) (2) и Решение на Съда от 25 юли 1991 г. (дело C-202/90, Ayuntamiento de Sevilla) (3).

               3.

               В своето решение от 12 юли 2003 г. Върховният съд на Испания приема, че по отношение на възлаганите им от автономните области специфични дейности, изразяващи се в изчисляването и събирането на определени данъци, „registradores de la propiedad“ са обикновени длъжностни лица и представляват част от публичната администрация. Въз основа на това съдебно решение, постановено в рамките на производство по обжалване „в интерес на правото“, испанската администрация заявява, че тези услуги не се облагат с ДДС.

               4.

               В противовес на това Комисията счита, че услугите, извършвани за автономните области от „registradores de la propiedad“, следва да се облагат с ДДС в съответствие с общото правило, постановено от член 2 на Шеста директива. Тази констатация се обяснява с факта, че „registradores-liquidadores“ действат като професионални лица, които ръководят своите човешки и материални ресурси по автономен и независим начин с оглед предоставянето на услугите, както изисква член 4, параграф 1 от посочената по-горе директива, и че в този случай те не се намират в отношение на подчинение и зависимост, което е от същностно значение, за да може да се приеме, че въпросните услуги са извършвани от длъжностно лице за администрацията, към която принадлежи, и че в тази хипотеза въпросните услуги не се облагат с ДДС. „Registrador-liquidador“ не е нито административен орган на автономната област, нито съставен елемент, който е интегриран или вътрешен за нея, а отделно и независимо лице, с което автономната област сключва договор за възмездно предоставяне на услуги.

               5.

               Комисията счита също, че в случая са налице изискваните от съдебната практика условия за установяване на отговорността на Кралство Испания, произтичаща от неговото тълкуване на общностното право, което не съответства нито на духа му, нито на целта му, нито на практиката на Съда. На първо място, рангът на Върховния съд като най-висш съдебен орган, при условие че са спазени разпоредбите, предвидени в областта на конституционните гаранции. На второ място, релевантността и отражението на решението, което по принцип противоречи на утвърденото от Съда тълкуване и което с оглед на своя задължителен характер е довело до пълен обрат в практиката на по-нисшите съдебни органи и на испанската администрация. На трето място, пораждането на вредни последици в сектора на ДДС, което може да засегне собствените ресурси на Общността. Следователно испанската администрация не може да се позовава на постановеното от Върховния съд решение, за да оправдае неизпълнението на общностното право.

      (1)  Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — олща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).

      (2)  Recueil, стр. 1471.

      (3)  Recueil, стр. I-4247.


title: Дело C-629/11 P: Решение на Съда (седми състав) от 4 октомври 2012 г. — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Европейска комисия (Обжалване — Обществена поръчка, възложена от Комисията — Отхвърляне на офертата — Задължение за мотивиране — Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 — Член 100, параграф 2 — Срок за отговор по искане за информация — Регламент (ЕО, Евратом) № 2342/2002 — Член 149, параграф 2)

text:
               24.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 366/16

         Решение на Съда (седми състав) от 4 октомври 2012 г. — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Европейска комисия
   (Дело C-629/11 P) (1)

   (Обжалване - Обществена поръчка, възложена от Комисията - Отхвърляне на офертата - Задължение за мотивиране - Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 - Член 100, параграф 2 - Срок за отговор по искане за информация - Регламент (ЕО, Евратом) № 2342/2002 - Член 149, параграф 2)
   2012/C 366/27
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (представител: N. Korogiannakis, dikigoros)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: D. Calciu и S. Delaude, подпомагани от P. Wytinck, advocaat)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Общия съд (втори състав) от 20 септември 2011 г. по дело Evropaïki Dynamiki/Комисия (T-298/09), с което се отхвърля жалбата за отмяна на решението на Комисията от 12 май 2009 г. за отхвърляне на офертата на жалбоподателя, подадена във връзка с процедура за възлагане на обществена поръчка EAC/01/2008 относно предоставяне на външни услуги по образователни програми (EPISEP) (ОВ S, 158- 212752), както и на решението за възлагане на поръчката на друг оферент и, от друга страна, искане за обезщетение за вреди — Член 93, параграф 1, буква е) от Финансовия регламент — Срок на действие на офертите — Извъндоговорна отговорност

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 49, 18.2.2012 г.


title: Дело T-284/11: Жалба, подадена на 7 юни 2011 г. — Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones/СХВП — MIP Metro (METROINVEST)

text:
               6.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 232/35

         Жалба, подадена на 7 юни 2011 г. — Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones/СХВП — MIP Metro (METROINVEST)
   (Дело T-284/11)
   2011/C 232/61
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL (Барселона, Испания) (представител: J. Carbonell Callicó, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Дюселдорф, Германия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да измени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 17 март 2011 г. по дело R 954/2010-1, и да уважи заявката за регистрация на марка на Общността за словната марка „METROINVEST“,

               —

               алтернативно, и само в случай че предходното искане бъде отхвърлено, да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 17 март 2011 г. по дело R 954/2010-1,

               —

               да осъди ответника и другата страна в производството пред апелативния състав да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателя

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „METROINVEST“ за услуги от клас 36 — заявка за марка на общността № 7112113

      Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в производството по възражение: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: регистрация на марка № 30348717 в Германия на фигуративната марка „METRO“ в син и жълт цвят за стоки и услуги от класове 1—45; заявка за регистрация на марка на Общността № 779116 на фигуративната марка „METRO“ в жълт цвят за стоки и услуги от класове 1—42

      Решение на отдела по споровете: приема възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на членове 6 и 14 от Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи във връзка с правото на справедлив процес и забраната на дискриминация, както и на общия принцип на равно третиране на Общностното право. Нарушение от страна на апелативния състав на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета поради липсата на вероятност от объркване между двете конфликтни марки.


title: Дело C-463/10 P: Жалба, подадена на 27 септември 2010 г. от Deutsche Post AG срещу определението, постановено от Общия съд (първи състав) на 14 юли 2010 г. по дело T-570/08, Deutsche Post AG/Европейска комисия

text:
               4.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/17

         Жалба, подадена на 27 септември 2010 г. от Deutsche Post AG срещу определението, постановено от Общия съд (първи състав) на 14 юли 2010 г. по дело T-570/08, Deutsche Post AG/Европейска комисия
   (Дело C-463/10 P)
   ()
   2010/C 328/32
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Deutsche Post AG (представители: J. Sedemund и T. Lübbig, Rechtsanwälte)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени изцяло Определение на Общия съд (първи състав) от 14 юли 2010 г. по дело T-570/08,

               —

               да се отхвърли възражението за недопустимост, направено от Комисията пред Общия съд,

               —

               да се отмени решението на Европейската комисия от 30 октомври 2008 г. относно „разпореждането за информация“ съгласно член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 659/1999 в производството „Държавна помощ C-36/2007 — Германия; държавна помощ в полза на Deutsche Post AG“,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е подадена срещу определението на Общия съд, с което е отхвърлена като недопустима жалбата на жалбоподателя срещу разпореждането от 30 октомври 2008 г. на Комисията за представяне на информация, изпратено до Федерална република Германия в производството относно държавната помощ, отпусната на жалбоподателя.
   Основният въпрос в настоящата жалба е дали и при какви условия може да се оспорва разпореждането на Комисията за представяне на информация съгласно член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 659/1999. Според жалбоподателя жалбата срещу решение, с което се разпорежда представянето на информация, притежавана само от жалбоподателя, е допустима само ако то поражда съмнения дали са спазени процесуалните изисквания на член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 659/1999 и дали е необходима поисканата информация.
   Общият съд обаче отхвърлил допустимостта на такава жалба с довода, по същество, че разпореждането за информация няма правни последици. Според Общия съд става въпрос просто за временна мярка, която единствено подготвя крайното решение.
   Жалбоподателят излага пет правни основания.

               1.

               В определението си Общият съд отказал да признае, че като правно обвързващ акт на Европейския съюз разпореждането за информация подлежи на контрол от страна на европейските съдилища. Държавата членка имала императивното задължение съгласно член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 659/1999 във връзка с член 288, параграф 4 ДФЕС, и в съответствие с принципа на лоялно сътрудничество съгласно член 4, параграф 3 ДЕС, да представи поисканата информация. Тъй като държавата членка била длъжна да изпълни решението, задължението за представяне на информация било прехвърлено директно на жалбоподателя, който (единствен) разполага с поисканата информация.

               2.

               На следващо място, Общият съд отказал да признае, че ако държавата членка и пряко засегнатото предприятие са длъжни да представят каквато и да било информация, поискана от Комисията на основание на член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 659/1999, без да се отчита дали изобщо са спазени процесуалните изисквания на член 10, параграф 3 и дали информацията има някаква връзка с производството за контрол на държавни помощи, това би било несъвместимо с гарантираната от правото на Съюза правна защита.

               3.

               Общият съд тълкувал неправилно член 10, параграф 3 и член 13, параграф 1, трето изречение от Регламент (ЕО) № 659/1999, понеже отказал да признае, че решението за изискване на информация има преки последици за правното положение на държавата членка и за засегнатото предприятие и поради това, че член 13, параграф 1, трето изречение от Регламент (ЕО) № 659/1999 дава възможност на Комисията да вземе решение относно евентуална държавна помощ, ако държавата членка не изпълни разпореждането за информация, въз основа на наличната информация. Произтичащото от това намаляване на тежестта за Комисията за доказване съществено влошавало процесуалното положение на засегнатото предприятие, което практически било принудено да представи поисканата информация, за да защити правата си.

               4.

               Освен това Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, тъй като приел, че решението за изискване на информация няма никакви правни последици, поддържайки че то е просто временна мярка, която подготвя крайното решение. Така Общият съд отказал да признае, че това не изключва възможността за оспорване на мярката, когато самата твърдяна за временна мярка — като решението съгласно член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 659/1999 — има вредоносни правни последици.

               5.

               На последно място, Общият съд отказал да признае, че извършените от Комисията нарушения при приемането на решението за изискване на информация не могат да бъдат отчетени в достатъчна степен при обжалване на крайното решение, по-специално защото на този етап не е възможно да се оспорва това, че не е установена цялата фактическа обстановка в случая. Същевременно обаче временното съобразяване с незаконосъобразното разпореждане за информация можело да доведе засегнатото предприятие, както в настоящия случай, до значителни разходи на време и парични средства.


title: Дело C-449/15: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 20 август 2015 г. — Regione autonoma della Sardegna/Comune di Portoscuso

text:
               16.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/16

         Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 20 август 2015 г. — Regione autonoma della Sardegna/Comune di Portoscuso
   (Дело C-449/15)
   (2015/C 381/19)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Regione autonoma della Sardegna

      Ответник: Comune di Portoscuso

      Преюдициален въпрос

   Принципите на свобода на установяване, недопускане на дискриминация и защита на конкуренцията, предвидени в членове 49 ДФЕС, 56 ДФЕС и 106 ДФЕС, както и принципа за обоснованост, заложен в тези членове, допускат ли национална правна уредба, която чрез последващи законодателни изменения предвижда многократно продължаване на срока на концесии на имоти с икономическо значение от морската, езерната и речната зона — публична държавна собственост, чийто срок се увеличава със закон най-малко с единадесет години, като по този начин запазва изключителното право на същия концесионер да използва имота за икономически цели, независимо от изтичане на срока на действие на вече предоставената му концесия, като по този начин се прегражда всяка възможност на заинтересуваните икономически оператори да получат на концесия имота след провеждане на публична процедура?


title: Дело T-466/10: Жалба, подадена на 27 септември 2010 г. — Hannigan/Комисия

text:
               4.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/47

         Жалба, подадена на 27 септември 2010 г. — Hannigan/Комисия
   (Дело T-466/10)
   ()
   2010/C 328/75
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Eugene Hannigan (Killybegs, Ирландия) (представители: A. Collins SC, N. Travers, Barrister и D. Barry, Solicitor)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Комисията, нотифицирано под номер C(2010) 4754 от 13 юли 2010 г. като писмо до Ирландия, с което се отхвърля искане за увеличаване на капацитета поради направени в областта на безопасността подобрения във връзка с нов риболовен кораб Niamh Eoghan, и с което се заменя предходното решение по посоченото искане, а именно Решение на Комисията 2003/245 от 4 април 2003 г. относно получените от Комисията искания за увеличаване на целите на МПО IV с оглед подобряване на безопасността, мореплаването, хигиената, качеството на продуктите и условията на труд за корабите с обща дължина по-голяма от 12 метра (ОВ L 90, стр. 48), което е отменено в частта, отнасяща се до жалбоподателя, с Решение на Общия съд от 13 юни 2006 г. по дело Boyle и др./Комисия (съединени дела Т-218/03—Т-240/03, Recueil, стр. II-1699), и

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба на основание член 263 ДФЕС жалбоподателят иска отмяна на решението на Комисията, нотифицирано под номер C(2010) 4754 от 13 юли 2010 г. като писмо до Ирландия, с което се отхвърля искане за увеличаване на капацитета поради направени в областта на безопасността подобрения във връзка с нов риболовен кораб Niamh Eoghan, и с което се заменя предходното решение по посоченото искане, а именно Решение на Комисията 2003/245 от 4 април 2003 г. относно получените от Комисията искания за увеличаване на целите на МПО IV с оглед подобряване на безопасността, мореплаването, хигиената, качеството на продуктите и условията на труд за корабите с обща дължина по-голяма от 12 метра (ОВ L 90, стр. 48), което е отменено в частта, отнасяща се до жалбоподателя, с Решение на Общия съд от 13 юни 2006 г. по дело Boyle и др./Комисия (съединени дела Т-218/03—Т-240/03, Recueil, стр. II-1699).
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква следните правни основания:

               На първо място жалбоподателят твърди, че приетият от ответника акт няма правно основание. Член 4, параграф 2 от Решение 97/413/ЕО на Съвета от 26 юни 1997 година относно целите и подробните правила за преструктуриране на сектора на рибарството в Общността за периода от 1 януари 1997 г. до 31 декември 2001 г. с оглед на постигане на устойчиво равновесие между ресурсите и тяхната експлоатация (ОВ L 175, стp. 27) продължава да бъде подходящото правно основание за обжалваното решение и затова според жалбоподателя няма правно основание, на което Комисията да приеме решението като ad hoc решение.

               На второ място жалбоподателят твърди, че Комисията е допуснала съществено процесуално нарушение. Жалбоподателят твърди, че съгласно Решение 97/413/ЕО на Съвета обжалваното решение е трябвало да бъде прието съобразно процедурата на Управителните комитети и че като е приела решението ad hoc, Комисията е допуснала съществено процесуално нарушение.

               На трето място жалбоподателят твърди, че като е тълкувала неправилно член 4, параграф 2 от Решение 97/413/ЕО на Съвета, Комисията е превишила правомощията си, като по-специално е приложила неотносими критерии и не е взела предвид понятието „риболовни усилия“ от Решение 97/413/ЕО на Съвета и от законодателството на Общността в областта на рибарството, приложимо към момента, в който жалбоподателят е направил искането за свързан с безопасността тонаж през декември 2001 г.

               Освен това жалбоподателят твърди, че обжалваното решение е опорочено поради редица явни грешки в преценката на направеното от жалбоподателя искане за свързан с безопасността тонаж. По-специално жалбоподателят твърди, че решението на Комисията да отхвърли направеното от жалбоподателя искане на това основание е неправилно, тъй като използването на заместващ капацитет за Niamh Eoghan от редица по-малки кораби означава, че общият капацитет на поливалентния сегмент на ирландската флота не е бил увеличен при регистрацията на този кораб.

               На последно място жалбоподателят твърди, че Комисията е нарушила правото му на добра администрация. Жалбоподателят твърди, че отказът на Комисията да прецени основателността на искането му съставлява нарушение на задължението ѝ по член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз (ОВ С 83, 2010 г., стр. 389) и, по-специално на правото искането му съгласно член 4, параграф 2 от Решение 97/413/ЕО да бъде разгледано „справедливо и в разумен срок“.


title: Дело F-150/12: Жалба, подадена на 13 декември 2012 г. — ZZ/Парламент

text:
               25.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 147/36

         Жалба, подадена на 13 декември 2012 г. — ZZ/Парламент
   (Дело F-150/12)
   2013/C 147/70
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: G. Maximini, Rechtsanwalt)

      Ответник: Европейски парламент

      Предмет на производството

   Искане за отмяна на решението на ответника да не изплати на жалбоподателя надбавката за пренастаняване и да не му възстанови някои пътни разноски.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на ответника от 29 март 2012 г., доколкото предвижда на жалбоподателя да не се изплаща втората половина от надбавката за пренастаняване по член 6 от приложение VII към Правилника за длъжностните лица и да не му се възстановят пътните разноски по член 7 от същото приложение,

               —

               ответникът да бъде осъден да заплати на жалбоподателя втората половина от надбавката за пренастаняване в размер на една месечна основна заплата и да възстанови пълния размер на пътните разноски за връщането му в мястото на произход при прекратяването на служебното му правоотношение, както и за връщането на съпругата му и на сина му, който страда от тежко увреждане и живее в неговото домакинство,

               —

               ответникът да бъде осъден да заплати съдебните разноски и всички необходими разходи на жалбоподателя.


title: Дело C-369/14: Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 31 юли 2014 г.  — Sommer Antriebs- und Funktechnik GmbH/Rademacher Geräte-Elektronik GmbH & Co. KG

text:
               8.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 439/15

         Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 31 юли 2014 г. — Sommer Antriebs- und Funktechnik GmbH/Rademacher Geräte-Elektronik GmbH & Co. KG
   (Дело C-369/14)
   (2014/C 439/22)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Köln

      Страни в главното производство

      Ищец: Sommer Antriebs- und Funktechnik GmbH

      Ответник: Rademacher Geräte-Elektronik GmbH & Co. KG

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли член 2, параграф 1 и член 3, буква а), както и приложение IА и приложение 1Б от Директива 2002/96/EО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 27 януари 2003 година относно отпадъци от електрическо и електронно оборудване (ОЕЕО) и/или член 2, параграф 1, буква а), член 3, параграф 1, буква а), както и приложение I и приложение II от Директива 2012/19/EС (2) на Европейския парламент и на Съвета от 4 юли 2012 година относно отпадъци от електрическо и електронно оборудване (ОЕЕО) да се тълкуват в смисъл, че функциониращи с напрежение от 220 V до 240 V задвижващи механизми за (гаражни) врати, проектирани за вграждане в сградната инсталация заедно с (гаражната) врата, са обхванати от понятието „електрическо и електронно оборудване“ и по-специално от понятието „електрически и електронни инструменти“?

               2)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос:
               Следва ли приложение IA, т. 6 и приложение IБ, т. 6 от Директива 2002/96/ЕО и/или член 3, параграф 1, буква б), приложение I, т. 6 и приложение 2, т. 6 от Директива 2012/19/ЕС да се тълкуват в смисъл, че задвижващи механизми (за гаражни врати) като посочените в първия въпрос следва да се разглеждат като част от големи единици стационарно промишлено оборудване по смисъла на тези разпоредби?

               3)

               При положителен отговор на първия въпрос и отрицателен отговор на втория въпрос:
               Следва ли член 2, параграф 1 от Директива 2002/96/ЕО и/или член 2, параграф 3, буква б) от Директива 2012/19/ЕС да се тълкуват в смисъл, че задвижващи механизми (за гаражни врати) съгласно първия въпрос следва да се разглеждат като част от друга категория оборудване, която не попада в приложното поле на съответната директива?

      (1)  Директива 2002/96/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 януари 2003 година относно отпадъци от електрическо и електронно оборудване (ОЕЕО) — [Съвместно изявление на Европейския парламент, Съвета и Комисията относно член 9] (ОВ L 37, стр. 24; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 9, стр. 184).

      (2)  ОВ L 197, стр. 38.


title: Дело C-263/14: Жалба, подадена на 28 май 2014 г.  — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз

text:
               21.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 235/11

         Жалба, подадена на 28 май 2014 г. — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-263/14)
   2014/C 235/16
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Европейски парламент (представители: R. Passos, A. Caiola, M. Allik)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение 2014/198/ОВППС на Съвета от 10 март 2014 година за подписване и сключване на Споразумението между Европейския съюз и Обединена република Танзания относно условията за прехвърляне в Обединена република Танзания на лица, заподозрени в пиратска дейност, и свързаното с тях иззето имущество от ръководените от Европейския съюз военноморски сили (1),

               —

               да се запазят правните последици на Решение 2014/198/ОВППС на Съвета от 10 март 2014 година до замяната му с друг акт,

               —

               да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Европейският парламент поддържа, че Решение 2014/198/ОВППС на Съвета от 10 март 2014 година за подписване и сключване на Споразумението между Европейския съюз и Обединена република Танзания относно условията за прехвърляне в Обединена република Танзания на лица, заподозрени в пиратска дейност, и свързаното с тях иззето имущество от ръководените от Европейския съюз военноморски сили е невалидно, тъй като не се отнася само до общата външна политика и политиката на сигурност, така както предвижда член 218, параграф 6, втора алинея ДФЕС.
   Европейският парламент счита, че Споразумението между Европейския съюз и Обединена република Танзания се отнася също и до правното сътрудничество по наказателни дела и до полицейското сътрудничество, поради което обхваща и области, за които се прилага обикновената законодателна процедура.
   Ето защо това споразумение би трябвало да се сключи на основание членове 37, 82 и 87 ДФЕС след одобрение от Европейския парламент по член 218, параграф 6, буква а) ДФЕС.
   Съветът не избрал подходящо правно основание за сключването на споразумението, поради което нарушил Договорите.
   Освен това Европейският парламент счита, че Съветът е нарушил и член 218, параграф 10 ДФЕС, тъй като не го информирал подробно и незабавно за всички етапи на водене на преговорите и за сключването на споразумението.
   При все това обаче Европейският парламент предлага, ако Съдът реши да отмени обжалваното решение, да използва правото си на преценка и да запази правните му последици на основание член 264, втора алинея ДФЕС до замяната му с друг акт.

      (1)  ОВ L 108, стр. 1.


title: Дело C-37/16: Преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша), постъпило на 22 януари 2016 г. — Minister Finansów/Stowarzyszenie Artystów Wykonawców Utworów Muzycznych i Słowno-Muzycznych SAWP mit Sitz in Warschau (SAWP)

text:
               25.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/17

         Преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша), постъпило на 22 януари 2016 г. — Minister Finansów/Stowarzyszenie Artystów Wykonawców Utworów Muzycznych i Słowno-Muzycznych SAWP mit Sitz in Warschau (SAWP)
   (Дело C-37/16)
   (2016/C 145/22)
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Страни в главното производство

      Жалбоподател в производството по касационно обжалване: Minister Finansów

      Oтветник в производството по касационно обжалване: Stowarzyszenie Artystów Wykonawców Utworów Muzycznych i Słowno-Muzycznych SAWP, със седалище гр. Варшава (SAWP)

      Преюдициални въпроси

               1)

               Предоставят ли авторите, артистите изпълнители и другите притежатели на права услуга по смисъла на член 24, параграф 1 и член 25, буква а) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) на производители и вносители на магнетофони и на други подобни устройства, както и на празни носители на информация, от които организации за колективно управление на права събират за сметка на притежателите на права, но от свое име, такси за продажбата на посочените устройства и носители на информация?

               2)

               Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен, когато събират такси за извършваната от страна на производители и вносители продажба на устройства и носители на информация, действат ли организациите за колективно управление на права в качеството на данъчнозадължени лица по смисъла на член 28 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, които са длъжни да документират тези доставки посредством издадена на съответните производители и вносители на магнетофони и на други подобни устройства, както и на празни носители на информация, фактура по смисъла на член 220, параграф 1, точка 1 от посочената директива, в която е указан дължимият на основание на събирането на таксата данък върху добавената стойност, а когато събираните такси се разпределят на авторите, артистите изпълнители и другите притежатели на права — трябва ли те да документират получаването им като издават на събиращата таксите организация за колективно управление на права фактура, в която е указан данък върху добавената стойност?

      (1)  ОВ. L 347, стр. 1., Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7


title: Дело C-371/15: Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 13 юли 2015 г. — Cepsa Quimica, S.A./Administración del Estado

text:
               21.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/39

         Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 13 юли 2015 г. — Cepsa Quimica, S.A./Administración del Estado
   (Дело C-371/15)
   (2015/C 311/43)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Supremo

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Cepsa Quimica, S.A.

      Друга страна: Administración del Estado

      Преюдициални въпроси

               1)

               Противоречи ли Решение 2013/448/ЕС (1) на разпоредбите на член 296 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 41 от Хартата на основните права (2), доколкото определянето на коефициента за корекция е извършено по механизъм, който в нарушение на задължението за мотивиране не позволява на собствениците на засегнати инсталации да се запознаят с данните, изчисленията и критериите, които са взети предвид при приемането му.

               2)

               По начина, по който в Решение 2013/448/ЕС се уточнява и определя максималният праг на емисиите на промишлеността и коефициентът за междусекторна корекция, предвидени в член 10а, параграф 5 от Директива 2003/87/ЕС (3) и член 15 от Решение 2011/278/ЕС (4), нарушава ли се член 10а, параграф 1 и член 23, параграф 3 от посочената директива от 2003 г., след като Решение 2013/448/ЕС не е било изготвено в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, предвидена в Решение 1999/468/ЕО (5).

               3)

               Като се има предвид, че Решение 2013/448/ЕС и/или член 15 от Решение 2011/278/ЕС създават асиметрия между:

                           —

                           основата за изчисляване, установена в член 10а, параграф 5, букви а) и б) от [Директива 2003/87/ЕО] […], като в посочената основа не са включени емисиите, отделени при производството на електрическа енергия във връзка с изгарянето на отпадни газове и при комбинираното производство на топлоенергия в инсталации, включени в приложение I към посочената директива, и

                           —

                           критериите, въведени с член 10а, параграфи 1 и 4 от посочената директива за безплатно разпределяне на квоти за емисии, където този вид емисии е включен:

                                       а)

                                       Решение 2013/448/ЕС и/или член 15 от Решение 2011/278/ЕС нарушават ли член 10а, параграф 5 във връзка с член 3, буква ф) и посочения член 10а, параграф 1, трета алинея in fine от Директива 2003/87/ЕС, след като в тях се приема, че отделените емисии при изгаряне на отпадни газове или при производство на топлоенергия в произвеждащи електричество инсталации, включени в приложение I към посочената директива, при всички случаи са емисии от „генератори на електроенергия“ за целите на определянето на максималния праг на емисиите за промишлеността, и съответно е трябвало да бъдат изключени от това изчисляване?

                                       б)

                                       При отрицателен отговор на предходния въпрос, Решение 2013/448/ЕС и/или член 15 от Решение 2011/278/ЕС нарушават ли член 10а, параграф 5 от Директива 2003/87/ЕС и/или целите на тази директива, доколкото изключват от основата за изчисляване на максималния праг на промишлените емисии, който се урежда в тази разпоредба, емисиите, отделени при производството на електричество от отпадни газове и при комбинираното производство на топлоенергия в инсталации, включени в приложение I към посочената директива, на които обаче безплатно могат да се разпределят квоти за емисии в съответствие с член 10а, параграфи 1 — 4 от същата директива?

               4)

               Решение 2013/448/ЕС на Комисията и евентуално прилаганото чрез него Решение 2011/278/ЕС противоречат ли на член 10а, параграф 12 от директивата, след като обхватът на коефициента за междусекторна корекция се разширява по отношение на отрасли, определени в Решение 2010/2/ЕС (6) (понастоящем Решение 2014/746/ЕС) (7) на Комисията като изложени на съществен риск от изтичане на въглерод, със съответното намаляване на разпределените безплатни квоти за емисии.

               5)

               Решение [2013/448/ЕС] нарушава ли член 10а, параграф 5 от Директива 2003/87/ЕС, доколкото, за да определи проверените емисии, отделени в периода 2005 — 2007 г., посочен в букви а) и б) от посочения параграф, Европейската комисия

                           а)

                           не взема предвид емисиите, които не са включени в Независимия регистър на транзакциите на Общността, макар това да са емисии, чието регистриране не е било задължително в разглеждания период.

                           б)

                           доколкото е възможно, екстраполира релевантните стойности за емисии от проверените емисии в годините след 2008 г., прилагайки коефициент от 1,74 % в обратна посока.

                           в)

                           изключва всички емисии, отделени от закрити инсталации преди 30 юни 2011 г.

      (1)  Решение 2013/448/ЕС на Комисията от 5 септември 2013 година относно националните мерки за изпълнение за преходното безплатно разпределяне на квоти за емисии на парникови газове в съответствие с член 11, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 240, стр. 27).

      (2)  ОВ C 364, 2000 г., стр. 1.

      (3)  Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78).

      (4)  Решение 2011/278/ЕС на Комисията от 27 април 2011 година за определяне на валидни за целия Европейски съюз преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии съгласно член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 130, стр. 1).

      (5)  Решение 1999/468/ЕС на Съвета от 28 юни 1999 година за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (ОВ L 184, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 2, стр. 159).

      (6)  Решение 2010/2/ЕС на Комисията от 24 декември 2009 година за определяне, съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, на списък с отрасли и подотрасли, за които сe смята, че са изложени на съществен риск от изтичане на въглерод (ОВ L 1, 2010 г., стр. 10).

      (7)  ОВ L 308, стр. 114.


title: Дело C-494/14: Преюдициално запитване от Tribunal de première instance de Bruxelles (Белгия), постъпило на 6 ноември 2014 г.  — Европейски съюз, действащ чрез Европейската комисия/Axa Belgium SA

text:
               2.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 34/8

         Преюдициално запитване от Tribunal de première instance de Bruxelles (Белгия), постъпило на 6 ноември 2014 г. — Европейски съюз, действащ чрез Европейската комисия/Axa Belgium SA
   (Дело C-494/14)
   (2015/C 034/07)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal de première instance de Bruxelles

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Европейски съюз, действащ чрез Европейската комисия

      Ответник: Axa Belgium SA

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли думите „трето [отговорно] лице“ в член 85а, параграф 1 от Правилника за европейските длъжностни лица да получат самостоятелно тълкуване в правото на Съюза или те препращат към смисъла, който тези думи имат в националното право?

               2)

               В случай че следва да получат самостоятелно тълкуване, то трябва ли да е в смисъл, че включват всяко лице, което може да отговаря за смъртта, злополуката или болестта, или единствено лицето, което носи отговорност поради своето виновно поведение?

               3)

               В случай че думите „трето [отговорно] лице“ препращат към националното право, правото на Съюза налага ли на националния съд да уважи суброгационния иск, предявен от Европейския съюз, когато един от служителите му е пострадал от пътнотранспортно произшествие, в което е участвал водач на превозно средство, чиято отговорност не е била доказана, доколкото член 29bis от Закона от 21 ноември 1989 г. за задължителното застраховане за отговорността при използването на моторните превозни средства предвижда автоматично обезщетение на слабо защитените ползватели от застрахователите, които покриват отговорността на собственика, водача или ползвателя на моторното превозно средство, участвало в произшествието, без да е необходимо да се доказва отговорността на последните?

               4)

               От съдържанието или обхвата на разпоредбите на Правилника за европейските длъжностни лица следва ли, че разходите, направени от Европейския съюз по силата на членове 73 и 78 от този правилник, трябва да останат окончателно за сметка на Европейския съюз?


title: Дело C-318/07: Искане за преюдициално заключение, направено от Bundesfinanzhof (Германия) на 11 юли 2007 г. — Hein Persche/Finanzamt Lüdenscheid

text:
               20.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/3

         Искане за преюдициално заключение, направено от Bundesfinanzhof (Германия) на 11 юли 2007 г. — Hein Persche/Finanzamt Lüdenscheid
   (Дело C-318/07)
   (2007/C 247/04)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Bundesfinanzhof
   Страни в главното производство

      Ищец: Hein Persche.

      Ответник: Finanzamt Lüdenscheid
   Преюдициални въпроси

               1)

               Включват ли се в приложното поле на свободното движение на капитали (член 56 от Договора за създаване на Европейската общност) дарения на вещи от гражданин на държава-членка под формата на вещи за всекидневна употреба в полза на организации със седалище в друга държава-членка, когато според правото на последната организациите са признати за осъществяващи общественополезна дейност?

               2)

               При положителен отговор на първия въпрос, противоречи ли на свободното движение на капитали разпоредба на държава-членка, според която дарения в полза на организации за общественополезна дейност се ползват с данъчна преференция, само ако седалището на последните е на територията на тази държава-членка, като се вземе предвид задължението на данъчната администрация за проверка на декларациите на данъчнозадължените лица и принципа на пропорционалността (член 5, алинея 3 от Договора за създаване на Европейската общност)?

               3)

               При положителен отговор на втория въпрос, задължава ли Директива 77/799/ЕИО данъчната администрация на държава-членка да ангажира помощта на администрация от друга държава-членка за изясняване на факти и обстоятелства или на данъчнозадълженото лице може да се противопостави, че според процесуалното право на неговата държава-членка задължението за доказване на фактите и обстоятелствата, настъпили в чужбина, пада върху него (тежест за доказване)?


title: Дело T-353/10 R: Определение на председателя на Общия съд от 25 октомври 2010 г. — Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro/Комисия (Обезпечително производство — Финансова помощ — Дебитно известие във връзка с възстановяването на финансова помощ — Молба за спиране на изпълнението — Неспазване на процесуалните изисквания — Недопустимост)

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/43

         Определение на председателя на Общия съд от 25 октомври 2010 г. — Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro/Комисия
   (Дело T-353/10 R)
   (Обезпечително производство - Финансова помощ - Дебитно известие във връзка с възстановяването на финансова помощ - Молба за спиране на изпълнението - Неспазване на процесуалните изисквания - Недопустимост)
   2010/C 346/86
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE (Атина, Гърция) (представител: E. Tzannini, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: D. Triantafyllou и A. Sauka)

      Предмет

   Искане за спиране на изпълнението по дебитно известие, издадено от Комисията на 22 юли 2010 г. във връзка с възстановяването на сумата от 109 415,20 EUR, изплатена като финансова помощ за научно-изследователски проект в областта на медицината

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля искането за допускане на обезпечение.

               2.

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Съединени дела C-359/11 и С-400/11: Решение на Съда (четвърти състав) от 23 октомври 2014 г. (преюдициални запитвания от Bundesgerichtshof — Германия) — Alexandra Schulz/Technische Werke Schussental GmbH und Co.KG и Josef Egbringhoff/Stadtwerke Ahaus GmbH (Преюдициално запитване — Директиви 2003/54/ЕО и 2003/55/ЕО — Защита на потребителите — Вътрешен пазар на електроенергия и природен газ — Национална правна уредба, която определя съдържанието на договорите с потребителите, снабдявани при условията на задължение за универсална услуга — Едностранно въведена от доставчика промяна в цената на услугата — Съобщаване на основанията, предпоставките и обхвата на промяната в подходящ срок преди влизането ѝ в сила)

text:
               8.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 439/2

         Решение на Съда (четвърти състав) от 23 октомври 2014 г. (преюдициални запитвания от Bundesgerichtshof — Германия) — Alexandra Schulz/Technische Werke Schussental GmbH und Co.KG и Josef Egbringhoff/Stadtwerke Ahaus GmbH
   (Съединени дела C-359/11 и С-400/11) (1)

   ((Преюдициално запитване - Директиви 2003/54/ЕО и 2003/55/ЕО - Защита на потребителите - Вътрешен пазар на електроенергия и природен газ - Национална правна уредба, която определя съдържанието на договорите с потребителите, снабдявани при условията на задължение за универсална услуга - Едностранно въведена от доставчика промяна в цената на услугата - Съобщаване на основанията, предпоставките и обхвата на промяната в подходящ срок преди влизането ѝ в сила))
   (2014/C 439/02)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Alexandra Schulz и Josef Egbringhoff

      Ответници: Technische Werke Schussental GmbH und Co.KG и Stadtwerke Ahaus GmbH

      Диспозитив

   Член 3, параграф 5 от Директива 2003/54/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и отменяща Директива 96/92/ЕО във връзка с приложение A към нея и член 3, параграф 3 от Директива 2003/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и отменяне на Директива 98/30/ЕО във връзка с приложение A към нея трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба като приложимата в главните производства, която определя съдържанието на договорите за доставки на електроенергия и газ с потребителите, снабдявани при условията на задължение за универсална услуга, и предвижда възможност за промяна на цената на тези доставки, без обаче да гарантира, че потребителите ще бъдат уведомявани за основанията, предпоставките и обхвата на промяната в подходящ срок преди влизането ѝ в сила.

      (1)  ОВ C 311, 22.10.2011 г.


title: Съединени дела T-454/10 и Т-482/11: Решение на Общия съд от 30 май 2013 г. — Anicav и др./Комисия (Земеделие — Обща организация на пазарите — Помощ за сектора на плодовете и зеленчуците — Жалба за отмяна — Пряко засягане — Допустимост — Преработени плодове и зеленчуци — Оперативни фондове и оперативни програми — Финансиране на „дейности, които не представляват същинска преработка“ )

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/64

         Решение на Общия съд от 30 май 2013 г. — Anicav и др./Комисия
   (Съединени дела T-454/10 и Т-482/11) (1)

   (Земеделие - Обща организация на пазарите - Помощ за сектора на плодовете и зеленчуците - Жалба за отмяна - Пряко засягане - Допустимост - Преработени плодове и зеленчуци - Оперативни фондове и оперативни програми - Финансиране на „дейности, които не представляват същинска преработка“)
   2013/C 225/143
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav) (Неапол, Италия) (дело T-454/10), Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon) (Мадрид, Испания) и още шестнадесет жалбоподатели, чиито наименования са посочени в приложение I към решението (дело T-482/10) (представители: първоначално J. L. da Cruz Vilaça, S. Estima Martins и S. Carvalho de Sousa, впоследствие S. Estima Martins, S. Carvalho de Sousa и R. Oliveira, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: по дело T-454/10, първоначално B. Schima, M. Vollkommer, впоследствие B. Schima и N. Donnelly, и по дело T-482/11, K. Banks и B. Schima)

      Страни, встъпили в подкрепа на исканията на жалбоподателите по дело T-454/10: Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari (AIIPA) (Милано, Италия) и още десет встъпили страни, чиито наименования са посочени в приложение II към решението (представители: първоначално J. L. da Cruz Vilaça, S. Estima Martins и S. Carvalho de Sousa, впоследствие S. Estima Martins, S. Carvalho de Sousa и R. Oliveira, avocats)

      Страни, встъпили в подкрепа на исканията на ответника: Confederazione Cooperative Italiane (Рим, Италия) и още осем встъпили страни, чиито наименования са посочени в приложение III към решението (представители: M. Merola, M. C. Santacroce и L. Cappelletti, avocats)

      Предмет

   По дело T-454/10 — искане за отмяна на член 52, параграф 2а и на приложение VIII към Регламент (ЕО) № 1580/2007 на Комисията от 21 декември 2007 година за определяне на правила за прилагане на регламенти (ЕО) № 2200/96, (ЕО) № 2201/96 и (ЕО) № 1182/2007 на Съвета в сектора на плодовете и зеленчуците (ОВ L 350, стр. 1), изменен с Регламент (ЕС) № 687/2010 на Комисията от 30 юли 2010 година (ОВ L 199, стр. 12), и по дело T-482/11 — искане за отмяна на член 50, параграф 3 и на член 60, параграф 7 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 на Комисията от 7 юни 2011 година за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета по отношение на секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци (ОВ L 157, стр. 1 и поправка в ОВ L 299, 2011 г., стр. 13)

      Диспозитив

               1.

               Отменя член 52, параграф 2а, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1580/2007 на Комисията от 21 декември 2007 година за определяне на правила за прилагане на регламенти (ЕО) № 2200/96, (ЕО) № 2201/96 и (ЕО) № 1182/2007 на Съвета в сектора на плодовете и зеленчуците, изменен с Регламент (ЕС) № 687/2010 на Комисията от 30 юли 2010 година, доколкото предвижда, че стойността на „дейностите, които не представляват същинска преработка“, е включена в стойността на предлаганата на пазара продукция от плодове и зеленчуци, предназначени за преработка.

               2.

               Отменя член 50, параграф 3 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 на Комисията от 7 юни 2011 година за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета по отношение на секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци, доколкото предвижда, че стойността на „дейностите, които не представляват същинска преработка“, е включена в стойността на предлаганата на пазара продукция от плодове и зеленчуци, предназначени за преработка.

               3.

               Отменя член 60, параграф 7 от Регламент за изпълнение № 543/2011.

               4.

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по жалбата по дело T-454/10, доколкото с нея се иска отмяна на приложение VIII към Регламент № 1580/2007.

               5.

               Правните последици на член 52, параграф 2а, втора алинея от Регламент № 1580/2007 и на член 50, параграф 3 от Регламент за изпълнение № 543/2011 се запазват единствено в смисъл, че плащанията на организации на производители, извършени по силата на последните разпоредби до постановяването на настоящото решение, следва да се считат за окончателни.

               6.

               По дело T-454/10 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav) и на страните, встъпили в подкрепа на исканията на последната, чиито наименования са посочени в приложение II.

               7.

               По дело T-454/10 страните, встъпили в подкрепа на исканията на Комисията, чиито наименования са посочени в приложение III, понасят направените от тях съдебни разноски.

               8.

               По дело T-482/11 Комисията понася, освен направените от нея съдебни разноски, и тези на Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon) и на останалите жалбоподатели, чиито наименования са посочени в приложение I.

               9.

               По дело T-482/11 страните, встъпили в подкрепа на исканията на Комисията, чиито наименования са посочени в приложение III, понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 328, 4.12.2010 г.


title: Дело T-27/07: Определение на Първоинстанционния съд от 1 октомври 2007 г. — US Steel Košice/Комисия ( Иск за отмяна — Директива 2003/87/ЕО — Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове — Национален план за разпределение на квоти за емисии на парникови газове за Словакия за периода 2008-2012 г. — Решение на Комисията за отказ — Липса на пряко засягане — Недопустимост )

text:
               8.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/42

         Определение на Първоинстанционния съд от 1 октомври 2007 г. — US Steel Košice/Комисия
   (Дело T-27/07) (1)

   („Иск за отмяна - Директива 2003/87/ЕО - Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове - Национален план за разпределение на квоти за емисии на парникови газове за Словакия за периода 2008-2012 г. - Решение на Комисията за отказ - Липса на пряко засягане - Недопустимост“)
   (2007/C 297/85)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: US Steel Košice s.r.o. (Košice, Словакия) (представители: E. Vermulst, avocat, и C. Thomas, solicitor)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: D. Lawunmi и Ü. Wölker)
   Предмет
   Искане за отмяна на Решение на Комисията от 29 ноември 2006 г. относно националния план за разпределение на квоти за емисии на парникови газове за периода 2008-2012 г., нотифициран от Словакия съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/EО на Съвета (OВ L 275, стр. 32).
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска като недопустим.

               2)

               Осъжда US Steel Košice s.r.o. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 69, 24.3.2007 г.


title: Дело F-61/07: Иск, предявен на 18 юни 2007 г. — Bauch/Комисия на Европейските общности

text:
               25.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 199/52

         Иск, предявен на 18 юни 2007 г. — Bauch/Комисия на Европейските общности
   (Дело F-61/07)
   (2007/C 199/101)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Gerhard Bauch (Берлин, Германия) [представител: W. Uhlmann, Rechtsanwalt]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се задължи ответникът да измени удостоверението от 12.3.2003 г., или при условията на евентуалност да издаде на ищеца ново такова, така че възстановената на ищеца сума да не се счита за изплащане на обезщетение при напускане с оглед на компенсацията на правото на пенсия и следователно не представлява пенсия или еквивалентно плащане,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът е работил като срочно нает служител на Комисията на Европейските общности. През този период той е бил в неплатен служебен отпуск в качеството си на длъжностно лице на Bundesministerium für Wirtschaft [Федерално министерство на икономиката]. Министерството е намалило пенсията на ищеца поради едновременно изплащане на осигурителни плащания от междудържавни и наддържавни осигурителни системи, тъй като Комисията на Европейските общности е издала на ищеца удостоверение за изплащането на обезщетение за напускане под формата на компенсация на пенсионни права.
   Ищецът изтъква, че това удостоверение на Комисията е неправилно, доколкото срочно наетите служители не придобиват право на пенсия поради краткия срок на службата (член 77-84 от Правилника за длъжностните лица) и поради това на ищеца са били възстановени единствено удържаните вноски за пенсионната каса.


title: Дело C-685/13: Определение на председателя на Съда от 11 ноември 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal de première instance de Liège — Белгия) — Belgacom SA/Commune de Fléron

text:
               19.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/23

      Определение на председателя на Съда от 11 ноември 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal de première instance de Liège — Белгия) — Belgacom SA/Commune de Fléron
      (Дело C-685/13) (1)

      (2015/C 016/34)
      Език на производството: френски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 61, 1.3.2014 г.


title: Дело C-491/11 P: Жалба, подадена на 26 септември 2011 г. от Fuchshuber Agrarhandel GmbH срещу Определение на Общия съд (втори състав) от 21 юли 2011 г. по дело T-451/10, Fuchshuber Agrarhandel GmbH/Комисия

text:
               14.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/3

         Жалба, подадена на 26 септември 2011 г. от Fuchshuber Agrarhandel GmbH срещу Определение на Общия съд (втори състав) от 21 юли 2011 г. по дело T-451/10, Fuchshuber Agrarhandel GmbH/Комисия
   (Дело C-491/11 P)
   2012/C 13/07
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Fuchshuber Agrarhandel GmbH (представител: G. Lehner, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска:

               —

               да се проведе съдебно заседание по делото;

               —

               да се осъди Европейската комисия да му плати в срок от четиринадесет дни сумата от 2 623 282,31 EUR, заедно с лихва от 6 % на година, считано от 24 септември 2007 г. — върху сумата от 1 641 372,50 EUR и считано от 16 октомври 2007 г. — върху сумата от 981 909,81 EUR;

               —

               да се установи, че Европейската комисия е длъжна да обезщети всякакви други евентуални вреди, свързани с лот KUK459, възложен на 3 септември 2007 г., и с лот KUK465, възложен на 17 септември 2007 г.;

               —

               да се осъди Европейската комисия да възстанови на представителя на жалбоподателя направените от него съдебни разноски в срок от четиринадесет дни.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбата е срещу определение на Общия съд, с което той е отхвърлил като явно лишен от правно основание иска за обезщетение на вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял поради липсата на контрол от страна на Комисията върху условията за провеждане на постоянните тръжни процедури за препродажба на общностния пазар на зърнени култури, в случая на царевицата, държана от унгарската интервенционна агенция.
   Правният анализ на Общия съд, в резултат на който той достигнал до извода, че Комисията не може да бъде упреквана за неправомерни действия, бил погрешен, тъй като цитираната съдебна практика (1) не била приложима към настоящия случай.
   В противоречие с тълкуването на Общия съд от релевантните разпоредби (2) следвало, че Комисията е компетентна да следи провеждането на постоянните тръжни процедури за препродажба на зърнени култури, държани от интервенционните агенции на държавите членки. Комисията имала не само правомощие за вземане на решение, но и задължение за упражняване на контрол (3). Посочените интервенционни агенции не разполагали със свобода на действие.
   Задължението на Комисията за упражняване на контрол служело не само за защитата на финансовите интереси на Съюза, но и на защитата на интересите на различните оператори на пазара. Регламент № 884/2006 (4) установявал задължение за контрол, в смисъл че всички интервенционни складове трябвало поне веднъж годишно да бъдат контролирани от разплащателните агенции, за да се провери доброто запазване и целостта на запасите, като копие от докладите за инспекции впоследствие трябвало да бъде изпратено на Комисията. В случая тези разпоредби били явно нарушени.
   Комисията допуснала квалифицирано и тежко нарушение на задълженията си като не упражнила правомощията си за контрол при подготовката на спорните тръжни процедури.
   Освен това Общият съд допуснал процесуално нарушение като квалифицирал като погрешно изложението на фактите от жалбоподателя, без да извърши събиране на доказателства и без да проведе устна фаза на производството.

      (1)  Решение на Съда от 1 януари 2001 г. по дело Гърция/Комисия, C-247/98, Recueil, стр. I-1, както и Решение на Общия съд от 13 ноември 2008 г. по дело Италия/Комисия, T-224/04, Сборник, стр. II-258*.

      (2)  По-специално членове 6 и 24 от Регламент (ЕО) № 1784/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно общата организация на пазара на зърнени култури (ОВ L 270, стр. 78; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 51, стр. 3).

      (3)  Член 37 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета от 21 юни 2005 година относно финансирането на Общата селскостопанска политика (ОВ L 209, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 1, стр. 193).

      (4)  Регламент (ЕО) № 884/2006 на Комисията от 21 юни 2006 година за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета за финансирането от страна на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) на интервенционни мерки под формата на операции на публично съхранение и отчитане на операции на публично съхранение от разплащателните агенции на държавите членки (ОВ L 171, стр. 35; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 72, стр. 239).


title: Дело C-229/08: Решение на Съда (голям състав) от 12 януари 2010 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Frankfurt am Main — Германия) — Colin Wolf/Stadt Frankfurt am Main (Директива 2000/78/ЕО — Член 4, параграф 1 — Забрана на дискриминацията, основана на възраст — Национална разпоредба, която определя 30 години като максимална възраст за наемане на държавни служители на работа в пожарните служби — Преследвана цел — Понятие за основно и определящо професията изискване)

text:
               13.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/6

         Решение на Съда (голям състав) от 12 януари 2010 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Frankfurt am Main — Германия) — Colin Wolf/Stadt Frankfurt am Main
   (Дело C-229/08) (1)

   (Директива 2000/78/ЕО - Член 4, параграф 1 - Забрана на дискриминацията, основана на възраст - Национална разпоредба, която определя 30 години като максимална възраст за наемане на държавни служители на работа в пожарните служби - Преследвана цел - Понятие за основно и определящо професията изискване)
   2010/C 63/08
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgericht Frankfurt am Main

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Colin Wolf

      Ответник: Stadt Frankfurt am Main

      Предмет

   Преюдициално запитване — Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Германия) — Тълкуване на член 6, параграф 1 и на член 17 от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7) — Забрана на дискриминацията, основана на възраст — Понятие за „обективно и обосновано оправдани“ разлики в третирането, основани на възраст, както и за „необходимост от разумен период на заетост преди пенсиониране“ — Национална разпоредба, която определя 30 години като максимална възраст за наемане на работа на държавни служители за кариера в пожарните служби

      Диспозитив

   Член 4, параграф 1 от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като разглежданата по главното производство, която определя 30 години като максимална възраст за наемане на работа в междинната техническа пожарна служба.

      (1)  ОВ C 223, 30.8.2008 г.


title: Дело C-47/09: Иск, предявен на 2 февруари 2009 г.  — Комисия на Eвропейските общности/Италианска република

text:
               4.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/18

         Иск, предявен на 2 февруари 2009 г. — Комисия на Eвропейските общности/Италианска република
   (Дело C-47/09)
   (2009/C 82/33)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: F. Clotuche-Duvieusart и D. Nardi)

      Ответник: Италианска република
   Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че като е предвидила възможност за допълване с прилагателното „чист“ или с обозначението „чист шоколад“ търговското наименование на шоколадовите продукти, които не съдържат растителни мазнини, различни от какаово масло, Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 3 от Директива 2006/36/ЕО (1) във връзка с член 2, параграф 1, буква а) от Директива 2000/13/ЕО (2), както и на член 3, параграф 5 от Директива 2000/36;

               —

               да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Етикетирането, и по-конкретно търговските наименования на шоколадовите продукти са напълно хармонизирани в Общността и с цел да се гарантира правилната информация за потребителя по силата на разпоредбите на директивата относно етикетирането (2000/13) и на директивата за шоколадовите продукти (2000/36). Директива 2000/36 предвижда, че продуктите, които съдържат до 5 % от определени растителни мазнини, запазват непроменено търговското си наименование, при условие, че в етикетирането се съдържа специфичното обозначение с контрастни букви „Освен какаово масло, съдържа и други растителни мазнини“.
   Като позволява прилагателното „чист“ да бъде допълвано към търговското наименование на продукта само за продуктите, съдържащи изключително какаово масло като мазнина, италианското законодателство, което е предмет на иска, променя и нарушава хармонизираните на общностно равнище дефиниции. Като се има пред вид, че на италиански език „puro“ означава неподправен, неувреден и следователно автентичен, у потребителите се създава представата, че продуктите, които макар да спазват директивата и предвидените в нея условия по отношение на търговските наименования, съдържат растителни мазнини, различни от какаовото масло, не са чисти, т.е. те са подправени, увредени и не са автентични. И то само поради факта, че съдържат растителни мазнини, които правната уредба допуска от гледна точка на техния вид и пропорции, без това да променя търговското им наименование.
   Освен това, думата„puro“ е качествено прилагателно, чието използване в търговското наименование е подчинено на определени условия. По-конкретно, член 3, параграф 5 от Директива 2000/36 предвижда, че използването на обозначения относно критериите за качество е подчинено на условието за минимално съдържание на общо сухо какаово вещество, по-високо от предвиденото за използване на наименованията, в които такива описания не фигурират. Италианското законодателство, свързано с обозначението „puro“, от своя страна обуславя тяхната употреба с наличието като мазнина само на какаово масло, без да изисква императивно спазването на по-високо минимално съдържание на общо сухо какаово вещество. Това е пряко нарушение на член 3, параграф 5 от директивата, както и подвеждащ за потребителя елемент.

      (1)  Директива 2000/36/EO на Европейския парламент и на Съвета от 23 юни 2000 година относно какаовите и шоколадовите продукти, предназначени за консумация от човека (ОВ L 197, стр. 19; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 30, стр. 19).

      (2)  Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно етикетирането, представянето и рекламата на храните (ОВ L 109, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 6, стр. 9).


               9.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/23

         Дело, заведено на 11 януари 2017 г. от Konkurrenten.no AS срещу Надзорния орган на ЕАСТ
   (Дело E-1/17)
   (2017/C 73/13)
   На 11 януари 2017 г. в Съда на ЕАСТ бе заведено дело срещу Надзорния орган на ЕАСТ oт предприятието Konkurrenten.no AS, представлявано от Jon Midthjell, адвокат, от Advokatfirmaet Midthjell AS, с адрес: Grev Wedels plass 5, N-0151 Осло, Норвегия.
   Ищецът настоява пред Съда на ЕАСТ за следното:

               1.

               да отмени Решение на Надзорния орган на ЕАСТ № 179/15/COL от 7 май 2015 г.; както и

               2.

               да осъди ответника и всички други встъпили страни да заплатят разноските.

         Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:

               —

               Ищецът, Konkurrenten.no AS, е частен оператор на норвежкия пазар на експресни автобусни превози между централните и южните райони на Норвегия.

               —

               На 23 март 2011 г. Konkurrenten внесе комбинирана жалба относно държавните помощи и обществените поръчки срещу Норвегия, в резултат на което Надзорният орган на ЕАСТ започна две отделни разследвания: Едно, свързано с обществените поръчки (Дело на Европейския надзорен орган № 69548 и 69656) и едно, свързано с държавната помощ (Дело на Европейския надзорен орган № 69694 и 73321).

               —

               На 27 юни 2012 г. надзорният орган на ЕАСТ изготви мотивирано становище срещу Норвегия относно частта от жалбата, свързана с обществените поръчки.

               —

               В отговор на частта от жалбата, свързана с държавната помощ, бе издадено оспорвано решение № 179/15/COL от 7 май 2015 г.

               —

               На 7 юли 2015 г., в съответствие с член 5 от оспорваното решение, норвежките власти уведомиха Надзорния орган на ЕАСТ чрез писмо, че общият размер на неправомерната помощ, предоставена на Nettbuss, конкурент на ищеца, е 99 453 890 NOK.

               —

               На 7 септември 2015 г. крайният срок в член 4 от обжалваното решение Норвегия да възстанови неправомерната помощ, изтече без възстановяване.

               —

               Nettbuss отказва да изплати иска за възстановяване, а конфликтът за възстановяване на сумата накара норвежките власти да подадат искане до Европейския надзорен орган за разясняване на оспорваното решение чрез писмо от 6 октомври 2015 г. В отговора си от 26 октомври 2015 г., Надзорният орган на ЕАСТ обясни, че не споделя тълкуването на норвежките органи и застава на страната на Nettbus.

               —

               В последващо писмо до Надзорния орган на ЕАСТ от 12 ноември 2015 г., норвежките органи отбелязаха, че в резултат от тълкуването на оспорваното решение от Надзорния орган на ЕАСТ, искът за възстановяване ще трябва да бъде значително намален.

               —

               На 8 септември 2016 г. окръг Aust Agder и Nettbuss сключиха спогодба, съгласно която Nettbuss се съгласи да върне 5 000 000 NOK.

               —

               Ищецът не е съгласен с тълкуването на Надзорния орган на ЕАСТ и счита, че оспорваното решение е оставило незасегната почти цялата държавна помощ, получена от Nettbuss от окръг Aust Agder, по време на 10-годишния период от 2004 до 2014 г.


title: Дело T-596/10: Жалба, подадена на 28 декември 2010 г. — Almunia Textil/СХВП — FIBA Europe (EuroBasket)

text:
               12.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/20

         Жалба, подадена на 28 декември 2010 г. — Almunia Textil/СХВП — FIBA Europe (EuroBasket)
   (Дело T-596/10)
   2011/C 80/39
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: Almunia Textil, SA (La Almunia de Doña Godina, Испания) (представител: J. E. Astiz Suárez, abogado)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: FIBA Europe eV (Мюнхен, Германия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 6 октомври 2010 г. по преписка R 280/2010-1.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: FIBA Europe eV

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „EuroBasket“ за стоки и услуги от класове 9, 14, 16, 24, 25, 26, 28, 35, 38 и 41

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративна национална марка и марка на Общността, съдържаща словния елемент „Basket“, за стоки от класове 18, 25 и 28

      Решение на отдела по споровете: частично уважава възражението и частично отхвърля заявката за марка на Общността за стоките от класове 9, 25, 28 и 41.

      Решение на апелативния състав: уважава жалбата и отхвърля възражението.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1), тъй като съществувала вероятност от объркване между конфликтните марки.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стp. 1).


title: Дело T-86/08: Решение на Общия съд от 5 юли 2012 г. — Гърция/Комисия (ФЕОГА — Секция „Гарантиране“ — Разходи, изключени от финансиране — Плодове и зеленчуци — Развитие на селските райони — Неспазване на сроковете за плащане — Изпълнение на решение на Съда — Сила на пресъдено нещо — 24-месечен срок — Принцип на пропорционалност)

text:
               11.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/13

         Решение на Общия съд от 5 юли 2012 г. — Гърция/Комисия
   (Дело T-86/08) (1)

   (ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - Разходи, изключени от финансиране - Плодове и зеленчуци - Развитие на селските райони - Неспазване на сроковете за плащане - Изпълнение на решение на Съда - Сила на пресъдено нещо - 24-месечен срок - Принцип на пропорционалност)
   2012/C 243/23
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Република Гърция (представители: първоначално V. Kontolaimos, S. Charitaki и M. Tassopoulou, впоследствие M. Tassopoulou, I. Chalkias и K. Tsagkaropoulos)

      Ответник: Европейска комисия (представители: H. Tserepa-Lacombe, подпомаган от адв. P. Katsimani)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2008/68/ЕО от 20 декември 2007 година за изключване от финансиране от страна на Общността на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“ (ОВ L 18, 2008 г. стр. 12), в частта, в която това решение се отнася до някои направени от Република Гърция разходи

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 142, 7.6.2008 г.


title: Дело T-559/13: Жалба, подадена на 25 октомври 2013 г. — Giovanni Cosmetics/СХВП — Vasconcelos & Gonçalves (GIOVANNI GALLI)

text:
               25.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/23

         Жалба, подадена на 25 октомври 2013 г. — Giovanni Cosmetics/СХВП — Vasconcelos & Gonçalves (GIOVANNI GALLI)
   (Дело T-559/13)
   2014/C 24/41
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Giovanni Cosmetics, Inc. (Rancho Dominguez, Съединени щати) (представители: J. van den Berg и M. Meddens-Bakker, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Vasconcelos & Gonçalves, SA (Лисабон, Португалия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 13 август 2013 г., постановено по преписка R 1189/2012-2,

               —

               да разпореди да се отхвърли заявка за марка на Общността № 9 232 471,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка, съдържаща словните елементи „GIOVANNI GALLI“ за стоки и услуги от класове 3, 14 и 18 — Заявка за марка на Общността № 9 232 471

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Регистрация за марка на Общността № 2 404 283 за словната марка „GIOVANNI“ за стоки от клас 3

      Решение на отдела по споровете: Отхвърля възражението изцяло

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламента за марката на Общността.


title: Дело T-584/11: Определение на Общия съд от 11 декември 2012 г. — Atlas Transport/СХВП — Hartmann (ATLAS TRANSPORT) (Марка на Общността — Производство по отмяна — Оттегляне на искането за отмяна — Липса на основание за произнасяне)

text:
               9.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/24

         Определение на Общия съд от 11 декември 2012 г. — Atlas Transport/СХВП — Hartmann (ATLAS TRANSPORT)
   (Дело T-584/11) (1)

   (Марка на Общността - Производство по отмяна - Оттегляне на искането за отмяна - Липса на основание за произнасяне)
   2013/C 38/42
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Atlas Transport GmbH (Дюселдорф, Германия) (представители: U. Hildebrandt, K. Schmidt-Hern и B. Weichhaus, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Alfred Hartmann (Леер, Германия)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 1 септември 2011 г. (преписка R 2262/2010-1), постановено в производство по отмяна със страни г-н Alfred Hartmann и Atlas Transport GmbH.

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за произнасяне по жалбата.

               2.

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 32, 4.2.2012 г.


title: Дело F-19/13: Определение на Съда на публичната служба от 29 август 2016 г. — Boyd/Комисия

text:
               10.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 371/35

         Определение на Съда на публичната служба от 29 август 2016 г. — Boyd/Комисия
   (Дело F-19/13) (1)

   (2016/C 371/42)
   Език на производството: френски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 123, 27.4.2013 г., стр. 30.


title: Дело F-14/12 RENV: Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 30 септември 2015 г. — Schönberger/Сметна палата (Публична служба — Длъжностни лица — Връщане на делото на Съда на публичната служба след отмяна — Повишаване — Процедура по повишаване за 2011 г. — Отказ за повишаване — Частично явно недопустима и частично явно неоснователна жалба)

text:
               9.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 371/46

         Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 30 септември 2015 г. — Schönberger/Сметна палата
   (Дело F-14/12 RENV)
   ((Публична служба - Длъжностни лица - Връщане на делото на Съда на публичната служба след отмяна - Повишаване - Процедура по повишаване за 2011 г. - Отказ за повишаване - Частично явно недопустима и частично явно неоснователна жалба))
   (2015/C 371/47)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Peter Schönberger (Люксембург, Люксембург) (представител: O. Mader, адвокат)

      Ответник: Европейска сметна палата (представители: B. Schäfer и Í. Ní Riagáin Düro)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решението на ответника за отказ за повишаване на жалбоподателя в степен AD 13 в рамките на процедурата по повишаване за 2011 г.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като частично явно недопустима и частично явно неоснователна.

               2.

               По дело F-14/12 и дело F-14/12 RENV г-н Schönberger понася направените от него съдебни разноски, както и тези, които са направени от Сметната палата на Европейския съюз.

               3.

               По дело T-26/14 P Сметната палата на Европейския съюз понася направените от нея съдебни разноски, както и тези, които са направени от г-н Schönberger.


title: Дело T-414/10: Жалба, подадена на 15 септември 2010 г. — Companhia Previdente/Комисия

text:
               20.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 317/35

         Жалба, подадена на 15 септември 2010 г. — Companhia Previdente/Комисия
   (Дело T-414/10)
   ()
   2010/C 317/63
   Език на производството: португалски

      Страни

      Жалбоподател: Companhia Previdente — Sociedade de Controle de Participações Financeiras, SA (Лисабон, Португалия) (представители: D. Proença de Carvalho и J. Caimoto Duarte, advogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отменят частично членове 1 и 2 от Решение C(2010) 4387 окончателен на Комисията от 30 юни 2010 г. относно процедура за прилагане на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/38.344 — Стомана за предварително напрягане), доколкото засягат жалбоподателя.

               —

               да се признае, че всяко намаляване на глобата на Socitrel, в обхвата на останалите жалби, свързани с нарушения, за които Companhia Previdente е солидарно отговорна, трябва да води до равностойно автоматично намаляване на глобата, наложена солидарно на последната.

      Правни основания и основни доводи

   Решението, което жалбоподателят обжалва в настоящото производство, е същото, което се обжалва по дело T-385/10, ArcelorMittal Wire France и др./Комисия.
   Жалбоподателят твърди в жалбата си, че:

               i)

               са нарушени член 101 ДФЕС и принципът на индивидуална отговорност за нарушенията, във връзка с член 6 от Европейската конвенция за правата на човека, както и член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (1). Решението е опорочено от явна грешка в преценката при определянето на солидарната отговорност на Companhia Previdente за нарушенията, извършени от Socitrel; надвишен е също така максималният размер на глобата, предвиден в член 23, параграф 2 от Регламент № 1/2003.

               ii)

               е нарушен член 296 ДФЕС, тъй като не се отхвърлят твърденията на жалбоподателя, не се оборва обосновано презумпцията за упражняване на решаващо влияние от страна на Companhia Previdente над Socitrel през периода 1998 — 2002 г. с оглед на вменяване на солидарна отговорност и на определяне на размера на глобата, нито пък се уточнява надлежно на какво се основава изводът, че е съществувало влияние от този вид през предходния период, 1994 — 1998 г., за който по принцип такава презумпция е неприложима.

         При условията на евентуалност се твърди, че:

               iii)

               са нарушени член 101, параграф 1, ДФЕС, член 53 от Споразумението за ЕИП и член 23, параграф 2 от Регламент № 1/2003, както и принципът на пропорционалност, тъй като е надвишен максималният размер на глобата, която може да бъде наложена на Companhia Previdente.

               iv)

               са нарушени принципите на пропорционалност и на недопускане на дискриминация, тъй като не е взет предвид настоящият икономически контекст на криза и невъзможността за плащане от страна на Companhia Previdente.

      (1)  ОВ L 1, 2003 г., стp. 1; Специално издание на български език, глава 8, том 1, стр. 167.


title: Дело C-559/13: Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhof (Германия) на 30 октомври 2013 г. — Finanzamt Dortmund-Unna/Josef Grünewald

text:
               15.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/17

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhof (Германия) на 30 октомври 2013 г. — Finanzamt Dortmund-Unna/Josef Grünewald
   (Дело C-559/13)
   2014/C 45/31
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesfinanzhof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Finanzamt Dortmund-Unna

      Ответник: Josef Grünewald

      Преюдициален въпрос

   Допуска ли член 63 от Договора за функционирането на Европейския съюз правна уредба на държава членка, според която частните плащания за издръжка, извършени от чуждестранни данъчнозадължени лица, които са във връзка с прехвърлянето на доходоносно имущество в страната чрез така наречената делба на наследството приживе, не могат да се приспадат, докато при режима на неограниченото данъчно облагане съответните плащания следва да се приспаднат, въпреки че приспадането води до съответстващо данъчно задължение при получателя на плащането (неограничено данъчнозадължен)?


title: Дело F-91/13: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 1 октомври 2014 г. — DF/Комисия (Публична служба — Възнаграждение — Надбавка за експатриране — Пътни разноски — Командироване на жалбоподателя в държавата на гражданството му — Условие, предвидено в член 4, параграф 1, буква б) от приложение VII от Правилника за длъжностните лица)

text:
               10.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 395/63

      Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 1 октомври 2014 г. — DF/Комисия
      (Дело F-91/13) (1)

      ((Публична служба - Възнаграждение - Надбавка за експатриране - Пътни разноски - Командироване на жалбоподателя в държавата на гражданството му - Условие, предвидено в член 4, параграф 1, буква б) от приложение VII от Правилника за длъжностните лица))
      (2014/C 395/76)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: DF (представители: L. Levi и A. Blot, avocats)

         Ответник:Европейска комисия (представители: първоначално J. Currall и V. Joris, впоследствие J. Currall)

         Предмет

      Искане за отмяна на решението, с което жалбоподателят е задължен да възстанови надбавката за експатриране и пътните разноски, получени от него по време на командироването му в Германия за периода от 1 септември 2009 г. до 31 август 2012 г. и искане за възстановяване на вече събраните суми, както и изплащане на обезщетение за вреди

         Диспозитив

                  1)

                  Осъжда Европейската комисия да плати на DF сумата от 1 500 евро като обезщетение за имуществени вреди.

                  2)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                  Осъжда Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски и една четвърт от разноските, направени от DF.

                  4)

                  Осъжда DF да понесе три четвърти от направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 367, 14/12/213 г., стр. 40