title: Дело C-357/14 P: Решение на Съда (трети състав) от 1 октомври 2015 г. — Electrabel SA и Dunamenti Erőmű Zrt/Европейска комисия (Обжалване — Държавни помощи — Помощ, отпусната от унгарските власти в полза на някои производители на електроенергия — Споразумения за изкупуване на електроенергия, сключени между публично предприятие и някои производители на електроенергия — Решение, с което тази помощ се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда възстановяването ѝ — Понятие за „страна“, която може да обжалва пред Съда — Присъединяване на Унгария към Европейския съюз — Меродавна дата за преценката за наличието на помощ — Понятие за държавна помощ — Предимство — Критерий за частния инвеститор — Метод за изчисляване на размера на тази помощ)

text:
               16.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/9

         Решение на Съда (трети състав) от 1 октомври 2015 г. — Electrabel SA и Dunamenti Erőmű Zrt/Европейска комисия
   (Дело C-357/14 P) (1)

   ((Обжалване - Държавни помощи - Помощ, отпусната от унгарските власти в полза на някои производители на електроенергия - Споразумения за изкупуване на електроенергия, сключени между публично предприятие и някои производители на електроенергия - Решение, с което тази помощ се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда възстановяването ѝ - Понятие за „страна“, която може да обжалва пред Съда - Присъединяване на Унгария към Европейския съюз - Меродавна дата за преценката за наличието на помощ - Понятие за държавна помощ - Предимство - Критерий за частния инвеститор - Метод за изчисляване на размера на тази помощ))
   (2015/C 381/10)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Electrabel SA и Dunamenti Erőmű Zrt (представители: J. Philippe, F.-H. Boret и A.-C. Guyon, avocats, P. Turner, QC)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: L. Flynn и K. Talabér-Ritz)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Dunamenti Erőmű Zrt да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.

               3)

               Electrabel SA понася направените от него съдебни разноски

      (1)  ОВ C 329, 22.9.2014 г.


title: Дело C-373/12: Преюдициално запитване, отправено от Krajský súd v Prešove (Словакия) на 3 август 2012 г. — GIC Cash a.s./Marián Gunčaga

text:
               17.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/8

         Преюдициално запитване, отправено от Krajský súd v Prešove (Словакия) на 3 август 2012 г. — GIC Cash a.s./Marián Gunčaga
   (Дело C-373/12)
   2012/C 355/13
   Език на производството: словашки

      Запитваща юрисдикция

   Krajský súd v Prešove

      Страни в главното производство

      Ищец: GIC Cash a.s.

      Ответник: Marián Gunčaga

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз (1), във връзка с член 38 от същата, член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО (2) на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори, да се тълкува в смисъл, че когато правораздавателен орган, сезиран със спор относно потребителски договор, трябва да прецени дали договорна клауза е неравноправна, и друг правораздавателен орган на друга държава членка вече доказано се е произнесъл при аналогични фактически обстоятелства, че договорна клауза с подобно или идентично (на същата) съдържание е неравноправна, потребителят има право при преценката на неравноправния характер на спорната клауза (сезираният от него) правораздавателен орган да вземе предвид решението, прието от правораздавателния орган на другата държава членка?

               2.

               При утвърдителен отговор на първия въпрос, нарушава ли сезираният правораздавателен орган основното право на потребителя по член 47 във връзка с член 38 от Хартата, ако не вземе предвид доказаното решение на правораздавателен орган на друга държава членка относно неравноправния характер на договорна клауза с подобно или идентично съдържание?

      (1)  ОВ C 364, 18.12.2000 г., стр. 1.

      (2)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (OB L 95, 21.4.1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


title: Дело C-491/08: Решение на Съда (четвърти състав) от 10 юни 2010 г. — Европейска комисия/Италианска република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 92/43/ЕИО — Опазване на естествените местообитания — Дива флора и фауна — Територия от значение за Общността — Режим на защита — Туристически комплекс „Is Arenas“ )

text:
               31.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/7

         Решение на Съда (четвърти състав) от 10 юни 2010 г. — Европейска комисия/Италианска република
   (Дело C-491/08) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 92/43/ЕИО - Опазване на естествените местообитания - Дива флора и фауна - Територия от значение за Общността - Режим на защита - Туристически комплекс „Is Arenas“)
   2010/C 209/09
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представител: D. Recchia)

      Ответник: Италианска република (представители: I. Bruni, G. Aiello, avvocato dello Stato)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 г. за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (ОВ L 206, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109) — Територии от значение за Общността — Територия „Is Arenas“ — Изграждане на игрище за голф

      Диспозитив

               1.

               Предвид проекта за туристически комплекс от недвижими имоти „Is Arenas“, който засяга територията „Is Arenas“

                           —

                           като преди 19 юли 2006 г., дата на включването на територията „Is Arenas“ в списъка на териториите от значение за Общността, не е приела подходящите защитни мерки, предвид преследваната от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 г. за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна цел за съхраняване на съответния екологичен интерес на национално равнище на предложената територия от значение за Общността, и по-специално като не е забранила намеса, която е в състояние да увреди сериозно екологичните характеристики на територията, и

                           —

                           и като след 19 юли 2006 г. не е взела подходящите мерки за предотвратяване на влошаването на състоянието на естествените местообитания, за които e определена посочената територия, от значение за Общността,
                           Италианската република не е изпълнила задълженията си по Директива 92/43 и по-специално, що се отнася до второто твърдение за нарушение — задълженията си по член 6, параграф 2 от директивата

               2.

               Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 44, 21.02.2009 г.


title: Дело C-602/16 P: Жалба, подадена на 24 ноември 2016 г. от Съвета на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 15 септември 2016 г. по дело T-111/14, Unitec Bio/Съвет

text:
               30.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/31

         Жалба, подадена на 24 ноември 2016 г. от Съвета на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 15 септември 2016 г. по дело T-111/14, Unitec Bio/Съвет
   (Дело C-602/16 P)
   (2017/C 030/35)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: H. Marcos Fraile, N. Tuominen, avocat)

      Други страни в производството: Unitec Bio SA, Европейска комисия, European Biodiesel Board (EBB)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд от 15 септември 2016 г., връчено на Съвета на 16 септември 2016 г., по дело T-111/14, Unitec Bio SA/Съвет на Европейския съюз;

               —

               да отхвърли жалбата, подадена в първоинстанционното производство, за отмяна на обжалвания регламент; и

               —

               да осъди жалбоподателя в първоинстанционното производство да заплати съдебните разноски на Съвета както в това производство, така и разноските в производството по обжалване.

         При условията на евентуалност,

               —

               да върне делото за ново разглеждане от Общия съд;

               —

               да не се произнася по съдебните разноски в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.

      Основания и основни доводи

               1.

                  Първо, Общият съд приложил неправилен правен критерий за да определи дали Съветът е разполагал с доказателства, въз основа на които може да реши, че цените на суровините на вътрешния пазар, съдържащи се в документите на съответните аржентински износители, са деформирани съществено, поради което не могат да бъдат взети предвид и да използва метода, предвиден в член 2, параграф 5, втора алинея от Основния регламент (1). По този начин Общият съд възложил на институцията прекомерна тежест на доказване.

               2.

                  Второ, не е надлежно мотивирана констатацията на Общият съд, че доказателствата, представени от институциите, не са достатъчни, за да установят наличието на чувствително изкривяване на цените на основните суровини в Аржентина, което се дължи на системата за ДЕТ.

               3.

                  Трето, диспозитивът на обжалваното решение, с което се отменят антидъмпинговите мита, що се отнася до жалбоподателя в първоинстанционното производство, не е пропорционален на единственото разгледано от Общия съд отменително основание и извежда необосновани последици от констатираната незаконосъобразност.

               4.

               Съветът ще докаже, че в обжалваното решение са допуснати редица грешки при прилагане на правото, които засягат валидността му. Освен това Съветът твърди, че обстоятелствата, наведени от първоинстанционния жалбоподател в първото основание, са установени в достатъчна степен за да може Съдът да се произнесе по основанието и да отхвърли жалбата.

               5.

               Ето защо Съветът почтително иска отмяната на обжалваното решение и отхвърляне на искането за отмяна на обжалвания регламент, подадено от жалбоподателя в първоинстанционното производство.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност. (ОВ 2009, L 343, стр. 51) („Основния регламент“)


title: Дело C-411/04 P: Решение на Съда (първи състав) от 25 януари 2007 г. — Salzgitter Mannesmann GmbH, бивш Mannesmannöhren-Werke GmbH/Комисия на Европейските общности (Жалба — Конкуренция — Съглашение — Пазар на безшевни стоманени тръби — Справедлив процес — Доказателства с анонимен произход — Глоба — Сътрудничество — Равно третиране)

text:
               10.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/3

         Решение на Съда (първи състав) от 25 януари 2007 г. — Salzgitter Mannesmann GmbH, бивш Mannesmannöhren-Werke GmbH/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-411/04 P) (1)

   (Жалба - Конкуренция - Съглашение - Пазар на безшевни стоманени тръби - Справедлив процес - Доказателства с анонимен произход - Глоба - Сътрудничество - Равно третиране)
   (2007/C 56/05)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Salzgitter Mannesmann GmbH, бивш Mannesmannöhren-Werke GmbH (представители: K. Klusmann и F. Wiemer, Rechtsanwälte)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: A. Whelan и H. Gading; H.-J. Freund, Rechtsanwalt)
   Предмет
   Жалба срещу решението на Първоинстанционния съд (втори състав) от 8 юли 2004 г. по делото Mannesmannröhren-Werke/Комисията (T-44/00), доколкото то отхвърля иска за отмяна на решение 2003/382/ЕО на Комисията от 8 декември 1999 г. относно процедура за приложение на член 81 от Договора за ЕО (дело IV/E-1/35.860.B — Безшевни стоманени тръби) (ОВ L 140, стр. 1) — Право на справедлив процес — Погрешно прилагане на член 81 ДЕО — Принцип на равното третиране
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Salzgitter Mannesmann GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  OB C 273, 6.11.2004 г.


title: Дело C-462/05: Решение на Съда (четвърти състав) от 12 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Португалия (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Допустимост — Пресъдено нещо — Шеста директива ДДС — Член 4, параграф 5, първа алинея, член 12, параграф 3, буква а) и член 28, параграф 2, буква д))

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/3

         Решение на Съда (четвърти състав) от 12 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Португалия
   (Дело C-462/05) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Допустимост - Пресъдено нещо - Шеста директива ДДС - Член 4, параграф 5, първа алинея, член 12, параграф 3, буква а) и член 28, параграф 2, буква д))
   (2008/C 209/03)
   Език на производството: португалски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: R. Lyal и M. Afonso)

      Ответник: Република Португалия (представители: L. Fernandes, Â. Seiça Neves и R. Laires)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на членове 12 и 28 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — оставяне в сила на по-ниска ставка от 5 % по отношение на пътните такси за преминаване на река Тежу в Лисабон
   Диспозитив

               1)

               Като е оставила в сила по-ниска ставка в размер на 5 % за данък върху добавената стойност, която се прилага за пътните такси за преминаване на река Тежу в Лисабон, Португалската република не е изпълнила задълженията си по членове 12 и 28 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 2001/4/ЕО на Съвета от 19 януари 2001 година.

               2)

               Осъжда Португалската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 60, 11.3.2006 г.


title: Дело C-545/09: Решение на Съда (първи състав) от 2 февруари 2012 г. — Европейска комисия/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (Конвенция за определяне на статута на Европейските училища — Тълкуване и прилагане на член 12, точка 4, буква а) и член 25, точка 1 — Право на командированите учители да имат достъп до същото кариерно развитие и същото увеличение на заплатите като техните национални колеги — Изключване на някои учители, командировани от Обединеното кралство в Европейските училища, от достъп до по-изгодни скали за заплащане и до други допълнителни плащания, предоставяни на националните им колеги — Несъвместимост с член 12, точка 4, буква а) и член 25, точка 1)

text:
               17.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/2

         Решение на Съда (първи състав) от 2 февруари 2012 г. — Европейска комисия/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
   (Дело C-545/09) (1)

   (Конвенция за определяне на статута на Европейските училища - Тълкуване и прилагане на член 12, точка 4, буква а) и член 25, точка 1 - Право на командированите учители да имат достъп до същото кариерно развитие и същото увеличение на заплатите като техните национални колеги - Изключване на някои учители, командировани от Обединеното кралство в Европейските училища, от достъп до по-изгодни скали за заплащане и до други допълнителни плащания, предоставяни на националните им колеги - Несъвместимост с член 12, точка 4, буква а) и член 25, точка 1)
   2012/C 80/02
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: J. Currall и B. Eggers)

      Ответник: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: H. Walker, J. Coppel, Barrister)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 12, точка 4, буква а) от Конвенцията за определяне на статута на Европейските училища (ОВ L 212, стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 16, том 1, стр. 16) — Възнаграждение на учителите, командировани в Европейските училища — Изключване, по време на тяхното командироване, от адаптирането на заплатата, предоставяно на учителите, наети на работа в националните училища

      Диспозитив

               1.

               Член 12, точка 4, буква а), последно изречение от Конвенцията за определяне на статута на Европейските училища от 21 юни 1994 година трябва да се тълкува в смисъл, че задължава държавите членки, които са страни по тази конвенция, да следят за това учителите, командировани или назначени в Европейските училища, да се ползват през периода на тяхното командироване или назначение от същите права за кариерно развитие и за пенсиониране като приложимите към националните им колеги по силата на правната уредба на тяхната държава членка по произход.

               2.

               Като изключва назначените или командировани в Европейските училища английски и уелски учители през периода на тяхното назначение или командироване от достъпа до по-изгодни равнища на заплащане, по-конкретно обозначените като „threshold pay“, „excellent teacher system“ или „advanced skills teachers“, и от достъпа до други допълнителни плащания като „teaching and learning responsibility payments“, предвидени от „School Teachers Pay and Conditions Document“, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия прилага неправилно член 12, точка 4, буква а) и член 25, точка 1 от тази конвенция.

               3.

               Осъжда Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 63, 13.3.2010 г.


title: Дело T-536/08: Жалба, подадена на 9 декември 2008 г.  — Huvis/Съвет

text:
               7.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/28

         Жалба, подадена на 9 декември 2008 г. — Huvis/Съвет
   (Дело T-536/08)
   (2009/C 55/53)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Huvis Corporation (Сеул, Република Корея) (представители: J.-F. Bellis, F. Di Gianni, R. Antonini, lawyers)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Регламент (ЕО) № 893/2008 на Съвета от 10 септември 2008 година за продължаване на действието на антидъмпинговото мито върху вноса на полиестерни щапелни влакна с произход от Беларус, Китайската народна република, Саудитска Арабия и Корея в резултат на частично междинно преразглеждане съгласно член 11, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 384/96 (1), доколкото той не отменя антидъмпинговото мито, приложимо за жалбоподателя от 29 декември 2006 г., тоест от датата, на която вносът на полиестерни щапелни влакна с произход от Тайван и Малайзия е облаган с временно антидъмпингово мито, което Комисията е решила да не събира съгласно своето Решение 2007/430/ЕО от 19 юни 2007 година (2),

               —

               да се осъди Съветът да понесе съдебните разноски по това производство.

         Правни основания и основни доводи
   С настоящата жалба жалбоподателят, който е дружество със седалище в Корея, цели частична отмяна на Регламент № 893/2008 на Съвета, доколкото той не отменя антидъмпинговото мито, приложимо от 29 декември 2006 г. за полиестерните щапелни влакна (PSF), които са произвеждани от жалбоподателя и са с произход от Корея. Жалбоподателят твърди, че PSF с произход от Корея трябва да бъдат третирани по същия начин, по който PSF с произход от Тайван и Малайзия са третирани в Решение 2007/430/ЕО на Комисията. Следователно според жалбоподателя антидъмпинговото мито трябва да бъде отменено от същата дата по отношение на PSF с произход от Корея.
   Жалбоподателят посочва две правни основания в подкрепа на исканията си.
   Жалбоподателят твърди, че като продължават действието на антидъмпинговите мерки по отношение на вноса на PSF с произход от Корея, докато вноса на PSF с произход от Малайзия и Тайван не е обект на антидъмпингови мерки, европейските институции нарушават основния принцип на недопускане на дискриминация. Жалбоподателят оспорва трите довода, изтъкнати от Съвета, за да се оправдае различното третиране. Обстоятелството, че относно PSF с произход от Малайзия и Тайван жалбата е била оттеглена и не е бил направен никакъв окончателен извод от Съвета, не може според жалбоподателя да оправдае дискриминационното третиране на PSF с произход от Корея. Жалбоподателят оспорва и обстоятелството, че разликата между преценката на интереса на Общността, приложена за PSF с произход от Малайзия и Тайван, и тази, приложена за PSF с произход от Корея, може да оправдае различното третиране на последните. Освен това жалбоподателят твърди, че противно на изводите на Съвета, обстоятелството, че разследванията относно Малайзия и Тайван, от една страна, и относно Корея, от друга страна, са довели до различни заключения относно интереса на Общността, също не може да оправдае дискриминационното третиране.
   Жалбоподателят също твърди, че решението, според което прекратяването на антидъмпинговите мерки върху вноса на PSF, които той произвежда и изнася, не е оправдано с оглед на интереса на Общността, е опорочено поради основни противоречия и несъгласуваност.

      (1)  ОВ L 247, стр. 1.

      (2)  2007/430/ЕО: Решение на Комисията от 19 юни 2007 година за прекратяване на антидъмпинговата процедура във връзка с вноса на синтетични полиестерни щапелни влакна (PSF) с произход от Малайзия и Тайван и освобождаване на обезпеченията, учредени чрез налагането на предварителни мита (ОВ L 160, стр. 30).


title: Дело T-260/17: Жалба, подадена на 3 май 2017 г. — Bank of New York Mellon/EUIPO — Nixen Partners (NEXEN PULSE)

text:
               10.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/34

         Жалба, подадена на 3 май 2017 г. — Bank of New York Mellon/EUIPO — Nixen Partners (NEXEN PULSE)
   (Дело T-260/17)
   (2017/C 221/47)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: The Bank of New York Mellon Corp. (Ню Йорк, Ню Йорк, Съединени щати) (представители: A. Klett и K. Schlüter, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Nixen Partners (Париж, Франция)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „NEXEN PULSE“ — заявка за регистрация № 13 374 194

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 23 февруари 2017 г. по преписка R 1571/2016-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение и да отхвърли възражението,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, както и разноските в производствата пред Апелативния състав и Отдела по споровете, включително всички необходими разноски на жалбоподателя в настоящото съдебно производство.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-385/05 TO R: Определение на председателя на Общия съд от 4 февруари 2010 г. — Португалия/Transnáutica и Комисия (Обезпечително производство — Митнически съюз — Възражение от трето лице срещу влязло в сила съдебно решение — Решение на Общия съд — Молба за спиране на изпълнението — Неспазване на изискванията за форма — Недопустимост)

text:
               27.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/25

         Определение на председателя на Общия съд от 4 февруари 2010 г. — Португалия/Transnáutica и Комисия
   (Дело T-385/05 TO R)
   (Обезпечително производство - Митнически съюз - Възражение от трето лице срещу влязло в сила съдебно решение - Решение на Общия съд - Молба за спиране на изпълнението - Неспазване на изискванията за форма - Недопустимост)
   2010/C 80/44
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes, A. C. Santos, J. Gomes и P. Rocha)

      Ответници: Transnáutica — Transportes e Navegação, SA (Matosinhos, Португалия) (представители: C. Fernández Vicién и D. Ortigão Ramos, avocats) и Европейска комисия (представители: R. Lyal и L. Bouyon)

      Предмет

   Молба за спиране на изпълнението, в рамките на производство по възражение на трето лице срещу влязло в сила съдебно решение, на Решение на Първоинстанционния съд от 23 септември 2009 г. по дело Transnáutica/Комисия (T-385/05, все още непубликувано в Сборника)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2.

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело F-57/13: Определение на Съда на публичната служба от 29 август 2016 г. — Hoeve/Комисия

text:
               10.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 371/35

         Определение на Съда на публичната служба от 29 август 2016 г. — Hoeve/Комисия
   (Дело F-57/13) (1)

   (2016/C 371/43)
   Език на производството: френски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 226, 3.8.2013 г., стр. 27.


title: Дело C-521/16: Определение на председателя на Съда от 19 януари 2017 г. (преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Hannover — Германия) — Ralf-Achim Vetter, Susanne Glang-Vetter, Anna Louisa Vetter, Carolin Marie Vetter/Germanwings GmbH

text:
               24.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/14

         Определение на председателя на Съда от 19 януари 2017 г. (преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Hannover — Германия) — Ralf-Achim Vetter, Susanne Glang-Vetter, Anna Louisa Vetter, Carolin Marie Vetter/Germanwings GmbH
   (Дело C-521/16) (1)

   (2017/C 129/23)
   Език на производството: немски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 30, 30.1.2017 г.


title: Дело F-148/06: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 11 декември 2008 г.  — Collée/Парламент (Публична служба — Длъжностни лица — Повишаване — Процедура за присъждане на точки за заслуги в Европейския парламент — Съпоставяне на заслугите)

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/69

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 11 декември 2008 г. — Collée/Парламент
   (Дело F-148/06) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура за присъждане на точки за заслуги в Европейския парламент - Съпоставяне на заслугите)
   (2009/C 44/119)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Laurent Collée (Люксембург, Люксембург) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, avocats)

      Ответник: Европейски парламент (представители: C. Burgos и A. Lukošiūtė)
   Предмет
   От една страна, отмяна на решението от 9 януари 2006 г., с което в рамките на процедурата за повишаване за 2004 г. на жалбоподателя се присъждат две точки за заслуги и от друга страна, обявяване на точка I.3 от „Инструкции относно процедурата за присъждане на точки за заслуги“ на Европейския парламент от 13 юни 2002 г. за незаконосъобразна.
   Диспозитив

               1)

               Отменя решението на Европейския парламент за присъждане на 2 точки за заслуги на г-н Collée в рамките на процедурата за повишаване за 2006 година.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата й част.

               3)

               Осъжда Европейския парламент да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 42 24.2.2007 г.


title: Дело C-541/09: Определение на председателя на Съда от 24 септември 2010 г. (преюдициално запитване от iudice di pace di Varese — Италия) — Siddiquee Mohammed Mohiuddin/Azienda Sanitaria Locale Provincia di Varese

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/38

         Определение на председателя на Съда от 24 септември 2010 г. (преюдициално запитване от iudice di pace di Varese — Италия) — Siddiquee Mohammed Mohiuddin/Azienda Sanitaria Locale Provincia di Varese
   (Дело C-541/09) (1)

   ()
   2010/C 346/71
   Език на производството: италиански
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 63, 13.03.2010 г.


title: Дело C-366/14: Преюдициално запитване от Budapesti XX., XXI. És XXIII. Kerületi Bíróság (Унгария), постъпило на 28 юли 2014 г.  — Herrenknecht AG/Hév-Sugár Kft.

text:
               6.10.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 351/6

         Преюдициално запитване от Budapesti XX., XXI. És XXIII. Kerületi Bíróság (Унгария), постъпило на 28 юли 2014 г. — Herrenknecht AG/Hév-Sugár Kft.
   (Дело C-366/14)
   2014/C 351/07
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Budapesti XX., XXI. és XXIII. Kerületi Bíróság

      Страни в главното производство

      Ищец: Herrenknecht AG

      Ответник: Hév-Sugár Kft.

      Преюдициални въпроси

               1)

               Как трябва да се тълкува член 23, параграф 1 от Регламент № 44/2001/ЕО на Съвета (1) във връзка с въпроса коя юрисдикция има изключителна компетентност, когато в общите условия на договор договарящите се страни са предоставили на няколко различни юрисдикции компетентността да разгледат спорове, породени от договора: има ли право ищецът да избере свободно между юрисдикцията с изключителна компетентност и юрисдикцията, чиято компетентност е алтернативна, и може ли да се направи извод, че запитващата юрисдикция има изключителна компетентност да разгледа спора?

               2)

               Как трябва да се тълкува член 3, параграф 1 от Римската конвенция за приложимото право към договорните задължения (2) във връзка с въпроса кое е националното право, чиито материалноправни норми се прилагат при разглеждането на договор, когато в общите условия на договора договарящите се страни са посочили като приложимо право националното право на различни държави членки?

      (1)  Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).

      (2)  Римската конвенция от 19 юни 1980 година за приложимото право към договорните задължения (ОВ L 266, 1980 г., стр. 1).


title: Дело F-119/11: Определение на Съда на публичната служба (едноличен състав) от 4 юни 2013 г. — Marcuccio/Комисия (Публична служба — Член 34, параграф 1 от Процедурния правилник — Жалба, подадена по факс в срока за обжалване и подписана посредством печат или друго средство за възпроизвеждане на подписа на адвоката — Просрочване на жалбата)

text:
               31.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/49

         Определение на Съда на публичната служба (едноличен състав) от 4 юни 2013 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело F-119/11) (1)

   (Публична служба - Член 34, параграф 1 от Процедурния правилник - Жалба, подадена по факс в срока за обжалване и подписана посредством печат или друго средство за възпроизвеждане на подписа на адвоката - Просрочване на жалбата)
   2013/C 252/89
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: г-жа C. Berardis-Kayser и г-н J. Baquero Cruz, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)

      Предмет

   Отмяна на мълчаливия отказ на Комисията, с което се отхвърля искането на жалбоподателя с предмет, от една страна, обезщетение за вредите, които се твърди, че са претърпени поради факта, че на 14, 16 и 19 март 2002 г. служители на Комисията са проникнали в служебното му жилище в Луанда и от друга страна — предаване на копията от направените по този повод снимки и унищожаването на всички документи, свързани с това събитие

      Диспозитив

               1.

               Искът се отхвърля отчасти като явно недопустим и отчасти като явно неоснователен.

               2.

               Г-н Marcuccio понася направените от него разноски и се осъжда да заплати разноските, направени от Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 25, 28.1.2012 г., стр. 71.


title: Дело C-38/08 P: Жалба, подадена на 1 февруари 2008 г. срещу Решение на Първоинстанционния съд (пети състав) от 11 декември 2007 г. по дело Jörn Sack/Комисия на Европейските общности, T-66/05

text:
               26.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 107/11

         Жалба, подадена на 1 февруари 2008 г. срещу Решение на Първоинстанционния съд (пети състав) от 11 декември 2007 г. по дело Jörn Sack/Комисия на Европейските общности, T-66/05
   (Дело C-38/08 P)
   (2008/C 107/17)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Jörn Sack (представители: адв. U. Lehmann-Brauns и адв. D. Mahlo, Rechtsanwälte)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Първоинстанционния съд от 11 декември 2007 г. по дело Т-66/05 (в което Първоинстанционният съд решава дори правните въпроси, по които неправилно не се е произнесъл, съгласно принципа за равно третиране) и да се уважи жалбата, като се отмени решението на Комисията в частта, в която се определя месечното възнаграждение на жалбоподателя за месец май 2004 г.,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени посоченото решение и да се върне делото на Първоинстанционния съд за ново разглеждане, като последният се произнесе по въпроса за нарушаване на принципа на равенство по повод на невземане предвид на жалбоподателя при повишаването в съответствие с член 44, алинея 2 от Правилника за длъжностните лица.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбата срещу решението на Първоинстанционния съд, според което жалбоподателят в качеството си на координатор в екипа на Правната служба на Комисията по всички правни въпроси относно разширяването на Европейския съюз няма право на предвиденото за началници на отдели повишаване, се основава на следните правни основания.
   Първо правно основание: Първоинстанционният съд не е преценил правилно значението и приложното поле на общия принцип на равенството, приложим в общностното право и по този начин го е нарушил.
   Принципът на равенство, както в общата му форма, така и в специфичното му изражение, е установен като забрана за дискриминация в членове 20 и 21 от Хартата на Европейския съюз за основните права, а практиката на Съда го е признала отдавна като общностно право от висш ранг. Спазването на принципа на равното третиране в общностното право не представлява само задължение за всички органи, но също и субективно право на равно третиране на частноправния субект, засегнат с акт на тези органи. Тъй като, както Съдът е установил отдавна във вече цитираните решения, това право се ползва с приоритет пред вторичното общностно право, значението му като основно право трябвало да се вземе предвид по подобаващ начин при тълкуването и прилагането на общностното право. Съдът на Европейските общности също трябвало да уважава принципа на равенство в рамките на процесуалните правила и на отделните производства.
   Във всичките си доводи жалбоподателят постоянно се е позовавал на принципа за равно третиране, а не на Правилника за длъжностните лица, и е изтъквал факта, че е упражнявал функции, които не само са равностойни на тези на началник отдел, но които за разлика от функциите на много началници на отдели даже се характеризират с по-висока стойност спрямо функциите на средни ръководни кадри. Без изобщо да извършва сравнително изследване на положението на жалбоподателя спрямо това на други категории длъжностни лица, ползващи се от повишаването, Първоинстанционният съд напълно го лишава от основното му право на защита срещу произволно третиране и нарушава по този начин принципа на равенство.
   Второто правно основание: Първоинстанционният съд е нарушил правилата на правната логика
   Когато няколко засегнати лица изтъкват произволно третиране, равенството и правната сигурност могат да се осигурят, само ако Съдът установи, че не съществува сравнимо положение, когато се твърди наличието на такова, или ако установи, че засегнатите лица, за които съществува сравнимо положение, неправилно са се възползвали от привилегията, и следователно жалбоподателят няма повече право на тази привилегия. Ако се приложат тези правила на правната логика, очевидно е, че за да се отхвърли жалбата следва да се разгледа поне един от следните два въпроса и да му се отговори отрицателно що се отнася до жалбоподателя. Първо, Първоинстанционният съд е трябвало да се произнесе по въпроса дали упражняваните от длъжностни лица функции, които Комисията възлага на началниците на отдели, са равностойни на упражняваните от жалбоподателя функции, и второ, дали Комисията правилно или не е предоставила на тези длъжностни лица повишаване.
   Тъй като не е имало произнасяне по тези два въпроса, за да могат те да се смятат за правно неотносими, трябва да може да се предположи, че жалбата също е трябвало да бъде отхвърлена, ако отговорите на тези два въпроса биха били в смисъла на доводите на жалбоподателя. Такъв един извод обаче не е възможен. Тъй като Първоинстанционният съд не е изследвал въпроса за законосъобразността на включването на други категории длъжностни лица от Комисията с изискуемата от правото точност, т.е. като държи сметка за принципа на равенството, който има приоритет по отношение на вторичното общностно право, следва да се предположи, че такова изследване щеше да доведе до извода, че Комисията е действала законосъобразно, включвайки и други категории длъжностни лица. Противно на твърденията на Първоинстанционния съд в това отношение жалбоподателят не иска следователно равенство в незаконосъобразността, а равно третиранe в правото.
   Трето правно основание: Първоинстанционният съд е нарушил елементарните принципи на обикновеното производство
   Отказът да се провери съществуването на твърдение за нарушение на основно право представлява много по-сериозно засягане на това право отколкото грешка при прилагането на правото относно въпроса дали основното право действително е било предмет на нарушение или не, тъй като на заинтересованото лице се отказва защитата, която това основно право предоставя. Това е така само ако твърдението на жалбоподателя, според което основното право било нарушено, е изцяло лишено от основание или ако фактите, посочени при сравняването на положенията, очевидно не обосновават твърдението, че може и да не се извършва изследване по същество относно нарушението на основното право. Но конкретният случай изобщо не е такъв. По този начин Първоинстанционният съд нарушава елементарните принципи на обикновеното производство. Поради тази причина не може да се приеме решението с посочените в него мотиви.


title: Дело T-28/04: Решение на Първоинстанционния съд от 11 юли 2007 г. — Mülhens/СХВП — Cara (TOSKA LEATHER) ( Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за регистрация на фигуративна марка на общността TOSKA LEATHER — По-ранна национална словна марка TOSKA — Относителни основания за отказ — Общоизвестна марка по смисъла на член 6, второ от Парижката конвенция — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 — Член 8, параграф 5 от Регламент № 40/94 )

text:
               25.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 199/30

         Решение на Първоинстанционния съд от 11 юли 2007 г. — Mülhens/СХВП — Cara (TOSKA LEATHER)
   (Дело T-28/04) (1)

   („Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за регистрация на фигуративна марка на общността TOSKA LEATHER - По-ранна национална словна марка TOSKA - Относителни основания за отказ - Общоизвестна марка по смисъла на член 6, второ от Парижката конвенция - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 - Член 8, параграф 5 от Регламент № 40/94“)
   (2007/C 199/56)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Mülhens GmbH & Co. KG (Кьолн, Германия) (представител: T. Schulte-Beckhausen, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представители: първоначално M. Capostagno, по-късно O. Montalto)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Mirco Cara (Vigevano, Италия) (представител: G. Cimolino, avocat)
   Предмет
   Жалба срещу решение на първи апелативен състав на СХВП от 20 ноември 2003 г. (Дело R 10/2003-1) относно процедура по възражение между Mülhens GmbH & Co. KG и Mirco Cara.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Mühlens GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 106, 30.4.2004 г.


title: Дело C-268/17: Преюдициално запитване от Županijski Sud u Zagrebu (Хърватия), постъпило на 18 май 2017 г. — Ured za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta/AY

text:
               7.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/11

         Преюдициално запитване от Županijski Sud u Zagrebu (Хърватия), постъпило на 18 май 2017 г. — Ured za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta/AY
   (Дело C-268/17)
   (2017/C 256/08)
   Език на производството: хърватски

      Запитваща юрисдикция

   Županijski Sud u Zagrebu

      Страни в главното производство

      Обвинител: Ured za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminaliteta

      Подсъдим: AY

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 4, точка 3 от Рамково решение 2002/584/ПВР да се тълкува в смисъл, че решението да не се търси наказателна отговорност за престъплението, във връзка с което е издадена европейска заповед за арест, или да се прекрати производството се отнася само до престъплението, във връзка с което е издадена европейската заповед за арест, или разпоредбата трябва да се разбира в смисъл, че това решение трябва да се отнася и до издирваното лице в качеството на заподозрян или обвиняем в това производство?

               2)

               Може ли държава членка да откаже да изпълни издадената европейска заповед за арест на основание член 4, точка 3 от Рамково решение 2002/584/ПВР, защото съдебният орган в друга държава членка е взел решение да не търси наказателна отговорност за престъплението, във връзка с което е издадена европейската заповед за арест, или да прекрати производството, при положение че в това производство издирваното лице е било не заподозрян или обвиняем, а свидетел?

               3)

               Може ли решението за прекратяване на разследване, в хода на което издирваното лице не е имало качеството заподозрян, а е разпитано в качеството на свидетел, да е основание за другите държави членки да не предприемат действия по издадената европейска заповед за арест съгласно член 3, точка 2 от Рамково решение 2002/584/ПВР?

               4)

               В какво съотношение се намират помежду си задължителното основание да се откаже предаване по член 3, точка 2 от Рамковото решение, а именно „когато изпълняващият съдебен орган е уведомен, че издирваното лице [има влязла в сила присъда в] държава членка за същите деяния […]“, и факултативното основание да се откаже предаване по член 4, точка 3 от Рамковото решение, а именно „когато окончателн[о] решение спрямо издирваното лице е постановено в държава членка за същите деяния, което препятства производството“?

               5)

               Трябва ли член 1, параграф 2 от Рамково решение 2002/584/ПВР да се тълкува в смисъл, че изпълняващата държава е длъжна да взема решение по всяка изпратена до нея европейска заповед за арест, включително когато вече е взела решение по европейска заповед за арест, издадена преди това от страна на друг съдебен орган срещу същото издирвано лице в същото наказателно производство, а новата европейска заповед за арест е издадена поради промяна в обстоятелствата в издаващата държава (обвинителният акт е допуснат за разглеждане и започва съдебната фаза на наказателното производство, изисква се по-висока степен на доказване, компетентният съдебен орган е друг, а именно съд)?


title: Дело T-671/16: Жалба, подадена на 20 септември 2016 г. — Villeneuve/Комисия

text:
               14.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 419/52

         Жалба, подадена на 20 септември 2016 г. — Villeneuve/Комисия
   (Дело T-671/16)
   (2016/C 419/69)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Vincent Villeneuve (Монтпелие, Франция) (представител: C. Mourato, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на конкурсната комисия в конкурс на общо основание EPSO/AD/303/15 (AD7) от 5 ноември 2015 г. относно жалбоподателя, и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски в настоящото производство на основание член 134 от Процедурния правилник на Общия съд.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на задължението за мотивиране, тъй като в обжалваното решение не се разясняват причините, поради които се приема, че жалбоподателят няма достатъчно професионален опит в областта на конкурса, за да може кандидатурата му да бъде допусната до следващия етап на конкурса.

               2.

               Второто основание е изведено от явна грешка при преценката, допусната от конкурсната комисия, тъй като проверката на минималния професионален опит в областта на конкурса, която комисията трябвало да извърши най-напред, не можела да се отнася за това дали той е подходящ предвид подлежащата на заемане длъжност и определените в това отношение критерии за подбор, тъй като етапът на проверка на условията за допускане протича е част от протичащите по-късно етапи на конкурса.

               3.

               Третото основание е изведено от нарушение на член 27 и член 29, параграф 1 от Правилника, на член 5 от приложение III към същия, както и на точки 2.3 и 2.4 от Общите правила, приложими към конкурсите на общо основание, а също и от допуснати процесуални нарушения и съответно явна грешка в преценката.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от нарушение на принципа на равно третиране на кандидатите при подбора по квалификации.


title: Дело F-103/15: Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 21 юли 2016 г. — Trampuz/Комисия (Публична служба — Социална сигурност — Здравноосигурителна схема — Възстановяване на остатъка след авансовото плащане за медицински разходи — Изпълнение на отменително решение на Общия съд — Възражение за недопустимост — Неизпълнение на изискванията, свързани с досъдебната процедура — Акт с неблагоприятни последици — Извлечение от пенсионната партида — Изискване за подаване на жалба по административен ред — Просрочие — Член 83 от Процедурния правилник)

text:
               3.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 364/56

      Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 21 юли 2016 г. — Trampuz/Комисия
      (Дело F-103/15) (1)

      ((Публична служба - Социална сигурност - Здравноосигурителна схема - Възстановяване на остатъка след авансовото плащане за медицински разходи - Изпълнение на отменително решение на Общия съд - Възражение за недопустимост - Неизпълнение на изискванията, свързани с досъдебната процедура - Акт с неблагоприятни последици - Извлечение от пенсионната партида - Изискване за подаване на жалба по административен ред - Просрочие - Член 83 от Процедурния правилник))
      (2016/C 364/73)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Serena Trampuz (Триест, Италия) (представител: C. Falagiani, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: T. S. Bohr и G. Gattinara, A. Dal Ferro, адвокат)

         Предмет

      Искане за отмяна на решението на Комисията да удържи сумата от 14 207,60 EUR от пенсията на жалбоподателя за възстановяване на авансово плащане, извършено в рамките на поемане на разходите за болничното лечение на съпругата му, след постановената от Съда на публичната служба отмяна на решението на здравноосигурителната служба в Испра да остави в тежест на жалбоподателя всички болнични разходи, приети за прекомерни.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                  Осъжда г-жа Serena Trampuz да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати съдебните разноски, направени от Европейската комисия.

         (1)  ОВ C 354, 26.10.2015 г., стр. 55


title: Дело C-194/11: Определение на председателя на Съда от 6 август 2012 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado Contencioso-Administrativo — Испания) — Susana Natividad Martínez Álvarez/Consejería de Presidencia, Justicia e Igualdad del Principado de Asturias

text:
               24.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 366/27

         Определение на председателя на Съда от 6 август 2012 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado Contencioso-Administrativo — Испания) — Susana Natividad Martínez Álvarez/Consejería de Presidencia, Justicia e Igualdad del Principado de Asturias
   (Дело C-194/11) (1)

   2012/C 366/50
   Език на производството: испански
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 226, 30.7.2011 г.


title: Дело T-223/13: Определение на Общия съд от 7 юли 2014 г.  — Cofresco Frischhalteprodukte/Комисия (Жалба за отмяна — Околна среда — Директива 94/62/ЕО — Опаковки и отпадъци от опаковки — Директива 2013/2/ЕС — Рула, тръби и цилиндри, обвити в еластичен материал — Липса на пряко засягане — Недопустимост)

text:
               15.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/52

         Определение на Общия съд от 7 юли 2014 г. — Cofresco Frischhalteprodukte/Комисия
   (Дело T-223/13) (1)

   ((Жалба за отмяна - Околна среда - Директива 94/62/ЕО - Опаковки и отпадъци от опаковки - Директива 2013/2/ЕС - Рула, тръби и цилиндри, обвити в еластичен материал - Липса на пряко засягане - Недопустимост))
   2014/C 315/87
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG (Minden, Германия) (представител: H. Weil, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: A. Alcover San Pedro и J.-F. Brakeland)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Директива 2013/2/ЕС на Комисията от 7 февруари 2013 година за изменение на приложение I към Директива 94/62/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно опаковките и отпадъците от опаковки (ОВ L 37, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 14, стр. 238), доколкото Комисията е вписала обвитите в еластичен материал рула, тръби и цилиндри, с изключение на предназначените за части от производствени съоръжения и които не се използват за представянето на един продукт като продажна единица, в списъка на примерите за стоки, онагледяващ прилагането на критериите за уточняване на понятието „опаковка“.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Осъжда Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG да понесе собствените си съдебни разноски, както и направените от Европейската комисия съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 171, 15.6.2013 г.


title: Дело C-422/08: Иск, предявен на 24 септември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/26

         Иск, предявен на 24 септември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия
   (Дело C-422/08)
   (2008/C 301/41)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: U. Wölker и B. Schöfer)

      Ответник: Република Австрия
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за транспониране на Директива 2004/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно екологичната отговорност по отношение на предотвратяването и отстраняването на екологичните щети (1), респективно не е уведомила Комисията за тези разпоредби, Република Австрия не е изпълнила задълженията си по тази директива.

               —

               да се осъди Република Австрия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 30 април 2007 г.

      (1)  ОВ L 143, стр. 56; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 11, стр. 168.


title: Дело C-305/09: Решение на Съда (първи състав) от 5 май 2011 г. — Европейска комисия/Италианска република ( „Неизпълнение на задължения от държава членка — Държавни помощи — Данъчни стимули в полза на предприятията, участващи в панаири в чужбина — Възстановяване“ )

text:
               25.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 186/3

         Решение на Съда (първи състав) от 5 май 2011 г. — Европейска комисия/Италианска република
   (Дело C-305/09) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Държавни помощи - Данъчни стимули в полза на предприятията, участващи в панаири в чужбина - Възстановяване)
   2011/C 186/04
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: L. Flynn, V. Di Bucci и E. Righini)

      Ответник: Италианска република (представители: G. Palmieri, както и D. Del Gaizo и P. Gentili, avvocati dello Stato)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане в предвидения срок на всички необходими мерки за съобразяване с членове 2, 3 и 4 от Решение 2005/919/ЕО на Комисията от 14 декември 2004 година относно данъчните стимули в полза на предприятията, участващи в панаири в чужбина (нотифицирано под номер С(2004) 4746; ОВ L 335, стр. 39)

      Диспозитив

               1.

               Като не е приела в предвидените срокове всички необходими мерки, за да си възстанови от получателите всички помощи, отпуснати по схемата за помощи, обявена за неправомерна и несъвместима с общия пазар с Решение 2005/919/ЕО на Комисията от 14 декември 2004 година относно данъчните стимули в полза на предприятията, участващи в панаири в чужбина, Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 2 от това решение.

               2.

               Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 256, 24.10.2009 г.


               14.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 75/16

         Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Fürstliches Landgericht на 31 октомври 2012 г. по дело Beatrix Koch, Dipl. Kfm. Lothar Hummel и Stefan Müller срещу Swiss Life (Liechtenstein) AG
   (Дело E-11/12)
   2013/C 75/09
   С писмо от 31 октомври 2012 г., получено в деловодството на Съда на 8 ноември 2012 г., към Съда на ЕАСТ бе отправена молба от Fürstliches Landgericht (Княжески съд, Лихтенщайн) за консултативно становище по дело Beatrix Koch, Dipl. Kfm. Lothar Hummel и Stefan Müller срещу Swiss Life (Liechtenstein) AG по следните въпроси:

               1.

               Терминът „полици, обвързани с дялове“, по смисъла на точка А, подточки а)11 и а)12 от приложение III към Директива 2002/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 ноември 2002 г. относно животозастраховането, само за дялове („взаимни фондове“) по смисъла на Директива 85/611/ЕИО на Съвета от 20 декември 1985 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) ли се отнася, или точка А, подточки а)11 и а)12 от приложение III се прилагат също така например когато плащанията по силата на договор за застраховка „Живот“ са свързани с индекс на акциите или с друга референтна стойност?

               2.

               Ако даденият от Съда отговор на въпрос № 1 е в смисъл, че точка А, подточки а)11 и а)12 от приложение III към Директива 2002/83/ЕО не ограничават „полиците, обвързани с дялове“ само до инвестиционните дружества („взаимни фондове“) по смисъла на Директива 85/611/ЕИО:

                           2.1.

                           Директива 2002/83/ЕО задължава ли застрахователните предприятия да съветват титулярите на полици, или се предвижда само задължение те да уведомяват въпросните титуляри за елементите, посочени в приложение III към Директивата?

                           2.2.

                           Задължението за съобщаване на информация съгласно точка А, подточка а)11 от приложение III към Директива 2002/83/ЕО изпълнено ли е в достатъчна степен, ако застрахователното предприятие предоставя идентификационния номер на ценните книжа (WKN), и ако отговорът на този въпрос е отрицателен, как следва да се разбира понятието „определение на дяловете“, за да се изпълни задължението за съобщаване на информация? Трябва да се има предвид, че държавата-членка на задължението не изисква от застрахователното предприятие никаква допълнителна информация по смисъла на член 36, параграф 3 от Директива 2002/83/ЕО.

                           2.3.

                           Задължението за съобщаване на информация съгласно точка А, подточка а)12 от приложение III към Директива 2002/83/ЕО изпълнено ли е в достатъчна степен, ако застрахователното предприятие предоставя идентификационния номер на ценните книжа (WKN), или следва да се предоставя по-подробна информация? Трябва да се има предвид, че държавата-членка на задължението не изисква от застрахователното предприятие да предоставя допълнителна информация по смисъла на член 36, параграф 3 от Директива 2002/83/ЕО.

               3.

               Член 36, параграф 1 от Директива 2002/83/ЕО задължава ли застрахователното предприятие да предоставя информацията, посочена в точка А от приложение III, или е достатъчно тази информация да бъде предоставена на титуляря на полицата от трета страна, например от застрахователен посредник по смисъла на Директива 2002/92/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 9 декември 2002 г. относно застрахователното посредничество?

               4.

               Директива 2002/83/ЕО налага ли държавите-членки да въведат член 36 в националното си право по такъв начин, че за титулярите на полици да възникне гражданско право да им бъде съобщавана информацията по приложение III, което те могат да упражнят срещу застрахователното предприятие, или въвеждането в националното право е достатъчно, ако за нарушаването на задълженията за предоставяне на информация съгласно приложение III от Директивата е предвидено само налагане на наказание от регулаторен орган, например налагане на глоба, отнемане на лиценз или друга подобна мярка?


title: Дело C-531/06: Иск, предявен на 22 декември 2006 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република

text:
               24.2.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 42/19

         Иск, предявен на 22 декември 2006 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-531/06)
   (2007/C 42/34)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представлявана от: E. Traversa, представител, G.Giacomini и E.Boglione, адвокати)

      Ответник: Италианска република
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че

                           а)

                           със запазването в сила на правни разпоредби, които допускат частни аптеки да притежават само физически лица, завършили специалност „Фармация“, както и дружества, всички съдружници в които са фармацевти; и

                           б)

                           със запазването в сила на правни разпоредби, които не дават възможност на предприятия-дистрибутори на фармацевтични продукти да придобиват участие в дружества, управляващи обществени аптеки.

                     Италианската република не е изпълнила задълженията, възложени ѝ от членове 43 и 56 от Договора за ЕО;

               —

               да се осъди Италианската република да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Забраната за придобиване на участие в частни аптеки от физически лица, които не са фармацевти или от дружества, всички съдружниците в които не са фармацевти, не само затруднява, но и прави напълно невъзможно упражняването от тези категории лица на две от основните свободи, гарантирани от Договора, а именно свободното движение на капитали и свободата на установяване.
   Забраната за придобиване на участие в дружества, управляващи обществени или частни аптеки, от предприятия-дистрибутори на фармацевтични продукти, може да бъде извлечена от много разпоредби от италианското законодателство, които все още са в сила и е твърде вероятно да бъдат прилагани от италианските съдилища. Подобна забрана представлява затруднение както за свободното движение на капитали, така и за упражняването на правото на установяване.


title: Дело C-521/14: Преюдициално запитване от Korkein oikeus (Финландия), постъпило на 18 ноември 2014 г.  — Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft/If Vahinkovakuutusyhtiö Oy

text:
               2.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 34/12

         Преюдициално запитване от Korkein oikeus (Финландия), постъпило на 18 ноември 2014 г. — Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft/If Vahinkovakuutusyhtiö Oy
   (Дело C-521/14)
   (2015/C 034/13)
   Език на производството: фински

      Запитваща юрисдикция

   Korkein oikeus

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: SOVAG — Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft

      Ответник: If Vahinkovakuutusyhtiö Oy

      Преюдициален въпрос

   Следва ли член 6, точка 2 от Регламент (ЕО) № 44/2001 (1) на Съвета относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела да се тълкува в смисъл, че обхваща иск за гаранция или иск, с който се предявява друго, равностойно искане, тясно свързано с първоначалния иск, който е подаден от трето лице по начин, който е допустим съгласно националното право, срещу една от страните, за да може да се постанови решение по него в същото съдебно производство?

      (1)  ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74.


title: Дело C-11/09: Определение на председателя на Съда от 18 юни 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република

text:
               12.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/31

         Определение на председателя на Съда от 18 юни 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
   (Дело C-11/09) (1)

   2009/C 220/65

      Език на производство: португалски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 55, 7.3.2009 г.


title: Дело T-144/13: Жалба, подадена на 13 март 2013 г. — Hangzhou Zhejiang University Sunny Energy Science and Technology/Комисия

text:
               27.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 123/24

         Жалба, подадена на 13 март 2013 г. — Hangzhou Zhejiang University Sunny Energy Science and Technology/Комисия
   (Дело T-144/13)
   2013/C 123/41
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Hangzhou Zhejiang University Sunny Energy Science and Technology Co. Ltd (Hangzhou, Китай) (представители: V. Akritidis и Y. Melin, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               на основание член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз да отмени Решението на Европейската комисия, изпратено с писмо № H4/JN/Ref.t13.000011 от 3 януари 2013 г., с което жалбоподателят е уведомен, че Европейската комисия няма да разгледа искането му да получи статут на предприятие, действащо в условията на пазарна икономика, подадено на основание член 2, параграф 7, буква б), от Регламент № 1225/2009 на Съвета в рамките на антидъмпинговата процедура относно вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти с произход от Китайската народна република, започната на 6 септември 2012 г. (AD 590),

               —

               на основание член 277 от Договора за функционирането на Европейския съюз да постанови, че Регламент (ЕС) № 1168/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година за изменение на Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 344, стр. 1), е неприложим по отношение на жалбоподателя в настоящото производство по обжалване,

               —

               и поради това да разпореди на Комисията и на евентуално встъпилите страни да заплатят всички съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква едно-единствено правно основание, което е идентично с правното основание, изтъкнато в дело T-143/13, Zhejiang Heda Solar Technology/Комисия.


title: Дело C-241/17 P: Жалба, подадена на 2 май 2017 г. от Holistic Innovation Institute, S.L.U. срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 16 февруари 2017 г. по дело T-706/14, Holistic Innovation Institute/REA

text:
               10.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/14

         Жалба, подадена на 2 май 2017 г. от Holistic Innovation Institute, S.L.U. срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 16 февруари 2017 г. по дело T-706/14, Holistic Innovation Institute/REA
   (Дело C-241/17 P)
   (2017/C 221/18)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Holistic Innovation Institute, S.L.U. (представител: J.J. Marín López, abogado)

      Друга страна в производството: Изпълнителна агенция за научни изследвания (REA)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Общия съд (пети състав) от 16 февруари 2017 г., Holistic Innovation Institute/REA, T-706/14, EU:T:2017:89,

               —

               да се отмени решението на директора на Изпълнителната агенция за научни изследвания от 24 юли 2014 г. [ARES(2014) 2461172], с което се слага край на преговорите с Holistic Innovation Institute, S.L.U. и се изключва неговото участие в европейските проекти Inachus и ZONeSEC,

               —

               да се присъди на Holistic Innovation Institute, S.L.U. обезщетение, както е поискано в точка 177 от жалбата.

      Основания и основни доводи

               1.

               Грешка при прилагане на правото, състояща се в това, че в обжалваното решение се приема, че REA е компетентна и не е надхвърлила рамките на задачите, възложени ѝ във връзка с управлението на Седмата рамкова програма, като е оценила капацитета на Holistic Innovation Institute и като го е изключила от преговорите по проектите Inachus и ZONeSEC (точка 39 от обжалваното съдебно решение).

               2.

               Грешка при прилагане на правото, състояща се в тълкуване на член 2.2.2, параграф 1 от приложението към Решение 2012/838 в смисъл, че позволява на REA да изключи Holistic Innovation Institute от преговорите по проектите Inachus и ZONeSEC (точка 126 от обжалваното съдебно решение).

               3.

               Грешка при прилагане на правото, която се състои в това, че в обжалваното съдебно решение се приема за мотивирано обжалваното пред Общия съд решение (точка 67 от обжалваното съдебно решение), въпреки че обжалваното пред Общия съд решение се основава, като неразделна част от мотивите си, от една страна на Решение на Комисията от 13 март 2014 г. [ARES (2014) 710158], с което жалбоподателят се изключва от участие в проекта eDIGIREGION (точки 57 и 60 — 62 от обжалваното съдебно решение), и от друга страна, на окончателните одиторски доклади 11-INFS-025 и 11-BA119-016 (точки 63 и 64 от обжалваното съдебно решение), независимо че както цитираното Решение на Комисията от 13 март 2014 г. [ARES (2014) 710158], така и окончателните одиторски доклади 11-INFS-025 и 11-BA119-016 са обжалвани.

               4.

               Грешка при прилагане на правото, която се състои в това, че обжалваното съдебно решение изопачава преценката на събраните доказателства, като потвърждава, че REA е поискала от жалбоподателя „при различни поводи“ определена информация (точка 75 от обжалваното съдебно решение), че „поддържа искането си“ посредством писмено изявление от 14 май 2014 г. (точка 78 от обжалваното съдебно решение) и че е „разменила редица писмени изявления с жалбоподателя“ (точка 118 от обжалваното съдебно решение).

               5.

               Грешка при прилагане на правото, състояща се в това, че обжалваното съдебно решение изопачава преценката на събраните доказателства, като се позовава в точки 8, 77 и 78 на несъществуващ документ, който не фигурира в преписката.

               6.

               Грешка при прилагане на правото, състояща се в това, че в обжалваното съдебно решение се приема за основателно обжалваното пред Общия съд решение (точки 80, 84, 94, 108 и 127 от обжалваното съдебно решение), въпреки че обжалваното решение нарушава член 2.2.2 от приложението към Решение 2012/838, тъй като се отклонява от положителната оценка на независимите външни оценители за оперативния капацитет на жалбоподателя без „солидна и добре обоснована аргументация“.

               7.

               Грешка при прилагане на правото, която се състои в липса на мотиви на Общия съд, който в обжалваното съдебно решение не е мотивирал твърдението си, че „жалбоподателят не е представил никакви данни, позволяващи да се оборят нейните [на REA] съображения“ (точка 58 от обжалваното съдебно решение) и това, че неговото писмено изявление от 2 юни 2014 г., представено като приложение A26 към жалбата, „възпроизвежда част от информацията, която се съдържа в обяснителния документ, споменат в точка 8 по-горе, като същевременно не предоставя конкретната информация, която му е поискана от REA, посочена в точки 7, 9 и 10 по-горе“ (точка 78 от обжалваното съдебно решение).

               8.

               Грешка при прилагане на правото, състояща се в това, че в обжалваното съдебно решение се приема, че графикът, предвиден в мандатите за преговори, отразява финализирането на преговорите „по индикативен начин“ (точка 130 от обжалваното съдебно решение).

               9.

               Грешка при прилагане на правото, състояща се в това, че в обжалваното съдебно решение неправилно се приема, че не следва да се присъжда обезщетение за имуществени, нито за неимуществени вреди вследствие на приемането на обжалваното решение (точки 147, 148 и 150 от обжалваното съдебно решение).


title: Дело F-67/13: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 25 юни 2014 г.  — Rihn/(Европол) (Публична служба — Персонал на Европол — Конвенция за Европол — Правилник за персонала на Европол — Решение 2009/371/ПВР — Прилагане на УРДС към служителите на Европол — Неподновяване на договор за определен срок на срочно нает служител — Отказ да се сключи договор за неопределено време на срочно нает служител)

text:
               4.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 253/70

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 25 юни 2014 г. — Rihn/(Европол)
   (Дело F-67/13) (1)

   ((Публична служба - Персонал на Европол - Конвенция за Европол - Правилник за персонала на Европол - Решение 2009/371/ПВР - Прилагане на УРДС към служителите на Европол - Неподновяване на договор за определен срок на срочно нает служител - Отказ да се сключи договор за неопределено време на срочно нает служител))
   2014/C 253/98
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Philippe Rihn (Хага, Нидерландия) (представител: J.-J.- Ghosez, avocat)

      Ответник: Европейска полицейска служба (представители: първоначално J. Arnould и D. Neumann, впоследствие J. Arnould, D. Neumann и D. El Khoury)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението да не се поднови договора за определен срок на жалбоподателя

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Г-н Rihn трябва да понесе направените от него съдебни разноски и се осъжда да понесе съдебните разноски, направени от Европейската полицейска служба.

      (1)  ОВ C 274, 21.9.2013 г., стр. 31.


title: Дело C-193/15 P: Решение на Съда (трети състав) от 7 април 2016 г. — Tarif Akhras/Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия (Обжалване — Обща външна политика и политика на сигурност (ОВППС) — Ограничителни мерки, взети срещу Сирийската арабска република — Мерки, насочени срещу лица и образувания, които се ползват от режима или го подкрепят — Доказване на основателността на включването в списъците — Съвкупност от индиции — Изопачаване на доказателствата)

text:
               13.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/20

      Решение на Съда (трети състав) от 7 април 2016 г. — Tarif Akhras/Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия
      (Дело C-193/15 P) (1)

      ((Обжалване - Обща външна политика и политика на сигурност (ОВППС) - Ограничителни мерки, взети срещу Сирийската арабска република - Мерки, насочени срещу лица и образувания, които се ползват от режима или го подкрепят - Доказване на основателността на включването в списъците - Съвкупност от индиции - Изопачаване на доказателствата))
      (2016/C 211/24)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Tarif Akhras (представители: S. Millar и S. Ashley, solicitors, D. Wyatt QC, R. Blakeley, Barrister)

         Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: M.-M. Joséphidès и M. Bishop), Европейска комисия (представители: D. Gauci и L. Havas)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н Tarif Akhras да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Съвета на Европейския съюз.

                  3)

                  Осъжда Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 205, 22.6.2015 г.


title: Дело T-349/08: Жалба, подадена на 26 август 2008 г. — Uralita/Комисия

text:
               8.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 285/45

         Жалба, подадена на 26 август 2008 г. — Uralita/Комисия
   (Дело T-349/08)
   (2008/C 285/83)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Uralita, SA (Maдрид, Испания) (представители: I. Forrester, QC, K. Struckmann, P. Lindfelt, J. Garcia-Nieto Esteva, lawyers)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Комисията от 11 юни 2008 г. — Преписка COMP/F/38.695 — Натриев хлорат, в частта, която се отнася до Uralita; и

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С тази жалба жалбоподателят иска, на основание член 230 ЕО, частична отмяна на Решение C(2008) 2626 окончателен на Комисията от 11 юни 2008 г. (Преписка COMP/38.695 — Натриев хлорат) във връзка с производство по прилагане на член 81, параграф 1 ЕО и член 53, параграф 1 от Споразумението за ЕИП, в частта, в която то определя, че жалбоподателят трябва да бъде солидарно отговорен за нарушението, за което се твърди, че е извършено от Aragonesas, в което жалбоподателят притежава дялове, през периода от 16 декември 1996 г. до 9 февруари 2000 г.
   Жалбоподателят се позовава на две правни основания в подкрепа на своите твърдения.
   Първо, той твърди, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото, като е вменила поведението на Aragonesas на Uralita въз основа на отговорност дружество майка — дъщерно дружество.
   Второ, жалбоподателят твърди, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото, като е вменила поведението на Aragonesas на Uralita въз основа на правоприемство.


title: Дело T-45/09: Жалба, подадена на 30 януари 2009 г. — Al Barakaat International Foundation/Комисия

text:
               4.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/39

         Жалба, подадена на 30 януари 2009 г. — Al Barakaat International Foundation/Комисия
   (Дело T-45/09)
   2009/C 153/77
   Език на производството: шведски

      Страни

      Жалбоподател: Al Barakaat International Foundation (Spånga, Швеция) (представители: L. Silbersky и T. Olsson, advokater)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Регламент (ЕО) № 1190/2008 на Комисията, доколкото се отнася до Al Barakaat International Foundation,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски в размер, който ще бъде посочен в последващ момент.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят иска отмяна на Регламент (ЕО) № 1190/2008 на Комисията от 28 ноември 2008 година за изменение за сто и първи път на Регламент (ЕО) № 881/2002 на Съвета за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните (1), съгласно който той следва да се включи в списъка на лицата и образуванията, чиито средства и икономически ресурси са замразени в съответствие с Регламент № 881/2002 (2). Регламент № 1190/2008 е приет, след като Съдът постановява Решение от 3 септември 2008 г. по дело Kadi и Al Barakaat International Foundation/Съвет и Комисия (C-402/05 P и C-415/05 P, все още непубликувано в Сборника), с което се отменя предходният списък, в който е включено името на жалбоподателя.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага следните правни основания:
   Комисията е превишила пределите на правомощията си, тъй като задължението ѝ да отстранява нередовности в административното производство не ѝ предоставя правомощие да изменя или допълва списъка.
   Не е изпълнено задължението за мотивиране и са нарушени принципът за полагане на дължима грижа, правото на защита и правото на ефективно средство за защита, тъй като мотивите, поради които жалбоподателят трябва да остане в списъка, не съдържат точни сведения относно твърдяното сътрудничество между жалбоподателя, от една страна, и Al-Qaida, Usama Bin Ladin и талибаните, от друга страна.
   Нарушена е забраната на обратното действие на законодателството, тъй като жалбоподателят е включен в списъка въз основа на събития, настъпили преди 10 години.
   Нарушен е принципът на пропорционалност, тъй като предвидените в обжалвания регламент мерки по замразяване представляват непропорционална и недопустима намеса, която засяга неприкосновеността на собствеността на лицата.

      (1)  ОВ L 322, стр. 25.

      (2)  Регламент (ЕО) № 881/2002 на Съвета от 27 май 2002 година за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 467/2001 на Съвета за забрана на износа на някои стоки и услуги за Афганистан, за засилване на забраната на полети и удължаване на замразяването на средства и други финансови ресурси по отношение на талибаните в Афганистан (ОВ L 139, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 18, том 1, стр. 189).


title: Дело C-99/11: Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgericht (Германия) на 2 март 2011 г. — Федерална република Германия/Z

text:
               11.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 173/4

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgericht (Германия) на 2 март 2011 г. — Федерална република Германия/Z
   (Дело C-99/11)
   2011/C 173/07
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesverwaltungsgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Федерална република Германия

      Ответник: Z

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 9, параграф 1, буква а) от Директива 2004/83/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че не всяко посегателство върху свободата на религия, с което се нарушава член 9 ЕКПЧ, представлява акт на преследване по смисъла на първата посочена разпоредба, а за да е налице тежко нарушение на свободата на религия, като едно от основните права на човека, е необходимо да се засяга нейната същина?

               2.

               При утвърдителен отговор на първия въпрос:

                           а)

                           Ограничава ли се същината на свободата на религия до изповядването и до практикуването на определено вероизповедание по домовете или при съседи, или акт на преследване по смисъла на член 9, параграф 1, буква а) от Директива 2004/83/ЕО може да е налице и когато в резултат на публичното практикуване на определено вероизповедание в държавата по произход се поставят в опасност телесната неприкосновеност, животът и физическата свобода, което кара молителят да се откаже от такова публично практикуване на своето вероизповедание?

                           б)

                           Ако е възможно в същината на свободата на религия да се включват и определени действия във връзка с публичното практикуване на съответното вероизповедание:
                           За да се приеме, че е налице тежко нарушение на свободата на религия, достатъчно ли е в конкретния случай самият молител да възприема посочения начин на практикуване на неговото вероизповедание за абсолютно необходим, за да съхрани религиозната си идентичност, или освен това се изисква и религиозната общност, към която принадлежи молителят, да възприема този начин на практикуване на съответното вероизповедание за централен елемент от религиозно си учение, или може да се стигне и до допълнителни ограничения на свободата на религия в резултат на други обстоятелства, като например общата ситуация в държавата по произход?

               3.

               При утвърдителен отговор на първия въпрос:
               Налице ли е „обосновано опасение от преследване“ по смисъла на член 2, буква в) от Директива 2004/83/ЕО, ако се установи, че след връщането си в държавата по произход молителят ще предприеме определени действия — които не са част от същината на свободата на религия — във връзка с практикуването на вероизповеданието си, независимо че това ще постави в опасност телесната неприкосновеност, живота или физическата свобода, или следва основателно да се очаква от молителя да се откаже от подобно практикуване на вероизповеданието си за в бъдеще?

      (1)  Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила (ОВ L 304, стр. 12, Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 52).


title: Дело C-418/17: Преюдициално запитване от Amtsgericht Nürnberg (Германия), постъпило на 10 юли 2017 г. — Andreas Fabri и Elisabeth Mathes/Sun Express Deutschland GmbH

text:
               16.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/7

         Преюдициално запитване от Amtsgericht Nürnberg (Германия), постъпило на 10 юли 2017 г. — Andreas Fabri и Elisabeth Mathes/Sun Express Deutschland GmbH
   (Дело C-418/17)
   (2017/C 347/07)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Nürnberg

      Страни в главното производство

      Ищци: Andreas Fabri, Elisabeth Mathes

      Ответник: Sun Express Deutschland GmbH

      Преюдициални въпроси

               1)

               Промяната на резервацията с прехвърляне на пътника на друг полет попада ли в хипотезата на член 4, параграф 3 от Регламента (1)?
               Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен:

               2)

               Трябва ли тази разпоредба да се прилага и когато резервацията е променена не от въздушния превозвач, а от туроператора?

      (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-654/11 P: Определение на Съда от 13 декември 2012 г. — Transcatab SpA, в ликвидация/Европейска комисия (Обжалване — Конкуренция — Картели — Италиански пазар за изкупуване и първична преработка на суров тютюн — Определяне на цените и разпределяне на пазара — Възможност за възлагане на отговорността за неправомерното поведение на дъщерното дружество на дружеството майка — Презумпция за невиновност — Право на защита — Задължение за мотивиране — Принцип на равно третиране)

text:
               23.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/2

         Определение на Съда от 13 декември 2012 г. — Transcatab SpA, в ликвидация/Европейска комисия
   (Дело C-654/11 P) (1)

   (Обжалване - Конкуренция - Картели - Италиански пазар за изкупуване и първична преработка на суров тютюн - Определяне на цените и разпределяне на пазара - Възможност за възлагане на отговорността за неправомерното поведение на дъщерното дружество на дружеството майка - Презумпция за невиновност - Право на защита - Задължение за мотивиране - Принцип на равно третиране)
   2013/C 55/03
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Transcatab SpA, в ликвидация (представител: G. Mastrantonio)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представител: L Malferrari)

      Предмет

   Жалба против Решение на Общия съд (трети състав) от 5 октомври 2011 г. по дело Transcatab/Комисия (Т-39/06), с което Общият съд отхвърля искането за частична отмяна на Решение С(2005) 4012 окончателен на Комисията от 20 октомври 2005 година относно производство по прилагане на член 81, параграф 1 [ЕО] (Дело COMP/C.38.281/B.2 — Суров тютюн — Италия), искането за намаляване на размера на глобата, наложена на Transcatab с това решение, както и насрещното искане на Комисията за увеличаване на този размер — Италиански пазар за изкупуване и първична преработка на суров тютюн — Възможност за възлагане на дружество майка на отговорността за нарушения на правилата на конкуренция, извършени от негови дъщерни дружества — Оборима презумпция, ако се притежава дял в размер на 100 % — Основни принципи при събиране на доказателствата — Задължение за мотивиране — Право на защита — Принцип на равно третиране

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Transcatab SpA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 49, 18.2.2012 г.


title: Дело T-145/12: Жалба, подадена на 29 март 2012 г. — Bayerische Motoren Werke/СХВП (ECO PRO)

text:
               9.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/29

         Жалба, подадена на 29 март 2012 г. — Bayerische Motoren Werke/СХВП (ECO PRO)
   (Дело T-145/12)
   2012/C 165/49
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Bayerische Motoren Werke AG (Мюнхен, Германия) (представител: C. Onken, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение от 18 януари 2012 г. на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), прието по преписка R 1418/2011-4;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „ECO PRO“ за стоки от класове 9 и 12 — международна регистрация (IR) № W 1059979.

      Решение на проверителя: отказва закрила за международната регистрация, посочваща Европейския съюз.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно приел, че при международната регистрация на марката на жалбоподателя не е бил налице отличителен характер по смисъла на тази разпоредба.


title: Дело C-252/12: Преюдициално запитване, отправено от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Обединено кралство) на 16 май 2012 г. — Specsavers International Healthcare Ltd, Specsavers BV, Specsavers Optical Group Ltd, Specsavers Optical Superstores Ltd/Asda Stores Ltd

text:
               28.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 227/13

         Преюдициално запитване, отправено от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Обединено кралство) на 16 май 2012 г. — Specsavers International Healthcare Ltd, Specsavers BV, Specsavers Optical Group Ltd, Specsavers Optical Superstores Ltd/Asda Stores Ltd
   (Дело C-252/12)
   2012/C 227/18
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Specsavers International Healthcare Ltd, Specsavers BV, Specsavers Optical Group Ltd, Specsavers Optical Superstores Ltd

      Ответник: Asda Stores Ltd

      Преюдициални въпроси

               1.

               Когато даден оператор притежава отделни регистрации за марки на Общността за:

                           i)

                           фигуративна марка,

                           ii)

                           словна марка,

                     и използва и двете заедно, възможно ли е това използване да представлява използване на фигуративната марка за целите на членове 15 и 51 от Регламент № 207/2009 (1)? При утвърдителен отговор, как следва да се прецени въпросът за използването на фигуративната марка?

               2.

               Има ли значение фактът, че:

                           i)

                           словната марка е положена върху фигуративния елемент?

                           ii)

                           операторът е регистрирал като марка на Общността и комбинираната марка, съставена от фигуративния елемент и словната марка?

               3.

               Отговорът на въпроси 1) или 2) зависи ли от това дали фигуративният елемент и думите се възприемат от средния потребител като i) отделни знаци; или ii) като притежаващи всеки от тях самостоятелна отличителна функция? Ако това е така, по какъв начин?

               4.

               Когато марка на Общността не е регистрирана по цвят, но притежателят ѝ я е използвал широко в определен цвят или комбинация от цветове, по начин че в съзнанието на значителен дял от потребителите (в една част, а не на цялата територия на Общността) тя се е свързала с този цвят или комбинация от цветове, релевантен ли е цветът или цветовете, в които ответникът използва спорния знак, за общата преценка на: i) вероятността от объркване съгласно член 9, параграф 1, буква б) или ii) неоснователната полза съгласно член 9, параграф l, буква в) от Регламент № 207/2009 г.? Ако това е така, по какъв начин?

               5.

               При утвърдителен отговор, релевантен ли е като част от общата преценка фактът, че самият ответник е свързан в съзнанието на значителен дял от потребителите с цвета или с особената комбинация от цветове, която той използва за спорния знак?

      (1)  ОВ L 78, стр. 1.


title: Дело T-523/13: Определение на Общия съд от 25 ноември 2013 г. — Euromed/СХВП — DC Druck-Chemie (EUROSIL)

text:
               15.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/45

         Определение на Общия съд от 25 ноември 2013 г. — Euromed/СХВП — DC Druck-Chemie (EUROSIL)
   (Дело T-523/13) (1)

   2014/C 45/83
   Език на производството: английски
   Председателят на пети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 352, 30.11.2013 г.


title: Дело C-181/14: Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 14 април 2014 г.  — Наказателно производство срещу G

text:
               7.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 212/16

         Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 14 април 2014 г. — Наказателно производство срещу G
   (Дело C-181/14)
   2014/C 212/17
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страна в главното производство

   G

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 1, точка 2, буква б) от Директива 2001/83/ЕО от 6 ноември 2001 г. (1), изменена с Директива 2004/27/ЕО от 31 март 2004 г. (2), да се тълкува в смисъл, че вещества или комбинация от вещества по смисъла на тази разпоредба, които само променят физиологичните функции на човека, тоест без да ги възстановяват или коригират, могат да се считат за лекарствен продукт само когато от тях има терапевтична полза или, при всички случаи, предизвикват положителна промяна на физиологичните функции? Поради това вещества или комбинация от вещества, които се употребяват заради психоактивното им въздействие, водещо до състояние на интоксикация, и освен това при всички случаи са опасни за здравето, изключени ли са от понятието за лекарствен продукт по директивата?

      (1)  Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3).

      (2)  Директива 2004/27/EО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за изменение на Директива 2001/83/EО (ОВ L 136, стр. 34; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 44, стр. 116).