title: Дело T-259/12: Жалба, подадена на 11 юни 2012 г. — Alban Giacomo/Комисия

text:
               28.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 227/33

         Жалба, подадена на 11 юни 2012 г. — Alban Giacomo/Комисия
   (Дело T-259/12)
   2012/C 227/55
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Alban Giacomo SpA (Романо д’Ецелино, Италия) (представители: S. Nanni Costa, F. Di Gianni, G. Coppo, avvocati)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени, или при условията на евентуалност, да намали наложената му глоба, като при необходимост приложи правомощието си за пълен съдебен контрол по смисъла на член 261 ДФЕС,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски във връзка с производството.

      Правни основания и основни доводи

   Обжалваното по настоящото дело решение е същото като по дело T-248/12, Carl Fuhr GmbH & C. KG/Комисия.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят навежда две основания.

               1.

               Първото основание е свързано с незаконосъобразното определяне на продължителността на нарушението, приписвано на Alban Giacomo SpA.

                           —

                           С първото правно основание жалбоподателят твърди, че установеното по отношение на него нарушение е приключило с последното заседание, на което той е взел участие, а именно на 11 септември 2006 г., а не едновременно с извършената от Комисията проверка на 3 юли 2007 г.

                           —

                           В подкрепа на основанието жалбоподателят привежда следните доводи: (i) не е доказано, че на заседанието от 11 септември 2006 г. жалбоподателят сключва споразумение за увеличаване на цените за 2007 г., (ii) не е доказано, че жалбоподателят е приложил предполагаемото споразумение за увеличаване на цените за 2007 г., (iii) не е доказано, че е жалбоподателят е поддържал контакти с конкурентите си след заседанието от 11 септември 2006 г.

               2.

               Второто основание е свързано с незаконосъобразността на глобата, наложена на Alban Giacomo SpA, тъй като същата е в противоречие с принципите на индивидуализация на наказанията, на недопускане на дискриминация, на равно третиране и на пропорционалност.

                           —

                           С второто основание жалбоподателят отбелязва, че Комисията не е определила правилно наложената му глоба в съответствие със степента му на отговорност в сравнение с останалите предприятия, участващи в картела, в нарушение на основните принципи на пропорционалност, равно третиране и индивидуализация на наказанията.

                           —

                           В подкрепа на основанието жалбоподателят посочва следните доводи: (i) делът от оборота за изчисляване на глобата е много висок, (ii) при условията на евентуалност, отказът да се признае наличието на смекчаващо обстоятелство в полза на жалбоподателя е необоснован, (iii) при условията на евентуалност, Комисията е трябвало да намали размера на наложената на жалбоподателя глоба в по-голяма степен.


title: Дело T-325/09 P: Жалба, подадена на 17 август 2009 г. от Vahan Adjemian и др. срещу Решение, постановено на 4 юни 2009 г. от Съда на публичната служба по съединени дела F-134/07, Adjemian и др./Комисия и F-8/08, Renier/Комисия

text:
               24.10.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/30

         Жалба, подадена на 17 август 2009 г. от Vahan Adjemian и др. срещу Решение, постановено на 4 юни 2009 г. от Съда на публичната служба по съединени дела F-134/07, Adjemian и др./Комисия и F-8/08, Renier/Комисия
   (Дело T-325/09 P)
   2009/C 256/55
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Vahan Adjemian (Angera, Италия), Matteo Ambietti (Gallarate, Италия), Elisabetta Avanti (Vedano Olona, Италия), Daniela Baiguera (Cadrezzate, Италия), Douglas James Beare (Azzale, Италия), Valentina Benzi (Varese, Италия), Maria Nicoletta Berta (Buguggiate, Италия), Conrad Bielsky (Испра, Италия), Maria Bielza Diaz-Caneja (Испра), Roberta Bino (Испра), Kristin Boettcher (Ranco, Италия), Valeria Boschini (Taino, Италия), Mounir Bouhifd (Arolo di Leggiuno, Италия), Cristina Brovelli (Испра), Daniela Brovelli (Ranco), Clementine Burnley (Taino), Daniela Buzica (Испра), Giovanni Calderone (Leggiuno, Италия), Marco Canonico (Refrancore, Италия), Stefano Casalegno (Angera), Javier Castro Jimenez (Испра), Denise Cecconello (Cocquio Trevisago, Италия), Francesca Cellina (Varese), Francesca Cenci (Travedona Monate, Италия), Laura Ceriotti (Dairago, Италия), Houtai Choumane (Laveno), Graziella Cimino Reale (Guidonia Monticelio, Италия), Marco Clerici (Legnano, Италия), Bruno Combal (Besozzo, Италия), Costanza Giulia Conte (Испра), Tatiana Conti (Vedano Olona), Domenica Cortellini (Brebbia, Италия), Orna Cosgrove (Varese), Giulio Cotogno (Rovellesca, Италия), Cristina Croera (Taino), Ana Maria Cruz Naranjo (Cardana di Besozzo, Италия), Barbara Cuniberti (Angera), Bianca D’Alimonte (Sesto Calende, Италия), Miranta Dandoulaki (Атина, Гърция), Alexander De Meij (Leggiuno), Wim Decoen (Brebbia), Christiane Deflandre (Travedona Monate), Riccardo Del Torchio (Gemonio, Италия), Elena Demicheli (Sesto Calende), Manuela Di Lorenzo (Sangiano, Италия), Stefano Donadello (Arsago Seprio, Италия), Anna Donato (Taino), Bruno Duarte De Matos E Sousa Pereira (Испра), Sami Dufva (Biandronno, Италия), Wesley Duke (Gavirate, Италия), Diego Escudero Rodrigo (Taino), Claudio Forti (Malgesso, Италия), Monica Gandini (Buguggiate), Aliki Georgakaki (Alkmaar, Нидерландия), Giovanni Giacomelli (Laveno), Alessandra Giallombardo (Gavirate), Nadia Giboni (Brebbia), Maria Giovanna Giordanelli (Vergiate, Италия), Maria Giuseppina Grillo (Sangiano), Manuela Grossi (Ranco), Laurence Guy-Mikkelsen (Angera), Rachel Margaret Harvey-Kelly (Cardana di Besozzo), Paul Hasenohr (Arolo di Leggiuno), Ulla Marjaana Helminen (Laveno), Gea Huykman (Db Anna Paulowna, Нидерландия), Elisabeth Marie Cecile Joossens (Biandronno), Lyudmila Kamburska (Ranco), Maria Cristina La Fortezza (Arsago Seprio), Debora Lacchin (Brebbia), Rafal Leszczyna (Varese), Amin Lievens (Taino), Silvia Loffelholz (Gavirate), Davide Lorenzini (Varese), Chiara Macchi (Casalzuigno, Италия), Andrew John Edgar MacLean (Varese), Andrea Magistri (Испра), Alessia Maineri (Varese), Simone Malfara (Испра), Adriana Marino (Taino), Patrizia Masoin (Брюксел, Белгия), Matteo Mazzuccato (Legnano), Stefania Minervino (Cittiglio, Италия), Eduardo Luis Montes Torralbo (Испра), Davide Moraschi (Севиля, Испания), Claudio Moroni (Besozzo), Giovanni Narciso (Испра), Andrew Darren Nelson (Angera), Elisa Nerboni (Angera), Isabella Claudia Neugebauer (Arolo di Leggiuno), Francesca Nicoli (Laveno), Victor Alexander Nievaart (Am Alkmaar), Magdalena Novackova (Am Alkmaar), Joanna Nowak (Испра), Victoria Wendy O’Brien (Angera), Davide Orto (Gallarate), Alessio Ossola (Brebbia), Silvia Parnisari (Arona, Италия), Manuela Pavan (San Felice, Италия), Immaculada Pizzaro Moreno (Севиля, Испания), Marina Pongillupi (Ranco), Marsia Pozzato (Sesto Calende), Elisa Pozzi (Taino), Giovanna Primavera (Angera), Michele Rinaldin (Sesto Calende), Alice Ripoli (Gavirate), Emanuela Rizzardi (Laveno), Michela Rossi (Taino), Andrew Rowlands (Bodio, Италия), Helen Salak (Cocquio Trevisago), Jaime Sales Saborit (Испра), Maria Sonia Salina (Vergiate), Anne Marie Sanchez Cordeil (Besozzo), Ferruccio Scaglia (Oleggio, Италия), Niels Schulze (Sesto Calende), Francesca Serra (Cadrezzate), Penka Shegunova (Geel, Белгия), Donatella Soma (Испра), Monica Squizzato (Inarco, Италия), Alan Steel (Laveno), Robert Oleij Strobl (Ranco), Marcel Suri (Brebbia), Malcolm John Taberner (Monvalle, Италия), Martina Telo (Vicenza, Италия), Saara Tetri (Cittiglio), Barbara Claire Thomas (Cocquio Trevisago), Donatella Turetta (Ranco), Adamo Uboldi (Cardana di Besozzo), Monica Vaglica (Osmate, Италия), Paulo Valente De Jesus Rosa (Travedona Monat), Corinna Valli (Leggiuno), Federica Vanetti (Cittiglio), Christophe Vantongelen (Besozzo), Irene Vernacotola (Legnano), Ottaviano Veronese (Segrate, Италия), Patricia Vieira Lisboa (Angera, Италия), Maria Pilar Vizcaino Martinez (Monvalle), Giulia Zerauschek (Триест, Италия), Marco Zucchelli (Ternate, Италия), Erika Adorno (Travedona Monate), Valeria Bossi (Comerio, Италия), Barbara Cattaneo (Leggiuno), Claudia Cavicchioli (Caravate, Италия), Fatima Doukkali (Varese), Orla Huryley (Ranco), Romina La Micela (Besozzo), Lucia Martinez Simon (Ranco), Daniela Piga (Roggiano, Италия), Pamela Porcu (Cittiglio), Silvia Sciacca (Varese), Sarah Solda (Brebbia), Cristina Zocchi (Bregano, Италия), Angela Baranzini (Besozzo), Elly Bylemans (Balen, Италия), Sabrina Calderini (Solbiate Arno, Италия), Davide Capuzzo (Vergiate), Ivano Caravaggi (Besozzo), Elisa Dalle Molle (Ranst, Белгия), Wendy De Vos (Groot-Bijgaarden, Белгия), Volkmar Ernst (Weingarten, Германия), Matteo Fama (Sangiano, Италия), Arianna Farfaletti Casali (Varese), Sasa Gligorijevic (Monvalle), Raffaella Magi Galluzzi (Varese), Sophie Mühlberger (Карлсруе, Германия), Pamela Muscillo (Varese), Jan Paepen (Balen), Marco Paviotti (Bagnaria Arsa, Италия), Slavka Prvakova (Eg Akmaar, Нидерландия), Andreas Ratzel (Linkenheim, Германия), Thierry Romero (Страсбург, Франция), Jose Pablo Solans Vila (Monvalle), Susan Wray (TM Tutjenhoin, Нидерландия), Sven Wurzer (Linkenheim), Sylvia Zamana (RZ Castricum, Нидерландия), Uwe Zweigner (Leopoldshafen, Германия), Colette Renier (Брюксел) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и E. Marchal, avocats)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности и Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени Решение от 4 юни 2009 г. по съединени дела F-134/07, Adjemian и др./Комисия, подпомагана от Съвета на Европейския съюз и F-8/08, Renier/Комисия, подпомагана от Съвета на Европейския съюз,

               —

               с постановяване на нови решения, след като се констатира незаконосъобразността на Решението на Комисията на Европейските общности от 28 април 2004 г. относно максималната продължителност за наемане на временен персонал в службите ѝ и неприложимостта на член 88 от УРДС, доколкото ограничава продължителността на договорите на договорно наетите служители със спомагателни функции,

                           —

                           да се отменят решенията на Комисията от 23 август и 31 октомври 2007 г., с които се отхвърлят жалби R/263/07 и R/492/07 срещу решенията на Комисията да поднови договорите на жалбоподателите като договорно наети служители само за определен срок,

                           —

                           да се отмени решението от 31 октомври 2007 г., с което се отхвърля жалба R/390/07 срещу решенията на Комисията да сключи или да поднови договорите на жалбоподателите (Adorno и др. — списък 2 на жалбоподателите) като договорно наети служители само за определен срок,

                           —

                           да се отмени решението на Комисията от 5 септември 2007 г., с което се отхвърлят исканията на жалбоподателите от 31 май и 20 юли 2007 г. за продължаване за неопределено време на договорите на жалбоподателите като договорно наети служители,

                           —

                           да се отмени решението на Комисията от 28 ноември 2007 г. за отхвърляне на жалбата срещу решението от 5 септември 2007 г., с което се отхвърлят исканията на жалбоподателите от 31 май и 20 юли 2007 г. за продължаване за неопределено време на договорите на жалбоподателите като договорно наети служители,

                           —

                           да се отменят решенията на Комисията за определяне на съответни условия за наемане на жалбоподателите, доколкото договорите им или тяхното продължаване са ограничени за определен срок,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски по двете производства.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателите искат отмяната на Решение на Съда на публичната служба (СПС) от 4 юни 2009 г., постановено по съединени дела Adjemian и др./Комисия, F-134/07, и Renier/Комисия, F-8/08, с което се отхвърлят жалбите, с които жалбоподателите са поискали отмяната на решенията на Комисията да поднови договорите им като договорно наети служители само за определен срок, а не за неопределено време, и решенията за отхвърляне на съответните жалби.
   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателите изтъкват поредица от правни основания за обжалване, изведени от:

               —

               грешка при прилагане на правото, допусната от СПС, който е приел, че Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (1) не може да послужи като основа за възражение за незаконосъобразност срещу разпоредба на Условията за работа на другите служители на Европейските общности (наричани по-нататък „УРДС“),

               —

               грешка при прилагане на правото, допусната от СПС, който е приел, че Рамковото споразумение за срочната работа, което има за предмет създаването на рамка за предотвратяване на нарушенията, произтичащи от използването на последователни срочни трудови договори или правоотношения, не може да послужи като основа за възражения за незаконосъобразност срещу член 88 от УРДС и срещу решението на Комисията от 28 април 2004 г. относно максималната продължителност за наемане на временен персонал в службите на Комисията и че член 88 от УРДС е надлежно мотивиран,

               —

               правни и фактически грешки, допуснати от СПС при преценка на положението на жалбоподателите във връзка със задължението на Комисията да спазва приложимите на общностно ниво минимални предписания, произтичащи от Рамковото споразумение за срочната работа, както и от член 10 ЕО,

               —

               факта, че СПС, след като е уточнил обхвата на задължението за лоялност и на принципите на лоялно сътрудничество и на съгласуваност, които Комисията е длъжна да спазва, не е извел последиците от тяхното нарушаване в настоящия случай,

               —

               грешка при прилагане на правото, допусната от СПС, който е приел, че обжалваните решения са били надлежно мотивирани, докато, според жалбоподателите, те са формално мотивирани и не съдържат елементите, които да позволят на жалбоподателите да преценят тяхната основателност, а на общностния съд — да упражни съдебен контрол.

      (1)  ОВ L 175, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г. глава 5, том 5, стр. 129.


title: Дело C-67/15: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo per la Sardegna (Италия), постъпило на 12 март 2015 г. — Mario Melis и др./Comune di Loiri Porto San Paolo, Provincia di Olbia Tempio

text:
               4.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 146/15

         Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo per la Sardegna (Италия), постъпило на 12 март 2015 г. — Mario Melis и др./Comune di Loiri Porto San Paolo, Provincia di Olbia Tempio
   (Дело C-67/15)
   (2015/C 146/23)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo per la Sardegna

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Mario Melis, Tavolara Beach Sas, Dionigi Piredda, Claudio Del Giudice

      Ответник: Comune di Loiri Porto San Paolo, Provincia di Olbia Tempio

      Преюдициални въпроси

               1)

               Допускат ли принципите на свобода на установяване, недопускане на дискриминация и защита на конкуренцията, съдържащи се в членове 49, 56 и 106 ДФЕС, национална правна уредба, която чрез последващи законодателни изменения предвижда многократно удължаване на срока на концесии на имоти с икономическо значение от крайбрежната ивица — публична държавна собственост?

               2)

               Член 12 от Директива 2006/123/ЕО (1) допуска ли съществуването на национална уредба като член 1, параграф 18 от Декрет-закон № 194 от 30 декември 2009 г., преобразуван в Закон № 25 от 26 февруари 2010 г., изменен и допълнен, която позволява автоматично удължаване на срока на текущите концесии за територии и имоти— публична държавна собственост по крайбрежната ивица, предоставени за туристически и развлекателни дейности до 31 декември 2015 г., или до 31 декември 2020 г. съгласно член 34-duodecies от Декрет-закон № 179 от 18 октомври 2012 г., добавен с член 1, параграф 1 от Закон № 221 от 17 декември 2012 г. за преобразуване на същия декрет-закон?

      (1)  Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (ОВ L 376, стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50).


               24.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 121/4

         Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Héraðsdómur Reykjavíkur на 17 декември 2013 г. по дело Sævar Jón Gunnarsson срещу Landsbankinn hf.
   (Дело E-27/13)
   (2014/C 121/04)
   С писмо от 17 декември 2013 г., получено в деловодството на Съда на 17 декември 2013 г., към Съда на ЕАСТ бе отправена молба от Héraðsdómur Reykjavíkur (Районния съд на Рейкявик) за консултативно становище по дело Sævar Jón Gunnarsson срещу Landsbankinn hf. по следните въпроси:

               1.

               Съответства ли на разпоредбите на Директива 87/102/ЕИО относно потребителския кредит, изменена с Директива 90/88/ЕИО и Директива 98/7/ЕО, че, когато се сключва кредитно споразумение, което е обвързано с индекса за потребителските цени в съответствие с разрешение в приетото законодателство, и поради това дадената като заем сума се променя в съответствие с инфлацията, изчисляването на общите разходи по кредита, както и на годишния процент на разходите, което се показва на потребителя при сключването на споразумението, трябва да се базира на 0 % инфлация, а не на известното равнище на инфлацията на датата, на която се взема заема?

               2.

               Съответства ли на разпоредбите на Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 г. относно неравноправните клаузи в потребителските договори, ако законодателството на държава от ЕИП позволява включването на разпоредби в потребителски договор, с които се постановява, че погасителните вноски по заема трябва да са свързани с предварително определен индекс?

               3.

               Ако съгласно отговора на втория въпрос обвързването с индекс на погасителните вноски по потребителски заеми е съвместимо с разпоредбите в Директива 93/13/ЕИО, третият въпрос гласи: ограничава ли Директивата свободата на въпросната държава от ЕИП да определя, посредством законодателство или чрез административни разпоредби, факторите, които могат да предизвикат промени в предварително определения индекс, и методите, чрез които следва да се измерват тези промени?

               4.

               Ако отговорът на третия въпрос е, че Директива 93/13/ЕИО не ограничава свободата на въпросната държава членка, тогава четвъртият въпрос е: счита ли се за индивидуално договорена дадена договорна клауза по смисъла на член 3, параграф 1 от Директивата, ако: а) в договора, който потребителят подписва при получаването на заема, се посочва, че неговото задължение е обвързано с индекс и базовият индекс, който ще се използва за изчисляването на промените в цената, е посочен в договора; б) договорът е съпроводен с график за погасяване, в който в списък са изброени прогнозните погасителни вноски, които ще бъдат изплатени на падежите на заема, и в графика се посочва, че тези прогнозни стойности могат да претърпят промени в съответствие с разпоредбите за индексация в договора, и в) потребителят и заемодателят подпишат графика за погасяване едновременно с подписването на договора от потребителя?

               5.

               Счита ли се за описан изрично на потребителя по смисъла на параграф 2, буква г) от приложението към Директива 93/13/ЕИО методът за изчисляване на промените в цените, прилаган при договорите за заем, когато са налице обстоятелствата, представени в четвъртия въпрос?

               6.

               Може ли държава, която е страна по Споразумението за ЕИП, при приемането на член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО да включи в своето национално законодателство изискването включените в договорите неравноправни клаузи по смисъла на член 6, параграф 1 от Директивата да могат да бъде обявени за необвързващи за потребителя, или да включи изискването такива клаузи винаги да са необвързващи за потребителя?


title: Дело T-71/13: Решение на Общия съд от 6 март 2014 г.  — Anapurna/СХВП — Annapurna ( „ANNAPURNA“ ) (Марка на Общността — Производство по отмяна — Словна марка на Общността „ANNAPURNA“  — Искане за отмяна, подадено от встъпилата страна — Член 134, параграфи 1-3 от Процедурния правилник на Общия съд — Реално използване на марката — Член 15, параграф 1, буква a) и член 51, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Форма на използване на марката — Доказателство за реалното използване за регистрираните стоки)

text:
               14.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/31

         Решение на Общия съд от 6 март 2014 г. — Anapurna/СХВП — Annapurna („ANNAPURNA“)
   (Дело T-71/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по отмяна - Словна марка на Общността „ANNAPURNA“ - Искане за отмяна, подадено от встъпилата страна - Член 134, параграфи 1-3 от Процедурния правилник на Общия съд - Реално използване на марката - Член 15, параграф 1, буква a) и член 51, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Форма на използване на марката - Доказателство за реалното използване за регистрираните стоки))
   2014/C 112/40
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Anapurna GmbH (Берлин, Германия) (представители: P. Ehrlinger и T. Hagen, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: L. Rampini)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Annapurna SpA (Prato, Италия) (представители: S. Verea, K. Muraro и M. Balestriero, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на СХВП от 3 декември 2012 г. (преписка R 2409/2011–5) относно производство по отмяна между Anapurna GmbH и Annapurna SpA.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Отхвърля искането на Annapurna SpA за отмяна.

               3)

               Осъжда Anapurna GmbH да заплати съдебните разноски, с изключение на тези на Annapurna.

               4)

               Annapurna понася собствените си съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 101, 6.4.2013 г.


title: Дело T-52/09: Решение на Общия съд от 14 декември 2011 г. — Nycomed Danmark/EMA (Лекарствени продукти за хуманна употреба — Разрешение за търговия с лекарствен продукт — Регламент (ЕО) № 1901/2006 — Заявление за освобождаване от задължението за представяне на план за педиатрично изследване — Решение на EMA за отхвърляне — Злоупотреба с власт)

text:
               4.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/19

         Решение на Общия съд от 14 декември 2011 г. — Nycomed Danmark/EMA
   (Дело T-52/09) (1)

   (Лекарствени продукти за хуманна употреба - Разрешение за търговия с лекарствен продукт - Регламент (ЕО) № 1901/2006 - Заявление за освобождаване от задължението за представяне на план за педиатрично изследване - Решение на EMA за отхвърляне - Злоупотреба с власт)
   2012/C 32/35
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Nycomed Danmark ApS (Roskilde, Дания) (представители: първоначално C. Schoonderbeek и H. Speyart van Woerden, avocats, впоследствие C. Schoonderbeek)

      Ответник: Европейска агенция по лекарствата (EMA) (представители: V. Salvatore и N. Rampal Olmedo)

      Страни, встъпили в подкрепа на ответника: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes и P. Antunes); Кралство Белгия (представители: T. Materne и C. Pochet); Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: S. Ossowski и H. Walker, подпомагани от J. Stratford, barrister); Френска република (представители: G. de Bergues, A. Adam, R. Loosli Surrans и J. S. Pilczer) и Европейска комисия (представители: P. Oliver и M. Šimerdová)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на Европейската агенция по лекарствата (EMA) от 28 ноември 2008 г., с което се отхвърля заявлението на жалбоподателя за освобождаване на конкретен лекарствен продукт — перфлубутан, съгласно изменения Регламент (ЕО) № 1901/2006 на Европейския парламент и на Съвета.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Nycomed Danmark ApS да заплати направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейската агенция по лекарствата (EMA), включително тези по обезпечителното производство.

               3.

               Португалската република, Кралство Белгия, Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия, Френската република и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски, включително тези по обезпечителното производство.

      (1)  ОВ C 82, 4.4.2009 г.


title: Дело T-404/07: Иск, предявен на 8 ноември 2007 г. — Ryanair/Комисия

text:
               12.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 8/20

         Иск, предявен на 8 ноември 2007 г. — Ryanair/Комисия
   (Дело T-404/07)
   (2008/C 8/36)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Ryanair Ltd (Дъблин, Ирландия) (представител: E. Vahida, lawyer)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се постанови, на основание член 232 ЕО, че Комисията е бездействала в нарушение на задълженията си по Договора за ЕО, като не се е произнесла по жалбата на ищеца, която е подадена до Комисията на 8 май 2006 г. и е последвана от писмо с официална покана за действие от 31 юли 2007 г.,

               —

               да се осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски, включително съдебните разноски, направени от ищеца във връзка с настоящото производство, дори ако след предявяване на иска Комисията предприеме действия, поради което Съдът реши, че не необходимо да се произнесе с решение, или ако Съдът отхвърли настоящия иск като недопустим, и

               —

               да се предприемат всички действия, които Съдът намира за необходими.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът твърди, че макар да е била поканена да действа съгласно член 232 ЕО Комисията бездействала, като не се произнесла по жалбата му, подадена до Комисията на 8 май 2006 г. във връзка с: i) незаконосъобразна държавна помощ, за която се твърди, че е предоставена от Франция на Air France под формата на дискриминационни летищни такси, прилагани от френските летища в зависимост от направлението на полетите, или ii) при условията на евентуалност, дискриминация в полза на Air France, която противоречи на правилата за конкуренция в нарушение на член 82 ЕО, ако се приеме, че френските летища са действали автономно.
   В подкрепа на иска си ищецът твърди, че Комисията била длъжна да разгледа надлежно и безпристрастно получената жалба, за да:

               —

               приеме решение, с което да обяви, че разглежданите мерки не представляват държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 ЕО, или да обяви, че мерките следва да се приемат за държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 ЕО, но че те са съвместими с общия пазар съгласно член 87, параграфи 2 и 3 ЕО, или за да

               —

               започне процедура по член 88, параграф 2 ЕО.

         При условията на евентуалност ищецът твърди, че след получаването на допълнителната жалба относно нарушение на правото на конкуренция, Комисията трябвало да започне процедура във връзка с предмета на жалбата или да приеме окончателно решение, с което да отхвърли жалбата, след като даде възможност на ищеца да представи мнение.
   Ищецът твърди също, че с оглед на обстоятелствата и предвид осведомеността на Комисията по засегнатите въпроси, периодът от четиринадесет месеца между момента на подаване на жалбата на ищеца и писмото му с официална покана за действие бил прекомерно дълъг, и че липсата на действия от страна на Комисията в този период представлявала неправомерно бездействие по смисъла на член 232 ЕО.
   На последно място, ищецът изтъква, че член 232 ЕО дава възможност на всяко предприятие да предяви иск срещу бездействието на Комисията, изразяващо се в неприемането на мерки, които биха го засегнали пряко и лично, както и че мерките, които Комисията не е предприела в конкретния случай, го засягат пряко и лично в качеството му на конкурент на Air France.


title: Дело T-59/14: Жалба, подадена на 23 януари 2014 г.  — Blackrock/СХВП ( „INVESTING FOR A NEW WORLD“ )

text:
               28.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/26

         Жалба, подадена на 23 януари 2014 г. — Blackrock/СХВП („INVESTING FOR A NEW WORLD“)
   (Дело T-59/14)
   2014/C 129/33
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Blackrock, Inc. (Ню Йорк, САЩ) (представители: S. Malynicz, Barrister, K. Gilbert и M. Blair, Solicitors)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 31 октомври 2013 г., постановено по преписка R 573/2013-1;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „INVESTING FOR A NEW WORLD“ за услуги от класове 35 и 36 — заявка за регистрация на марка на Общността № 11 144 706

      Решение на проверителя: приема, че заявената марка не отговаря на изискванията за регистрация

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) и член 7, параграф 2 от Регламента относно марката на Общността.


title: Дело T-268/12: Определение на Общия съд от 19 юни 2014 г.  — Suwaid/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Сирия — Липса на представителство — Бездействие на жалбоподателя — Липса на основание за произнасяне)

text:
               15.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/50

         Определение на Общия съд от 19 юни 2014 г. — Suwaid/Съвет
   (Дело T-268/12) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Сирия - Липса на представителство - Бездействие на жалбоподателя - Липса на основание за произнасяне))
   2014/C 315/84
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Joseph Suwaid (Дамаск, Сирия) (представители: L. Defalque и T. Bontinck, адвокати)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: G. Étienne и V. Piessevaux)

      Предмет

   Искане за отмяна на точка A 7 от приложение I към Регламент за изпълнение (ЕС) № 266/2012 на Съвета от 23 март 2012 година за прилагане на член 32, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 87, стр. 45), както и точка A 7 от приложение I към Решение за изпълнение 2012/172/ОВППС на Съвета от 23 март 2012 година за изпълнение на Решение 2011/782/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 87, стр. 103), доколкото с тези актове името на жалбоподателя е включено в списъка с лицата, спрямо които се прилагат ограничителни мерки.

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по настоящата жалба.

               2)

               Осъжда г-н Joseph Suwaid да заплати направените от него съдебни разноски, както и тези, които са направени от Съвета на Европейския съюз.

      (1)  ОВ C 243, 11.8.2012 г.


title: Дело T-248/12: Жалба, подадена на 8 юни 2012 г. — Fuhr/Комисия

text:
               28.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 227/28

         Жалба, подадена на 8 юни 2012 г. — Fuhr/Комисия
   (Дело T-248/12)
   2012/C 227/49
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Carl Fuhr GmbH & Co. KG (Хайлигенхаус, Германия) (представители: C. Bahr, S. Dethof и A. Malec, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение на Европейската комисия C(2012) 2069 окончателен от 28 март 2012 г. по дело COMP/39.452 — Обков за прозорци и прозоречни врати, доколкото се отнася до жалбоподателя,

               —

               при условията на евентуалност, да намали съответно размера на глобата, наложена на жалбоподателя с обжалваното решение,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага осем правни основания.
   Първо, жалбоподателят твърди, че изводът за участието му в едно-единствено усложнено нарушение е в противоречие с член 101 ДФЕС. Като приложил стандартизиран подход за разглеждане и оценяване на съответните практики на участващите предприятия и като недопустимо разгледал всички участници като едно цяло, ответникът нарушил задължението си да преценява индивидуалното участие на всяко предприятие. Ответникът подвел жалбоподателя под отговорност за чужди действия, без да има правно основание за това, с което нарушил принципа „nulla poena sine lege“ по член 49, параграф 1 от Хартата на основните права.
   Второ, жалбоподателят възразява срещу неправилния според него извод, че е участвал в нарушение на цялата територия на ЕИП. Жалбоподателят изобщо не взел участие в иначе многобройните срещи и разговори извън Германия. Освен това той нито знаел, че се извършва нарушение на цялата територия на ЕИП, нито предвид всички обстоятелства е трябвало да го знае.
   Трето, жалбоподателят твърди, че ответникът е нарушил задължението си за надлежно мотивиране по член 296, параграф 2 ДФЕС, доколкото разгледал стандартизирано и общо индивидуалното участие на отделните заинтересовани предприятия.
   Четвърто, жалбоподателят възразява срещу неправилното изчисляване на глобата поради отчитането на оборот, който няма връзка с деянието, и твърди, че по този начин е допуснато нарушение на член 23, параграф 3 от Регламент № 1/2003 и на Насоките за глобите от 2006 г. Доколкото не било налице участие в нарушение на цялата територия на ЕИП, ответникът можел да вземе предвид само оборота на жалбоподателя в Германия. Освен това ответникът не бивало да взема предвид несвързания с деянието оборот от сделките с търговците на едро, които продавали закупените стоки по предназначение изключително извън територията на ЕИП.
   Пето, жалбоподателят поддържа, че ответникът е допуснал явна грешка в преценката, когато е изчислявал наложената му глоба, и с това е действал в нарушение на член 23, параграф 3 от Регламент № 1/2003 и на принципа на съразмерност на наказанието съгласно член 49, параграф 3 от Хартата на основните права във връзка с член 48, параграф 1 от същата. Наложената на жалбоподателя глоба била прекомерно висока и непропорционална. При изчисляването на глобата ответникът не взел предвид в полза на жалбоподателя някои индивидуализиращи участието му обстоятелства във връзка с продължителността, обхвата и интензитета и някои смекчаващи обстоятелства.
   Шесто, жалбоподателят твърди, че принципът на равно третиране е нарушен поради нищожното намаление на глобата му, което било произволно и нецелесъобразно. Намалението на глобата на жалбоподателя изобщо не било пропорционално на намалението на глобите на всички останали участници, поставяло жалбоподателя в много по-неблагоприятно положение спрямо тях и в никакъв случай не било обективно обосновано.
   Седмо, жалбоподателят поддържа, че основният размер на глобата е изчислен в нарушение на принципа на равно третиране. Ответникът изобщо не взел предвид тежестта на индивидуалното участие и определил основния размер на глобата за всички предприятия по еднаква ставка, което поставило жалбоподателя в много по-неблагоприятно положение спрямо останалите.
   Осмо, жалбоподателят възразява срещу прекомерната продължителност на производството и несъобразяването на този факт при изчисляването на глобата, което според него съставлява нарушение на член 41 от Хартата на основните права.


title: Дело C-222/09: Решение на Съда (първи състав) от 7 октомври 2010 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny — Република Полша) — Kronospan Mielec sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Rzeszowie (Шеста директива ДДС — Член 9, параграф 2, букви в) и д) — Научноизследователски и развойни дейности, извършвани от инженери — Определяне на мястото на доставка на услуги)

text:
               4.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/7

         Решение на Съда (първи състав) от 7 октомври 2010 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny — Република Полша) — Kronospan Mielec sp. z o.o./Dyrektor Izby Skarbowej w Rzeszowie
   (Дело C-222/09) (1)

   (Шеста директива ДДС - Член 9, параграф 2, букви в) и д) - Научноизследователски и развойни дейности, извършвани от инженери - Определяне на мястото на доставка на услуги)
   2010/C 328/10
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Kronospan Mielec sp. z o.o.

      Ответник: Dyrektor Izby Skarbowej w Rzeszowie

      Предмет

   Преюдициално запитване — Naczelny Sąd Administracyjny — Тълкуване на член 9, параграф 2, буква в), първо тире и на буква д), трето тире от Директива 77/388/ЕИО: Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стp. 1), както и на член 52, буква a) и на член член 56, параграф 1, буква в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Определяне на мястото на данъчно привързване — Научноизследователски и развойни услуги, предоставени на данъчнозадължено лице, установено в Европейската общност, но извън държавата членка, в която услугите се извършват физически — Класиране на тези услуги било като „научноизследователски дейности“, било като „услуги, извършвани от инженери“

      Диспозитив

   Доставки на услуги, които се състоят в извършването на научноизследователски и развойни дейности в областта на околната среда и технологиите от инженери, установени в една държава членка, по поръчка и в полза на получател, установен в друга държава членка, трябва да бъдат квалифицирани като „услуги, извършвани от […] инженери“ по смисъла на член 9, параграф 2, буква д) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа.

      (1)  ОВ C 220, 12.9.2009 г.


title: Дело C-216/11: Решение на Съда (четвърти състав) от 14 март 2013 г. — Европейска комисия/Френска република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 92/12/ЕИО — Акцизи — Тютюневи изделия, придобити в една държава членка и превозени в друга държава членка — Изключително количествени критерии за преценка — Член 34 ДФЕС — Количествени ограничения върху вноса)

text:
               18.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/4

         Решение на Съда (четвърти състав) от 14 март 2013 г. — Европейска комисия/Френска република
   (Дело C-216/11) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 92/12/ЕИО - Акцизи - Тютюневи изделия, придобити в една държава членка и превозени в друга държава членка - Изключително количествени критерии за преценка - Член 34 ДФЕС - Количествени ограничения върху вноса)
   2013/C 141/05
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: W. Mölls и O. Beynet)

      Ответник: Френска република (представители: G. de Bergues и N. Rouam)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 34 ДФЕС и на Директива 92/12/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно общия режим за продукти, подлежащи на облагане с акциз, и държането, движението и мониторинга на такива продукти (ОВ L 76, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 129), и в частност на членове 8 и 9 от нея — Национална правна уредба, която предвижда имуществени санкции при надхвърляне на определени прагове в случаите на държане с лична цел тютюневи изделия, придобити в една и превозвани към друга държава членка — Единствено количествени критерии за преценка — Количествени ограничения на вноса

      Диспозитив

               1.

               Като използва чисто количествен критерий за преценката дали физическите лица държат с търговска цел тютюневи изделия с произход от друга държава членка и като прилага този критерий за всяко отделно моторно превозно средство (а не за всяко лице) и общо за всички тютюневи изделия, Френската република не е изпълнила задълженията си по Директива 92/12/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно общия режим за продукти, подлежащи на облагане с акциз, и държането, движението и мониторинга на такива продукти, и по-специално по членове 8 и 9 от нея.

               2.

               Отхвърля иска в останалата му част.

               3.

               Европейската комисия и Френската република понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 226, 30.7.2011 г.


title: Дело C-184/13: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия) на 12 април 2013 г. — Anonima Petroli Italiana SpA (API)/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/6

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия) на 12 април 2013 г. — Anonima Petroli Italiana SpA (API)/Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico
   (Дело C-184/13)
   2013/C 207/09
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Anonima Petroli Italiana SpA (API)

      Ответници: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico

      Преюдициални въпроси

               1.

               Защитата на свободата на конкуренцията, свободното движение на предприятията, свободата на установяване и на предоставяне на услуги (съгласно член 4, параграф 3 ДЕС, член 101 ДФЕС, членове 49, 56 и 96 ДФЕС) съвместима ли е и в каква степен с националните разпоредби на държавите членки на Съюза, предвиждащи минимални експлоатационни разходи в сектора на автомобилния транспорт, които предполагат наложено отвън определяне на съставен елемент от възнаграждението на услугата и следователно на договорната цена?

               2.

               Основателни ли са и при какви условия ограниченията на посочените принципи от съображения за гарантиране на обществения интерес за безопасност на движението по пътищата и и тази цел може ли да обоснове определянето на минимални експлоатационни разходи съгласно предвиденото в уредбата, съдържаща се в член 83а от Законодателен декрет № 112/2008, изменен и допълнен?

               3.

               В този контекст определянето на минимални експлоатационни разходи може ли да бъде предоставено на доброволното договаряне между съответните категории оператори и, евентуално, на органи, чийто състав се характеризира със засилено присъствие на представители на частните икономически оператори от сектора при липсата на предварително определени критерии на законодателно равнище?


title: Дело C-412/06: Решение на Съда (първи състав) от 10 април 2008 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Stuttgart — Германия) — Annelore Hamilton/Volksbank Filder eG (Защита на потребителите — Договори, сключени извън търговския обект — Директива 85/577/ЕИО — Член 4, първа алинея и член 5, параграф 1 — Дългосрочен договор за кредит — Право на отказ)

text:
               24.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/11

         Решение на Съда (първи състав) от 10 април 2008 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Stuttgart — Германия) — Annelore Hamilton/Volksbank Filder eG
   (Дело C-412/06) (1)

   (Защита на потребителите - Договори, сключени извън търговския обект - Директива 85/577/ЕИО - Член 4, първа алинея и член 5, параграф 1 - Дългосрочен договор за кредит - Право на отказ)
   (2008/C 128/16)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Oberlandesgericht Stuttgart
   Страни в главното производство

      Ищец: Annelore Hamilton

      Ответник: Volksbank Filder eG
   Предмет
   Преюдициално запитване — Oberlandesgericht Stuttgart — Тълкуване на членове 4 и 5 от Директива 85/577/ЕИО на Съвета от 20 декември 1985 година относно защита на потребителите във връзка с договорите, сключени извън търговския обект (ОВ L 372, стр. 31, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 188) — Отказ от договор за кредит, сключен извън търговския обект, с цел придобиване на дялово участие във фонд за недвижими имоти — Национално законодателство, което прилага едномесечен срок за упражняване правото на отказ от страна на потребител, който не е уведомен относно това право, считано от изпълнението от двете страни на всички техни задължения по договора
   Диспозитив
   Директива 85/577/ЕИО на Съвета от 20 декември 1985 година относно защита на потребителите във връзка с договорите, сключени извън търговския обект, трябва да се тълкува в смисъл, че националният законодател може да предвиди възможността установеното в член 5, параграф 1 от тази директива право на отказ да се упражни най-късно до един месец от пълното изпълнение от съдоговорителите на задълженията по дългосрочен договор за кредит, когато потребителят е получил погрешна информация относно условията за упражняване на посоченото право.

      (1)  ОВ C 310, 16.12.2006 г.


title: Дело T-686/15: Решение на Общия съд от 2 февруари 2017 г. — Marcas Costa Brava/EUIPO — Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Cremcaffé by Julius Meinl“ — По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „café crem“ — Относително основание за отказ — Липса на реално използване на по-ранната марка — Член 42, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               13.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/26

         Решение на Общия съд от 2 февруари 2017 г. — Marcas Costa Brava/EUIPO — Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)
   (Дело T-686/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Cremcaffé by Julius Meinl“ - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „café crem“ - Относително основание за отказ - Липса на реално използване на по-ранната марка - Член 42, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 078/35)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Marcas Costa Brava, SL (Силс, Испания) (представители: E. Manresa Medina и J. Manresa Medina, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Fischer)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Excellent Brands JMI Ltd (Баар, Швейцария) (представител: D. Majer, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 29 септември 2015 г. (преписка R 2517/2014-5) относно производство по възражение между Marcas Costa Brava и Excellent Brands JMI

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Marcas Costa Brava, SL да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 48, 8.2.2016 г.


title: Дело F-58/08: Жалба, подадена на 19 юни 2008 г. — Avogadri и др./Комисия

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/74

         Жалба, подадена на 19 юни 2008 г. — Avogadri и др./Комисия
   (Дело F-58/08)
   (2008/C 209/137)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподатели: Chiara Avogadri (Брюксел, Белгия) и други (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Предмет и описание на спора
   Отмяна на решенията, с които се определят условията за назначаване на жалбоподателите като договорно наети служители или срочно наети служители, доколкото продължителността на договора им или на удължаването на същия е ограничено за определен период от време
   Искания на жалбоподателите

               —

               Да се отменят решенията, с които се определят условията за назначаване на жалбоподателите, доколкото продължителността на договора им или на удължаването на същия е ограничено за определен период от време;

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-119/13: Преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Wedding (Германия) на 14 март 2013 г. — eco cosmetics GmbH & Co. KG/Virginie Laetitia Barbara Dupuy

text:
               8.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 164/9

         Преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Wedding (Германия) на 14 март 2013 г. — eco cosmetics GmbH & Co. KG/Virginie Laetitia Barbara Dupuy
   (Дело C-119/13)
   2013/C 164/14
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Wedding

      Страни в главното производство

      Молител: eco cosmetics GmbH & Co. KG

      Длъжник: Virginie Laetitia Barbara Dupuy

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли Регламент (ЕО) № 1896/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година за създаване на процедура за европейска заповед за плащане (1), да се тълкува в смисъл, че длъжникът може да поиска преглед по съдебен ред на европейската заповед за плащане и в случаите, в които заповедта за плащане не му е връчена или не е валидно връчена? Може ли по-специално в тези случаи да се прилага съответно член 20, параграф 1 или член 20, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1896/2006?

               2.

               При утвърдителен отговор на първия въпрос:
               В случай че заповедта за плащане не е връчена или не е валидно връчена на длъжника, необходимо ли е той да спазва ограничения във времето, за да поиска преглед? Трябва ли при това да се прилага по-специално разпоредбата на член 20, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1896/2006?

               3.

               По-нататък, в случай че отговорът на първия въпрос е утвърдителен: Какви са процесуалноправните последици, в случай че молбата за преглед бъде уважена; може ли при това по-специално да се прилага съответно член 20, параграф 3 или член 17, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1896/2006?

      (1)  ОВ L 399, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 9, стр. 108.


title: Дело T-126/11 P: Жалба, подадена на 3 март 2011 г. от Luigi Marcuccio срещу решение, постановено на 14 декември 2010 г. от Съда на публичната служба по дело F-1/10, Marcuccio/Комисия

text:
               16.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 120/17

         Жалба, подадена на 3 март 2011 г. от Luigi Marcuccio срещу решение, постановено на 14 декември 2010 г. от Съда на публичната служба по дело F-1/10, Marcuccio/Комисия
   (Дело T-126/11 P)
   2011/C 120/39
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avvocato)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               Във всички случаи:

                           —

                           да отмени обжалваното решение в частта, в която действащият като първа инстанция съд: а) обявява за недопустими някои от исканията на жалбоподателя пред този съд, б) отхвърля някои други искания, като приема, че те са тясно свързани с обявените за недопустими искания, в) осъжда жалбоподателя да заплати направените от него в рамките на първоинстанционното производство съдебни разноски,

                           —

                           да обяви, че всички искания са допустими изцяло и без никакво изключение,

               Като главно искане:

                           —

                           да уважи изцяло и без никакво изключение исканията, обявени за недопустими или отхвърлени от действащия като първа инстанция съд, така че всички искания, които следва да се считат за изрично поставени и в настоящото производство с всички произтичащи от това правни последици, да бъдат уважени като се вземе предвид диспозитива на обжалваното решение, в частта му, в която не е отменен, и с оглед на решението, което ще бъде постановено в рамките на настоящото обжалване,

                           —

                           да осъди ответника да заплати на жалбоподателя всички съдебни разходи, разноски и хонорари, направени от последния в производствата пред всички досегашни инстанции по настоящото дело.

               При условията на евентуалност:

                           —

                           да се върне делото на Съда на публичната служба, който да се произнесе отново, в различен състав, по съществото на същите тези искания, които незаконосъобразно са обявени за недопустими или са отхвърлени от действащия като първа инстанция съд.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е насочена срещу Решението на Съда на публичната служба (СПС) от 14 декември 2010 г. Това решение отхвърля като частично недопустима жалба с предмет отмяната на решението, с което се отказва възстановяване по обичайната ставка на някои медицински разходи, както и на решението, с което се отказва допълнително възстановяване, тоест на 100 %, на посочените медицински разходи, както и осъждането на Комисията да изплати на жалбоподателя определена сума за дължимите му медицински разходи.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква три правни основания:

               1.

               Първото правно основание е изведено от незаконосъобразността на постановеното с обжалваното съдебно решение относно „предмета на жалбата“ и „повдигнатите то Комисията възражения за незаконосъобразност“.

               2.

               Второто правно основание е изведено от неправилното, погрешно и нелогично тълкуване и прилагане на членове 90 и 91 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз, както и от нелогичното незачитане на съдебната практика в тази област.

               3.

               Третото правно основание е изведено от пълната липса на мотиви, както и от липсата на разследване, от изопачаването и преиначаването на фактите и на исканията на жалбоподателя.


title: Дело C-335/11: Преюдициално запитване, отправено от Sø- og Handelsretten (Дания) на 1 юли 2011 г. — HK Danmark, което действа от името на Jette Ring/Dansk almennyttigt Boligselskab DAB

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/31

         Преюдициално запитване, отправено от Sø- og Handelsretten (Дания) на 1 юли 2011 г. — HK Danmark, което действа от името на Jette Ring/Dansk almennyttigt Boligselskab DAB
   (Дело C-335/11)
   2011/C 269/61
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Sø- og Handelsretten

      Страни в главното производство

      Ищец: HK Danmark, което действа от името на Jette Ring

      Ответник: Dansk almennyttigt Boligselskab DAB

      Преюдициални въпроси

               1.

                           а)

                           Прилага ли се понятието за увреждане по смисъла на директивата спрямо всяко лице, което поради физическо, умствено или психично увреждане не може да извършва дейността си или може да я извършва само в ограничена степен за период, който отговаря на изискването за продължителност, посочено в точка 45 от Решение на Съда по дело Navas (1)?

                           б)

                           Попада ли в обхвата на понятието за увреждане по смисъла на директивата състояние, причинено от заболяване, за което медицински е установено, че е неизлечимо?

                           в)

                           Попада ли в обхвата на понятието за увреждане по смисъла на директивата състояние, причинено от заболяване, за което медицински е установено, че е излечимо?

               2.

               Попада ли в обхвата на понятието за увреждане по смисъла на Директива 2000/78/ЕО (2) трайно намаляване на работоспособността, което не води до необходимост от използването на специализирана помощ или други подобни мерки, а се изразява основно в невъзможността на засегнатото от него лице да работи на пълно работно време?

               3.

               Представлява ли намаляването на работните часове една от мерките, посочени в член 5 от Директива 2000/78?

               4.

               Възпрепятства ли Директива 2000/78 прилагането на национален закон, според който работодател може да прекрати трудов договор с предизвестие със съкратен срок, ако работникът е получавал трудовото си възнаграждение при отсъствие поради заболяване за период общо от 120 дни в рамките на 12 последователни месеца, в случай, че работникът трябва се счита за лице с увреждане по смисъла на директивата, когато:

                           а)

                           отсъствието се дължи на увреждането

                     или

                           б)

                           отсъствието се дължи на обстоятелството, че работодателят не е предприел подходящите мерки в конкретния случай, за да даде възможност на лице с увреждане да извършва дейността си?

      (1)  Дело C-13/05, Recueil, стр. I-6467.

      (2)  Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7).


title: Дело T-60/11: Решение на Общия съд от 22 май 2012 г. — Kraft Foods Global Brands/СХВП — fenaco (SUISSE PREMIUM) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „SUISSE PREMIUM“ — По-ранна фигуративна марка на Общността „Premium“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Отхвърляне на възражението — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               7.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 200/15

         Решение на Общия съд от 22 май 2012 г. — Kraft Foods Global Brands/СХВП — fenaco (SUISSE PREMIUM)
   (Дело T-60/11) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „SUISSE PREMIUM“ - По-ранна фигуративна марка на Общността „Premium“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Отхвърляне на възражението - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2012/C 200/29
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Kraft Foods Global Brands LLC (Northfield, Illinois, Съединени щати) (представител: адв. M. de Justo Bailey)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: R. Manea)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: fenaco Genossenschaft (Берн, Швейцария) (представител: адв. P. Koch Moreno)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 11 ноември 2010 г. (преписка R 522/2010-1) относно производство по възражение между Kraft Foods Global Brands LLC и fenaco Genossenschaft

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Kraft Foods Global Brands LLC понася съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 103, 2.4.2011 г.


title: Дело T-296/07: Жалба, подадена на 6 август 2007 г. — Korsch/СХВП (PharmaCheck)

text:
               6.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 235/20

         Жалба, подадена на 6 август 2007 г. — Korsch/СХВП (PharmaCheck)
   (Дело T-296/07)
   (2007/C 235/37)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Korsch AG (Берлин, Германия) [представител: J. Grzam, Rechtsanwalt]

      Ответник по жалбата: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 5 юни 2007 г. (Решение R358/2007-4) относно словна марка № 5 310 214 „PharmaCheck“;

               —

               да се осъди СХВП да заплати разноските по настоящото производство и по производството пред апелативния състав.

         Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „PharmaCheck“ за стоки от клас 9 (заявка № 5 310 214).

      Решение на проверителя: отхвърля заявката.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 40/94 (1).

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ 1994 г., L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189).


title: Дело T-162/10: Решение на Общия съд от 13 май 2015 г. — Niki Luftfahrt/Комисия (Конкуренция — Концентрации — Въздушен транспорт — Решение за обявяване на концентрацията за съвместима с общия пазар — Преценка на последиците от концентрацията върху конкуренцията — Ангажименти)

text:
               29.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/24

         Решение на Общия съд от 13 май 2015 г. — Niki Luftfahrt/Комисия
   (Дело T-162/10) (1)

   ((Конкуренция - Концентрации - Въздушен транспорт - Решение за обявяване на концентрацията за съвместима с общия пазар - Преценка на последиците от концентрацията върху конкуренцията - Ангажименти))
   (2015/C 213/44)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Niki Luftfahrt GmbH (Виена, Австрия) (представители: H. Asenbauer и A. Habeler, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално S. Noë, R. Sauer и N. von Lingen, впоследствие S. Noë, R. Sauer и H. Leupold)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Република Австрия (представители: първоначално C. Pesendorfer, E. Riedl и A. Posch, впоследствие C. Pesendorfer и M. Klamert); Deutsche Lufthansa AG (Кьолн, Германия) (представители: първоначално S. Völcker и A. Israel, впоследствие S. Völcker и J. Orologas, avocats); и Österreichische Industrieholding AG (Виена) (представители: H. Kristoferitsch, P. Lewisch и B. Kofler-Senoner, avocats)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C (2009) 6690 окончателен на Комисията от 28 август 2009 година за обявяване на концентрация за съвместима с общия пазар и със Споразумението за ЕИП (преписка COMP/M.5440 — Lufthansa/Austrian Airlines).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Niki Luftfahrt GmbH понася, освен собствените си, също и разноските, направени от Европейската комисия, Österreichische Industrieholding AG и Deutsche Lufthansa AG.

               3)

               Република Австрия понася собствените си разноски.

      (1)  ОВ C 161, 19.6.2010 г.


title: Дело C-345/06: Решение на Съда (голям състав) от 10 март 2009 г. (преюдициално запитване от Unabhängiger Verwaltungssenat im Land Niederösterreich — Австрия) — Gottfried Heinrich (Член 254, параграф 2 ЕО — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Член 2, параграф 3 — Регламент (ЕО) № 622/2003 — Сигурност на въздухоплаването — Приложение — Списък на забранени предмети на борда на въздухоплавателни средства — Липса на публикуване — Задължителна сила)

text:
               16.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/2

         Решение на Съда (голям състав) от 10 март 2009 г. (преюдициално запитване от Unabhängiger Verwaltungssenat im Land Niederösterreich — Австрия) — Gottfried Heinrich
   (Дело C-345/06) (1)

   (Член 254, параграф 2 ЕО - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Член 2, параграф 3 - Регламент (ЕО) № 622/2003 - Сигурност на въздухоплаването - Приложение - Списък на забранени предмети на борда на въздухоплавателни средства - Липса на публикуване - Задължителна сила)
   2009/C 113/02
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Unabhängiger Verwaltungssenat im Land Niederösterreich

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Gottfried Heinrich

      Предмет

   Преюдициално запитване — Unabhängiger Verwaltungssenat im Land Niederösterreich — Тълкуване на член 254, параграф 2 от Договора за ЕО, както и на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76) — Валидност на Регламент (ЕО) № 622/2003 на Комисията от 4 април 2003 година за определяне мерки за прилагане на общи основни стандарти относно сигурността на въздухоплаването (ОВ L 89, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 11, стр. 103) — Липса на публикуване на приложението към регламента, установяващо подробни мерки, приложими към сигурността на въздухоплаването, и по-специално списък на забранени предмети, които не могат да се внасят на борда на въздухоплавателни средства

      Диспозитив

   Приложението към Регламент (ЕО) № 622/2003 на Комисията от 4 април 2003 година за определяне мерки за прилагане на общи основни стандарти относно сигурността на въздухоплаването, изменен с Регламент (ЕО) № 68/2004 на Комисията от 15 януари 2004 година, което не е публикувано в Официален вестник на Европейския съюз, няма задължителна сила, доколкото цели налагането на задължения на частноправните субекти.

      (1)  ОВ C 281, 18.11.2006 г.


title: Дело C-151/17: Преюдициално запитване от High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Обединено кралство), постъпило на 24 март 2017 г. — Swedish Match AB/Secretary of State for Health

text:
               22.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/15

         Преюдициално запитване от High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Обединено кралство), постъпило на 24 март 2017 г. — Swedish Match AB/Secretary of State for Health
   (Дело C-151/17)
   (2017/C 161/19)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Swedish Match AB

      Ответник: Secretary of State for Health

      Преюдициални въпроси

   Невалидни ли са член 1, буква в) и член 17 от Директива 2014/40/ЕС (1) поради:

               i.

               нарушение на общия принцип на Съюза на недопускане на дискриминация;

               ii.

               нарушение на общия принцип на Съюза на пропорционалност;

               iii.

               нарушение на член 5, параграф 3 ДЕС и принципа на Съюза на субсидиарност;

               iv.

               нарушение на член 296, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз („ДФЕС“);

               v.

               нарушение на членове 34 и 35 ДФЕС; и

               vi.

               нарушение на членове 1, 7 и 35 от Хартата на основните права на ЕС?

      (1)  Директива 2014/40/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 3 април 2014 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно производството, представянето и продажбата на тютюневи и свързани с тях изделия и за отмяна на Директива 2001/37/ЕО (ОВ 2014, L 127, стр. 1).


title: Дело F-4/10: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 13 септември 2011 г. — Nastvogel/Съвет (Публична служба — Атестиране — Атестационен доклад — Становище на комитета по атестиране — Влошаване на аналитичните преценки — Диалог между атестираното лице и атестиращия — Консултиране с различни ръководители — Познаване на работата на атестираното лице от втория атестиращ — Мотиви — Вземане предвид на отпуските по болест)

text:
               10.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 362/22

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 13 септември 2011 г. — Nastvogel/Съвет
   (Дело F-4/10) (1)

   (Публична служба - Атестиране - Атестационен доклад - Становище на комитета по атестиране - Влошаване на аналитичните преценки - Диалог между атестираното лице и атестиращия - Консултиране с различни ръководители - Познаване на работата на атестираното лице от втория атестиращ - Мотиви - Вземане предвид на отпуските по болест)
   2011/C 362/36
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Nastvogel (Брюксел, Белгия) (представители: адв. S. Orlandi, адв. A. Coolen, адв. J.-N. Louis и адв. É. Marchal, avocats)

      Ответник: Съвет (представители: г-н M. Vitsentzatos и г-жа K. Zieleśkiewicz)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението за изготвяне на атестационния доклад за периода от 1 юли 2006 г. до 31 декември 2007 г.

      Диспозитив

               1.

               Отменя атестационния доклад на г-жа Nastvogel, изготвен за периода от 1 юли 2006 г. до 31 декември 2007 г.

               2.

               Съветът на Европейския съюз понася всички съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 63, 13.3.2010 г., стр. 54.


title: Дело C-680/11: Определение на председателя на девети състав на Съда от 14 ноември 2012 г. (преюдициално запитване, отправено от Upper Tribunal — Обединено кралство) — Anita Chieza/Secretary of State for Work and Pensions

text:
               13.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 108/18

         Определение на председателя на девети състав на Съда от 14 ноември 2012 г. (преюдициално запитване, отправено от Upper Tribunal — Обединено кралство) — Anita Chieza/Secretary of State for Work and Pensions
   (Дело C-680/11) (1)

   2013/C 108/42
   Език на производството: английски
   Председателят на девети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 65, 3.3.2012 г.


title: Дело C-295/16: Преюдициално запитване от Juzgado Contencioso-Administrativo n° 4 de Murcia (Испания), постъпило на 25 май 2016 г. — Europamur Alimentacíon S.A./Dirección General de Consumo, Comercio y Artesanía de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia

text:
               22.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/15

         Преюдициално запитване от Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Murcia (Испания), постъпило на 25 май 2016 г. — Europamur Alimentacíon S.A./Dirección General de Consumo, Comercio y Artesanía de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia
   (Дело C-295/16)
   (2016/C 305/21)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Murcia

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Europamur Alimentacíon S.A.

      Ответник: Dirección General de Consumo, Comercio y Artesanía de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли Директива 2005/29/ЕО (1) относно нелоялните търговски практики да се тълкува в смисъл, че не допуска национална разпоредба като член 14 от Закон 7/1996 от 15 януари за търговията на дребно, която е с по-ограничителен характер отколкото въпросната директива, що се отнася до принципната забрана за продажба на загуба — включително по отношение на търговците на едро — приемайки тази практика за административно нарушение, подлежащо на съответно санкциониране, предвид обстоятелството че испанският закон освен регламентация на пазара цели и защита на интересите на потребителите?

               2)

               Следва ли Директива 2005/29/ЕО да се тълкува в смисъл, че не допуска разпоредба като цитирания член 14 от LOCM, дори тази национална разпоредба да допуска изключение от принципната забрана за продажба на загуба в случаите, когато (i) нарушителят докаже, че целта на продажбата на загуба е била да се достигнат цените на един или няколко конкурента, които цени могат да засегнат съществено неговите продажби, или (ii) става въпрос за нетрайни продукти с кратък срок на годност?

      (1)  Директива 2005/29/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/EО, 98/27/EО и 2002/65/EО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (EО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260).


title: Дело C-331/11: Решение на Съда (втори състав) от 25 април 2013 г. — Европейска комисия/Словашка република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 1999/31/ЕО — Депониране на отпадъци — Член 14 — Съществуващо депо — Липса на приет план за подобряване на условията в депото — Продължаване на експлоатацията)

text:
               15.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/6

         Решение на Съда (втори състав) от 25 април 2013 г. — Европейска комисия/Словашка република
   (Дело C-331/11) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 1999/31/ЕО - Депониране на отпадъци - Член 14 - Съществуващо депо - Липса на приет план за подобряване на условията в депото - Продължаване на експлоатацията)
   2013/C 171/10
   Език на производството: словашки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: A. Marghelis и A. Tokár)

      Ответник: Словашка република (представител: B. Ricziová)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 14, букви а), б) и в) от Директива 1999/31/ЕО на Съвета от 26 април 1999 година относно депонирането на отпадъци (ОВ L 182, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 5, стр. 94) — Продължаване на експлоатацията на депото за отпадъци Žilina — Považský Chlmec без план за подобряване на условията в депото

      Диспозитив

               1.

               Като е допуснала експлоатирането на депото за отпадъци Žilina — Považský Chlmec без план за подобряване на условията в депото и без да е прието окончателно решение по въпроса дали може да се продължи експлоатацията му въз основа на одобрен план за подобрение, Словашката република не е изпълнила задълженията си по член 14, букви а), б) и в) от Директива 1999/31/ЕО на Съвета от 26 април 1999 година относно депонирането на отпадъци.

               2.

               Осъжда Словашката република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 282, 24.9.2011 г.


title: Дело F-142/11: Жалба, подадена на 27 декември 2011 г. — ZZ/Съвет

text:
               3.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/26

         Жалба, подадена на 27 декември 2011 г. — ZZ/Съвет
   (Дело F-142/11)
   2012/C 65/51
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: M. Velardo, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Предмет и описание на производството

   Отмяната на решението да не се повиши жалбоподателя в степен AD9 след успешно издържан конкурс EPSO/AD/113/07 „Началници на отдели (AD9) с чешки, естонски, унгарски, литовски, латвийски, малтийски, полски, словашки и словенски език в областта на писмените преводи“ и искане за обезщетение.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението от 9 декември 2010 г., както и последващото решение от 7 октомври 2011 г.;

               —

               да се осъди Съвета да заплати на жалбоподателя обезщетение;

               —

               да се осъди Съвета да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-450/14: Жалба, подадена на 17 юни 2014 г.  — Sumitomo Electric Industries and J-Power Systems/Комисия

text:
               8.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 303/40

         Жалба, подадена на 17 юни 2014 г. — Sumitomo Electric Industries and J-Power Systems/Комисия
   (Дело T-450/14)
   2014/C 303/48
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Sumitomo Electric Industries Ltd (Осака, Япония) и J-Power Systems Corp. (Токио) (представители: M. Hansen, L. Crocco, J. Ruiz Calzado и S. Völcker, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени решението в частта, с която те са приети за отговорни за едно-единствено сложно продължено нарушение, включващо картел между европейски производители и редовни и асоциирани членове, и при условията на евентуалност — да намали съществено размера на глобата,

               —

               при условията на евентуалност — да отмени член 1, параграф 8, букви a)—в) от решението в частта, с която жалбоподателите са приети за отговорни за нарушение за периода между 26 юли 2006 г. и 10 април 2008 г.,

               —

               при условията на евентуалност спрямо предходното искане — да отмени член 2, буква м) от решението на Комисията и да намали размера на глобата, наложена на жалбоподателите, предвид силно ограниченото им участие през периода от 26 юли 2006 г. до 10 април 2008 г. и

               —

               да отмени решението изцяло, тъй като в определяща степен се основава на доказателства, иззети незаконосъобразно в помещенията на Nexans SA и Nexans France,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат четири основания.

               1.

               Първото основание е, че Комисията не доказала едно-единствено сложно продължено нарушение, включващо споразумение между азиатските и европейските производители да стоят настрана от съответните национални територии на останалите участници в споразумението и споразумение за разпределяне на проектите в Европейското икономическо пространство (ЕИП) между европейски дружества.

               2.

               Второто основание е, че при прилагане на член 101 ДФЕС Комисията допуснала грешки при установяване на фактите и прилагане на правото, доколкото с обжалваното решение не било надлежно доказано участието на жалбоподателите през целия период на нарушението.

               3.

               Третото основание е, че при изчисляване на глобата, наложена на жалбоподателите, Комисията допуснала грешки при прилагане на правото и при преценката, тъй като наложената глоба не отразявала тежестта на нарушението и твърде ограничената роля на жалбоподателите през значителен период от него.

               4.

               Четвъртото основание е съществено процесуално нарушение и нарушение на правото на защита, тъй като обжалваното решение се основавало в определяща степен на доказателства, иззети незаконосъобразно от Комисията при проверки в помещенията на Nexans.


title: Дело T-240/14 P: Жалба, подадена на 22 април 2014 г. от Jean-Pierre Bodson и др. срещу решение, постановено на 12 февруари 2014 г. от Съда на публичната служба по дело F-73/12, Bodson и др./ЕИБ

text:
               14.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/17

         Жалба, подадена на 22 април 2014 г. от Jean-Pierre Bodson и др. срещу решение, постановено на 12 февруари 2014 г. от Съда на публичната служба по дело F-73/12, Bodson и др./ЕИБ
   (Дело T-240/14 P)
   2014/C 223/22
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Jean-Pierre Bodson (Люксембург, Люксембург); Dalila Bundy (Косн-е-Ромен, Франция); Didier Dulieu (Руси-льо-Вилаж, Франция); Marie-Christel Heger (Носпелт, Люксембург); Evangelos Kourgias (Сенингерберг, Люксембург); Manuel Sutil (Люксембург); Patrick Vanhoudt (Гондеранж, Люксембург) и Henry von Blumenthal (Бергем, Люксембург) (представител: L. Levi, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска инвестиционна банка

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз от 12 февруари 2014 г. по дело F-73/12,

               —

               вследствие на това да уважи направените от жалбоподателите искания в първоинстанционното производство, а именно:

                           —

                           да отмени решенията за прилагане спрямо жалбоподателите на решението на Съвета на директорите на ЕИБ от 13 декември 2011 г., ограничаващо нарастването на заплатите до 2,8 %, и решението на Управителния комитет на ЕИБ от 14 февруари 2012 г. за въвеждане на таблица за класиране, предвиждаща намаляване с 1 % на заплатите, които решения се съдържат в извлеченията от платежната ведомост за април 2012 г., както и да се отменят по същия начин всички решения, които се съдържат в последвалите извлечения от платежната ведомост,

                           —

                           вследствие на което

                                       —

                                       да осъди ответника да заплати разликата във възнагражденията спрямо действието на предишния режим на заплати, която произтича от посочените по-горе решения на Съвета на директорите на ЕИБ от 13 декември 2012 г. и на Управителния комитет на ЕИБ от 14 февруари 2012 г.; тази разлика във възнагражденията следва да се увеличи с лихви за забава, считано от 12 април 2012 г. до настоящия момент и впоследствие начислявана на всяко 12-о число на месеца до окончателното изплащане, като лихвите са в размер на определения от ЕИБ лихвен процент плюс 3 пункта,

                                       —

                                       да осъди ответника да заплати обезщетения за претърпените поради загубата на покупателна способност вреди, които да се определят ex aequo et bono, и първоначално да бъдат в размер на 1,5 % от месечното възнаграждение на всеки от жалбоподателите,

                           —

                           да осъди ЕИБ да заплати всички съдебни разноски,

               —

               да осъди ответника да заплати изцяло направените съдебни разноски пред двете инстанции.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага четири правни основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Първото правно основание е изведено от невземане предвид на разликата в естеството на трудовото правоотношение на договорно нает служител и трудовото правоотношение на постоянно наето длъжностно лице, от нарушение на основните условия на трудовото правоотношение и от нарушение на правната квалификация на Протокола към споразумението.

               2.

               Второто правно основание е изведено от противоречие в решението на Съда на публичната служба и от изопачаване на данните по преписката.

               3.

               Третото правно основание е изведено от нарушение на принципа на правна сигурност, принципа на забрана за прилагане с обратна сила, принципа на предвидимост, както и от изопачаването на данните по преписката.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от нарушение на контрола за явна грешка в преценката и на задължението за мотивиране.


title: Дело T-296/09: Решение на Общия съд от 24 ноември 2011 г. — EFIM/Комисия (Конкуренция — Картел — Злоупотреба с господстващо положение — Пазари на мастилени касети — Решение за отхвърляне на жалба — Липса на общностен интерес)

text:
               14.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/11

         Решение на Общия съд от 24 ноември 2011 г. — EFIM/Комисия
   (Дело T-296/09) (1)

   (Конкуренция - Картел - Злоупотреба с господстващо положение - Пазари на мастилени касети - Решение за отхвърляне на жалба - Липса на общностен интерес)
   2012/C 13/21
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) (Кьолн, Германия) (представител: D. Ehle, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: A. Antoniadis и A. Biolan, подпомагани от W. Berg, avocat)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Lexmark International Technology SA (Мейрин, Швейцария) (представители: R. Snelders, avocat, и G. Eclair-Heath, solicitor)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2009) 4125 на Комисията от 20 май 2009 г., с което се отхвърля жалба COMP/C 3/39.391, с която се твърди, че дружествата Hewlett Packard, Lexmark, Canon и Epson са нарушили членове 81 ЕО и 82 ЕО на пазарите на мастилени касети.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) понася направените от нея съдебни разноски, както и разноските на Европейската комисия.

               3.

               Lexmark International Technology SA понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 256, 24.10.2009 г.


title: Дело C-139/16: Решение на Съда (десети състав) от 6 юли 2017 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Burgos — Испания) — Juan Moreno Marín, Maria Almudena Benavente Cardaba, Rodrigo Moreno Benavente/Abadía Retuerta, SA (Преюдициално запитване — Марки — Директива 2008/95/ЕО — Член 3, параграф 1, буква в) — Национална словна марка „La Milla de Oro“ — Основания за отказ за регистрация или недействителност — Знаци за географски произход)

text:
               28.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/5

         Решение на Съда (десети състав) от 6 юли 2017 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Burgos — Испания) — Juan Moreno Marín, Maria Almudena Benavente Cardaba, Rodrigo Moreno Benavente/Abadía Retuerta, SA
   (Дело C-139/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Марки - Директива 2008/95/ЕО - Член 3, параграф 1, буква в) - Национална словна марка „La Milla de Oro“ - Основания за отказ за регистрация или недействителност - Знаци за географски произход))
   (2017/C 283/07)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Audiencia Provincial de Burgos

      Страни в главното производство

      Ищци: Juan Moreno Marín, Maria Almudena Benavente Cardaba, Rodrigo Moreno Benavente

      Ответник: Abadía Retuerta, SA

      Диспозитив

               1)

               Знак като „la Milla de Oro“, който сочи характеристиката на стока или услуга, състояща се във възможността тази стока или услуга да се открие в изобилие на едно и също място, с висока стойност и качество, не може да представлява указание за географски произход, тъй като този знак трябва да бъде придружен от наименование, което обозначава географско място, за да може да бъде идентифицирано физическото пространство, което се асоциира с висока концентрация на стока или услуга с висока стойност и качество.

               2)

               Член 3, параграф 1, буква в) от Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките трябва да се тълкува в смисъл, че знак като „la Milla de Oro“, който сочи характеристиката на стока или услуга, състояща се във възможността тази стока или услуга да се открие в изобилие на едно и също място, с висока стойност и качество, може да няма характеристики, използването на които като марка представлява основание за недействителност по смисъла на тази разпоредба.

      (1)  ОВ C 200, 6.6.2016 г.


title: Дело T-477/10: Решение на Общия съд от 30 ноември 2011 г. — SE-Blusen Stenau/СХВП — Sport Eybl & Sports Experts (SE© SPORTS EQUIPMENT) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „SE© SPORTS EQUIPMENT“ — По-ранна национална словна марка „SE So Easy“ — Относително основание за отказ — Сходство на знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/49

      Решение на Общия съд от 30 ноември 2011 г. — SE-Blusen Stenau/СХВП — Sport Eybl & Sports Experts (SE© SPORTS EQUIPMENT)
      (Дело T-477/10) (1)

      (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „SE© SPORTS EQUIPMENT“ - По-ранна национална словна марка „SE So Easy“ - Относително основание за отказ - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
      (2012/C 25/95)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: SE-Blusen Stenau GmbH (Гронау, Германия) (представител: O. Bischof, avocat)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Pohlmann)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Sport Eybl & Sports Experts GmbH (Велс, Австрия) (представители: M. Pachinger и S. Fürst, avocats)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 22 юли 2010 г. (преписка R 1393/2009-1), постановено в производство по възражение със страни SE-Blusen Stenau GmbH и Sport Eybl & Sports Experts GmbH

         Диспозитив

                  1.

                  Отменя решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 22 юли 2010 г. (преписка R 1393/2009-1).

                  2.

                  СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на SE-Blusen Stenau GmbH.

                  3.

                  Sport Eybl & Sports Experts понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 346, 18.12.2010 г.


title: Дело C-10/08: Иск, предявен на 9 януари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Финландия

text:
               29.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/16

         Иск, предявен на 9 януари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Финландия
   (Дело C-10/08)
   (2008/C 79/29)
   Език на производството: фински
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: I. Koskinen и D. Triantafyllou)

      Ответник: Република Финландия
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че Република Финландия не е изпълнила задълженията си по член 90 EО, като е запазила в сила § 5 от Autoverolaki (Закон за моторните превозни средства) и § 102, алинея 1, точка 4 от Arvonlisäverolaki (Закон за ДДС) — съгласно които в областта на данъка върху моторните превозни средства, за моторните превозни средства, за които са изтекли по-малко от три месеца от датата на първата регистрация, тя прилага същата данъчна стойност както за нови моторни превозни средства, а за моторни превозни средства, за които са изтекли по-малко от шест месеца от датата на първата регистрация, прилага скала, по която ако на финландския пазар не се установи наличието на подобни автомобили, стойността на автомобила се намалява месечно с 0,8 %; Република Финландия не е изпълнила също задълженията си по член 17, параграфи 1 и 2 от Шеста директива 77/388/EИО (1), чиято нова редакция се съдържа в членове 167 и 168 от Директива 2006/112/ЕО (2) на Съвета, тъй като съгласно § 5 от Autoverolaki Финландия позволява приспадането на данъка върху моторните превозни средства от дължимия за покупката данък върху добавената стойност,

               —

               да се осъди Република Финландия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Вносителят на моторно превозно средство във Финландия дължи данък върху добавената стойност и съгласно § 5 от Autoverolaki той заплаща дължимия при придобиването на моторно превозно средство данък на митническите служби; тъй като обаче съгласно § 102, алинея 1, точка 4 от Arvonlisäverolaki същият може да приспадне дължимия при продажбата данък върху добавената стойност, от стойността на моторното превозно средство се изключва данъкът върху добавената стойност за данъка върху моторните превозни средства. Приспаднатият данък върху добавената стойност за данъка върху моторните превозни средства не се прехвърля върху потребителя. Когато частноправен субект регистрира за първи път моторно превозно средство във Финландия, той трябва да заплати на митническите служби също и данък върху добавената стойност за данъка върху моторните превозни средства, но не може да го приспадне. Тази система, която прави разлика между продажба в рамките на облагаемата на различни етапи от оборота стопанска дейност на данъчнозадължено лице по ДДС и придобиване от крайния потребител в други държави-членки, предполага, че данъкът върху добавената стойност за данъка върху моторните превозни средства, наложен за придобиването от частноправен субект в друга държава-членка на превозно средство, регистрирано за първи път във Финландия, е вероятно по-висок в сравнение с остатъчния данък върху добавената стойност за данъка върху моторните превозни средства върху стойността на подобно, вече регистрирано във Финландия употребявано превозно средство, когато задълженото по данъка върху моторните превозни средства лице е и данъчнозадължено по ДДС, и когато превозното средство се продава в рамките на дадена облагаема стопанска дейност, тъй като в последния случай — поради пълното приспадане на данъка върху добавената стойност — стойността на превозното средство не съдържа никакъв данък върху добавената стойност за данъка върху моторните превозни средства, като по този начин се нарушава член 90 от Договора за ЕО.
   По дело C-101/00, Siilin, Съдът установява, че дължимият данък върху добавената стойност за данъка върху моторните превозни средства не представлява данък върху добавената стойност по смисъла на Шеста директива. Съгласно финландския Arvonlisäverolaki правото да се приспада данък върху добавената стойност за данъка върху моторните превозни средства в рамките на облагаема стопанска дейност противоречи на Шеста директива 77/388/ЕИО относно данъка върху добавената стойност, съгласно която данък върху добавената стойност може да се приспада само от данък върху добавената стойност.
   Съгласно финландския Autoverolaki данъчната стойност на превозни средства, които са в употреба по-малко от три месеца, не се намалява, а те биха се облагали като нови превозни средства. Стойността на превозното средство започва да намалява веднага след продажбата му или след влизането му в употреба. Да се облагат като нови употребявани превозни средства, за които са изтекли по-малко от три месеца от датата на първата регистрация, противоречи на член 90 ЕО. На член 90 ЕО противоречи и нормата на Autoverolaki, съгласно която употребявани превозни средства, за които са изтекли от три до шест месеца от датата на първата регистрация, се прилага скала, по която ако на финландския пазар не се установи наличието на подобни автомобили, стойността им се намалява месечно с 0,8 %, тъй като тази линеарна скала за месечно намаляване на стойността не гарантира, че събраният данък в никакъв случай не надвишава остатъчния данък, включен в стойността на вече регистрираните във Финландия превозни средства.

      (1)  Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, ОВ L 145, стр. 1.

      (2)  ОВ L 347, стр 1., Специално издание на български език, 2007 г., глава, том, стр. 7.