title: Дело C-113/19: Определение на Съда (шести състав) от 26 март 2020 г. (преюдициално запитване от Cour administrative — Люксембург) — Luxaviation SA/Ministre de l'Environnement (Преюдициално запитване — Околна среда — Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове — Директива 2003/87/ЕО — Глоба за извънредно количество емисии — Липса на основание за освобождаване от отговорност в случай на действително притежаване на невърнати квоти, освен при непреодолима сила — Невъзможност за изменение на размера на глобата — Пропорционалност — Членове 20, 41, 47 и член 49, параграф 3 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Принцип на защита на оправданите правни очаквания)

text:
               28.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/2

      Определение на Съда (шести състав) от 26 март 2020 г. (преюдициално запитване от Cour administrative — Люксембург) — Luxaviation SA/Ministre de l'Environnement
      (Дело C-113/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Околна среда - Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове - Директива 2003/87/ЕО - Глоба за извънредно количество емисии - Липса на основание за освобождаване от отговорност в случай на действително притежаване на невърнати квоти, освен при непреодолима сила - Невъзможност за изменение на размера на глобата - Пропорционалност - Членове 20, 41, 47 и член 49, параграф 3 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Принцип на защита на оправданите правни очаквания)
      (2020/C 320/02)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour administrative

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Luxaviation SA

         Ответник: Ministre de l'Environnement

         Диспозитив

                  1)

                  Членове 20 и 47 и член 49, параграф 3 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат глобата с фиксиран размер, предвидена в член 16, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета, изменена с Директива 2009/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г., да не бъде съпроводена с никаква възможност за изменение от националния съд.

                  2)

                  Член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че не се прилага към положение, при което следва да се прецени дали държавите членки имат задължение, а не само възможност, да установят механизми за предупреждение, припомняне и по-ранно връщане, които да позволят на добросъвестните оператори да бъдат напълно информирани за задължението си за връщане и по този начин да не поемат никакъв риск от налагане на глоба на основание член 16, параграф 3 от Директива 2003/87, изменена с Директива 2009/29.

                  3)

                  Принципът на защита на оправданите правни очаквания трябва да се тълкува в смисъл, че допуска предвидената в член 16, параграф 3 от Директива 2003/87, изменена с Директива 2009/29, глоба да бъде наложена в случай, в който компетентните органи не са предупредили оператора преди изтичането на срока за връщане, въпреки че са направили това през предходната година, макар да не са били длъжни.

                  4)

                  Запитващата юрисдикция следва да прецени дали понятието „наличие на непреодолима сила“ по смисъла на точка 31 от решение от 17 октомври 2013 г., Billerud Karlsborg и Billerud Skärblacka (C-203/12, EU:C:2013:664), се прилага в случай като разглеждания в главното производство.

         (1)  ОВ C 148, 29.4.2019 г.


title: Дело C-162/20 P: Жалба, подадена на 8 април 2020 г. от WV срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 29 януари 2020 г. по дело T-471/18, WV/ЕСВД

text:
               28.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/4

      Жалба, подадена на 8 април 2020 г. от WV срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 29 януари 2020 г. по дело T-471/18, WV/ЕСВД
      (Дело C-162/20 P)
      (2020/C 320/05)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: WV (представител: É. Boigelot, avocat)

         Друга страна в производството: Европейска служба за външна дейност (ЕСВД)

         Искания

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  до отмени определението от 29 януари 2020 г. на Общия съд на Европейския съюз по дело T-471/18 в частта, в която първоначалната жалба за отмяна на жалбоподателя се отхвърля отчасти като явно недопустима и отчасти като явно лишена от всякакво правно основание, а жалбоподателят се осъжда да заплати съдебните разноски;

                  —

                  да осъди първоначалния ответник да заплати всички съдебни разноски, включително направените пред Общия съд на Европейския съюз, в съответствие с член 184 от Процедурния правилник на Съда на Европейския съюз;

                  —

                  да върне делото на Общия съд на Европейския съюз за ново разглеждане на жалбата в първоинстанционното производство.

         Основания и основни доводи

      Според жалбоподателя при постановяването на обжалваното определение Общият съд не е съобразил принципа на свободното събиране на доказателства и понятието за съвкупност от непротиворечиви косвени доказателства, като съответно не е съобразил правилата относно тежестта на доказване, по-специално що се отнася до представените от жалбоподателя преки и косвени доказателства за твърдяното нарушение на членове 1д и 12а от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз.
      В рамките на единственото развито от жалбоподателя основание се твърди също, че са налице отказ на правосъдие, дискриминация, изопачаване на фактите в обжалваното определение и допуснати явни грешки в преценката от Общия съд, в резултат на което се е стигнало до неточни в правно отношение мотиви.


title: Дело C-218/18: Определение на председателя на Съда от 14 февруари 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato — Италия) — Latte Più Srl и др./Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

text:
               28.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/15

      Определение на председателя на Съда от 14 февруари 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato — Италия) — Latte Più Srl и др./Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
      (Дело C-218/18) (1)

      (2020/C 320/21)
      Език на производството: италиански
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 240, 9.7.2018 г.


title: Дело C-534/18: Определение на председателя на Съда от 12 юни 2020 г. — Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост, Núcleo de comunicaciones y control SL

text:
               28.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/17

      Определение на председателя на Съда от 12 юни 2020 г. — Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост, Núcleo de comunicaciones y control SL
      (Дело C-534/18) (1)

      (2020/C 320/27)
      Език на производството: испански
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 16, 14.1.2019 г.


title: Съединени дела C-694/18—C-697/18: Определение на председателя на Съда от 11 март 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal Económico Administrativo Central — Испания) — Ente Público Radio Televisión Madrid (C-694/18), Agencia Pública Empresarial de la Radio y Televisión de Andalucía (RTVA) (C-695/18), Radiotelevisión del Principado de Asturias S.A.U. (C-696/18), Ente Público de Radiotelevisión de Castilla La Mancha (C-697/18)/Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)

text:
               28.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/17

      Определение на председателя на Съда от 11 март 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal Económico Administrativo Central — Испания) — Ente Público Radio Televisión Madrid (C-694/18), Agencia Pública Empresarial de la Radio y Televisión de Andalucía (RTVA) (C-695/18), Radiotelevisión del Principado de Asturias S.A.U. (C-696/18), Ente Público de Radiotelevisión de Castilla La Mancha (C-697/18)/Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)
      (Съединени дела C-694/18—C-697/18) (1)

      (2020/C 320/29)
      Език на производството: испански
      Председателят на Съда разпореди делaта да бъдат заличени от регистъра.

         (1)  ОВ C 72, 25.2.2019 г.


title: Дело C-861/19: Определение на председателя на Съда от 5 март 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Social n° 26 de Barcelona — Испания) — LJ/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

text:
               28.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/23

      Определение на председателя на Съда от 5 март 2020 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Social no 26 de Barcelona — Испания) — LJ/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)
      (Дело C-861/19) (1)

      (2020/C 320/50)
      Език на производството: испански
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 54, 17.2.2020 г.


title: Дело T-501/20: Жалба, подадена на 10 август 2020 г. — Makk/EUIPO — Ubati Luxury Cosmetics („PANTA RHEI“)

text:
               28.9.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/28

      Жалба, подадена на 10 август 2020 г. — Makk/EUIPO — Ubati Luxury Cosmetics („PANTA RHEI“)
      (Дело T-501/20)
      (2020/C 320/59)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Stefan Makk (Грац, Австрия) (представител: I. Hödl, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Ubati Luxury Cosmetics, SL (Алкобендас, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: Жалбоподател в производството пред Общия съд

         Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на словната марка „PANTA RHEI“ — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз № 1 393 404

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 9 юни 2020 г. по преписка R 2337/2020-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO и евентуално встъпилата страна да заплатят съдебните разноски, направени по настоящото производство пред Общия съд.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Определение на председателя 16 юли 2020 година по дело E-6/20 Pintail AG срещу Finanzmarktaufsicht 2021/C 5/14

text:
               7.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 5/14

      ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА ПРЕДСЕДАТЕЛЯ
      16 юли 2020 година
      по дело E-6/20
      Pintail AG срещу Finanzmarktaufsicht
      (2021/C 5/14)
      ИСКАНЕ до Съда от Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht (Апелативен съвет на Органа за финансов надзор) за консултативно становище съгласно член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд – Председателят на Съда издаде определение на 16 юли 2020 г., чийто диспозитив гласи:
      Дело E-6/20 се заличава от регистъра.


title: Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Héraðsdómur Reykjavíkur по дело Eyjólfur Orri Sverrisson с/у исландската държава (Дело E-11/20) 2021/C 5/15

text:
               7.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 5/15

      Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Héraðsdómur Reykjavíkur по дело Eyjólfur Orri Sverrisson с/у исландската държава
      (Дело E-11/20)
      (2021/C 5/15)
      С писма от 19 юни и 26 август 2020 г., получени в деловодството на съда на 27 август 2020 г., към съда на ЕАСТ е отправено искане от Héraðsdómur Reykjavíkur (Районен съд на Reykjavik) за консултативно становище по делото Eyjólfur Orri Sverrisson с/у исландската държава по следните въпроси:

                  1.

                  Следва ли член 2 от Директива 2003/88/ЕО да се тълкува в смисъл, че времето, което заето лице прекарва в пътуване по служба или по искане на неговия работодател до работно място, различно от обичайното му работно място, е работно време, когато попада извън традиционното дневно работно време?

                  2.

                  Във връзка с отговора на първия въпрос, от значение ли е дали пътуването на заетото лице за работодателя се осъществява на територията на държавата по произход или между няколко държави?

                  3.

                  Във връзка с отговора на първия въпрос, от значение ли е в какво се изразява трудът по време на пътуването?


title: Дело C-644/18: Решение на Съда (голям състав) от 10 ноември 2020 г. — Европейска комисия/Италианска република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Околна среда — Директива 2008/50/ЕО — Качество на атмосферния въздух — Член 13, параграф 1 и приложение XI — Системно и постоянно превишаване на пределно допустимите стойности за фините прахови частици (ПЧ10) в някои италиански зони и агломерации — Член 23, параграф 1 — Приложение XV — „Възможно най-кратък“ период на превишаване — Подходящи мерки)

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/2

      Решение на Съда (голям състав) от 10 ноември 2020 г. — Европейска комисия/Италианска република
      (Дело C-644/18) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Околна среда - Директива 2008/50/ЕО - Качество на атмосферния въздух - Член 13, параграф 1 и приложение XI - Системно и постоянно превишаване на пределно допустимите стойности за фините прахови частици (ПЧ10) в някои италиански зони и агломерации - Член 23, параграф 1 - Приложение XV - „Възможно най-кратък“ период на превишаване - Подходящи мерки)
      (2021/C 9/02)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: първоначално G. Gattinara и K. Petersen, впоследствие Gattinara и E. Manhaeve)

         Ответник: Италианска република (представители: G. Palmieri, представител, подпомагана от F. De Luca и P. Gentili)

         Диспозитив

                  1)

                  Италианската република, като е превишавала системно и постоянно пределно допустимите стойности, приложими за концентрациите на прахови частици ПЧ10, и като е продължила да ги превишава,

                              —

                              по отношение на дневната пределно допустима стойност,

                                          —

                                          считано от 2008 г. и до 2017 г. включително, в следните зони: IT 1212 (долина на Сако), IT 1507 (бивша зона IT 1501, зона на оздравителни мерки — Неапол и Казерта), IT 0892 (Емилия-Романя, Pianura Ovest [западна равнина]), IT 0893 (Емилия-Романя, Pianura Est [източна равнина]), IT 0306 (агломерация Милано), IT 0307 (агломерация Бергамо), IT 0308 (агломерация Бреша), IT 0309 (Ломбардия, равнина с висока урбанизация A), IT 0310 (Ломбардия, равнина с висока урбанизация B), IT 0312 (Ломбардия, долина D), IT 0119 (Пиемонт, равнина), IT 0120 (Пиемонт, хълм),

                                          —

                                          считано от 2008 г. и до 2016 г. включително, в зона IT 1215 (агломерация Рим),

                                          —

                                          считано от 2009 г. и до 2017 г. включително, в следните зони: IT 0508 и IT 0509 (бивша зона IT 0501, агломерация Венеция-Тревизо), IT 0510 (бивша зона IT 0502, агломерация Падуа), IT 0511 (бивша зона IT 0503, агломерация Виченца), IT 0512 (бивша зона IT 0504, агломерация Верона), IT 0513 и IT 0514 (бивша зона IT 0505, зона A 1 — провинция Венето),

                                          —

                                          от 2008 г. до 2013 г. и след това отново от 2015 г. до 2017 г., в зона IT 0907 (зона Прато-Пистоя),

                                          —

                                          от 2008 г. до 2012 г. и след това отново от 2014 г. до 2017 г., в зони IT 0909 (зона Валдарно Писано и Пиана Лукезе) и IT 0118 (агломерация Торино),

                                          —

                                          от 2008 г. до 2009 г. и от 2011 г. до 2017 г., в зони IT 1008 (зона Conca Ternana [котловина на Терни]) и IT 1508 (бивша зона IT 1504, хълмиста крайбрежна зона Беневенто),

                                          —

                                          през 2008 г. и от 2011 г. до 2017 г., в зона IT 1613 (Пулия — промишлена зона), и от 2008 г. до 2012 г. и през 2014 г. и 2016 г., в зона IT 1911 (агломерация Палермо), както и

                              —

                              по отношение на годишната пределно допустима стойност в зоните: IT 1212 (долина на Сако) от 2008 г. до 2016 г. включително, IT 0508 и IT 0509 (бивша зона IT 0501, агломерация Венеция-Тревизо) през 2009 г., 2011 г. и 2015 г., IT 0511 (бивша зона IT 0503, агломерация Виченца), през 2011 г., 2012 г. и 2015 г., IT 0306 (агломерация Милано), от 2008 г. до 2013 г. и през 2015 г., IT 0308 (агломерация Бреша), IT 0309 (Ломбардия, равнина с висока урбанизация A) и IT 0310 (Ломбардия, pавнина с висока урбанизация B) от 2008 г. до 2013 г. и през 2015 г. и 2017 г., IT 0118 (агломерация Торино) от 2008 г. до 2012 г. и през 2015 г. и 2017 г.,

                        не е изпълнила задължението си по член 13 във връзка с приложение XI към Директива 2008/50/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 година относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа,
                  и
                  като не е приела, считано от 11 юни 2010 г., подходящи мерки, за да гарантира спазването на пределно допустимите стойности, определени за концентрациите на прахови частици ПЧ10 във всички тези зони, не е изпълнила задълженията, наложени с член 23, параграф 1 от Директива 2008/50, разглеждан самостоятелно и във връзка с раздел А от приложение XV към тази директива, и по-специално задължението, предвидено в член 23, параграф 1, втора алинея от посочената директива, да гарантира, че плановете за качество на въздуха посочват подходящи мерки, така че периодът на превишаване на пределно допустимите стойности да бъде възможно най-кратък.

                  2)

                  Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 427, 26.11.2018 г.


title: Дело C-158/20 P: Жалба, подадена на 7 април 2020 г. от Jean Whitehead и David Evans срещу определението, постановено от Общия съд (десети състав) на 29 януари 2020 г. по дело T-541/19, Shindler и др./Съвет

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/3

      Жалба, подадена на 7 април 2020 г. от Jean Whitehead и David Evans срещу определението, постановено от Общия съд (десети състав) на 29 януари 2020 г. по дело T-541/19, Shindler и др./Съвет
      (Дело C-158/20 P)
      (2021/C 9/03)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Jean Whitehead, David Evans (представител: J. Fouchet, avocat)

         Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Harry Shindler, Douglas Edward Watson, David Maxwell Anstead, Ross Adrian Bailey
      С определение от 1 октомври 2020 г. Съдът (девети състав) отхвърля жалбата като отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна.


title: Дело C-170/20: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Constanţa (Румъния), постъпило на 23 април 2020 г. — SC Novart Engineering SRL/Unitatea Administrativ Teritorială Municipiul Tulcea

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/3

      Преюдициално запитване от Curtea de Apel Constanţa (Румъния), постъпило на 23 април 2020 г. — SC Novart Engineering SRL/Unitatea Administrativ Teritorială Municipiul Tulcea
      (Дело C-170/20)
      (2021/C 9/04)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Constanţa

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: SC Novart Engineering SRL

         Ответник: Unitatea Administrativ Teritorială Municipiul Tulcea
      С определение от 12 ноември 2020 г. Съдът (десети състав) обяви преюдициалното запитване за явно недопустимо.


title: Дело C-235/20 P: Жалба, подадена на 5 юни 2020 г. от ViaSat, Inc срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 26 март 2020 г. по дело T-734/17, ViaSat/Комисия

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/4

      Жалба, подадена на 5 юни 2020 г. от ViaSat, Inc срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 26 март 2020 г. по дело T-734/17, ViaSat/Комисия
      (Дело C-235/20 P)
      (2021/C 9/05)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: ViaSat, Inc. (представители: P. de Bandt, avocat, R. Gherghinaru, avocate, J. Ruiz Calzado, abogado, L. Marco Perpiñà, abogada)

         Други страни в производството: Европейска комисия, Inmarsat Ventures Ltd

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да приеме настоящата жалба за допустима и основателна, поради което

                  —

                  да отмени обжалваното съдебно решение и да се произнесе окончателно по спора с решение, с което да разпореди на Комисията да предостави достъп до исканите документи,

                  —

                  да отмени решението на генералния секретар на Комисията от 11 януари 2018 г.,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      Първо основание: грешка при прилагане на правото, свързана с прилагането към поисканите документи на обща презумпция за поверителност, и нарушение на член 4, параграф 2 от Регламент № 1049/2001 (1), свързано със защитата на търговските интереси и на задължението за мотивиране.
      Второ основание: грешка при прилагане на правото, свързана с наличието на по-висш обществен интерес, който диктува оповестяването, и нарушение на член 4, параграф 2 in fine от Регламент № 1049/2001, свързан със защитата на търговските интереси.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (OВ, L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело C-305/20 P: Жалба, подадена на 10 юли 2020 г. от Kerry Luxembourg Sàrl срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 29 април 2020 г. по дело T-109/19 — Kerry Luxembourg/EUIPO

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/5

      Жалба, подадена на 10 юли 2020 г. от Kerry Luxembourg Sàrl срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 29 април 2020 г. по дело T-109/19 — Kerry Luxembourg/EUIPO
      (Дело C-305/20 P)
      (2021/C 9/07)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Kerry Luxembourg Sàrl (представители: A. von Mühlendahl, H. Hartwig, Rechtsanwälte)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      С определение от 29 октомври 2020 г. Съдът (състав по допускането на обжалване) не допуска обжалване по делото и постановява Kerry Luxembourg Sàrl да понесе направените от него разноски.


title: Дело C-367/20: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hamburg (Германия), постъпило на 6 август 2020 г. — SP/KLM Royal Dutch Airlines, Direktion für Deutschland

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/5

      Преюдициално запитване от Amtsgericht Hamburg (Германия), постъпило на 6 август 2020 г. — SP/KLM Royal Dutch Airlines, Direktion für Deutschland
      (Дело C-367/20)
      (2021/C 9/08)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Amtsgericht Hamburg

         Страни в главното производство

         Ищец: SP

         Ответник: KLM Royal Dutch Airlines, Direktion für Deutschland

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 5, параграф 1, буква в) и член 7, параграф 1 от Регламент № 261/2004 (1) във връзка с член 3, параграф 5 от същия да се тълкуват в смисъл, че в рамките на директно свързващ полет, съставен от два свързани полета, за които е направена една-единствена резервация, заминаващ от летище, намиращо се извън територията на държавите членки (в трета страна), с краен пункт летище, разположено в държава членка, и с преминаване през летището на друга [държава членка], пътник, който в своя краен пункт на пристигане е претърпял закъснение от три часа или повече, възникнало при първата част от полета, изпълнена в рамките на споразумение за съвместно опериране от превозвач, който е установен в трета страна, може да предяви своя иск за обезщетение на основание на посочения регламент срещу въздушния превозвач от Общността, пред който е направена резервацията за целия полет, но който е изпълнил само втората част от полета?
      С определение от 12 ноември 2020 г. Съдът на Европейския съюз (девети състав) определи:
      Член 5, параграф 1, буква в) и член 7, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 във връзка с член 3, параграф 1, буква б) и параграф 5 от същия трябва да се тълкуват в смисъл, че в рамките на директно свързващ полет, съставен от два свързани полета, за които е направена една-единствена резервация, започващ от летище, намиращо се на територията на трета страна, с краен пункт летище, разположено в държава членка, и с преминаване през летището на друга държава членка, пътник, който в своя краен пункт на пристигане е претърпял закъснение от три часа или повече, възникнало при първия полет, изпълнен в рамките на споразумение за съвместно опериране от превозвач, който е установен в трета страна, може да предяви своя иск за обезщетение на основание на посочения регламент срещу въздушния превозвач от Общността, който е извършил втория полет.

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-446/20: Жалба, подадена на 10 юли 2020 г. от Katjes Fassin GmbH & Co. KG срещу определението на Общия съд (втори състав), постановено на 21 септември 2020 г. по дело T-616/19 — Katjes Fassin GmbH & Co. KG/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/6

      Жалба, подадена на 10 юли 2020 г. от Katjes Fassin GmbH & Co. KG срещу определението на Общия съд (втори състав), постановено на 21 септември 2020 г. по дело T-616/19 — Katjes Fassin GmbH & Co. KG/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
      (Дело C-446/20)
      (2021/C 9/09)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Katjes Fassin GmbH & Co. KG (представител: S. Stolzenburg-Wiemer, Rechtsanwältin)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Haribo The Netherlands & Belgium B.V.
      С определение от 12 ноември 2020 г. Съдът на Европейския съюз (състав по допускането на обжалване) не допусна обжалване по делото и определи жалбоподателят да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело C-463/20: Преюдициално запитване от Conseil d’État (Белгия), постъпило на 24 септември 2020 г. — Namur-Est Environnement ASBL/Région wallonne

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/6

      Преюдициално запитване от Conseil d’État (Белгия), постъпило на 24 септември 2020 г. — Namur-Est Environnement ASBL/Région wallonne
      (Дело C-463/20)
      (2021/C 9/10)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d’État

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Namur-Est Environnement ASBL

         Ответник: Région wallonne

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Попадат ли в обхвата на едно и също разрешение за осъществяване (по смисъла на член 1, параграф 2, буква в) от Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (1)), отнасящо се до един и същ проект (по смисъла на член 1, параграф 2, буква а) от същата директива) решение, „с което се разрешава обезпокояването на животни и влошаването на състоянието на местообитанията на тези видове с оглед експлоатацията на кариера“ и решението, с което се разрешава или отказва тази експлоатация (обединено разрешение), в случай че, от една страна, тази експлоатация не може да се осъществи без първото от тях, и от друга страна, органът, отговарящ за издаването на обединените разрешения, запазва възможността да подложи на по-стриктна преценка въздействието на тази експлоатация върху околната среда в зависимост от параметрите, определени от автора на първото решение?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос, спазени ли са в достатъчна степен изискванията, предвидени в тази директива, и по-специално в членове 2, 5, 6, 7 и 8, когато фазата на участие на обществеността се провежда след приемането на решението, „с което се разрешава обезпокояването на животни и влошаването на състоянието на местообитанията на тези видове с оглед експлоатацията на кариера“, но преди приемането на основното решение, даващо право на възложителя да експлоатира кариерата?

         (1)  ОВ L 26, 2012 г., стр. 1.


title: Дело C-469/20: Преюдициално запитване от Amtsgericht Nürnberg (Германия), постъпило на 29 септември 2020 г. — RightNow GmbH/Wizz Air

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/7

      Преюдициално запитване от Amtsgericht Nürnberg (Германия), постъпило на 29 септември 2020 г. — RightNow GmbH/Wizz Air
      (Дело C-469/20)
      (2021/C 9/11)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Amtsgericht Nürnberg

         Страни в главното производство

         Ищец: RightNow GmbH

         Ответник: Wizz Air

         Преюдициалeн въпрос

      Следва ли член 3, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (1) да се тълкува в смисъл, че когато в прилаганите от въздушен превозвач по занятие общи договорни условия се съдържа клауза, която не е специално договорена, при положение че съгласно тази клауза към сключен по електронен път договор с потребител следва да се прилага правото на държавата членка, в която е седалището на въздушния превозвач, което е различно от правото на държавата по обичайното местопребиваване на потребителя, тази клауза е неравноправна, тъй като тя въвежда в заблуждение потребителя, доколкото не го информира, че съгласно член 5, параграф 2, втора алинея от Регламент (ЕО) № 593/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 година относно приложимото право към договорни задължения (Регламент „Рим I“) (2) е допустим само ограничен избор на приложимо право — то не може да бъде избрано произволно, а договорният статут следва да бъде избран измежду правопорядъците, посочени в член 5, параграф 2, втора алинея от Регламент „Рим I“?
      С определение на Съда от 12 ноември 2020 г. делото е заличено от регистъра на Съда.

         (1)  ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 3, стр. 273.

         (2)  ОВ L 177, 2008 г., стр. 6.


title: Дело C-471/20: Преюдициално запитване от Cour du travail de Mons (Белгия), постъпило на 28 септември 2020 г. — Centre d’Enseignement Secondaire Saint-Vincent de Soignies ASBL/FS

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/8

      Преюдициално запитване от Cour du travail de Mons (Белгия), постъпило на 28 септември 2020 г. — Centre d’Enseignement Secondaire Saint-Vincent de Soignies ASBL/FS
      (Дело C-471/20)
      (2021/C 9/12)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Cour du travail de Mons

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Centre d’Enseignement Secondaire Saint-Vincent de Soignies ASBL

         Ответник: FS

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Може ли дейността на възпитател в общежитие, който работи по-специално през нощта, да попада в приложното поле на дерогациите по член 17, параграф 3, буква б) от Директива 2003/88/ЕО (1)?

                  2)

                  Може ли да се приеме, без при това да се лишат от полезно действие предоставените с Директива 2003/88/ЕО права, че в контекста на член 18 от Директива 2003/88/ЕО с оглед на референтен период от дванадесет месеца е допустимо равностойните компенсационни периоди за почивка да не бъдат изрично предоставени на работник или служител от училищния сектор като възпитател в общежитие, който работи по-специално през нощта, а евентуално да му бъдат предоставени „автоматично“, в смисъл че периодите на училищните ваканции, и в частност на лятната ваканция позволяват да се компенсира дори и най-големият обем извършена от този работник или служител допълнителна работа?

         (1)  Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 299, 2003 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3).


title: Дело C-483/20: Преюдициално запитване от Conseil d’État (Белгия), постъпило на 29 септември 2020 г. — XXXX/Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/8

      Преюдициално запитване от Conseil d’État (Белгия), постъпило на 29 септември 2020 г. — XXXX/Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
      (Дело C-483/20)
      (2021/C 9/13)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d’État

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: XXXX

         Ответник: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

         Преюдициален въпрос

      Допуска ли правото на Европейския съюз, и по-специално допускат ли членове 18 и 24 от Хартата на основните права на Европейския съюз, членове 2, 20, 23 и 31 от Директива 2011/95/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила (1), и член 25, параграф 6 от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (2), когато държава членка прилага възможността, предоставена от член 33, параграф 2, буква а) от Директива 2013/32/ЕС, да отхвърли молба за международна закрила като недопустима, тъй като друга държава членка вече е предоставила закрила, в случай че молителят е баща на непридружено ненавършило пълнолетие дете, получило закрила в първата държава членка, че той е единственият негов родител в семейното ядро, че живее с него и че родителските права по отношение на детето са му признати от посочената държава членка? Не се ли изисква, напротив, съгласно принципите на зачитане на целостта на семейството и на висшия интерес на детето държавата членка, в която това дете е получило закрила, да предостави закрила и на неговия родител?

         (1)  ОВ L 337, стр. 9.

         (2)  ОВ L 180, стр. 60.


title: Дело C-485/20: Преюдициално запитване от Conseil d'État (Белгия), постъпило на 29 септември 2020 г. — XXXX/HR Rail SA

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/9

      Преюдициално запитване от Conseil d'État (Белгия), постъпило на 29 септември 2020 г. — XXXX/HR Rail SA
      (Дело C-485/20)
      (2021/C 9/14)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d’État

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: XXXX

         Ответник: HR Rail SA

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 5 от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (1) да се тълкува в смисъл, че работодател е длъжен да назначи лице, което поради увреждане не е способно повече да изпълнява основните задължения на длъжността, на която е наето, на друга длъжност, за която това лице е компетентно, в състояние и на разположение, когато такава мярка не представлява непропорционална тежест за работодателя?

         (1)  ОВ L 303, 2000 г., стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7.


title: Дело C-505/20: Преюдициално запитване, отправено от Специализиран наказателен съд (България) на 8 октомври 2020 година — молители RR и JG в наказателно производство

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/9

      Преюдициално запитване, отправено от Специализиран наказателен съд (България) на 8 октомври 2020 година — молители RR и JG в наказателно производство
      (Дело C-505/20)
      (2021/C 9/15)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Специализиран наказателен съд

         Молители в наказателно производство

      RR и JG

         Преюдициални въпроси

      Чл.8 от Директива 2014/42 (1) допуска ли национален закон, съобразно който след обезпечаване на имущество, иззето като евентуално средство или облага от престъпление, в съдебната фаза на процеса засегнатото лице няма право да се обърне към съда с искане за връщане на това имущество.
      Съответен ли е на чл.4 ал.1 вр чл. 2 ал.3 от Директива 2014/42 и чл.17 от Хартата национален закон, съобразно който конфискация на „средство на престъплението“ не се допуска спрямо вещ, чиято собственост принадлежи на трето лице, което не участва в престъпната дейност, но е предоставило тази вещ за трайно ползване на подсъдимия по такъв начин, че във вътрешните им отношения именно подсъдимият упражнява правото на собственост.
      При отрицателен отговор — чл.8 ал.6 изр.2 и ал.7 от Директива 2014/42 поставя ли задължение за такова тълкуване на националния закон, съобразно което на това трето лице, чието имущество е обезпечено и може да бъде конфискувано като средство на престъплението, се позволява да участва в производството, което може да завърши с конфискация и се позволява да обжалва решението за такава конфискация пред съд.

         (1)  Директива 2014/42/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 3 април 2014 година за обезпечаване и конфискация на средства и облаги от престъпна дейност в Европейския съюз

         OB 2014, L 127, стр. 39


title: Дело C-556/20: Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 23 октомври 2020 г. — Schneider Electric SA и др./Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/10

      Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 23 октомври 2020 г. — Schneider Electric SA и др./Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance
      (Дело C-556/20)
      (2021/C 9/16)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d'État

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Schneider Electric SA, Axa SA, BNP Paribas SA, Engie SA, Orange SA, L'Air liquide, société anonyme pour l'étude et l'exploitation des procédés Georges Claude

         Ответник: Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance

         Преюдициален въпрос

      Допускат ли разпоредбите на член 4 от Директива 90/435/ЕО от 23 юли 1990 г. относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави членки (1), като се има предвид по-специално член 7, параграф 2 от тази директива, разпоредба като тази на член 223 sexies от Code général des impôts (Общ данъчен кодекс), която предвижда за правилното прилагане на правна уредба, предназначена да премахне двойното данъчно облагане на дивидентите, удръжка при преразпределянето от дружество майка на печалба, която му е разпределена от дъщерни дружества, установени в друга държава — членка на Европейския съюз?

         (1)  ОВ L 225, 1990 г., стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 97.


title: Дело T-814/17: Решение на Общия съд от 18 ноември 2020 г. — Lietuvos geležinkeliai/Комисия (Конкуренция — Злоупотреба с господстващо положение — Пазар на товарен железопътен транспорт — Решение, с което се установява нарушение на член 102 ДФЕС — Достъп на трети предприятия до инфраструктура, стопанисвана от държавното железопътно предприятие на Литва — Демонтиране на отсечка от железопътна линия — Понятие за злоупотреба — Действително или вероятно отстраняване на конкурент — Изчисляване на размера на глобата — Насоки за определяне на размера на глобите от 2006 г. — Средства за защита — Пропорционалност — Правомощие за пълен съдебен контрол)

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/13

      Решение на Общия съд от 18 ноември 2020 г. — Lietuvos geležinkeliai/Комисия
      (Дело T-814/17) (1)

      (Конкуренция - Злоупотреба с господстващо положение - Пазар на товарен железопътен транспорт - Решение, с което се установява нарушение на член 102 ДФЕС - Достъп на трети предприятия до инфраструктура, стопанисвана от държавното железопътно предприятие на Литва - Демонтиране на отсечка от железопътна линия - Понятие за злоупотреба - Действително или вероятно отстраняване на конкурент - Изчисляване на размера на глобата - Насоки за определяне на размера на глобите от 2006 г. - Средства за защита - Пропорционалност - Правомощие за пълен съдебен контрол)
      (2021/C 9/18)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Lietuvos geležinkeliai AB (Вилнюс, Литва) (представители: W. Deselaers, K. Apel и P. Kirst, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: A. Cleenewerck de Crayencour, A. Dawes, H. Leupold и G. Meessen)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Orlen Lietuva AB (Мажейкяй, Литва) (представители: C. Thomas и C. Conte, адвокати)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C (2017) 6544 final на Комисията от 2 октомври 2017 година относно производство по член 102 ДФЕС (Дело AT.39813 — Baltic Rail) и при условията на евентуалност — искане за намаляване на размера на наложената на жалбоподателя глоба.

         Диспозитив

                  1)

                  Определя размера на глобата, наложена на Lietuvos geležinkeliai AB с член 2 от Решение C (2017) 6544 final на Европейската комисия от 2 октомври 2017 година относно производство по член 102 ДФЕС (Дело AT.39813 — Baltic Rail), на 20 068 650 EUR.

                  2)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                  Lietuvos geležinkeliai и Комисията понасят направените от тях съдебни разноски.

                  4)

                  Orlen Lietuva AB понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 52 du 12.2.2018 г.


title: Дело C-586/20 P: Жалба, подадена на 9 ноември 2020 г. от P. Krücken Organic GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 9 септември 2020 г. по дело T-586/20, P. Krücken Organic GmbH/Европейска комисия

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/11

      Жалба, подадена на 9 ноември 2020 г. от P. Krücken Organic GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 9 септември 2020 г. по дело T-586/20, P. Krücken Organic GmbH/Европейска комисия
      (Дело C-586/20 P)
      (2021/C 9/17)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: P. Krücken Organic GmbH (представител: H. Schmidt, адвокат)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени решение на Общия съд (първи състав) от 9 септември 2020 г. по дело T-565/18,

                  —

                  да осъди Европейската комисия да плати сумата от 216 749,02 EUR, заедно с лихвите за забава от датата на предявяването на иска в размер на 8 процентни пункта годишна лихва над основния лихвен процент на Европейската централна банка (ЕЦБ),

                  —

                  да осъди Европейската комисия да му предостави всеки документ, изготвен по време на дейността на ECOCERT във връзка с екологичния контрол на предприятието, произвело въпросния продукт, чрез предоставяне на достъп до документите, по-специално докладите от инспекциите и съпътстващите ги анализи от 2016 г., 2017 г. и 2018 г., които са във връзка с констатациите, оценките и решенията на ECOCERT, въз основа на които сертификатът за инспекция на въпросния продукт е бил издаден и след това е бил отменен от ECOCERT,

                  —

                  да задължи Комисията да изиска от своя страна от екологичните контролни органи, на които са възложени в трети страни задължения във връзка със задачи в системата на контрол на Съюза за биологично земеделие, да представят на всеки засегнат вносител решенията си относно отмяната, оттеглянето или обявяването на недействителност на издадените сертификати за инспекция, да приемат възраженията им и да се произнесат по тях, да изиска от екологичните контролни органи, назначени в трети страни, да предоставят на вносителите документите във връзка с процедурата за екологичен контрол, на които се основават такива решения, по-специално докладите от инспекциите и анализите, като бъдат заличени частите, свързани със защитата на данни на трети лица, и при условията на евентуалност да ограничи обхвата на задължаването на Комисията до задължение спрямо жалбоподателя.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят счита, че са нарушени основните му права на свобода на стопанска инициатива и на защита на собствеността му. Правото на Съюза в областта на биологичното производството трябва да се тълкува в съответствие с Хартата на основните права. Общият съд е пренебрегнал напълно това в решението си. Поради това предприятия, които внасят био продукти от държави, които не са членка на ЕС, са лишени изцяло от защита на основните им права.
      Решението на Общия съд се основава на неправилна правна преценка на обхвата на задълженията, и поради това на отговорността, на Европейската комисия във връзка с поведението и решенията на екологичните контролни органи. В решението си Общият съд неправилно е приел, че няма „конкретна разпоредба“, от която да следва, че Съюзът или Европейската комисия отговарят за противоправно поведение на ECOCERT чрез дъщерните дружества в Китайската народна република. Според Общия съд носенето на отговорност предполага самата Комисията да е прехвърлила контрола на биологичното производство, като задача на публичната власт, в трети държави. Правилата, уредени в Регламент (ЕО) № 834/2007 (1) и Регламент (ЕО) № 235/2008 (2) предписват на Европейската комисия начина за провеждане на екологичния контрол в трети държави, а именно чрез възлагане на екологичните контролни органи, като служители на Съюза.
      Освен това изложените от Общия съд съображения, че както член 33 от Регламент № 834/2007, така и рамката за преценка в областта на отговорността на Съюза, водят до това, че Комисията разполага с „широко право на преценка“ по отношение на установяването и оценката на рисковете, и на средствата за мониторинг, произтичащи от установения риск, не вземат предвид важността на защитените от основните права интереси. Едно толкова широко право на преценка би довело до липса на всякакъв съдебен контрол върху поведението на Комисията.
      Накрая, изложените от Общия съд мотиви за отхвърляне на искането Комисията да се задължи да създаде прозрачност по отношение на взетите от екологичните контролни органи решения са несъвместими със значимостта на основните права и на основното право да се гарантира ефективна правна защита.

         (1)  Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета от 28 юни 2007 година относно биологичното производство и етикетирането на биологични продукти и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 2092/91 (ОВ L 189, 2007 г., стр. 1).

         (2)  Регламент (ЕО) № 1235/2008 на Комисията от 8 декември 2008 година за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета по отношение на режима за внос на биологични продукти от трети държави (ОВ L 334, 2008 г., стр. 25).


title: Дело T-594/18: Решение на Общия съд от 28 октомври 2020 г. — Pharma Mar/Комисия (Лекарствени продукти за хуманна употреба — Заявление за разрешение за търговия с лекарствения продукт „Aplidin plitidepsine“ — Решение за отказ на Комисията — Регламент (ЕО) № 726/2004 — Научна оценка на рисковете и ползите от даден лекарствен продукт — Комитет по лекарствените продукти за хуманна употреба — Обективна безпристрастност)

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/13

      Решение на Общия съд от 28 октомври 2020 г. — Pharma Mar/Комисия
      (Дело T-594/18) (1)

      (Лекарствени продукти за хуманна употреба - Заявление за разрешение за търговия с лекарствения продукт „Aplidin plitidepsine“ - Решение за отказ на Комисията - Регламент (ЕО) № 726/2004 - Научна оценка на рисковете и ползите от даден лекарствен продукт - Комитет по лекарствените продукти за хуманна употреба - Обективна безпристрастност)
      (2021/C 9/19)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Pharma Mar, SA (Колменар Биехо, Испания) (представители: M. Merola и V. Salvatore, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: L. Haasbeek и A. Sipos)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение за изпълнение C(2018) 4831 окончателен на Комисията от 17 юли 2018 г., с което се отказва разрешение за търговия по Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата (ОВ L 136, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 44, стр. 83) за лекарствения продукт за хуманна употреба „Aplidin — plitidepsinе“.

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя Решение за изпълнение C(2018) 4831 окончателен на Комисията от 17 юли 2018 г., с което се отказва разрешение за търговия по Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата за лекарствения продукт за хуманна употреба „Aplidin — plitidepsinе“.

                  2)

                  Осъжда Комисията да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 445, 10.12.2018 г.


title: Дело T-25/19: Решение на Общия съд от 11 ноември 2020 г. — AD/ECHA (Публична служба — Срочно наети служители — Срочен договор — Решение за неподновяване — Задължение за полагане на грижа — Равно третиране — Явна грешка в преценката — Злоупотреба с власт — Право на изслушване — Задължение за мотивиране — Отговорност)

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/14

      Решение на Общия съд от 11 ноември 2020 г. — AD/ECHA
      (Дело T-25/19) (1)

      (Публична служба - Срочно наети служители - Срочен договор - Решение за неподновяване - Задължение за полагане на грижа - Равно третиране - Явна грешка в преценката - Злоупотреба с власт - Право на изслушване - Задължение за мотивиране - Отговорност)
      (2021/C 9/20)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: AD (представители: N. Flandin и L. Levi, адвокати)

         Ответник: Европейска агенция по химикалите (представители: C.-M. Bergerat и T. Zbihlej, подпомагани от A. Duron, адвокат)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС, от една страна, за отмяна по същество, първо, на решението на ECHA от 28 март 2018 г. за неподновяване на срочния договор на жалбоподателката, и второ, на обявлението за свободна длъжност за съставяне на списък с резерви за назначаване на договорно наети служители от функционална група II, публикувано на 9 март 2018 г., и от друга страна, за обезщетение за имуществените и неимуществените вреди, които жалбоподателката твърди, че е претърпяла в резултат на решението от 28 март 2018 г. и на обявлението за свободна длъжност от 9 март 2018 г.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда AD да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 103, 18.3.2019 г.


title: Дело T-173/19: Решение на Общия съд от 11 ноември 2020 г. — AV и AW/Парламент (Публична служба — Длъжностни лица — Възстановяване на медицински разноски — Разследване на OLAF — Член 85 от Правилника — Възстановяване на неоснователно платени суми)

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/15

      Решение на Общия съд от 11 ноември 2020 г. — AV и AW/Парламент
      (Дело T-173/19) (1)

      (Публична служба - Длъжностни лица - Възстановяване на медицински разноски - Разследване на OLAF - Член 85 от Правилника - Възстановяване на неоснователно платени суми)
      (2021/C 9/21)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: AV и AW (представители: L. Levi, S. Rodrigues и J. Martins, avocats)

         Ответник: Европейски парламент (представители: T. Lazian и I. Lázaro Betancor)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС за отмяна на решенията на Парламента от 23 юли и 1 август 2018 г. за възстановяване от жалбоподателката на сумата от 5 289 EUR и от жалбоподателя на сумата от 3 880 EUR, тъй като са им платени неоснователно за възстановяване на медицински разноски.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Всяка от страните понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 172, 20.5.2019 г.


title: Дело T-273/19: Решение на Общия съд от 28 октомври 2020 г. — Target Ventures Group/EUIPO — Target Partners (TARGET VENTURES) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Европейския съюз „TARGET VENTURES“ — Абсолютно основание за недействителност — Недобросъвестност — Член 52, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 59, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/15

      Решение на Общия съд от 28 октомври 2020 г. — Target Ventures Group/EUIPO — Target Partners (TARGET VENTURES)
      (Дело T-273/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Европейския съюз „TARGET VENTURES“ - Абсолютно основание за недействителност - Недобросъвестност - Член 52, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 59, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2021/C 9/22)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Target Ventures Group Ltd (Роуд Таун, Британски Вирджински острови) (представители: T. Dolde и P. Homann, avocats)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: P. Sipos и V. Ruzek)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Target Partners GmbH (Мюнхен, Германия) (представители: A. Klett и C. Mikyska, avocats)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 4 февруари 2019 г. (преписка R 1684/2017-2), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Target Ventures Group и Target Partners

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на втори апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 4 февруари 2019 г. (преписка R 1684/2017-2).

                  2)

                  EUIPO понася, освен направените от нея съдебни разноски, и тези на Target Ventures Group Ltd, включително направените от него разноски пред апелативния състав.

                  3)

                  Target Partners GmbH понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 220, 1.7.2019 г.


title: Дело T-583/19: Решение на Общия съд от 28 октомври 2020 г. — Electrolux Home Products/EUIPO — D. Consult (FRIGIDAIRE) (Марка на Европейския съюз — Производство по отмяна — Словна марка на Европейския съюз „FRIGIDAIRE“ — Реално използване — Член 51, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 58, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕС) 2017/1001])

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/16

      Решение на Общия съд от 28 октомври 2020 г. — Electrolux Home Products/EUIPO — D. Consult (FRIGIDAIRE)
      (Дело T-583/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по отмяна - Словна марка на Европейския съюз „FRIGIDAIRE“ - Реално използване - Член 51, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 58, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕС) 2017/1001])
      (2021/C 9/23)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Electrolux Home Products, Inc. (Charlotte, Северна Каролина, Съединени щати) (представител: P. Brownlow, solicitor)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: V. Ruzek)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: D. Consult (Wattignies, Франция)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 17 юни 2019 г. (преписка R 166/2018-5) във връзка с производство по отмяна между D. Consult и Electrolux Home Products

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Electrolux Home Products, Inc. да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 348, 14.10.2019 г.


title: Дело T-643/19: Решение на Общия съд от 18 ноември 2020 г. — Dermavita/EUIPO — Allergan Holdings France (JUVEDERM ULTRA) (Марка на Европейския съюз — Производство по отмяна — Словна марка на Европейския съюз „JUVEDERM ULTRA“ — Реално използване на марката — Използване за стоките, за които е регистрирана марката — Използване със съгласието на титуляря — Член 51, параграф 1, буква a) от Регламент (EО) № 207/2009 (понастоящем член 58, параграф 1, буква a) от Регламент (EС) 2017/1001))

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/16

      Решение на Общия съд от 18 ноември 2020 г. — Dermavita/EUIPO — Allergan Holdings France (JUVEDERM ULTRA)
      (Дело T-643/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по отмяна - Словна марка на Европейския съюз „JUVEDERM ULTRA“ - Реално използване на марката - Използване за стоките, за които е регистрирана марката - Използване със съгласието на титуляря - Член 51, параграф 1, буква a) от Регламент (EО) № 207/2009 (понастоящем член 58, параграф 1, буква a) от Регламент (EС) 2017/1001))
      (2021/C 9/24)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Dermavita Co. Ltd (Бейрут, Ливан) (представител: Д. Тодоров, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Crespo Carrillo, V. Ruzek и K. Zajfert)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Allergan Holdings France (Курбвоа, Франция) (представители: J. Day, solicitor, и T. de Haan, avocat)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 18 юли 2019 г. (съединени преписки R 1655/2018-4 и R 1723/2018-4) относно производство по отмяна между Dermavita Co. и Allergan Holdings France

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Dermavita Co. Ltd да заплати освен собствените си разноски и разноските, направени от Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).

                  3)

                  Allergan Holdings France заплаща направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 383, 11.11.2019 г.


title: Дело T-664/19: Решение на Общия съд от 18 ноември 2020 г. — Allergan Holdings France/EUIPO — Dermavita (JUVEDERM ULTRA) (Марка на Европейския съюз — Производство по отмяна — Словна марка на Европейския съюз „JUVEDERM ULTRA“ — Реално използване на марката — Използване за стоките, за които е регистрирана марката — Член 51, параграф 1, буква a) от Регламент (EО) № 207/2009 (понастоящем член 58, параграф 1, буква a) от Регламент (EС) 2017/1001))

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/17

      Решение на Общия съд от 18 ноември 2020 г. — Allergan Holdings France/EUIPO — Dermavita (JUVEDERM ULTRA)
      (Дело T-664/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по отмяна - Словна марка на Европейския съюз „JUVEDERM ULTRA“ - Реално използване на марката - Използване за стоките, за които е регистрирана марката - Член 51, параграф 1, буква a) от Регламент (EО) № 207/2009 (понастоящем член 58, параграф 1, буква a) от Регламент (EС) 2017/1001))
      (2021/C 9/25)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Allergan Holdings France (Курбвоа, Франция) (представители: J. Day, solicitor, и T. de Haan, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители J. Crespo Carrillo, V. Ruzek и K. Zajfert)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Dermavita Co. Ltd (Бейрут, Ливан) (представител: Д. Тодоров, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 18 юли 2019 г. (съединени преписки R 1655/2018-4 и R 1723/2018-4) относно производство по отмяна между Dermavita Co. и Allergan Holdings France

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Allergan Holdings France да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 383, 11.11.2019 г.


title: Дело T-857/19: Решение на Общия съд от 28 октомври 2020 г. — Dehousse/Съд на Европейския съюз (Достъп до документи — Съд на Европейския съюз — Документи, държани от институцията в рамките на изпълнението на административните ѝ функции — Член 266 ДФЕС — Решение, прието в изпълнение на решение на Общия съд — Мерки, които включва изпълнението на съдебно решение за отмяна — Презумпция за несъществуване или за недържане на документи — Достоверни обяснения, позволяващи да се определят причините за несъществуването или недържането — Задължение за мотивиране — Съхранение на документите — Принцип на добра администрация)

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/18

      Решение на Общия съд от 28 октомври 2020 г. — Dehousse/Съд на Европейския съюз
      (Дело T-857/19) (1)

      (Достъп до документи - Съд на Европейския съюз - Документи, държани от институцията в рамките на изпълнението на административните ѝ функции - Член 266 ДФЕС - Решение, прието в изпълнение на решение на Общия съд - Мерки, които включва изпълнението на съдебно решение за отмяна - Презумпция за несъществуване или за недържане на документи - Достоверни обяснения, позволяващи да се определят причините за несъществуването или недържането - Задължение за мотивиране - Съхранение на документите - Принцип на добра администрация)
      (2021/C 9/27)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Franklin Dehousse (Брюксел, Белгия) (представители: L. Levi и S. Rodrigues, avocats)

         Ответник: Съд на Европейския съюз (представители: J. Inghelram и Á. Almendros Manzano)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на секретаря на Съда на Европейския съюз от 14 октомври 2019 г. относно мярка за изпълнение на решение от 20 септември 2019 г., Dehousse/Съд на Европейския съюз (T-433/17, EU:T:2019:632).

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н Franklin Dehousse да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 61, 24.2.2020 г.


title: Дело T-25/20: Решение на Общия съд от 11 ноември 2020 г. — Deutsche Post/EUIPO — Pošta Slovenije (Изображение на емблема на рог) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща емблема на рог — По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща пощенски рог на жълт фон — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Сходство на знаците — Липса на отличителен характер на по-ранната марка — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 2017/1001])

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/19

      Решение на Общия съд от 11 ноември 2020 г. — Deutsche Post/EUIPO — Pošta Slovenije (Изображение на емблема на рог)
      (Дело T-25/20) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща емблема на рог - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща пощенски рог на жълт фон - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Сходство на знаците - Липса на отличителен характер на по-ранната марка - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 2017/1001])
      (2021/C 9/28)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Deutsche Post AG (Бон, Германия) (представител: M. Viefhues, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Crespo Carrillo и V. Ruzek)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Pošta Slovenije d.o.o. (Марибор, Словения) (представители: M. Kavčič и R. Jerovšek, адвокати)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 18 ноември 2019 г. (преписка R 994/2019-1) относно производство по възражение между Deutsche Post и Pošta Slovenije

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Deutsche Post AG да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 68, 2.3.2020 г.


title: Дело T-629/19: Определение на Общия съд от 16 октомври 2020 г. — L. Oliva Torras/EUIPO — Mecánica del Frío (Навесни устройства за моторни превозни средства) (Промишлен дизайн на Общността — Производство по обявяване на недействителност — Регистриран промишлен дизайн, изобразяващ навесни устройства за свързване на за прикачване на оборудване за охлаждане или климатизация към моторни превозни средства — Основание за недействителност — Неспазване на условията за закрила — Членове 4 — 9 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 6/2002 — Обхват на проверката, извършена от апелативния състав — Основания, отнасящи се до друго решение — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/20

      Определение на Общия съд от 16 октомври 2020 г. — L. Oliva Torras/EUIPO — Mecánica del Frío (Навесни устройства за моторни превозни средства)
      (Дело T-629/19) (1)

      (Промишлен дизайн на Общността - Производство по обявяване на недействителност - Регистриран промишлен дизайн, изобразяващ навесни устройства за свързване на за прикачване на оборудване за охлаждане или климатизация към моторни превозни средства - Основание за недействителност - Неспазване на условията за закрила - Членове 4 — 9 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 6/2002 - Обхват на проверката, извършена от апелативния състав - Основания, отнасящи се до друго решение - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)
      (2021/C 9/29)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: L. Oliva Torras, SA (Манреса, Испания) (представител: E. Sugrañes Coca, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J. Crespo Carrillo)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Mecánica del Frío, SL (Cornellá de Llobregat, Испания) (представител: J. Torras Toll)

         Предмет

      Жалба, подадена срещу решението на трети апелативен състав на EUIPO от 10 юли 2019 г. (дело R 1399/2017-3) във връзка с производството по обявяване на недействителност между L. Oliva Torras и Mecánica del Frío

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда L. Oliva Torras, SA да понесе наред с направените от дружеството съдебни разноски и разноските, направени от EUIPO и от Mecánica del Frío, SL.

         (1)  ОВ C 399, 25.11.2019 г.


title: Дело T-13/20: Определение на Общия съд от 16 октомври 2020 г. — Valiante/Комисия (Жалба за отмяна — Публична служба — Длъжностни лица — Вътрешен конкурс COM/1/AD 10/18 (AD 10) — Подаване на кандидатурата чрез формуляра, предвиден за тази цел в член 2 от приложение III към Правилника — Молба за допускане до участие, подадена същевременно и в свободен текст пред ОН — Условия за допускане — Решение на конкурсната комисия да отхвърли кандидатурата на жалбоподателя — Решение на ОН, с което се отказва да се уважи молбата на жалбоподателя да не се взема предвид едно от условията, предвидени в обявлението за конкурса, за да бъде допуснат до участие — Оспорване на решението на ОН, а на не това на конкурсната комисия — Правен интерес — Недопустимост)

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/20

      Определение на Общия съд от 16 октомври 2020 г. — Valiante/Комисия
      (Дело T-13/20) (1)

      (Жалба за отмяна - Публична служба - Длъжностни лица - Вътрешен конкурс COM/1/AD 10/18 (AD 10) - Подаване на кандидатурата чрез формуляра, предвиден за тази цел в член 2 от приложение III към Правилника - Молба за допускане до участие, подадена същевременно и в свободен текст пред ОН - Условия за допускане - Решение на конкурсната комисия да отхвърли кандидатурата на жалбоподателя - Решение на ОН, с което се отказва да се уважи молбата на жалбоподателя да не се взема предвид едно от условията, предвидени в обявлението за конкурса, за да бъде допуснат до участие - Оспорване на решението на ОН, а на не това на конкурсната комисия - Правен интерес - Недопустимост)
      (2021/C 9/30)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Diego Valiante (Антверпен-Берхем, Белгия) (представител: R. Wardyn, Radca Prawny)

         Ответник: Европейска комисия (представители: D. Milanowska и L. Vernier)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС за отмяна на решението на Комисията от 14 март 2019 г., с което органът по назначаването (ОН) на тази институция е отхвърлил молбата на жалбоподателя да бъде допуснат до участие във вътрешен конкурс COM/1/AD 10/18 (AD 10), с мотива че не отговаря на условието, предвидено в обявлението за този конкурс, свързано с притежаването на степен AD 8.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                  Осъжда г-н Diego Valiante да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 95, 23.3.2020 г.


title: Дело T-14/20: Определение на Общия съд от 16 октомври 2020 г. — Tratkowski/Комисия (Жалба за отмяна — Публична служба — Длъжностни лица — Вътрешен конкурс COM/2/AD 12/18 (AD 12) — Подаване на кандидатурата чрез формуляра, предвиден за тази цел в член 2 от приложение III към Правилника — Молба за допускане до участие, подадена същевременно и в свободен текст пред ОН — Условия за допускане — Решение на конкурсната комисия да отхвърли кандидатурата на жалбоподателя — Отхвърляне от конкурсната комисия на молбата на кандидата за преразглеждане поради просроченото ѝ подаване — Решение на ОН, с което се отказва да се уважи молбата на жалбоподателя да не се взема предвид едно от условията, предвидени в обявлението за конкурса, за да бъде допуснат до участие — Оспорване на решението на ОН, а на не това на конкурсната комисия — Правен интерес — Недопустимост)

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/21

      Определение на Общия съд от 16 октомври 2020 г. — Tratkowski/Комисия
      (Дело T-14/20) (1)

      (Жалба за отмяна - Публична служба - Длъжностни лица - Вътрешен конкурс COM/2/AD 12/18 (AD 12) - Подаване на кандидатурата чрез формуляра, предвиден за тази цел в член 2 от приложение III към Правилника - Молба за допускане до участие, подадена същевременно и в свободен текст пред ОН - Условия за допускане - Решение на конкурсната комисия да отхвърли кандидатурата на жалбоподателя - Отхвърляне от конкурсната комисия на молбата на кандидата за преразглеждане поради просроченото ѝ подаване - Решение на ОН, с което се отказва да се уважи молбата на жалбоподателя да не се взема предвид едно от условията, предвидени в обявлението за конкурса, за да бъде допуснат до участие - Оспорване на решението на ОН, а на не това на конкурсната комисия - Правен интерес - Недопустимост)
      (2021/C 9/31)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Michal Tratkowski (Брюксел, Белгия) (представител: R. Wardyn, Radca Prawny)

         Ответник: Европейска комисия (представители: D. Milanowska и L. Vernier)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС за отмяна на решението на Комисията от 14 март 2019 г., с което органът по назначаването (ОН) на тази институция е отхвърлил молбата на жалбоподателя да бъде допуснат до участие във вътрешен конкурс COM/2/AD 12/18 (AD 12), с мотива че не отговаря на условието, предвидено в обявлението за този конкурс, свързано с притежаването на степен AD 10.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                  Осъжда г-н Michal Tratkowski да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 95, 23.3.2020 г.


title: Дело T-38/20: Определение на Общия съд от 15 октомври 2020 г. — Lotto24/EUIPO (LOTTO24) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „LOTTO24“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (EС) 2017/1001 — Член 7, параграф 2 от Регламент 2017/1001 — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/22

      Определение на Общия съд от 15 октомври 2020 г. — Lotto24/EUIPO (LOTTO24)
      (Дело T-38/20) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „LOTTO24“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (EС) 2017/1001 - Член 7, параграф 2 от Регламент 2017/1001 - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)
      (2021/C 9/32)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Lotto24 AG (Хамбург, Германия) (представител: O. Brexl, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: R. Manea и A. Söder)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 5 ноември 2019 г. (преписка R 1216/2019-2) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „LOTTO24“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Lotto24 AG да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 77, 9.3.2020 г.


title: Дело T-377/20 R II: Определение на председателя на Общия съд от 19 октомври 2020 г. — KN/ЕИСК (Обезпечително производство — Публична служба — Член на ЕИСК — Психически тормоз — Разследване на OLAF — Решение на Бюрото на ЕИСК — Молба за спиране на изпълнението — Нова молба — Нови факти — Липса на неотложност)

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/22

      Определение на председателя на Общия съд от 19 октомври 2020 г. — KN/ЕИСК
      (Дело T-377/20 R II)
      (Обезпечително производство - Публична служба - Член на ЕИСК - Психически тормоз - Разследване на OLAF - Решение на Бюрото на ЕИСК - Молба за спиране на изпълнението - Нова молба - Нови факти - Липса на неотложност)
      (2021/C 9/33)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: KN (представители: M. Casado García-Hirschfeld и M. Aboudi, адвокати)

         Ответник: Европейски икономически и социален комитет (представители: M. Pascua Mateo, K. Gambino, X. Chamodraka, I. Pouli и A. Carvajal García-Valdecasas)

         Предмет

      Искане на основание членове 278 и 279 ДФЕС за спиране на изпълнението на решението на ЕИСК от 9 юни 2020 г., с което жалбоподателят по-специално е освободен от всички ръководни функции и задължения по управление на персонала

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

                  2)

                  Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-165/20: Жалба, подадена на 30 октомври 2020 г. — JC/EUCAP Somalia

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/23

      Жалба, подадена на 30 октомври 2020 г. — JC/EUCAP Somalia
      (Дело T-165/20)
      (2021/C 9/34)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: JC (представител: A. Van Himst, avocate)

         Ответник: EUCAP Somalia (Mогадишу, Сомалия)

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението от 4 ноември 2019 г., изпратено от EUCAP SOMALIA, с което се прекратява служебното правоотношение между жалбоподателя и EUCAP SOMALIA,

                  —

                  да отмени решението от 3 декември 2019 г., изпратено от EUCAP SOMALIA, с което се прекратява трудовото правоотношение между жалбоподателя и EUCAP SOMALIA,

                  —

                  ако е необходимо, да отмени решението от 24 януари 2020 г., с което се отхвърля жалбата срещу решението за прекратяване,

                  —

                  да осъди ответника да заплати с обратна сила възнаграждението на жалбоподателя до датата на окончателното, редовното и законното прекратяване на договорното правоотношение,

                  —

                  да осъди ответника да заплати сумите, ведно с лихва в размер на лихвения процент, определен от ЕЦБ за основните операции по рефинансиране, увеличен с 3,5 процентни пункта,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

                  1.

                  Първо основание: първото уведомление било изпратено на жалбоподателя едва с решението за отхвърляне на жалбата му, като при това:

                              —

                              уведомлението от 4 ноември 2019 г. не пораждало правно действие и най-малко не пораждало правно действие с обратна сила,

                              —

                              не била спазена формалната досъдебна процедура и член 21 от договора бил нарушен, тъй като заместник-началникът на мисията не изслушал жалбоподателя преди приемането на решението, с което се отхвърля вътрешната му жалба.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на член 18 от трудовия договор, член 296 ДФЕС и член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тъй като ответникът не мотивирал решението си (решенията си) за уволнение.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на член 18 от трудовия договор и грешка при прилагане на член 17.2 от трудовия договор, тъй като ответникът трябвало да спази минималния едномесечен срок на предизвестие.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на белгийския Закон от 3 юли 1978 г. за трудовите договори, за който ответникът твърди, че е приложим към договора.


title: Дело T-630/20: Жалба, подадена на 14 октомври 2020 г. — MW/Парламент

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/24

      Жалба, подадена на 14 октомври 2020 г. — MW/Парламент
      (Дело T-630/20)
      (2021/C 9/35)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: MW (представител: M. Casado García-Hirschfeld, avocate)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да обяви жалбата за допустима и основателна,
                  и вследствие от това

                  —

                  да отмени обжалваното решение от 11 декември 2019 г., с което договорът на срочно нает служител за неопределено време на жалбоподателя е бил прекратен, а дейността му — преустановена,

                  —

                  да разпореди да бъдат поправени имуществените вреди, които са на стойност 10 000 EUR плюс съответните суми, които трябва да бъдат изчислени за разноски за образование, и да бъдат поправени неимуществените вреди, определени на стойност 30 000 EUR.

                  —

                  да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят излага две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на член 80 от Условията за работа на другите служители на Европейския съюз, довело до грешка в преценката и до злоупотреба с власт. Жалбоподателят твърди по-специално, че ответникът не е взел предвид всички обстоятелства, които могат да определят решението му.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на правото на справедливи и равни условия на труд, злоупотреба с власт и нарушение на предвидената в членове 12 и 12а от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз забрана за всякаква форма на психически тормоз.


title: Дело T-633/20: Жалба, подадена на 9 октомври 2020 г. — CNMSE и др./Парламент и Съвет

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/24

      Жалба, подадена на 9 октомври 2020 г. — CNMSE и др./Парламент и Съвет
      (Дело T-633/20)
      (2021/C 9/36)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Coordination nationale médicale santé — environnement (CNMSE) (Париж, Франция) и 5 други лица (представител: G. Tumerelle, avocat)

         Ответници: Европейски парламент и Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да обяви Регламент (ЕС) 2020/1043 за недействителен.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото основание е изведено от последиците и рисковете, свързани с оспорения регламент (1). В това отношение жалбоподателите считат, че премахването на всички мерки за оценка на риска от генетично модифицирани организми не е обосновано. Те възразяват и срещу липсата на консултации с обществеността, липсата на информация и етикиране, както и срещу липсата на научно изложение на мотивите.

                  2.

                  Второто основание е изведено от пороци, които засягат външната законосъобразност на оспорения акт. Жалбоподателите възразяват, че процедурата е проведена без консултации с обществеността, не е спазена диференцираната процедура по член 7 от Директива 2001/18 (2) и са допуснати съществени процесуални нарушения. Те изтъкват и липсата на достатъчно правно основание и грешка в преценката.

                  3.

                  Третото основание е изведено от пороци, които засягат вътрешната законосъобразност на оспорения акт. В това отношение жалбоподателите изтъкват неспазването на принципа на предпазните мерки, неспазването на основния за Съюза принцип на правото на оправданите правни очаквания и на придобитото право на защита на човешкото право и околната среда. Жалбоподателите сочат и наличието на нарушение на принципите на субсидиарност и пропорционалност, както и явна грешка в преценката.

         (1)  Регламент (ЕС) 2020/1043 на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2020 година относно провеждането на клинични изпитвания и доставката на лекарствени продукти за хуманна употреба, съдържащи или състоящи се от генетично модифицирани организми и предназначени за лечение или превенция на коронавирусното заболяване (COVID-19) PE/28/2020/REV/1 (ОВ L 231, 2020 г., стр. 12).

         (2)  Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 март 2001 година относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда и за отмяна на Директива 90/220/ЕИО на Съвета [-Декларация на Комисията] (ОВ, L 106, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 75).


title: Дело T-640/20: Жалба, подадена на 16 октомври 2020 г. — Validity/Комисия

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/25

      Жалба, подадена на 16 октомври 2020 г. — Validity/Комисия
      (Дело T-640/20)
      (2021/C 9/37)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Validity Foundation — Mental Disability Advocacy Centre (Будапеща, Унгария) (представител: B. Van Vooren, lawyer)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение C(2020) 5540 final на Комисията от 6 август 2020 г., изпратено до съизпълнителния директор на Validity Foundation, в съответствие с Регламент 1049/2001 (1),

                  —

                  да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят излага две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: обжалваното решение нарушава правото на участие в обществения живот във връзка с правото на хората с увреждания на независим живот и интеграция (член 26 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тълкуван във връзка с членове 29 и 19 от Конвенцията на ООН за правата на хората с увреждания).

                  2.

                  Второ основание: обжалваното решение нарушава член 4, параграф 3 от Регламент 1049/2001, тълкуван в светлината на член 15, параграф 3 ДФЕС и член 42 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том, 3 стр. 76).


title: Дело T-645/20: Жалба, подадена на 23 октомври 2020 г. — NC и др./Парламент и Съвет

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/26

      Жалба, подадена на 23 октомври 2020 г. — NC и др./Парламент и Съвет
      (Дело T-645/20)
      (2021/C 9/38)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: NC, ND, NE, NF, Uniunea Naţională a Transportatorilor Rutieri din România (UNTRR) (Букурещ, Румъния) (представител: R. Martens, lawyer)

         Ответници: Европейски парламент и Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени частично член 1, параграф 3 от Регламент (ЕС) 2020/1055 на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2020 година за изменение на регламенти (ЕО) № 1071/2009, (ЕО) № 1072/2009 и (ЕС) № 1024/2012 с оглед на адаптирането им към развитието в сектора на автомобилния транспорт,

                  —

                  да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на член 2, член 4, параграф 2 и член 9 ДЕС, на членове 18 и 95 ДФЕС, на член 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз и принципите на равенство и недискриминация като общи принципи на правото на Съюза във връзка с член 5, параграф 4 ДЕС и принципа на пропорционалност като общ принцип на правото на Съюза, поради наличие на фактическа и непряка дискриминация.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на членове 26, 49 и 56 ДФЕС, на член 16 и член 52, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз във връзка с член 5, параграф 4 ДЕС и принципа на пропорционалност като общ принцип на правото на Съюза, поради незаконно ограничаване на свободата на предоставяне на услуги, свободата на установяване и свободата на стопанска инициатива.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на член 3, параграф 3 ДЕС, на членове 11 и 191 ДФЕС и на член 37 от Хартата на основните права на Европейския съюз, поради нарушаване на изискванията за опазване, защита и подобряване на качеството на околната среда.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на член 296, втора алинея ДФЕС, на член 5 от Протокол № 2 към ДФЕС, на Междуинституционалното споразумение за по-добро законотворчество и на изискването за мотивиране, поради непълнота на изложените мотиви и неизвършване на оценки на въздействието.

                  5.

                  Пето основание: нарушение на членове 91 и 94 ДФЕС във връзка с член 5, параграф 4 ДЕС и принципа на пропорционалност като общ принцип на правото на Съюза, поради сериозно засягане на жизненото равнище, нивото на заетост и икономическото положение.


title: Дело T-647/20: Жалба, подадена на 21 октомври 2020 г. — Verelst/Съвет

text:
               11.1.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/27

      Жалба, подадена на 21 октомври 2020 г. — Verelst/Съвет
      (Дело T-647/20)
      (2021/C 9/39)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Jean-Michel Verelst (Егезе, Белгия) (представител: C. Molitor, адвокат)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалвания акт,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят излага две основания в подкрепа на жалбата си за отмяна на Решение за изпълнение (ЕС) 2020/1117 на Съвета от 27 юли 2020 година за назначаване на европейските прокурори в Европейската прокуратура, в частта, в която г-н Yves Van Den Berge е назначен за европейски прокурор в Европейската прокуратура като срочно нает служител със степен AD 13 за неподлежащ на подновяване срок от шест години, считано от 29 юли 2020 г. (ОВ L 244, 2020 г., стр. 18).

                  1.

                  Първо основание: нарушение на правилата, приложими за назначаването на европейските прокурори. Става въпрос за членове 288 ДФЕС, 289 ДФЕС, 291 ДФЕС и 296 ДФЕС, членове 20, 21 и 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“), общите принципи на правото на Европейския съюз на правна сигурност, оправдани правни очаквания, законност и недопускане на дискриминация, Регламент (ЕС) 2017/1939 на Съвета от 12 октомври 2017 година за установяване на засилено сътрудничество за създаване на Европейска прокуратура (ОВ L 283, 2017 г., стр. 1), и по-специално член 14, параграф 3 и член 16, параграфи 1, 2 и 3 от него, член 1 от Решение за изпълнение (EС) 2018/1696 на Съвета от 13 юли 2018 година относно правилата за работата на комитета по подбор, предвиден в член 14, параграф 3 от Регламент (ЕС) 2017/1939 за установяване на засилено сътрудничество за създаване на Европейска прокуратура (ОВ L 282, 2018 г., стр. 8), установените в това решение за изпълнение правила за работата на комитета по подбор, и по-специално членове VI.2 и VII.2, и процесуални правила. По това основание жалбоподателят отправя следните упреци към обжалвания акт, доколкото с него един от посочените от Белгия кандидати е назначен на длъжността европейски прокурор:

                              —

                              на първо място (първа част), обжалваният акт не бил приет въз основа или с оглед на констатациите, които са направени от комитета по подбор след разглеждането на кандидатурите и изслушването на кандидатите и са намерили израз в обоснованото му становище, а напротив, въз основа по-специално на различна оценка на качествата на тези кандидати, направена в съответните подготвителни органи на Съвета, и

                              —

                              на второ място (втора част), в него били третирани по различен начин групата от кандидатите, посочени от Чехия, Германия, Естония, Гърция, Испания, Франция, Хърватия, Италия, Кипър, Латвия, Литва, Люксембург, Малта, Нидерландия, Австрия, Румъния, Словения, Словакия и Финландия, от една страна, и групата от кандидатите, посочени от Белгия, България и Португалия, от друга страна, като по отношение на първата той се основавал на становището на комитета по подбор, както се предвижда в регламента, а за втората прилагал друга, непредвидена в регламента процедура за оценка на качествата на кандидатите, проведена от неоправомощен за тази цел орган.

                  2.

                  Второ основание: липса на мотиви, нарушение на правото на добра администрация и явна грешка в преценката. По-конкретно като основание за отмяна се изтъква нарушение на член 296 ДФЕС, нарушение на член 41 от Хартата, нарушение на посочения по-горе Регламент (ЕС) 2017/1939, и по-специално на член 14, параграф 3 и на член 16, параграфи 1, 2 и 3 от него, нарушение на член 1 от посоченото по-горе Решение за изпълнение (ЕС) 2018/1696 и нарушение на установените с това решение за изпълнение правила за работа на комитета по подбор, и по-специално на членове VI.2 и VII.2, нарушение на принципа на добра администрация и на задължението за полагане на грижа, нарушение на процесуалните правила и явна грешка в преценката.
                  В това отношение жалбоподателят оспорва решението в обжалвания акт на длъжността европейски прокурор, що се отнася до Белгия, да бъде назначен избраният кандидат, като му се отдаде предпочитание спрямо останалите кандидати, и по-конкретно спрямо жалбоподателя, при това въз основа на анализ на опита на назначения кандидат в областта на финансовите престъпления и международното съдебно сътрудничество, и извода в обжалвания акт, че този кандидат има по-добра квалификация и професионален опит за заемане на длъжността европейски прокурор.