title: Дело T-595/14: Жалба, подадена на 11 август 2014 г.  — Othman/Съвет

text:
               13.10.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 361/18

         Жалба, подадена на 11 август 2014 г. — Othman/Съвет
   (Дело T-595/14)
   2014/C 361/25
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Razan Othman (Дамаск, Сирия) (представители: E. Ruchat и C. Cornet d’Elzius, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви жалбата на жалбоподателя за допустима и основателна,

               —

               с оглед на това да осъди Европейския съюз да поправи всички претърпени от жалбоподателя вреди в размер на 10  000 EUR,

               —

               да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски, направени в настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания, които като цяло са еднакви или подобни на изложените в рамките на дело T-592/14, Makhlouf/Съвет.


title: Дело T-103/09: Жалба, подадена на 11 март 2009 г. — von Oppeln-Bronikowski и von Oppeln-Bronikowski/СХВП — Pomodoro Clothing (promodoro)

text:
               16.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/39

         Жалба, подадена на 11 март 2009 г. — von Oppeln-Bronikowski и von Oppeln-Bronikowski/СХВП — Pomodoro Clothing (promodoro)
   (Дело T-103/09)
   2009/C 113/79
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Anna Elisabeth Richarda von Oppeln-Bronikowski и Baron Zebulon Baptiste von Oppeln-Bronikowski (Дюселдорф, Германия) (представител: V. Knies, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Pomodoro Clothing Company Ltd. (Лондон, Обединено кралство)

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени Решение от 7 януари 2009 г. на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) по преписка № R 325/2008-1

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка „promodoro“ за стоки и услуги от класове 25, 28 и 35 — заявка № 3 587 557

      Притежател на марката или знака, на който/която е направено позоваване в процедурата по възражението: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване: регистрацията в Обединеното кралство на словната марка „POMODORO“ за стоки от клас 25

      Решение на отдела по споровете: отхвърля частично заявката

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: нарушение на правило 22 от Регламент № 2868/95 на Комисията (1), тъй като апелативният състав погрешно бил взел предвид доказателство за използването, несвоевременно представено от другата страна в производството пред апелативния състав; нарушение на член 43, параграф 2 от Регламент № 40/94 на Съвета, тъй като апелативният състав не е направил извод, че представеното от другата страна в производството пред апелативния състав доказателство в изискуемия срок не е достатъчно за доказване на използването на посочената в процедурата по възражение марка; нарушение на член 8, параграф 2 от Регламент № 40/94 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно е приел, че е налице вероятност от объркване между въпросните марки.

      (1)  Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността (ОВ L 303, 1995 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189)


title: Дело C-611/16 P: Жалба, подадена на 25 ноември 2016 г. от Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, по-рано Zoetis Products LLC срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 8 септември 2016 г. по дело T-471/13, Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma/Европейска комисия

text:
               30.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/39

         Жалба, подадена на 25 ноември 2016 г. от Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, по-рано Zoetis Products LLC срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 8 септември 2016 г. по дело T-471/13, Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma/Европейска комисия
   (Дело C-611/16 P)
   (2017/C 030/43)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, по-рано Zoetis Products LLC (представител: D.W. Hull, Solicitor)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите молят Съда:

               —

               да отмени изцяло или частично обжалваното съдебно решение,

               —

               да отмени изцяло или частично решението на Комисията,

               —

               да отмени глобата или да намали съществено размера ѝ,

               —

               при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд за ново разглеждане с оглед на постановеното от Съда решение,

               —

               да осъди Комисията да заплати разноските по настоящото производство и по производството пред Общия съд.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателите излагат девет основания за обжалване, свързани с допуснати от Общия съд грешки при прилагане на правото.

               1.

               Общият съд приложил неправилен правен критерий, за да прецени дали Alpharma е потенциален конкурент в контекст, в който продуктите му нарушавали патентите на Lundbeck. При липса на доказателства за невалидност на патентите на Lundbeck, те трябвало да се приемат за валидни, а навлизането на пазара с продукти, които нарушават права — за неправомерно.

               2.

               Макар да признал, че Alpharma узнало за предоставянето на патентите на Lundbeck и за това, че продуктите му нарушавали тези патенти, малко преди сключване на споразумението, Общият съд не проверил дали Комисията доказала, че навлизането на Alpharma на пазара било икономически рентабилна стратегия с оглед на тези допълнителни пречки за навлизането на пазара. Вместо това Общият съд се основал на доказателства, които не били посочени в решението на Комисията, и неправилно обърнал тежестта на доказване, вследствие на което жалбоподателите трябвало да оборят твърдението на Комисията, че Alpharma било потенциален конкурент.

               3.

               Общият съд приложил неправилен правен критерий, за да прецени дали споразумението за доброволно уреждане на спорове е ограничение на конкуренцията „с оглед на целта“, тъй като не проверил дали Комисията доказала, че било достатъчно вероятно споразумението за доброволно уреждане на спорове да има отрицателно въздействие, и не взел предвид факта, че Комисията нямала предходен опит с такъв вид патентни споразумения.

               4.

               Общият съд не проверил дали Комисията доказала твърдението си, че ограничението в споразумението за доброволно уреждане на спорове надхвърляло обхвата на патентите на Lundbeck.

               5.

               Общият съд приложил неправилен правен критерий, за да прецени дали разследването от страна на Комисията продължило прекалено дълго, и нарушил правото на защита на жалбоподателите.

               6.

               Общият съд неправилно потвърдил решението на Комисията да посочи като адресат Zoetis (понастоящем Alpharma LLC), но не и Merck Generics Holding GmbH, макар Комисията да не изложила мотиви за разграничаването на положенията на тези две дружества.

               7.

               Общият съд неправилно приел, че към момента на сключване на споразумението за доброволно уреждане на спорове правната уредба била достатъчно ясна, така че жалбоподателите можели да установят недвусмислено какви са техните права и задължения и да действат в съответствие с тях.

               8.

               Общият съд неправилно потвърдил решението на Комисията, макар тя очевидно да не взела предвид тежестта на твърдяното нарушение при определяне на размера на глобата, както се изисквало в член 23, параграф 3 от Регламент № 1/2003 (1).

               9.

               Общият съд приложил неправилен правен критерий, за да определи релевантната година за изчисляване на 10 %-та горна граница на размера на глобата, наложена на A.L. Industrier.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


title: Дело T-863/16: Жалба, подадена на 5 декември 2016 г. — Le Pen/Парламент

text:
               6.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/48

         Жалба, подадена на 5 декември 2016 г. — Le Pen/Парламент
   (Дело T-863/16)
   (2017/C 038/64)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Jean-Marie Le Pen (Сан-Клу, Франция) (представители: M. Ceccaldi и J.-P. Le Moigne, адвокати)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени решението на квесторите на Европейския парламент от 4 октомври 2016 г., с което се потвърждава само решението за възстановяване от г-н Jean-Marie Le Pen на сумата от 320 026,23 EUR,

               —

               да отмени решението на Генералния секретар на Европейския парламент от 29 януари 2016 г.,

               —

               да отмени Дебитно известие № 2016-195 от 4 февруари 2016 г.,

               —

               да осъди Европейския парламент да заплати всички съдебни разноски пред настоящата инстанция,

               —

               да осъди Европейския парламент да плати на г-н Jean-Marie Le Pen сумата от 50 000 EUR за възстановяване на подлежащи на възстановяване съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първо основание, свързано с пороци, засягащи процесуалната законосъобразност на обжалваните актове. Това основание има три части.

                           —

                           Първа част, според която компетентността в областта на финансовите решения, свързани с политическите партии, и оттам с депутатите, принадлежала на Бюрото на Европейския парламент, а не на Генералният секретар, нито на квесторите.

                           —

                           Втора част, според която Бюрото на Европейския парламент не можело да измени естеството и обхвата на своята компетентност. Генералният секретар обаче не доказал наличието на правомерно делегиране от страна на председателя на Бюрото на Парламента, което да го овластява да приема и да уведомява решението от 29 януари 2016 г., свързано с уреждане на отнасящи се до депутати финансови въпроси. Квесторите също нямали компетентност да примат решението от 4 октомври 2016 г., тъй като са сезирани с „решение“, прието от административен орган, който сам по себе си не е компетентен, а именно Генералния секретар на Европейския парламент.

                           —

                           Трета част, изведена от липсата на мотиви на решението на квесторите на Европейския парламент.

               2.

               Второ основание, свързано с пороци, засягащи материалноправната законосъобразност на обжалваните актове. Това основание има осем части.

                           —

                           Първа част, според която в решението на квесторите не се разглежда въпросът за установяване на недължимия характер на платените суми. От това следвало, че това решение е частично, тъй като в него се разглеждал само въпросът за възстановяването. Така, на този етап не било налице решение относно това дали платените на жалбоподателя суми действително са недължими и следователно решението на Генералния секретар било оттеглено, също както и решението, с което се разпорежда възстановяване на спорните суми.

                           —

                           Втора част, според която обжалваните актове били опорочени от явна грешка в преценката.

                           —

                           Трета част, изведена от нарушение на принципа на пропорционалност.

                           —

                           Четвърта част, изведена от тежестта на доказване, тъй като жалбоподателят не бил длъжен да доказва, че въпросният сътрудник действително работи за него и че работата му е необходима и пряко свързана с изпълнението на депутатския мандат на жалбоподателя.

                           —

                           Пета част, според която обжалваните актове нарушавали политическите права на местните сътрудници.

                           —

                           Шеста част, според която обжалваните актове били опорочени от злоупотреба с власт и с процесуални правомощия.

                           —

                           Седма част, според която обжалваните актове имали дискриминационен характер. Освен това единствената цел на обжалваните актове била да навредят на политическата дейност на жалбоподателя.

                           —

                           Осма част, изведена от засягането на независимостта на жалбоподателя като евродепутат.


title: Дело T-301/12: Жалба, подадена на 10 юли 2012 г. — Laboratoires CTRS/Комисия

text:
               18.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 250/20

         Жалба, подадена на 10 юли 2012 г. — Laboratoires CTRS/Комисия
   (Дело T-301/12)
   2012/C 250/36
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Laboratoires CTRS (Булон-Биянкур, Франция) (представители: K. Bacon, barrister, M. Utges Manley и M. Barnden, solicitors)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени отказът на Комисията от 25 май 2012 г. за издаване на разрешение за търговия с „Orphacol — Холова киселина“,

               —

               ответникът да бъде осъден да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата жалбоподателят излага две правни основания.

               1.

               По първото правно основание се твърди, че обжалваното решение е издадено в нарушение както на Регламент (ЕС) № 182/2011 (1), така и на Регламент (ЕО) № 726/2004 (2), тъй като Комисията не е имала правомощието да инициира отново процедурата по комитология с проекторешение, което е по същество идентично с проекта, вече отхвърлен от постоянния комитет и от апелативния комитет, нито е имала правомощието да издаде обжалваното решение.

               2.

               По второто правно основание се твърди, че обжалваното решение при всички случаи е незаконосъобразно поради неправилното тълкуване на Директива 2001/83/ЕО (съгласно измененията) (3).

      (1)  Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 година за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (ОВ L 55, стр. 13).

      (2)  Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата (ОВ L 136, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 44, стр. 83).

      (3)  Директива 2001/83/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3).


title: Дело C-81/17: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Suceava (Румъния), постъпило на 14 февруари 2017 г. — Zabrus Siret SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Iași — Administrația Județeană a Finanțelor Publice Suceava

text:
               22.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/8

         Преюдициално запитване от Curtea de Apel Suceava (Румъния), постъпило на 14 февруари 2017 г. — Zabrus Siret SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Iași — Administrația Județeană a Finanțelor Publice Suceava
   (Дело C-81/17)
   (2017/C 161/11)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Suceava

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Zabrus Siret SRL

      Ответник: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Iași — Administrația Județeană a Finanțelor Publice Suceava

      Преюдициални въпроси

               1)

               Допускат ли Директива 2006/112/ЕО (1), както и принципите на данъчния неутралитет и на пропорционалност, при обстоятелства като тези в главното производство, административна практика и/или тълкуване на разпоредби от националното законодателство, с които се възпрепятства проверката и правото на възстановяване на ДДС, формиран от корекции за сделки, извършени в период, предхождащ периода на проверката, и който вече е бил предмет на данъчна ревизия, в резултат на която органите по приходите не са установили нередности от естество да променят данъчната основа на ДДС, макар и същите разпоредби да се тълкуват в смисъл, че органите по приходите могат да извършват повторна проверка на период, който вече е бил предмет на данъчна ревизия, на основание на допълнителни данни и информация, получени впоследствие въз основа на сътрудничеството между органите и институциите на държавата[?]

               2)

               Следва ли Директива 2006/112/ЕО, както и принципите на данъчния неутралитет и на пропорционалност, да се тълкуват в смисъл, че те не допускат при обстоятелства като тези в главното производство, национални нормативни актове, които възпрепятстват възможността за корекция на материалните грешки в декларациите по ДДС за данъчни периоди, които вече са били предмет на данъчна ревизия, извън случаите, в които корекцията се извършва въз основа на мерки, разпоредени от органа на данъчната ревизия във връзка с предходната проверка[?]

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-455/13 P: Жалба, подадена на 12 август 2013 г. от Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop) срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 30 май 2013 г. по дело T-454/10, Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon)/Европейска комисия

text:
               9.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 325/15

         Жалба, подадена на 12 август 2013 г. от Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop) срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 30 май 2013 г. по дело T-454/10, Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon)/Европейска комисия
   (Дело C-455/13 P)
   2013/C 325/26
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop) (представители: M. Merola, M.C. Santacroce, avvocati)

      Други страни в производството: Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon), Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari (AIIPA), Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Съда:

               —

               да отмени изцяло обжалваното решение,

               —

               да обяви за недопустима жалбата на промишлените преработватели на плодове и зеленчуци и вследствие на това да уважи исканията, направени в първоинстанционното производство от жалбоподателите по настоящото производство,

               —

               при условията на евентуалност, ако Съдът реши, че жалбите за отмяна са допустими (quod non), да отмени обжалваното решение поради допуснати сериозни и явни грешки при прилагане на правото, както и поради непълнота и противоречие на мотивите, както е пояснено в жалбата, и да върне делото на Общия съд за разглеждане по същество,

               —

               при условията на евентуалност, ако Съдът реши да потвърди (quod non) съображенията на Общия съд по съществото на спора, да отмени решението в частта му относно последиците от отмяната на член 60, параграф 7 от Регламент № 543/2011 (1), тъй като се основава на противоречиви мотиви, които са в противоречие и с принципите на правната сигурност и на оправданите правни очаквания, като се имат предвид продължителността и функционирането на оперативните програми,

               —

               да осъди жалбоподателите в първоинстанционното производство да заплатят съдебните разноски по двете производства, или да не се произнася по съдебните разноски, ако върне делото на Общия съд.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателите поддържат, че в обжалваното решение Общият съд:

               —

               неправилно е приел за допустима жалбата по дело T-454/10, доколкото се отнася до приложение VIII към Регламент № 1580/2007 (2), по-специално като е счел, че приложение VIII образува едно цяло с член 52, параграф 2а, втора алинея от посочения по-горе регламент, без да отчете обстоятелството, че последната разпоредба не е внесла промяна в съдържанието на приложение VIII, което винаги е предвиждало допустимостта на финансиране от Съюза на някои дейности и инвестиции, свързани с преработка,

               —

               неправилно е приел, че жалбоподателите в първоинстанционното производство са процесуално легитимирани да подадат жалби за отмяна по член 263, параграфи 4 и 6 ДФЕС,

               —

               неправилно е счел, че оспорените разпоредби са приети в нарушение на Общия регламент за ООП, като погрешно е сметнал, че този регламент изключва от обхвата на финансирането от ЕС всички дейности, извършвани от организации на производители, различни от производството на пресни продукти (както за консумация, така и предназначени за преработка),

               —

               неправилно е приложил принципа на недопускане на дискриминация, като го е смесил с принципа на ненарушаване на конкуренцията между равнопоставени икономически субекти и не е взел предвид, че селскостопанският сектор се подчинява на свои собствени правила в рамките на Общата селскостопанска политика,

               —

               доколкото става въпрос за последиците от отмяната, е приложил неправилно член 264, параграф 2 ДФЕС, като е провел разграничение между член 52, параграф 2а, втора алинея от Регламент № 1580/2007 и член 50, параграф 3 от Регламент № 543/2011, от една страна, и член 60, параграф 7 от Регламент № 543/2011, от друга страна, и е постановил решение, което е невъзможно да се изпълни по отношение на член 60, параграф 7 от Регламент № 543/2011.

      (1)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 543/2011 на Комисията от 7 юни 2011 година за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета по отношение на секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци (ОВ L 157, стр. 1)

      (2)  Регламент (ЕО) № 1580/2007 на Комисията от 21 декември 2007 година за определяне на правила за прилагане на Регламенти (ЕО) № 2200/96, (ЕО) № 2201/96 и (ЕО) № 1182/2007 на Съвета в сектора на плодовете и зеленчуците (ОВ L 350, стр. 1)


title: Дело F-119/12: Жалба, подадена на 17 октомври 2012 г. — ZZ/Европол

text:
               8.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 379/36

         Жалба, подадена на 17 октомври 2012 г. — ZZ/Европол
   (Дело F-119/12)
   2012/C 379/61
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: J.-J. Ghosez, avocat)

      Ответник: Европейска полицейска служба (Европол)

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на Европол да не поднови срочния договор на жалбоподателя и осъждане на Европол да заплати разликата между възнаграждението, което жалбоподателят би получавал, ако бе продължил да работи в Европол, и всяко друго обезщетение, което действително е получавал от 1 юни 2012 г.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на ответника от 3 април 2012 г., с което той уведомява жалбоподателя, че няма да поднови срочния му договор, който изтича на 31 май 2012 г.,

               —

               да се осъди ответника да заплати на жалбоподателя разликата между, от една страна, размера на възнаграждението, което жалбоподателят би получавал, ако бе продължил да работи в Европол, и от друга страна, размера на възнаграждението, хонорарите, обезщетенията за безработица или всякакво друго заместващо обезщетение, който той действително получава от 1 юни 2012 г. вместо възнаграждението, което е получавал като срочно нает служител,

               —

               да се осъди Европол да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-433/15: Иск, предявен на 27 юли 2015 г. — Bank Saderat/Съвет

text:
               28.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/40

         Иск, предявен на 27 юли 2015 г. — Bank Saderat/Съвет
   (Дело T-433/15)
   (2015/C 320/58)
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Bank Saderat plc (Лондон, Обединено кралство) (представители: S. Jeffrey, S. Ashley и A. Irvine, Solicitors, и M-E. Demetriou и R. Blakeley, Barristers)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на ищеца

   Ищецът моли Общия съд:

               —

               да осъди Съвета да заплати на ищеца следните суми:

                           —

                           8 8 9 06  191 EUR за имуществените вреди, претърпени до датата на предявяване на настоящия иск,

                           —

                           8 7 13  285 EUR за лихвите върху посочената по-горе в първото тире сума, заедно с дневна лихва от 10  377 EUR до датата на обявяване на съдебното решение, при условията на евентуалност по основния лихвен процент на Европейската централна банка за основни операции по рефинансиране, увеличен с два процента годишно, до датата на обявяване на съдебното решени и при условията на евентуалност спрямо последното — по лихвен процент и за период, които Общият съд намира за подходящи,

                           —

                           сума в размер на 54  716 EUR на ден за имуществените вреди, претърпени от датата на настоящия иск до края на периода, в който трябва да се предявят исканията,

                           —

                           лихва върху общата сума, изчислена съгласно третото тире по-горе, от 4,2601 % годишно до датата на обявяване на съдебното решение, при условията на евентуалност по основния лихвен процент на Европейската централна банка за основни операции по рефинансиране, увеличен с два процента годишно, до датата на обявяване на съдебното решение и при условията на евентуалност спрямо последното — по лихвен процент и за период, които Общият съд намира за подходящи,

                           —

                           3 2 9 64  320 EUR за имуществените вреди от датата, на която приключва периодът, в който трябва да се предявят исканията,

                           —

                           1 0 00  000 EUR за неимуществени вреди,

                           —

                           начислявана след обявяване на съдебното решение лихва върху сумите по тирета от едно до шест по-горе от 4,2601 % годишно до датата на плащане, при условията на евентуалност по основния лихвен процент на Европейската централна банка за основни операции по рефинансиране, увеличен с два процента годишно, до датата на плащане и при условията на евентуалност спрямо последното — по лихвен процент и за период, които Общият съд намира за подходящи, и

                           —

                           разноските на Bank по настоящия иск,

               —

               да осъди Съвета да заплати направените от ищеца съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   Ищецът изтъква, че наложените за него от Съвета на ЕС ограничителни мерки водят до достатъчно тежко неизпълнение на задълженията да му бъдат предоставени права и че поради това ЕС носи извъндоговорна отговорност.
   Според ищеца това неизпълнение е пряка причина за претърпените от него значителни имуществени и неимуществени вреди, за които той трябва да получи обезщетение.


title: Дело T-561/13: Жалба, подадена на 24 октомври 2013 г. — Испания/Комисия

text:
               14.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 367/37

         Жалба, подадена на 24 октомври 2013 г. — Испания/Комисия
   (Дело T-561/13)
   2013/C 367/67
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Испания (представител: N. Díaz Abad, Abogado del Estado)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени частично обжалваното решение, доколкото с него са изключени разходите в размер на 757 968,97 EUR, направени от Кралство Испания в рамките на помощта ICDN на Програмата за развитие на селските райони на Галиция за периода 2007—2013 г., които разходи съответстват на понятието за неблагоприятни природни условия и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е подадена срещу Решение за изпълнение 2013/433/ЕС на Комисията от 13 август 2013 г. за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР).
   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага две правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение на член 10, параграфи 2 и 4 и на член 14, параграф 2 от Регламент № 1975/2006.

                           —

                           В това отношение Кралство Испания твърди, че задължението за преброяване на животните по време на проверките на място в рамките на помощта ICDN противоречи на непрекъснатия характер на критерия за коефициента на натовареност и на принципа на равно третиране. Кралство Испания твърди също, че Комисията е изтълкувала грешно посочените разпоредби, като е приела, че испанската система не може да провери по адекватен начин дали е изпълнен критерият за натовареност.

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушение на член 2, параграф 2 от Регламент № 1082/2003 и на член 26, параграф 2, буква б) от Регламент № 796/2004.

                           —

                           В това отношение Кралство Испания твърди, че обжалваното решение нарушава посочените разпоредби, доколкото изисква да се извърши преброяване на животните по време на осъществяване на проверката на място, за да се установи дали е изпълнен критерият за коефициента на натоварване.


title: Дело T-285/17: Жалба, подадена на 12 май 2017 г. — Янукович/Съвет

text:
               17.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 231/37

         Жалба, подадена на 12 май 2017 г. — Янукович/Съвет
   (Дело T-285/17)
   (2017/C 231/46)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Вiктор Федорович Янукович (Киев, Украйна) (представител: T. Beazley, QC)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение (ОВППС) 2017/381 на Съвета от 3 март 2017 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (OВ L 58, 2017 г., стр. 34), в частта относно жалбоподателя,

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/374 на Съвета от 3 март 2017 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (OВ L 58, 2017 г., стр. 1), в частта относно жалбоподателя,

               —

               да осъди Съвета да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага седем основания.

               1.

               С първото основание се твърди, че Съветът не е разполагал с надлежно правно основание за обжалваните актове.

                           —

                           Условията Съветът да се позовава на член 29 ДЕС не са били изпълнени по отношение на обжалваното решение.

                           —

                           Условията за позоваване на член 215 ДФЕС не са били изпълнени, тъй като липсва валидно решение по дял V, глава 2 ДЕС.

                           —

                           Липсвала е достатъчна връзка за позоваване на член 215 ДФЕС срещу жалбоподателя.

               2.

               С второто основание се твърди, че Съветът е злоупотребил с правомощията си.

                           —

                           Действителната цел на Съвета е била с прилагане на обжалваните актове най-вече да се хареса на сегашния режим в Украйна (която да продължи изграждането на по-тесни връзки с ЕС), а не изпълнение на целите/мотивите, посочени в самите обжалвани актове.

               3.

               С третото основание се твърди, че Съветът не е изложил основания.

                           —

                           „Основанията“, посочени в обжалваните актове за включване на жалбоподателя, (освен че са неправилни) са формални, неподходящи и недостатъчно индивидуализирани.

               4.

               С четвъртото основание се твърди, че жалбоподателят не отговаря на оповестените към съответния момент критерии за посочване в списък.

               5.

               С петото основание се твърди, че Съветът е допуснал явни грешки в преценката с включване на жалбоподателя в обжалваните актове. С повторното включване на жалбоподателя в списък, въпреки ясната липса на връзка между „основанията“ и съответните критерии за включване, Съветът е допуснал очевидна грешка.

               6.

               С шестото основание се твърди, че правото на защита на жалбоподателя е било нарушено и/или че е бил лишен от ефективна съдебна защита. По-специално Съветът не се допитал в достатъчна степен до жалбоподателя преди повторното му включване и жалбоподателят бил лишен от подходяща и справедлива възможност или да отстрани грешките, или да представи информация във връзка с личното си положение.

               7.

               Със седмото основание се твърди, че правото на собственост на жалбоподателя по член 17, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз е било нарушено, тъй като по-специално ограничителните мерки представляват необосновано и непропорционално ограничение на посоченото право.


title: Дело C-152/15: Преюдициално запитване от Tribunal da Relação de Lisboa (Португалия), постъпило на 30 март 2015 г. — Cruz & Companhia Lda/Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP), Caixa Central — Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo CRL

text:
               22.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/17

         Преюдициално запитване от Tribunal da Relação de Lisboa (Португалия), постъпило на 30 март 2015 г. — Cruz & Companhia Lda/Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP), Caixa Central — Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo CRL
   (Дело C-152/15)
   (2015/C 205/23)
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal da Relação de Lisboa

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Cruz & Companhia Lda

      Ответници: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP), Caixa Central — Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo CRL

      Преюдициален въпрос

   Tribunal da Relação de Lisboa отправя до СЕС следния въпрос:

               —

               дали банкова гаранция, предоставена за получаване на авансово плащане на възстановявания при износ, не покрива неизпълнението на „другите условия“, обстоятелство, което е установено единствено чрез проверка, извършена след осъществяване на износа и обмитяването на съответните стоки;

               —

               или напротив банковата гаранция покрива неизпълнението на „другите условия“, а това обстоятелство е проверено едва след обмитяването на посочените стоки.


title: Дело T-777/14: Жалба, подадена на 26 ноември 2014 г.  — Fon Wireless/СХВП — Henniger (NEOFON — FON И ДР.)

text:
               26.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/41

         Жалба, подадена на 26 ноември 2014 г. — Fon Wireless/СХВП — Henniger (NEOFON — FON И ДР.)
   (Дело T-777/14)
   (2015/C 026/52)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Fon Wireless Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: J. Devaureix и L. Montoya Terán, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Andreas Henniger (Щарнберг, Германия)

      Данни за производството пред СХВП

      Притежател на спорната марка: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: словна марка на Общността „Neofon“ — заявка за марка на Общността № 1 0 6 74  893

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 15.9.2014 г. по преписка R 2519/2013-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение и да предприеме необходимите действия, за да осигури ефективността на съдебното решение,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-346/11: Жалба, подадена на 7 юли 2011 г. — Gollnisch/Парламент

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/42

         Жалба, подадена на 7 юли 2011 г. — Gollnisch/Парламент
   (Дело T-346/11)
   2011/C 252/92
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Bruno Gollnisch (Limonest, Франция) (представител: G. Dubois, avocat)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               Да отмени решението на Европейския парламент да отнеме парламентарния имунитета на жалбоподателя, взето на 10 май 2011 г. за приемане на Доклад № A7-0155/2011,

               —

               да присъди на г-н GOLLNISCH сумата от 8 000 EUR като обезщетение за неимуществени вреди,

               —

               да присъди на г-н GOLLNISCH сумата от 4 000 EUR за покриване на разходите за адвокатски хонорари и изготвяне на настоящата жалба.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят иска от една страна отмяна на Решение на Европейския парламент от 10 май 2011 г. за приемане на доклада на Комисията по правните въпроси (A7-0155/2011) и за отхвърляне на искането за защита на имунитета и привилегиите на Bruno Gollnisch [2010/2284(IMM)] и от друга страна —обезщетение за неимуществените вреди, които жалбоподателят твърди, че е претърпял вследствие на приемането на обжалваното решение.
   В подкрепа на жалбата, жалбоподателят излага седем правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от нарушение на член 9 от Протокола за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз от 8 април 1965 година.

               2.

               Второто правно основание е изведено от необходимото прилагане в случая на член 9 от Протокола.

               3.

               Третото правно основание е изведено от засягане на постоянната практика на Комисията по правните въпроси на Европейския парламент

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от незачитането на правната сигурност в правото на Съюза и от засягане на оправданите правни очаквания.

               5.

               Петото правно основание е изведено от засягане на независимостта на членовете на Парламента.

               6.

               Шестото правно основание е изведено от нарушение на разпоредите от Правилника за дейността на Европейския парламент относно процедурата, която може да доведе до снемане на доверието от член на Парламента.

               7.

               Седмото правно основание е изведено от нарушение на принципа на състезателното производство и на правото на защита на жалбоподателя.


title: Дело T-182/08: Решение на Първоинстанционния съд от 8 юли 2009 г. — Комисия/Atlantic Energy (Арбитражна клауза — Договор за финансова помощ, сключен в рамките на специфична програма в областта на неядрената енергетика — Неспазване на договора — Възстановяване на авансово платените суми — Прихващане — Неприсъствено производство)

text:
               29.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/35

         Решение на Първоинстанционния съд от 8 юли 2009 г. — Комисия/Atlantic Energy
   (Дело T-182/08) (1)

   (Арбитражна клауза - Договор за финансова помощ, сключен в рамките на специфична програма в областта на неядрената енергетика - Неспазване на договора - Възстановяване на авансово платените суми - Прихващане - Неприсъствено производство)
   2009/C 205/63
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: първоначално A.-M. Rouchaud-Joët и S. Lejeune, впоследствие A.-M. Rouchaud-Joët и F. Mirza, подпомагани от M. Jarvis, barrister)

      Ответник: Atlantic Energy Ltd (Truro, Корнуол, Обединено кралство)

      Предмет

   Иск, предявен от Комисията на основание член 238 ЕО, с който се цели ответникът да бъде осъден да възстанови авансово платените суми от страна на Европейската общност, заедно с лихвите, в рамките на договор BU 183/95 UK/AT.

      Диспозитив

               1)

               Осъжда Atlantic Energy Ltd да възстанови на Комисията на Европейските общности сумата от 226 010 EUR, заедно с лихвите, предвидени в член 23.1 от общите условия на договор BU 183/95 UK/AT, за периода 1 юни 1996 г. — 28 февруари 2002 г., от една страна, и за периода 16 юли 2002 г. — 31 май 2008 г., от друга страна, намалена със сумата от 3 610,53 EUR, като към тази крайна сума се прибавят лихвите, предвидени в посочения член 23.1 от общите условия, считано от 1 юни 2008 г. до пълното погасяване на задължението.

               2)

               Осъжда Atlantic Energy Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 171, 5.7.2008 г.


title: Дело C-443/07 P: Решение на Съда (втори състав) от 22 декември 2008 г. — Isabel Clara Centeno Mediavilla, Delphine Fumey, Eva Gerhards, Iona M.S. Hamilton, Raymond Hill, Jean Huby, Patrick Klein, Domenico Lombardi, Thomas Millar, Miltiadis Moraitis, Ansa Norman Palmer, Nicola Robinson, François-Xavier Rouxel, Marta Silva Mendes, Peter van den Hul, Fritz Von Nordheim Nielsen, Michaël Zouridakis/Комисия на Европейските общности, Съвет на Европейския съюз (Обжалване — Правилник за длъжностните лица — Възражение за незаконосъобразност на член 12, параграф 3 от приложение ХIII относно класирането на длъжностни лица, назначени след 1 май 2004 г. — Консултиране с Комитета по правилника за персонала — Ненарушаване на придобитите права и на принципа за равно третиране)

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/18

         Решение на Съда (втори състав) от 22 декември 2008 г. — Isabel Clara Centeno Mediavilla, Delphine Fumey, Eva Gerhards, Iona M.S. Hamilton, Raymond Hill, Jean Huby, Patrick Klein, Domenico Lombardi, Thomas Millar, Miltiadis Moraitis, Ansa Norman Palmer, Nicola Robinson, François-Xavier Rouxel, Marta Silva Mendes, Peter van den Hul, Fritz Von Nordheim Nielsen, Michaël Zouridakis/Комисия на Европейските общности, Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-443/07 P) (1)

   (Обжалване - Правилник за длъжностните лица - Възражение за незаконосъобразност на член 12, параграф 3 от приложение ХIII относно класирането на длъжностни лица, назначени след 1 май 2004 г. - Консултиране с Комитета по правилника за персонала - Ненарушаване на придобитите права и на принципа за равно третиране)
   (2009/C 44/29)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподатели: Isabel Clara Centeno Mediavilla, Delphine Fumey, Eva Gerhards, Iona M. S. Hamilton, Raymond Hill, Jean Huby, Patrick Klein, Domenico Lombardi, Thomas Millar, Miltiadis Moraitis, Ansa Norman Palmer, Nicola Robinson, François-Xavier Rouxel, Marta Silva Mendes, Peter van den Hul, Fritz Von Nordheim Nielsen, Michaël Zouridakis (представители: G. Vandersanden и L. Levi, avocat)

      Други страни в производството: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и H. Krämer), Съвет на Европейския съюз (представители: M. Arpio Santacruz и M. Bauer)
   Предмет
   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности (четвърти разширен състав) от 11 юли 2007 г. по дело Centeno Mediavilla и др./Комисия (T-58/05), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалбата на жалбоподателите, с която се иска отмяна на решенията за назначаването им като длъжностни лица в срок за изпитване в частта, която определя тяхното класиране в степен съгласно преходните разпоредби на член 12, параграф 3 от Приложение ХIII към Правилника за длъжностните лица на Европейските общности, изменен с Регламент (ЕО, Евратом) № 723/2004 на Съвета от 22 март 2004 година (ОВ L 124, стр. 1) — Последици от влизането в сила на новия Правилник за длъжностните лица върху положението на лица, вписани в списък с подходящи кандидати или с резерви за бъдещи назначения преди датата на това влизане в сила, 1 май 2004 г., но назначени след тази дата — Принципи за правна сигурност, за оправдани правни очаквания и за равно третиране — Обхват на задължението за мотивиране
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-жа Centeno Mediavilla, г-жа Fumey, г-жа Gerhards, г-жа Hamilton, г-н Hill, г-н Huby, г-н Klein, г-н Lombardi, г-н Millar, г-н Moraitis, г-жа Palmer, г-жа Robinson, г-н Rouxel, г-жа Silva Mendes, г-н van den Hul, г-н Von Nordheim Nielsen и г-н Zouridakis да заплатят съдебните разноски, направени в производството по обжалване.

               3)

               Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 22 от 26.1.2008 г.


title: Дело T-270/16 P: Решение на Общия съд от 14 февруари 2017 г. — Kerstens/Комисия (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Отхвърляне на жалбата от първата инстанция — Действия, уронващи престижа на публичната служба — Разпространяване на обидни твърдения за друго длъжностно лице — Дисциплинарно производство — Разследване под формата на проверка на фактите — Дисциплинарно наказание забележка — Процесуално нарушение — Последици от нарушението)

text:
               27.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/12

         Решение на Общия съд от 14 февруари 2017 г. — Kerstens/Комисия
   (Дело T-270/16 P) (1)

   ((Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Отхвърляне на жалбата от първата инстанция - Действия, уронващи престижа на публичната служба - Разпространяване на обидни твърдения за друго длъжностно лице - Дисциплинарно производство - Разследване под формата на проверка на фактите - Дисциплинарно наказание забележка - Процесуално нарушение - Последици от нарушението))
   (2017/C 095/20)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Petrus Kerstens (Overijse, Белгия) (представител: C. Mourato, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: T. Bohr и C. Ehrbar)

      Предмет

   Жалба срещу решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 18 март 2016 г., Kerstens/Комисия (F-23/15, EU:F:2016:65), с която се иска отмяна на това решение

      Диспозитив

               1)

               Отменя решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 18 март 2016 г., Kerstens/Комисия (F-23/15, EU:F:2016:65), в частта, в която е отхвърлено искането за отмяна на решението на Европейската комисия за налагане на наказание „забележка“ на г-н Petrus Kerstens.

               2)

               Отменя решението на Комисията от 15 април 2014 г., с което налага на г-н Kerstens наказание „забележка“.

               3)

               Осъжда Комисията да заплати съдебните разноски за производството по жалбата и за първоинстанционното производство.

      (1)  ОВ C 260, 18.7.2016 г.


title: Дело C-261/09: Решение на Съда (голям състав) от 16 ноември 2010 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Stuttgart, Германия) — Изпълнение на европейска заповед за арест, издадена срещу Gaetano Mantello (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по наказателни дела — Европейска заповед за арест — Рамково решение 2002/584/ПВР — Член 3, точка 2 — Принцип ne bis in idem — Понятие същите деяния — Възможност за изпълняващия съдебен орган да откаже да изпълни европейска заповед за арест — Влязла в сила присъда в издаващата държава членка — Притежание на наркотични вещества — Трафик на наркотични вещества — Престъпна група)

text:
               15.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/13

         Решение на Съда (голям състав) от 16 ноември 2010 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Stuttgart, Германия) — Изпълнение на европейска заповед за арест, издадена срещу Gaetano Mantello
   (Дело C-261/09) (1)

   (Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по наказателни дела - Европейска заповед за арест - Рамково решение 2002/584/ПВР - Член 3, точка 2 - Принцип „ne bis in idem“ - Понятие „същите деяния“ - Възможност за изпълняващия съдебен орган да откаже да изпълни европейска заповед за арест - Влязла в сила присъда в издаващата държава членка - Притежание на наркотични вещества - Трафик на наркотични вещества - Престъпна група)
   2011/C 13/20
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht Stuttgart

      Страна в главното производство

   Gaetano Mantello

      Предмет

   Преюдициално запитване — Oberlandesgericht Stuttgart — Тълкуване на член 3, точка 2 от Рамково решение на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (ОВ L 190, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3) — Принцип „non bis in idem“ на национално равнище — Възможност за изпълняващия съдебен орган да откаже да изпълни европейска заповед за арест, издадена с оглед упражняването на наказателно преследване, свързано с факти, част от които вече са били предмет на влязла в сила присъда в издаващата държава членка — Понятие „същите деяния“— Положение, при което всички факти в основата на европейската заповед за арест са били известни на разследващите служби на издаващата държава членка по време на първото наказателно производство, но не са били използвани поради свързани с разследването тактически съображения

      Диспозитив

   За целите на издаването и изпълнението на европейска заповед за арест понятието „същите деяния“, съдържащо се в член 3, точка 2 от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, представлява самостоятелно понятие на правото на Съюза.
   При обстоятелства като разглежданите в главното производство, при които в отговор на отправено от изпълняващия съдебен орган искане за информация по смисъла на член 15, параграф 2 от това рамково решение издаващият съдебен орган — на основание на националното право и при спазване на изискванията, произтичащи от залегналото в този член 3, точка 2 понятие „същите деяния“ — изрично констатира, че постановената по реда на националното право предходна присъда не е влязла в сила присъда за деянията, посочени в заповедта за арест, и следователно не е пречка за наказателното преследване, във връзка с което е издадена споменатата заповед за арест, тази присъда не дава основание на изпълняващия съдебен орган да приложи посочения член 3, точка 2 и да не допусне изпълнение.

      (1)  ОВ C 220, 12.9.2009 г.


title: Дело C-259/07: Решение на Съда (шести състав) от 31 януари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Швеция (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 2005/51/ЕО — Обществени поръчки — Процедури за възлагане на обществени поръчки — Липса на транспониране в определения срок)

text:
               29.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/9

         Решение на Съда (шести състав) от 31 януари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Швеция
   (Дело C-259/07) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2005/51/ЕО - Обществени поръчки - Процедури за възлагане на обществени поръчки - Липса на транспониране в определения срок)
   (2008/C 79/15)
   Език на производството: шведски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: D. Kukovec и K. Nyberg)

      Ответник: Кралство Швеция (представител: A. Falk)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Не са приети в предвидения срок необходимите разпоредби за съобразяване с Директива 2005/51/EО на Комисията от 7 септември 2005 година за изменение на приложение XX към Директива 2004/17/EО и на приложение VIII към Директива 2004/18/EО на Европейския парламент и на Съвета относно обществените поръчки (OВ L 257, стр. 127; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 7, стр. 220)
   Диспозитив

               1)

               Като не е приело в определения срок необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за съобразяване с Директива 2005/51/EО на Комисията от 7 септември 2005 година за изменение на приложение XX към Директива 2004/17/EО и на приложение VIII към Директива 2004/18/EО на Европейския парламент и на Съвета относно обществените поръчки, Кралство Швеция не е изпълнило задълженията, произтичащи за него по силата на тази директива.

               2)

               Осъжда Кралство Швеция да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 183, 4.8.2007 г.


title: Дело F-31/09: Жалба, подадена на 26 март 2009 г. — Noël/Съвет

text:
               6.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/22

         Жалба, подадена на 26 март 2009 г. — Noël/Съвет
   (Дело F-31/09)
   2009/C 129/38
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Isabelle Noël (Rosières-Saint-André, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Предмет на производството

   Отмяна на решението, с което жалбоподателката е назначена като длъжностно лице на изпитателен срок, доколкото с това решение тя е разпределена в кариерния поток AST 1-7.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението от 13 ноември 2006 г., с което жалбоподателката е назначена като длъжностно лице, доколкото с това решение тя е разпределена в кариерният поток AST 1-7,

               —

               да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-251/11: Решение на Съда (шести състав) от 8 март 2012 г. (преюдициално запитване от Tribunal administratif de Rennes — Франция) — Martial Huet/Université de Bretagne Occidentale (Социална политика — Директива 1999/70/ЕО — Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) — Клауза 5, точка 1 — Последователни срочни трудови договори — Мерки за предотвратяване на злоупотребата, която произтича от използването на такива договори — Преобразуване на последния срочен договор в договор за неопределено време — Задължение за точно възпроизвеждане на основните клаузи от последния срочен договор)

text:
               28.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 126/3

         Решение на Съда (шести състав) от 8 март 2012 г. (преюдициално запитване от Tribunal administratif de Rennes — Франция) — Martial Huet/Université de Bretagne Occidentale
   (Дело C-251/11) (1)

   (Социална политика - Директива 1999/70/ЕО - Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) - Клауза 5, точка 1 - Последователни срочни трудови договори - Мерки за предотвратяване на злоупотребата, която произтича от използването на такива договори - Преобразуване на последния срочен договор в договор за неопределено време - Задължение за точно възпроизвеждане на основните клаузи от последния срочен договор)
   2012/C 126/04
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal administratif de Rennes

      Страни в главното производство

      Ищец: Martial Huet

      Ответник: Université de Bretagne Occidentale

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunal administratif de Rennes — Тълкуване на Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129) — Последователни срочни договори в публичния сектор — Задължение за точно възпроизвеждане на основните клаузи на последния срочен договор при преобразуване в договор за неопределено време — Принципи на еквивалентност и на недопускане на понижаване на равнището на предишната защита

      Диспозитив

   Клауза 5 от Рамковото споразумение относно срочната работа, сключено на 18 март 1999 година, съдържащо се в приложението към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие(CEEP), трябва да се тълкува в смисъл, че държава членка, която в своята национална правна уредба предвижда преобразуването на срочните трудови договори в трудови договори за неопределено време, когато срочните трудови договори са достигнали определена продължителност, не е длъжна да изисква в трудовия договор за неопределено време да бъдат възпроизведени точно основните клаузи, съдържащи се в предходния договор. За да не възпрепятства обаче постигането на преследваните с Директива 1999/70 цели и нейното полезно действие, тази държава членка трябва да следи преобразуването на срочни трудови договори в трудови договори за неопределено време да не се съпътства от съществени промени в основните клаузи на предходния договор в неблагоприятна като цяло за заинтересованото лице посока, когато предметът на неговите задачи и естеството на функциите му остават същите.

      (1)  ОВ C 238, 13.8.2011 г.


title: Дело T-293/08: Иск, предявен на 24 юли 2008 г. — BASF Plant Science и др./Комисия на Европейските общности

text:
               25.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/28

         Иск, предявен на 24 юли 2008 г. — BASF Plant Science и др./Комисия на Европейските общности
   (Дело T-293/08)
   (2008/C 272/55)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищци: BASF Plant Science GmbH (Ludwigshafen, Германия), Plant Science Sweden AB (Svalöv, Швеция), Amylogene HB (Svalöv, Швеция) и BASF Plant Science Holding GmbH (Ludwigshafen, Германия) [представители: D. Waelbroeck, lawyer, U. Zinsmeister, lawyer и D. Slater, Solicitor]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищците

               —

               настоящият иск да се приеме за допустим и основателен,

               —

               да се установи, че като не е взела необходимите мерки съгласно член 18 от Директива 2001/18/ЕО и член 5 от Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. и не е приела решение по преписката „Amflora“, Комисията не е изпълнила задълженията си по тези разпоредби,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени решението на Комисията от 14 май 2008 г., с което се оправомощава Европейският орган за безопасност на храните (ЕОБХ) „да приеме общо становище относно използването на антибиотично устойчиви маркерни гени в генетично модифицирани растения“, и спирането на процедурата по преписката „Amflora“, за което ищците са уведомени с писмо от 19 май 2008 г.,

               —

               да се уважи искането за събиране на доказателства,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Ищците твърдят, че като не е приела решение по искането за разрешение за пускане на пазара на генетично модифицирани картофи (картофи „Amflora“) за промишлена употреба съгласно Директива 2001/18/ЕО (1), Комисията е нарушила задълженията си по член 18, параграф 1 от посочената директива и по член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО („Решение за комитологията“) (2) и по този начин е допуснала неправомерно бездействие по смисъла на член 232 ЕО.
   Ищците поддържат, че задължението на Комисията да приеме такова решение в предвидения в Директива 2001/18/ЕО срок се потвърждава и от редица други фактори, а именно а) необходимостта от запазване на баланса между институциите, б) задълбочената преценка на правното основание за искането на Комисията и в) общите принципи на общностното право.
   Ако Съдът приеме, че писмото на Комисията от 19 май 2008 г. определя позицията ѝ и следователно искът за установяване на неправомерно бездействие е недопустим, при условията на евентуалност ищците искат Съдът да отмени решението на Комисията от 14 май 2008 г., с което се оправомощава ЕОБХ да представи общо становище, и спирането на процедурата до извършването на пета научна оценка, което довежда до приемането на спорното решение.
   Ищците твърдят, че с приемането на спорното решение и съответно чрез допълнителното забавяне на приемането на решение по преписката „Amflora“ Комисията е нарушила член 18, параграф 1 от Директива 2001/18 и член 5, параграф 6, точка 3 от Решението за комитологията, които предвиждат решението по преписката „Amflora“ да бъде взето в срок от 120 дни след началото на процедурата пред Комисията, както изискват и основните принципи на общностното право, а именно принципите на пропорционалност, на добра администрация, на защита на оправданите правни очаквания, на правна сигурност и за недопускане на дискриминация.

      (1)  Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 март 2001 г. относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда и за отмяна на Директива 90/220/ЕИО на Съвета (ОВ L 106, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 75).

      (2)  Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (ОВ L 184, 1999 г., стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 2, стр. 159).


title: Дело T-177/11: Определение на Общия съд от 30 август 2011 г. — PASP и др./Съвет

text:
               15.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/10

         Определение на Общия съд от 30 август 2011 г. — PASP и др./Съвет
   (Дело T-177/11) (1)

   2011/C 305/12
   Език на производството: френски
   Председателят на пети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 145, 14.5.2011 г.


title: Дело C-439/10: Преюдициално запитване, отправено от Curtea de Apel Bacău (Румъния) на 13 септември 2010 г. — SC DRA SPEED SRL/Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău

text:
               4.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/13

         Преюдициално запитване, отправено от Curtea de Apel Bacău (Румъния) на 13 септември 2010 г. — SC DRA SPEED SRL/Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău
   (Дело C-439/10)
   ()
   2010/C 328/24
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Bacău

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: SC DRA SPEED SRL

      Ответник: Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău

      Преюдициални въпроси

               1.

               Член 110, параграф 1 [ДФЕС] (предишен член 90 ЕО), съгласно който „нито една държава-членка не може да налага, пряко или косвено, каквито и да било вътрешни данъци върху стоките на други държави-членки, които надвишават наложените пряко или косвено върху подобните местни стоки“, не допуска въвеждането за автомобилите с характеристиките, определени в Ordonanța de Urgență a Guvernului № 50/2008, на такса за замърсяване, налагана при първата им регистрация на територията на държава членка, такса, която може да представлява вътрешен данък върху стоките от други държави членки, като се има пред вид, че таксата не се събира при пререгистрацията в Румъния на автомобил, чиито характеристики са еднакви с характеристиките на внесен употребяван автомобил.

               2.

               Член 110, параграф 2 ДФЕС (предишен член 90 ДЕО), съгласно който никоя държава-членка не може да налага върху стоките от други държави-членки вътрешни данъци от такъв характер, че да дава косвена закрила на други стоки, не допуска въвеждането за автомобилите с характеристиките, определени в Ordonanța de Urgență a Guvernului № 50/2008, на такса за замърсяване, която се събира при първата им регистрация на територията на държава членка, като се има пред вид, че с Ordonanța de Urgență a Guvernului № 218/2008 от плащане на таксата за замърсяване е освободена онази категория автомобили, която съответства на техническите характеристики на произведените в Румъния автомобили.


title: Дело T-500/11: Определение на Общия съд от 9 февруари 2012 г. — Германия/Комисия

text:
               24.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/29

         Определение на Общия съд от 9 февруари 2012 г. — Германия/Комисия
   (Дело T-500/11) (1)

   2012/C 89/50
   Език на производството: немски
   Председателят на пети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 355, 3.12.2011 г.


title: Дело C-224/14 P: Жалба, подадена на 7 най 2014 г. от Lidl Stiftung & Co. KG срещу решението на Общия съд (девети състав), постановено на 27 февруари 2014 г. по дело T-226/12 — Lidl Stiftung & Co. KG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

text:
               25.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/17

         Жалба, подадена на 7 най 2014 г. от Lidl Stiftung & Co. KG срещу решението на Общия съд (девети състав), постановено на 27 февруари 2014 г. по дело T-226/12 — Lidl Stiftung & Co. KG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-224/14 P)
   2014/C 282/23
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Lidl Stiftung & Co. KG (представители: M. Wolter, M. Kefferpütz, A. K. Marx, Rechtsanwälte)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд от 27 февруари 2014 г. (дело T-226/12),

               —

               в случай, че жалбата бъде приета за основателна, да отмени решението на първи апелативен състав от 21 март 2012 г. (R 2380/2010-1) съгласно предявените пред Общия съд искания,

               —

               да осъди СХВП, ответник пред Общия съд, да заплати съдебните разноски, направени в производството пред Общия съд и в производството по обжалване.

      Основания и основни доводи

   В жалбата си Lidl Stiftung & Co. KG излага три основания за отмяна на обжалваното решение:

               1)

               нарушение на член 42, параграфи 2 и 3 от РМО (1) и на правило 22, параграфи 3 и 4 от Регламента за прилагане на РМО (2), във връзка с член 15, параграф 1 от РМО поради неправилно тълкуване от Общия съд на изискванията за доказване на реалното използване на спорната марка по смисъла на посочените разпоредби;

               2)

               нарушение на член 15, параграф 1, буква a) от РМО във връзка с член 42, параграфи 2 и 3 от същия поради неправилното тълкуване от Общия съд на условията, които са необходими, за да се приеме, че използването на по-ранната марка в по-различна форма от тази, в която тя е регистрирана, представлява реално използване по смисъла на член 15, параграф 1 от РМО;

               3)

               нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от РМО поради неправилно тълкуване от Общия съд на изискванията относно оценката на вероятността от объркване.

         Основните доводи могат да се представят накратко както следва:
   По отношение на първото основание, Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като приел, че апелативният състав правилно преценил три недатирани снимки и няколко фактури като убедителни и обективни доказателства, достатъчни, за да се докаже реалното използване на по-ранната марка, по-специално по отношение на естеството на използването.
   По отношение на второто основание, Общият съд не взел предвид обстоятелството, че член 15, параграф 1, буква а) от РМО имал характер на изключение и че от съображения за правна сигурност и предвидимост изисквал стриктно и стеснително тълкуване и оценка на всички елементи на марката във формата, в която била регистрирана. Ето защо Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като потвърдил заключението на апелативния състав, че формата, в която се използвала марката, представлявала реално използване, след като не променяла отличителния характер на по-ранната марка във формата, в която тя била регистрирана, тъй като апелативният състав не взел предвид всички елементи на по-ранната марка.
   По отношение на третото основание, Общият съд тълкувал неправилно член 8, параграф 1, буква б) от РМО, тъй като в своята оценка на заключението на апелативния състав относно сходството на знаците и вероятността от объркване не взел надлежно предвид факта, на първо място, че степента на внимание на съответните потребители е по-скоро висока, на второ място, че средният потребител обикновено възприема марката като едно цяло и не се впуска в изследване на различните ѝ детайли и, на трето място, че само ако всички други компоненти на марката са незначителни, преценката на приликата би могла да се направи единствено въз основа на доминиращия елемент. Ако бил взел предвид посочените аспекти, Общият съд нямало да приеме, че е налице вероятност от объркване.
   Тъй като следователно обжалваното решение не било в съответствие с разпоредбите на Регламент № 207/2009, Lidl Stiftung & Co. KG KG иска то да бъде отменено.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ, L 78, стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността (ОВ L 303, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189).


title: Дело T-188/09: Определение на Общия съд от 15 ноември 2011 г. — Galileo International Technology/СХВП — Residencias Universitarias (GALILEO) (Марка на Общността — Производство по възражение — Оттегляне на възражението — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/51

      Определение на Общия съд от 15 ноември 2011 г. — Galileo International Technology/СХВП — Residencias Universitarias (GALILEO)
      (Дело T-188/09) (1)

      (Марка на Общността - Производство по възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
      (2012/C 25/100)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Galileo International Technology LLC (Bridgetown, Barbade) (представители: M. Blair и K. Gilbert)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: O. Mondéjar Ortuño)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Residencias Universitarias, SA (Валенсия, Испания)

         Предмет

      Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 19 февруари 2009 г. (преписка R 471/2005-4) във връзка с производство по възражение между Residencias Universitarias, SA и Galileo International Technology LLC.

         Диспозитив

                  1.

                  Няма основание за постановяване на съдебно решение по същество.

                  2.

                  Жалбоподателят понася направените от него съдебни разноски, както и тези на ответника.

         (1)  ОВ C 180, 1.8.2009 г.


title: Дело C-207/09: Иск, предявен на 9 юни 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Словашка република

text:
               29.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/20

         Иск, предявен на 9 юни 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Словашка република
   (Дело C-207/09)
   2009/C 205/35
   Език на производството: словашки

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: K. Simonsson, A. Tokár)

      Ответник: Словашка република

      Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че като е използвала услугите на непризнати организации по смисъла на членове 2 и 4 от Директива 94/57/ЕО (1), за извършване на предвидените в член 3 от тази директива инспекции и проверки, Словашката република не е изпълнила задълженията си по този член,

               —

               да се осъди Словашка република да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Словашката република е използвала услугите на организации, които не са признати компании за класификация по смисъла на Директива 94/57/ЕО и според информацията, с която разполага Комисията, Словашката република не е отменила оправомощаването на тези организации. Освен това, предвид че Словашката република не е въвела законодателна рамка, която да прегради възможността за бъдещо евентуално оправомощаване на непризнати компании за класификация, съществува риск от нови случаи на неправилно прилагане на Директива 94/57/ЕО, както тези, които са предмет на настоящия иск.

      (1)  Директива 94/57/ЕО на Съвета от 22 ноември 1994 година относно общи правила и стандарти за оправомощените организации за инспектиране и преглед на кораби и за съответните действия на морските администрации, ОВ L 319, 12.12.1994 г., стр. 20; Специално издание на словашки език, глава 7, том 2, стр. 230; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 3, стр. 142.


title: Дело C-382/08: Преюдициално запитване, отправено от Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich (Австрия) на 25 август 2008 г.  — Michael Neukirchinger/Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen

text:
               8.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 285/26

         Преюдициално запитване, отправено от Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich (Австрия) на 25 август 2008 г. — Michael Neukirchinger/Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen
   (Дело C-382/08)
   (2008/C 285/42)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: Michael Neukirchinger

      Ответник: Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen
   Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли член 49 и следващите от Договора за създаване на Европейската общност да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна норма, която за организирането на полети с балон в Австрия, изисква лице, установено в друга държава-членка, което е притежател на издадено съгласно правния ред на посочената държава разрешително за организиране с търговска цел на полети с балон (Германия), да има седалище или да пребивава в Австрия (§ 106 от Luftfahrtgesetz (Закон за въздушния транспорт) (Bundesgesetzblatt № 253/1957, последно изменен с Bundesgesetzblatt I № 83/2008)?

               2.

               Трябва ли член 49 и следващите от Договора за създаване на Европейската общност да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна норма, която предвижда, че притежателят на разрешително за организиране с търговска цел на полети с балон, който е установен в държава-членка, различна от тази, в която е в сила въпросната правна норма и който е оправомощен съгласно правния ред на посочената държава, трябва, за да упражнява тази дейност в друга държава-членка, да получи допълнително разрешително, условията за издаването на което по същество са същите като тези на вече издаденото в страната му на произход разрешително и освен това трябва да има седалище или да пребивава в страната, в която се организират полетите (в настоящия случай Австрия)?

               3.

               Несъвместими ли са разпоредбите на § 102, във връзка с § 104 и § 106 от Luftfahrtgesetz, с член 49 от Договора за създаване на Европейската общност, ако притежателят на разрешително, който е установен в Германия, е субект на административно наказателно преследване поради употребата на това разрешително в Австрия и в резултат на това му е отказан достъп до пазара, доколкото по силата на § 106, алинея 1 от Luftfahrtgesetz получаването на такова разрешително, както и на оперативно разрешително е невъзможно без учредяването на отделен клон и/или установяването на пребиваване и без пререгистрирането на балон с топъл въздух, който вече е регистриран в Германия?


title: Дело T-36/16: Решение на Общия съд от 3 май 2017 г. — Enercon/EUIPO — Gamesa Eólica (Преливащи се нюанси на зеления цвят) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Марка на Европейския съюз, представляваща преливащи се нюанси на зеления цвят — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 52, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009)

text:
               19.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/23

         Решение на Общия съд от 3 май 2017 г. — Enercon/EUIPO — Gamesa Eólica (Преливащи се нюанси на зеления цвят)
   (Дело T-36/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Марка на Европейския съюз, представляваща преливащи се нюанси на зеления цвят - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Член 52, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009))
   (2017/C 195/31)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Enercon GmbH (Aurich, Германия) (представители: S. Overhage, R. Böhm и A. Silverleaf, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Gamesa Eólica, SL (Sarriguren, Испания) (представител: адв. A. Sanz Cerralbo)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 28 октомври 2015 г. (преписка R 597/2015-2) относно производство за обявяване на недействителност между Gamesa Eólica и Enercon

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Enercon GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 111, 29.3.2016 г.


title: Дело T-239/17: Жалба, подадена на 25 април 2017 г. — Германия/Комисия

text:
               19.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/40

         Жалба, подадена на 25 април 2017 г. — Германия/Комисия
   (Дело T-239/17)
   (2017/C 195/54)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: D. Klebs и T. Henze)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени член 1 от Решение за изпълнение (EС) 2017/264 на Комисията от 14 февруари 2017 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), както и приложението към това решение, доколкото с него от финансиране от страна на Европейския съюз са изключени разходите в общ размер от 1 964 861,71 EUR, направени от разплащателната агенция Hauptzollamt Hamburg-Jonas на Федерална република Германия за сметка на ЕФГЗ, и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               Първо основание: не е допусната грешка при изчисляването и декларирането на лихвите
               Нарушение на член 31, параграф 1 във връзка с член 32, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 (1) във връзка с член 6, буква з) от Регламент (ЕО) № 885/2006 (2) (съответно член 52, параграф 1 във връзка с член 54, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 (3) във връзка с член 29, буква е) от Регламент за изпълнение (ЕС) № 908/2014 (4)), доколкото някои разходи са изключени от финансиране, въпреки че германските органи са спазили всички приложими към меродавния момент разпоредби, и в частност са изчислили и декларирали лихвите в съответствие с приложимите разпоредби в таблица III към Регламент (ЕО) № 885/2006 (изменен с Регламент (ЕО) № 1233/2007 (5)).

               2.

               Второ основание: немотивираност на решението
               Нарушение на член 296, параграф 2 ДФЕС, тъй като Комисията излага непълни и противоречиви мотиви по въпроса защо приема, че съгласно член 31, параграф 1 във връзка с член 32, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 във връзка с член 6, буква з) от Регламент (ЕО) № 885/2006, изменен с Регламент (ЕО) № 1233/2007, още за периода от 2006 г. до 2008 г. държавите членки са длъжни сред нередностите при възстановяванията при износ в таблица № 3 към Регламент (ЕО) № 885/2006, изменен с Регламент (ЕО) № 1233/2007, да посочват на един ред върнатите суми и лихвите върху тях, и то още преди решението да се начислят лихви (наличието на основание за събиране на лихви само по себе си не се оспорва). Освен това Комисията излага непълни и противоречиви мотиви по въпроса в какво конкретно се състои нарушението на задължението за извършване на основни проверки.

               3.

               Трето основание: изтичане на срока по член 31, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1290/2005
               Нарушение на член 31, параграф 4, буква а) от Регламент (ЕО) № 1290/2005 и член 52, параграф 4, буква а) от Регламент (ЕС) № 1306/2013, доколкото Комисията не нотифицира писмено констатациите (относно изчисляването и декларирането на лихвите, както и за неизвършването на основни проверки), въз основа на които изключва разходите от финансиране, в срока от 24 месеца от момента на извършване на разходите.

               4.

               Четвърто основание: прекомерна продължителност на производството
               Нарушение на член 31 от Регламент (ЕО) № 1290/2005, член 11 от Регламент (ЕО) № 885/2006, член 52 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 и член 34 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 908/2014 във връзка с общия принцип на правото за приключване на административните производства в разумен срок, както и нарушение на правото на защита поради прекомерната продължителност на производството пред Комисията.

               5.

               Пето основание: нарушение на принципа на пропорционалност
               Нарушение на член 31, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 и член 52, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1306/2013, както и на принципа на пропорционалност, тъй като при прилагането на фиксираната корекция от 5 % Комисията не преценява правилно вида и обхвата на евентуалното нарушение. В частност Комисията не взема предвид обстоятелството, че фактически не са възникнали имуществени вреди за Съюза, нито пък е била налице реална опасност от настъпване на такива вреди, а допуснатото от жалбоподателя нарушение (ако изобщо има такова) е незначително. Освен това Комисията нарушава принципа на пропорционалност, тъй като прилага корекция по отношение на годишните сметки за 2010 г. без видима връзка със спорния бюджетен период от 2006 г. до 2008 г.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета от 21 юни 2005 година относно финансирането на Общата селскостопанска политика (ОВ L 201, 2005 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 1, стр. 193).

      (2)  Регламент (ЕО) № 885/2006 на Комисията от 21 юни 2006 година относно реда и начина на прилагане на Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета по отношение на акредитирането на агенциите платци и други стопански субекти, както и по отношение на клиринга на счетоводните сметки на ЕФГЗ и ЕЗФРСР (ОВ L 171, 2006 г., стр. 90; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 2, стр. 37).

      (3)  Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 352/78, (ЕО) № 165/94, (ЕО) № 2799/98, (ЕО) № 814/2000, (ЕО) № 1290/2005 и (ЕО) № 485/2008 на Съвета (ОВ L 347, 2013 г., стр. 549).

      (4)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 908/2014 на Комисията от 6 август 2014 година за определяне на правила за прилагането на Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на разплащателните агенции и други органи, финансовото управление, уравняването на сметките, правилата за проверките, обезпеченията и прозрачността (ОВ L 255, 2014 г., стр. 59).

      (5)  Регламент (ЕО) № 1233/2007 на Комисията от 22 октомври 2007 година за изменение на Регламент (ЕО) № 885/2006 относно реда и начина на прилагане на Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета по отношение на акредитирането на агенциите платци и други стопански субекти, както и по отношение на клиринга на счетоводните сметки на ЕФГЗ и ЕЗФРСР (ОВ L 279, 2007 г., стр. 10).


title: Дело C-447/16: Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 11 август 2016 г. — Roland Becker/Hainan Airlines Co. Ltd

text:
               21.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 428/5

         Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 11 август 2016 г. — Roland Becker/Hainan Airlines Co. Ltd
   (Дело C-447/16)
   (2016/C 428/06)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Roland Becker

      Ответник: Hainan Airlines Co. Ltd

      Преюдициален въпрос

   Когато въздушният превоз на пътници се извършва с два полета без значителен престой на летището за смяна на полета, следва ли мястото на излитане за първата отсечка от маршрута да се счита също за място на изпълнение съгласно член 5, точка 1, буква б), второ тире от Регламент (ЕО) № 44/2001 (1) в случаите, в които бъде предявeн иск за обезщетение по член 7 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (2) поради инцидент, възникнал във втората отсечка от маршрута, срещу съконтрагента по договора за превоз, който действително е опериращият въздушен превозвач на втория полет, но не и на първия?

      (1)  Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (OB L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).

      (2)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело T-300/11: Определение на Общия съд от 18 януари 2012 г. — Otto/СХВП — Nalsani (TOTTO)

text:
               17.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/26

         Определение на Общия съд от 18 януари 2012 г. — Otto/СХВП — Nalsani (TOTTO)
   (Дело T-300/11) (1)

   2012/C 80/46
   Език на производството: испански
   Председателят на пети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 238, 13.8.2011 г.


title: Дело C-358/08: Преюдициално запитване, отправено от House of Lords (Обединено кралство) на 5 август 2008 г. — Aventis Pasteur SA/OB (недееспособен пълнолетен, представляван от своята майка) (FC)

text:
               11.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/11

         Преюдициално запитване, отправено от House of Lords (Обединено кралство) на 5 август 2008 г. — Aventis Pasteur SA/OB (недееспособен пълнолетен, представляван от своята майка) (FC)
   (Дело C-358/08)
   (2008/C 260/19)
   Език на производството: английски
   Препращаща юрисдикция
   House of Lords
   Страни в главното производство

      Ищец: Aventis Pasteur SA

      Ответник: OB
   Преюдициален въпрос
   Съвместимо ли е с Европейската директива относно отговорността за вреди, причинени от стока (1) законодателство на държава-членка, което разрешава субституиране на нов ответник по иск, предявен съгласно директивата, след изтичането на 10 годишния срок, предвиден за предявяване на предоставените в член 11 от директивата права, когато единственото лице, посочено като ответник в производството, образувано в 10 годишния срок е лице, което не попада в приложното поле на член 3 от директивата?

      (1)  Директива 85/374/ЕИО на Съвета от 25 юли 1985 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно отговорността за вреди, причинени от дефект на стока, ОВ L 210, стp. 29, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 183.


               19.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/20

         Дело, заведено на 4 октомври 2013 г. от Международната футболна федерация (ФИФА) срещу Надзорния орган на ЕАСТ
   (Дело E-21/13)
   (2013/C 372/09)
   На 4 октомври 2013 г. пред Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Надзорния орган на ЕАСТ от Международната футболна федерация (ФИФА), представлявана от Ami Barav, адвокат към адвокатската колегия на Англия и Уелс и адвокат към парижката адвокатска колегия, Peter Dyrberg, адвокат към датската адвокатска колегия, и Damien Reymond, адвокат към парижката адвокатска колегия, с адрес c/o Olswang, 326 Avenue Louise, bte 26, 1050 Brussels, Белгия.
   Жалбоподателят иска от Съда на ЕАСТ:

               i)

               да отмени обжалваното решение, доколкото с него се одобрява включването на мачовете от Световното първенство по футбол на ФИФА (FIFA World CupTM), „които не са сред най-гледаните“, в норвежкия списък от събития;

               ii)

               да осъди Надзорния орган на ЕАСТ да понесе собствените си съдебни разноски и да заплати разноските, направени от ФИФА във връзка с настоящото производство.

      Правен и фактически контекст и правни доводи в подкрепа на жалбата:

               —

               Жалбоподателят, Международната футболна федерация (ФИФА), иска да бъде отменено решение № 309/13/COL от 16 юли 2013 г. на Надзорния орган на ЕАСТ (обжалваното решение), взето съгласно член 14, параграф 2 от Директивата за аудиовизуалните медийни услуги (ДАВМУ), доколкото с него се одобрява включването в норвежкия списък от събития, съставен съгласно член 14, параграф 1, на всички мачове, които се играят в рамките на последния етап на Световното първенство по футбол на ФИФА, и по-специално на мачовете извън финала, полуфиналите и мачовете, в които играе норвежкият отбор (мачовете, „които не са сред най-гледаните“).

               —

               На 12 юли и 5 август 2013 г. ФИФА поиска обжалваното решение да ѝ бъде съобщено официално от Надзорния орган на ЕАСТ. В отговор Надзорният орган ѝ предостави линк към базата данни онлайн, в която е публикувано решението.

               —

               ФИФА е организатор и единствен притежател на основните права върху Световното първенство по футбол на ФИФА (FIFA World CupTM), посочено в норвежкия списък, одобрен от Надзорния орган. Тя счита, че като е одобрил включването в този списък на цялото Световно първенство по футбол на ФИФА, и по-специално на мачовете, „които не са сред най-гледаните“ от това първенство, Надзорният орган на ЕАСТ е допуснал явна грешка и не е спазил законодателството на ЕИП и Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд („Споразумение за надзор и съд“).

         Жалбоподателят твърди наред с другото, че Надзорният орган на ЕАСТ:

               —

               е нарушил член 16 от Споразумението за надзор и съд, и

               —

               е нарушил член 14, параграф 2 от ДАВМУ и член 5, параграф 2, буква г) от Споразумението за надзор и съд, тъй като не е извършил подходяща проверка за съвместимостта на мерките на Норвегия с правото на ЕИП.