title: Дело C-331/10: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Италия) на 5 юли 2010 г. — E.On Produzione SpA/Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/25

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Италия) на 5 юли 2010 г. — E.On Produzione SpA/Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas
   (Дело C-331/10)
   ()
   2010/C 346/42
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: E.On Produzione SpA

      Ответник: Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas

      Преюдициален въпрос

   Допускат ли членове 23, 43, 49 и 56 от Договора, член 11, параграфи 2 и 6, както и член 24 от Директива 2003/54 (1) национална правна уредба, която в отсъствието на уведомяване на Европейската комисия налага постоянно на определени производители на електроенергия, които при дадени обстоятелства се оказват с основно значение за удовлетворяването на нуждите на търсенето на услуги по диспечиране, да отправят предложения на борсовите пазари за електроенергия съгласно програми, установени по решение на оператора на мрежата в зависимост от други правила, и според която възнаграждението по тези предложения не се определя свободно от производителя, а зависи от параметри, които не са определени предварително в съответствие с „прозрачни, недискриминационни и пазарно основани процедури“?

      (1)  ОВ L 176, стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 61.


title: Дело C-485/15: Определение на председателя на Съда от 15 декември 2015 г. (преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato — Италия) — Aeroporto Valerio Catullo di Verona Villafranca SpA/Società per l'aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO SpA), Società Aeroporto Brescia e Montichiari SpA (Abem SpA) и др.

text:
               29.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/12

         Определение на председателя на Съда от 15 декември 2015 г. (преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato — Италия) — Aeroporto Valerio Catullo di Verona Villafranca SpA/Società per l'aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO SpA), Società Aeroporto Brescia e Montichiari SpA (Abem SpA) и др.
   (Дело C-485/15) (1)

   (2016/C 078/19)
   Език на производството: италиански
   Председателят на Съда състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 414, 14.12.2015 г.


title: Дело T-298/13: Определение на Общия съд от 11 ноември 2014 г.  — LemonAid Beverages/СХВП — Pret a Manger (Europe) (Lemonaid) (Марка на Общността — Производство по обявяване на недействителност — Оттегляне на искането за обявяване на недействителност — Липса на основание за произнасяне)

text:
               26.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/32

         Определение на Общия съд от 11 ноември 2014 г. — LemonAid Beverages/СХВП — Pret a Manger (Europe) (Lemonaid)
   (Дело T-298/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по обявяване на недействителност - Оттегляне на искането за обявяване на недействителност - Липса на основание за произнасяне))
   (2015/C 026/40)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: LemonAid Beverages GmbH (Хамбург, Германия) (представители: U. Lüken и J. Natzel, адвокати, и P. Brownlow, solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Pret a Manger (Europe) Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: A. Tsoutsanis, адвокат, и S. Croxon, solicitor)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 13 март 2013 г. (преписка R 276/2012-2), постановено в производство по обявяване на недействителност между Pret à Manger (Europe) Ltd и LemonAid Beverages GmbH.

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по жалбата.

               2)

               Осъжда жалбоподателя и встъпилата страна да понесат направените от тях съдебни разноски и всеки от тях да заплати половината от тези на ответника.

      (1)  ОВ C 215, 27.7.2013 г.


title: Дело T-71/17: Жалба, подадена на 26 януари 2017 г. — France.com/EUIPO — Франция (FRANCE.com)

text:
               10.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/40

         Жалба, подадена на 26 януари 2017 г. — France.com/EUIPO — Франция (FRANCE.com)
   (Дело T-71/17)
   (2017/C 112/56)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: France.com, Inc. (Корал гейбълс, Флорида, Съединени американски щати) (представител: A. Bertrand, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Френска република

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „FRANCE.com“ — заявка за регистрация № 13 158 597

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 20 октомври 2016 г. по преписка R 2452/2015-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отправи следните преюдициални въпроси до Съда: (i) В светлината на член 8, параграф 2 и на член 41, параграф 1 от Европейския регламент за марките и на правило 15, параграф 2, буква б) и правило 17 от Регламента за прилагане на регламента за марките на Европейския съюз в рамките на производство по възражение има ли жалбоподателят като ответник в производството по възражение право да се позовава на по-ранни права, които могат да съставляват по-ранни права върху по-ранна марка, използвана като по-ранно право в рамките на възражението? (ii) Има ли френската държава някакъв вид по-ранно право на интелектуална собственост върху думата „Франция“, която не е официалното ѝ наименование, а само географски обект? (iii) При отрицателен отговор на въпрос (ii), трябва ли наименованието „Франция“ да се счита за дума, която е обществено достъпна и по отношение на която никой не може да претендира за право на интелектуална собственост? (iv) При положителен отговор на въпрос (ii), трябва ли обстоятелството, че френската държава до момента никога не е претендирала за право по отношение на думата „Франция“, да се счита за дискриминация на жалбоподателя?

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да отхвърли възражението на френската държава срещу регистрацията на европейска полуфигуративна марка „France.com“, заявена от France.com Inc.,

               —

               да отхвърли жалбата в останалата ѝ част,

               —

               да осъди EUIPO да заплати собствените си съдебни разноски и тези на France.com Inc. в производството пред Съда,

               —

               да осъди EUIPO и френската държава да заплатят всеки от тях половината от необходимите съдебни разноски на France.com Inc. в производството пред апелативния състав на EUIPO.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 8, параграфи 1 и 2 и на член 41, параграф 1 от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на правило 15, параграф 2, буква б) и на правило 17 от Регламент № 2868/95.


title: Дело C-381/10: Решение на Съда (осми състав) от 6 октомври 2011 г. (преюдициално запитване от Unabhängiger Verwaltungssenat Wien — Австрия) — Astrid Preissl KEG/Landeshauptmann von Wien (Индустриална политика — Хигиена на храните — Регламент (ЕО) № 852/2004 — Монтиране на мивка в тоалетната на обект за търговия с храни)

text:
               26.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/4

         Решение на Съда (осми състав) от 6 октомври 2011 г. (преюдициално запитване от Unabhängiger Verwaltungssenat Wien — Австрия) — Astrid Preissl KEG/Landeshauptmann von Wien
   (Дело C-381/10) (1)

   (Индустриална политика - Хигиена на храните - Регламент (ЕО) № 852/2004 - Монтиране на мивка в тоалетната на обект за търговия с храни)
   2011/C 347/05
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Unabhängiger Verwaltungssenat Wien

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Astrid Preissl KEG

      Ответник: Landeshauptmann von Wien

      Предмет

   Преюдициално запитване — Unabhängiger Verwaltungssenat Wien — Тълкуване на глава I, точка 4 от приложение II към Регламент (ЕО) № 852/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно хигиената на храните (ОВ L 139, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 44, стр. 173) и по-специално на понятието „Handwaschbecken“ (мивка за измиване на ръце), употребено в текста на посочената разпоредба на немски език — Административен акт на държава членка, с който се разпорежда монтирането в тоалетните на кафене на мивка, снабдена със съоръжения за сапунисване и хигиенно подсушаване на ръцете

      Диспозитив

   Глава I, точка 4 от приложение II към Регламент (ЕО) № 852/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно хигиената на храните трябва да се тълкува в смисъл, че не изисква мивката по смисъла на тази разпоредба да бъде предназначена единствено за измиване на ръцете и кранът за водата, както и съоръжението за подсушаване на ръцете да бъдат използвани, без да е необходим контакт с ръцете.

      (1)  ОВ C 274, 9.10.2010 г.


title: Дело C-50/16: Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy w Koninie (Полша), постъпило на 28 юни 2016 г. — Halina Grodecka в присъствието на Józef Konieczka и др.

text:
               5.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 326/8

         Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy w Koninie (Полша), постъпило на 28 юни 2016 г. — Halina Grodecka в присъствието на Józef Konieczka и др.
   (Дело C-50/16)
   (2016/C 326/15)
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Sąd Rejonowy w Koninie

      Страни в главното производство

   Halina Grodecka в присъствието на Józef Konieczka и др.
   С определение от 2 юни 2016 г. Съдът на Европейския съюз постанови, че произнасянето по въпроса, поставен от Sąd Rejonowy w Koninie (Районен съд, Конин), очевидно не е от неговата компетентност.


title: Дело F-43/05: Решение на Съда на публичната служба от 23 януари 2007 г. — Olivier Chassagne/Комисия (Длъжностно лице — Заплата — Пътни разноски за календарната година — Разпоредби, приложими към длъжностните лица с място на произход отвъдморски департамент на Франция — Член 8 от приложение VII на изменения Правилник)

text:
               10.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/40

         Решение на Съда на публичната служба от 23 януари 2007 г. — Olivier Chassagne/Комисия
   (Дело F-43/05) (1)

   (Длъжностно лице - Заплата - Пътни разноски за календарната година - Разпоредби, приложими към длъжностните лица с място на произход отвъдморски департамент на Франция - Член 8 от приложение VII на изменения Правилник)
   (2007/C 56/75)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Olivier Chassagne (Bruxelles, Белгия) [представители: S. Rodriguez и Y. Minatchy, адвокати]

      Ответник: Комисия на Европейските общности [представлявана от: G. Bercheid и V. Joris, представители]
   Предмет
   От една страна, установяване на незаконосъобразността, и следователно на неприложимостта към ищеца на член 8 от приложение VII от новия Правилник, във връзка с плащането на глобална сума за пътни разноски, и от друга страна, искане за обезщетение
   Диспозитив

               1)

                  Искът се отхвърля.

               2)

                  Всяка от страните понася собствените си съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 205, 20.8.2005 г., стр. 27 (дело първоначално заведено в Първоинстанционния съд на Европейските общности под номер Ш-224/05 и препратено на Съда на публичната служба на Европейския съюз с определение от 15.12.2005 г.).


title: Дело T-488/09: Решение на Общия съд от 12 май 2011 г. — Jager & Polacek/СХВП (REDTUBE) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за регистрация на словна марка на Общността „REDTUBE“ — Нерегистрирана по-ранна национална марка „Redtube“ — Неплащане в срок на таксата за възражение — Решение, с което се приема, че възражението не е било подадено — Член 8, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2869/95 — Защита на оправданите правни очаквания — Правило 17 от Регламент (ЕО) № 2868/95 — Производство ex parte — Член 8, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 216/96 — Правило 18 от Регламент (ЕО) № 2868/95 — Правен характер на съобщението на СХВП, с което се уведомява, че дадено възражение е счетено за допустимо — Правило за паралелизъм на формата и за actus contrarius — Член 80 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               25.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 186/23

         Решение на Общия съд от 12 май 2011 г. — Jager & Polacek/СХВП (REDTUBE)
   (Дело T-488/09) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за регистрация на словна марка на Общността „REDTUBE“ - Нерегистрирана по-ранна национална марка „Redtube“ - Неплащане в срок на таксата за възражение - Решение, с което се приема, че възражението не е било подадено - Член 8, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2869/95 - Защита на оправданите правни очаквания - Правило 17 от Регламент (ЕО) № 2868/95 - Производство ex parte - Член 8, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 216/96 - Правило 18 от Регламент (ЕО) № 2868/95 - Правен характер на съобщението на СХВП, с което се уведомява, че дадено възражение е счетено за допустимо - Правило за паралелизъм на формата и за actus contrarius - Член 80 от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2011/C 186/43
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Jager & Polacek GmbH (Виена, Австрия) (представители: A. Renck, V. von Bomhard и T. Dolde, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 29 септември 2009 г. (преписка № R 442/2009-4), постановено в производство по възражение между Jager & Polacek GmbH и RT Mediasolutions s.r.o.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Jager & Polacek GmbH да понесе съдебните разноски.

      (1)  ОВ 7, 13.2.2010 г.


title: Дело C-154/13: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 27 март 2013 г. — Staatssecretaris van Financiën/X BV

text:
               22.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 178/3

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 27 март 2013 г. — Staatssecretaris van Financiën/X BV
   (Дело C-154/13)
   2013/C 178/05
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Staatssecretaris van Financiën

      Ответник: X BV

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 140, букви а) и б) от Директивата за ДДС от 2006 (1) г. да се тълкува в смисъл, че предвиденото в тази разпоредба освобождаване от ДДС не се прилага при вътреобщностно придобиване на зъбни протези? При отрицателен отговор, зависи ли освобождаването от ДДС от обстоятелството, че зъбните протези са доставени от чужбина чрез зъболекар или зъботехник и/или на зъболекар или зъботехник?

               2.

               Ако предвиденото в член 140, букви а) и б) от Директивата за ДДС от 2006 г. освобождаване от ДДС се прилага за вътреобщностно придобиване на зъбни протези (при наличие или без да са налице условията, посочени в първия преюдициален въпрос), следват ли държавите членки, като Нидерландия, които са се съобразили с изискването за освобождаване от ДДС съгласно член 132 от Директивата за ДДС от 2006 г. да прилагат това освобождаване и по отношение на вътреобщностни придобивания на зъбни протези с произход от друга държава членка, която се е възползвала от дерогационния и преходен режим по член 370 от Директивата за ДДС от 2006 г.?

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-319/17: Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 30 май 2017 г. — Nisreen Sharqawi и др./Федерална република Германия

text:
               18.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 309/24

         Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 30 май 2017 г. — Nisreen Sharqawi и др./Федерална република Германия
   (Дело C-319/17)
   (2017/C 309/30)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesverwaltungsgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Nisreen Sharqawi, Yazan Fattayrji, чрез законния си представител Nisreen Sharqawi, Hosam Fattayrji, чрез законния си представител Nisreen Sharqawi

      Ответник: Федерална република Германия

      Преюдициални въпроси

               1)

               Допуска ли преходната разпоредба на член 52, първа алинея от Директива 2013/32/ЕС (1) прилагането на национална разпоредба, съгласно която в изпълнение на разширеното в сравнение с предходната разпоредба правомощие по член 33, параграф 2, буква а) от Директива 2013/32/ЕС молба за международна закрила е недопустима, ако на кандидата е предоставена субсидиарна закрила в друга държава членка, доколкото при липса на национални преходни разпоредби националната разпоредба следва да се прилага и за молби, подадени преди 20 юли 2015 г.?
               По-специално позволява ли преходната разпоредба на член 52, първа алинея от Директива 2013/32/ЕС държавите членки да прилагат с обратна сила разширеното правомощие по член 33, параграф 2, буква а) от Директива 2013/32/ЕС, в резултат на което са недопустими и молби за убежище, подадени преди транспонирането на национално равнище на това разширено правомощие, по които обаче не е взето окончателно решение към момента на транспонирането?

               2)

               Предоставя ли член 33 от Директива 2013/32/ЕС право на държавите членки да избират дали да отхвърлят като недопустима молба за убежище поради друга международна компетентност (Регламент „Дъблин“) или съгласно член 33, параграф 2, буква а) от Директива 2013/32/ЕС?

               3)

               При утвърдителен отговор на втория въпрос: съдържа ли правото на Съюза пречка при изпълнение на правомощието по член 33, параграф 2 буква а) от Директива 2013/32/ЕС дадена държава членка да отхвърли молба за международна закрила като недопустима поради предоставянето на субсидиарна закрила в друга държава членка, ако:

                           a)

                           кандидатът се стреми към разширяване на предоставената му в друга държава членка субсидиарна закрила (признаване на статут на бежанец) и процедурата за предоставяне на убежище в другата държава членка е страдала и продължава да страда от системни недостатъци, или

                           б)

                           формите на международната закрила, по-конкретно условията на живот за лица, ползващи се от субсидиарна закрила, в другата държава членка, която вече е предоставила на кандидата субсидиарна закрила,

                                       —

                                       противоречат на член 4 от Хартата на основните права на Европейския съюз, респективно на член 3 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, или

                                       —

                                       не изпълняват изискванията на член 20 и сл. от Директива 2011/95/ЕС, без в същото време да нарушават член 4 от Хартата на основните права на Европейския съюз, респективно член 3 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи?

               4)

               При утвърдителен отговор на третия въпрос, буква б): това важи ли и в случаите, когато на лицата, ползващи се от субсидиарна закрила, се предоставя социална закрила, която не гарантира или в сравнение с други държави членки гарантира жизнения минимум в ограничена степен, без обаче те да са третирани по различен начин от гражданите на тази държава членка?

               5)

               При отрицателен отговор на втория въпрос:

                           a)

                           Прилага ли се Регламент „Дъблин III“ към процедурата за предоставяне на международна закрила, ако молбата за убежище е подадена преди 1 януари 2014 г., но искането за обратно приемане e подадено след 1 януари 2014 г. и кандидатът преди това (през февруари 2013 г.) вече е получил субсидиарна закрила в замолената държава членка?

                           б)

                           Може ли да се изведе от разпоредбите на Регламентите „Дъблин“, неписано, преминаване на компетентността към държавата членка, която е подала искането за обратно приемане на кандидата, ако замолената компетентна държава членка е отхвърлила подаденото в срок искане за обратно приемане съгласно разпоредбите на „Дъблин“ и вместо това се е позовала на междудържавно споразумение за обратно приемане?

      (1)  Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (ОВ L 180, стр. 60).


title: Дело C-191/17: Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 13 април 2017 г. — Bundeskammer für Arbeiter und Angestellte/ING-DiBa Direktbank Austria Niederlassung der ING-DiBa AG

text:
               24.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 239/24

         Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 13 април 2017 г. — Bundeskammer für Arbeiter und Angestellte/ING-DiBa Direktbank Austria Niederlassung der ING-DiBa AG
   (Дело C-191/17)
   (2017/C 239/29)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberster Gerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Bundeskammer für Arbeiter und Angestellte

      Ответник: ING-DiBa Direktbank Austria, клон на ING-DiBa AG

      Преюдициален въпрос

   Следва ли член 4, точка 14 от Директива 2007/64/ЕО (1) относно платежните услуги във вътрешния пазар (наричана по-нататък „Директивата за платежните услуги“) да се тълкува в смисъл, че онлайн спестовна сметка, към която с дистанционно банкиране даден клиент може (с падеж в деня на извършената транзакция и без особена намеса от страна на банката) да внася или да тегли парични средства чрез водена на негово име референтна текуща сметка (разплащателна сметка в Австрия), също се обхваща от понятието „платежна сметка“ (член 4, точка 14) и следователно попада в приложното поле на Директивата?

      (1)  Директива 2007/64/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно платежните услуги във вътрешния пазар, за изменение на директиви 97/7/ЕО, 2002/65/ЕО, 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО и за отмяна на Директива 97/5/ЕО (ОВ L 319, стр. 1).


title: Дело C-544/12: Определение на председателя на Съда от 23 юли 2013 г. — Европейска комисия/Република Полша

text:
               23.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 344/53

         Определение на председателя на Съда от 23 юли 2013 г. — Европейска комисия/Република Полша
   (Дело C-544/12) (1)

   2013/C 344/93
   Език на производството: полски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 46, 16.02.2013 г.


title: Дело T-393/11: Решение на Общия съд от 14 май 2013 г. — Masottina/СХВП — Bodegas Cooperativas de Alicante (CA’ MARINA) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на общността „CA’ MARINA“ — По-ранна словна марка на Общността „MARINA ALTA“ — Относително основание за отказ — Сходство между знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               22.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 178/9

         Решение на Общия съд от 14 май 2013 г. — Masottina/СХВП — Bodegas Cooperativas de Alicante (CA’ MARINA)
   (Дело T-393/11) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на общността „CA’ MARINA“ - По-ранна словна марка на Общността „MARINA ALTA“ - Относително основание за отказ - Сходство между знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2013/C 178/16
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Masottina SpA (Conegliano, Италия) (представител: N. Schaeffer, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Bodegas Cooperativas de Alicante, Coop. V. (Petrel, Испания)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решението на първи апелативен състав на СХВП от 4 май 2011 г. (преписка R 518/2010-1) относно производство по възражение между Bodegas Cooperativas de Alicante, Coop. V. и Masottina SpA.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Masottina SpA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 282, 24.9.2011 г.


title: Дело F-83/14: Жалба, подадена на 20 август 2014 г.  — ZZ/Комисия

text:
               12.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/47

         Жалба, подадена на 20 август 2014 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-83/14)
   (2015/C 007/54)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas и J.-N. Louis)

      Ответник: Комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението жалбоподателят да не бъде повишeн в степен AST 10 в процедурата за повишаване за 2013 г. на Европейската комисия.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Решението от 8 ноември 2013 г., с което се приема списъка на служителите, повишени в процедурата за повишаване за 2013 г., да бъде отменено;

               —

               Комисия да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-369/15: Решение на Общия съд от 17 февруари 2017 г. — Hernández Zamora/EUIPO — Rosen Tantau (Paloma) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „Paloma“ — По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „Paloma“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               10.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/34

         Решение на Общия съд от 17 февруари 2017 г. — Hernández Zamora/EUIPO — Rosen Tantau (Paloma)
   (Дело T-369/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „Paloma“ - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „Paloma“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 112/46)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Hernández Zamora, SA (Мурсия, Испания) (представители: J.L. Rivas Zurdo и I. Munilla Muñoz, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: E. Zaera Cuadrado)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Rosen Tantau KG (Ютерзен, Германия) (представители: R. Kunze и G. Würtenberger, адвокати)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 21 април 2015 г. (преписка R 1697/2014-2) относно производство по възражение между Hernández Zamora и Rosen Tantau

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Hernández Zamora, SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 320, 28.9.2015 г.


title: Дело C-293/12: Преюдициално запитване, отправено от High Court of Ireland(Ирландия) на 11 юни 2012 г. — Digital Rights Ireland Ltd/Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Justice, Equality and Law Reform, The Commissioner of the Garda Síochána, Ireland и Attorney General

text:
               25.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 258/11

         Преюдициално запитване, отправено от High Court of Ireland(Ирландия) на 11 юни 2012 г. — Digital Rights Ireland Ltd/Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Justice, Equality and Law Reform, The Commissioner of the Garda Síochána, Ireland и Attorney General
   (Дело C-293/12)
   2012/C 258/18
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Ireland

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Digital Rights Ireland Ltd

      Ответник: Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Justice, Equality and Law Reform, The Commissioner of the Garda Síochána, Ireland и Attorney General

      Преюдициални въпроси

               1.

               Ограничаването на правата на жалбоподателя по отношение на използването на мобилна телефония от негова страна, произтичащо от изискванията на членове 3, 4 и 6 от Директива 2006/24/ЕО (1), несъвместимо ли е с член 5, параграф 4 ДЕС, доколкото е несъразмерно и ненужно или неподходящо за постигане на легитимните цели за:

                           а)

                           гарантиране, че определени данни са достъпни за разследването, разкриването и преследването на сериозни престъпления,
                           и/или

                           б)

                           гарантиране на доброто функциониране на вътрешния пазар на Европейския съюз?

               2.

               По-специално,

                           i)

                           Директива 2006/24/ЕО съвместима ли е с правото на гражданите свободно да се движат и да пребивават в рамките на територията на държавите членки, установено в член 21 ДФЕС?

                           ii)

                           Директива 2006/24/ЕО съвместима ли е с правото на зачитане на личния живот, установено в член 7 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“) и в член 8 от Европейска конвенция за защита правата на човека и основните свободи (наричана по-нататък „ЕКПЧ“)?

                           iii)

                           Директива 2006/24/ЕО съвместима ли е с правото на защита на личните данни, установено в член 8 от Хартата?

                           iv)

                           Директива 2006/24/ЕО съвместима ли е с правото на свобода на изразяване на мнение, установено в член 11 от Хартата и в член 10 ЕКПЧ?

                           v)

                           Директива 2006/24/ЕО съвместима ли е с правото на добра администрация, установено в член 41 от Хартата?

               3.

               До каква степен Договорите, и по-специално принципът за лоялно сътрудничество, установен в член 4, параграф 3 ДЕС, изискват националната юрисдикция да разглежда и да преценява съвместимостта на националните мерки за транспониране на Директива 2006/24/ЕО с гаранциите, предвидени в Хартата, включително в член 7 от нея (възпроизвеждащ член 8 от ЕКПЧ)?

      (1)  Директива 2006/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за запазване на данни, създадени или обработени, във връзка с предоставянето на общественодостъпни електронни съобщителни услуги или на електронни съобщителни мрежи и за изменение на Директива 2002/58/ЕО (ОВ L 105, 2006 г., стр. 54; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 53, стр. 51).


title: Дело C-526/06: Решение на Съда (седми състав) от 13 декември 2007 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Staatssecretaris van Financiën/Road Air Logistics Customs BV (Митнически кодекс на Общността и регламент за прилагане — Общностен транзит — Нарушаване — Доказателство за редовността на транзитната операция или за мястото на нарушение — Пропуск да се предостави тримесечен срок за представяне на това доказателство — Възстановяване на митата — Понятието дължим )

text:
               23.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/24

         Решение на Съда (седми състав) от 13 декември 2007 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Staatssecretaris van Financiën/Road Air Logistics Customs BV
   (Дело C-526/06) (1)

   (Митнически кодекс на Общността и регламент за прилагане - Общностен транзит - Нарушаване - Доказателство за редовността на транзитната операция или за мястото на нарушение - Пропуск да се предостави тримесечен срок за представяне на това доказателство - Възстановяване на митата - Понятието „дължим“)
   (2008/C 51/39)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Hoge Raad der Nederlanden
   Страни в главното производство

      Ищец: Staatssecretaris van Financiën

      Ответник: Road Air Logistics Customs BV
   Предмет
   Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden — Тълкуване на член 236 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1) и на член 379 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент № 2913/92 (ОВ L 253, стр. 1) — Възстановяване или опрощаване на митата — Недължима сума — Определяне на мястото на възникване на митническото задължение
   Диспозитив
   Член 236, параграф 1, първа алинея от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността трябва да се тълкува в смисъл, че липсата на определяне от страна на националните митнически органи в съответствие с член 379 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 г. за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент № 2913/92 на мястото на възникване на митническото задължение не прави сумата по митата недължима.
   Все пак държавата-членка, към която принадлежи отправното митническо учреждение, може да пристъпи към събиране на вносните сборове само ако е посочила на главното отговорно лице в съответствие с член 379, параграф 2 от Регламент № 2454/93, че то разполага със срок от три месеца да представи доказателство за мястото, където действително е било извършено нарушението или нередността, и ако това доказателство не е било представено в този срок.

      (1)  ОВ C 42, 24.2.2007 г.


title: Дело C-362/11: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Judicial de Santa Maria da Feira (Португалия) на 8 юли 2011 г. — Serafim Gomes Oliveira/Lusitânia — Companhia de Seguros, SA

text:
               24.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/9

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Judicial de Santa Maria da Feira (Португалия) на 8 юли 2011 г. — Serafim Gomes Oliveira/Lusitânia — Companhia de Seguros, SA
   (Дело C-362/11)
   2011/C 282/17
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Judicial de Santa Maria da Feira

      Страни в главното производство

      Ищец: Serafim Gomes Oliveira

      Ответник: Lusitânia — Companhia de Seguros, SA

      Преюдициален въпрос

   Съвместима ли е с общностното право разпоредба на националното право, която налага да бъде намалено обезщетението на колоездач, пострадал в пътнотранспортно произшествие през месец ноември 2006 г., в което произшествие участва и застраховано срещу риска „Гражданска отговорност“ тежкотоварно превозно средство, с оглед на това, че всеки един от участниците има вина за настъпване на произшествието, дори когато вината на велосипедиста е по-малка от 20 % от общата вина?


title: Дело C-343/14 P: Жалба, подадена на 15 юли 2014 г. от Adler Modemärkte AG срещу решението на Общия съд (девети състав), постановено на 14 май 2014 г. по дело T-160/12 — Adler Modemärkte AG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

text:
               6.10.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 351/3

         Жалба, подадена на 15 юли 2014 г. от Adler Modemärkte AG срещу решението на Общия съд (девети състав), постановено на 14 май 2014 г. по дело T-160/12 — Adler Modemärkte AG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-343/14 P)
   2014/C 351/04
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Adler Modemärkte AG (представител: J.-C. Plate, адвокат)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Blufin SpA

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното решение,

               —

               да се върне делото на Общия съд,

               —

               да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбата е подадена срещу решението на Общия съд от 14 май 2014 г. по дело T-160/12, с което се отхвърля жалбата на Adler Modemärkte AG срещу решение на втори апелативен състав на СХВП от 3 февруари 2012 г. (преписка R 1955/2010-2) във връзка с производство по възражение между Blufin SpA и Adler Modemärkte AG.
   Жалбоподателят изтъква следните основания:

               1.

               На първо място се сочи нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 относно марката на Общността. Общият съд неправилно тълкувал тази норма и постоянната съдебна практика във връзка с установяването на сходство на знаците и вероятността от объркване, като извеждал сходството на знаците и вероятността от объркване между конфликтните марки от съвпадението на отделни елементи на знака, които съответствали на чисто описателни означения за характера на стоките (а именно посочване на цвета „морскосиньо“ за стоките, обозначени с конфликтните марки) и от това, че поради липса на присъщ отличителен характер съответните потребители не го разглеждали като указание за търговския произход на стоката от точно определено предприятие за разграничаване от стоките на други предприятия. Освен това, в този спор, Общият съд не взел предвид правното понятие на описателно означение, тъй като приел, че „морскосиньо“ не било описателно за разглежданите стоки, а именно облекла, съответно не било описателно за основна характеристика на стоката.

               2.

               На второ място обжалваното решение било постановено въз основа на изопачени факти. Общият съд отричал, че означаването „морскосиньо“ (на съответния национален език, по-специално на италиански и френски език) можело да има описателно значение за разглежданите стоки от класове 18 и 25, въпреки че конфликтните между страните марки безспорно съдържали в себе си на всеки един от езиците на Съюза чисто описателно за стоките понятие, а именно „морскосиньо“, и марката, на която е направено позоваване в подкрепа на възражението от италиански език „blu marino“ и заявената марка на френски език „marine bleu“ не се различавали съществено от това понятие. Освен това в предходното производство пред СХВП, както отделът по споровете, така и апелативният състав на СХВП били действително установили, че „морскосиньо“ (на всеки един от езиците на европейските държави) било понятие, описателно за стоките. Общият съд бил обвързан с тази констатация.

               3.

               На трето място, решението било противоречиво в мотивите на Общия съд във връзка с твърдението, че „морскосиньо“ нямало описателно значение за стоките и било опорочено поради липса на мотиви. В точка 54, самият Общ съд установявал, че елементите на конфликтния знак посочвали въпросния нюанс на цвета. В точка 55 Общият съд освен това установявал, че това значение било „очевидно“.

               4.

               На четвърто място обжалваното решение било постановено въз основа на неприложими законови разпоредби, по-специално разпоредбите на Регламент (ЕО) № 207/2009 (1). Приложим бил Регламент (ЕО) № 40/94 (2).

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността, OB L 78, стр. 1.

      (2)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (OB L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело T-350/10: Жалба, подадена на 26 август 2010 г. — Milux/СХВП (HEARTCONTROL)

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/53

      Жалба, подадена на 26 август 2010 г. — Milux/СХВП (HEARTCONTROL)
      (Дело T-350/10)
      ()
      (2010/C 288/99)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Milux Holding SA (Люксембург, Люксембург) (представител: J. Bojs, lawyer)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 2 юли 2010 г. по преписка R 1437/2009-4

                  —

                  да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

         Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „HEARTCONTROL“ за стоки и услуги от класове 9, 10 и 44

         Решение на проверителя: отхвърля заявката за марка на Общността.

         Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

         Изложени правни основания: нарушение на Регламент № 207/2009 на Съвета, доколкото апелативният състав е приложил неправилно принципа на недопускане на дискриминация към фактите в настоящия случай; при условията на евентуалност, нарушение на член 7, параграф 1, буква б) и на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав погрешно е приел, че заявената марка няма вътрешноприсъщ отличителен характер.


title: Дело T-198/13: Жалба, подадена на 8 април 2013 г. — Imax/СХВП — Himax Technologies (IMAX)

text:
               15.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/32

         Жалба, подадена на 8 април 2013 г. — Imax/СХВП — Himax Technologies (IMAX)
   (Дело T-198/13)
   2013/C 171/60
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Imax Corporation (Mississauga, Канада) (представители: V. von Bomhard, lawyer, и K. Hughes, Solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Himax Technologies, Inc. (Tainan County, Тайван)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на пети апелативен състав на СХВП от 23 януари 2013 г. по преписка R 740/2012-5; и

               —

               да осъди ответника и встъпилата страна, в случай че другата страна в производството пред апелативния състав встъпи, да понесат съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „IMAX“ за стоки и услуги от класове 9, 41 и 45 — Регистрация на марка на Общността № 9 392 556.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: регистрации на марка на Общността № 4 411 658 и № 4 411 641 за фигуративна марка „Himax“ за стоки и услуги от класове 9 и 42.

      Решение на отдела по споровете: частично уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009..


title: Дело C-435/15: Преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg (Германия), постъпило на 10 август 2015 г. — GROFA GmbH/Hauptzollamt Hannover

text:
               3.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/22

         Преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg (Германия), постъпило на 10 август 2015 г. — GROFA GmbH/Hauptzollamt Hannover
   (Дело C-435/15)
   (2015/C 363/28)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Hamburg

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: GROFA GmbH

      Ответник: Hauptzollamt Hannover

      Преюдициални въпроси

               1)

                           а)

                           Прилага ли се Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2011 на Комисията от 29 ноември 2011 година относно класирането на някои стоки в Комбинираната номенклатура (1) по аналогия за продуктите, които са предмет на главното производство (GoPro HERO3 „Black Edition“, „Black Edition Surf“ и „Black Edition Motorsport“)?

                           б)

                           При утвърдителен отговор на този въпрос:
                           Валиден ли е Регламент за изпълнение (ЕС) № 1249/2011?

               2)

               При отрицателен отговор на първия преюдициален въпрос, буква а) или буква б):

                           а)

                           Прилага ли се Регламент за изпълнение (ЕС) № 876/2014 на Комисията от 8 август 2014 година относно класирането на някои стоки в Комбинираната номенклатура (2) по аналогия за продуктите, които са предмет на главното производство?

                           б)

                           При утвърдителен отговор на този въпрос:
                           Валиден ли е Регламент за изпълнение (ЕС) № 876/2014?

               3)

               При отрицателен отговор на първия преюдициален въпрос, буква а) или буква б):
               Трябва ли обяснителните бележки на Комисията относно подпозиция 8525 80 30 и подпозиции 8525 80 91 и 8525 80 99 от КН (3) да се тълкуват в смисъл, че непрекъснато записване „най-малко 30 минути“ е налице и когато последователността от видеокадри е записана в отделни файлове, всеки от които с продължителност по-малка от 30 минути, доколкото при възпроизвеждането на записа зрителят не може да забележи смяната на един файл с друг?

               4)

               При отрицателен отговор на първия преюдициален въпрос, буква а) или буква б) и при утвърдителен отговор на втория преюдициален въпрос, букви а) и б) и на третия преюдициален въпрос:
               Изключва ли се класирането на записващи видеокамери за записване на сигнали от външен източник в подпозиция 8525 80 99 от КН от обстоятелството, че те не могат да възпроизвеждат тези сигнали чрез външен телевизионен приемник или монитор?

      (1)  OB L 319, стр. 39.

      (2)  OB L 240, стр. 12.

      (3)  OB C 75, 2015 г., стр. 1.


title: Дело C-150/16: Решение на Съда (пети състав) от 18 май 2017 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Craiova — Румъния) — Fondul Proprietatea SA/Complexul Energetic Oltenia SA (Преюдициално запитване — Държавни помощи — Вземане на дружество, мажоритарен собственик на чийто капитал е румънската държава, към дружество, в което единствен акционер е същата държава — Даване вместо изпълнение — Понятие за държавна помощ — Задължение за уведомяване на Европейската комисия)

text:
               24.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 239/14

         Решение на Съда (пети състав) от 18 май 2017 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Craiova — Румъния) — Fondul Proprietatea SA/Complexul Energetic Oltenia SA
   (Дело C-150/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Държавни помощи - Вземане на дружество, мажоритарен собственик на чийто капитал е румънската държава, към дружество, в което единствен акционер е същата държава - Даване вместо изпълнение - Понятие за държавна помощ - Задължение за уведомяване на Европейската комисия))
   (2017/C 239/18)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Craiova

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Fondul Proprietatea SA

      Ответник: Complexul Energetic Oltenia SA

      Диспозитив

               1)

               При обстоятелства като тези в главното производство решението на дружество, чийто мажоритарен собственик е държава членка, да приеме с цел погасяване на вземане, при условията на даване вместо изпълнение, прехвърлянето на актив, който е собственост на друго дружество, чийто единствен акционер е тази държава членка, както и да изплати размера на разликата между оценката на стойността на този актив и посоченото вземане, може да представлява държавна помощ по смисъла на член 107 ДФЕС, при положение че

                           —

                           решението представлява пряко или непряко предоставено посредством държавни ресурси предимство и на държавата може да бъде вменена отговорност за него,

                           —

                           предприятието получател не би получило подобни облекчения от частен кредитор, и

                           —

                           решението е в състояние да засегне търговията между държавите членки и да наруши конкуренцията.

                     Националните юрисдикции следва да проверят дали са изпълнени тези условия.

               2)

               Ако национална юрисдикция квалифицира като държавна помощ решението на дружество, чийто мажоритарен собственик е държава членка, да приеме с цел погасяване на вземане, при условията на даване вместо изпълнение, прехвърлянето на актив, който е собственост на друго дружество, чийто единствен акционер е тази държава членка, както и да изплати размера на разликата между оценката на стойността на този актив и посоченото вземане, съгласно член 108, параграф 3 ДФЕС властите на тази държава членка трябва да информират Европейската комисия за помощта преди нейното изпълнение.

      (1)  ОВ C 200, 6.6.2016 г.


title: Съединени дела C-213/11, C-214/11 и C-217/11: Решение на Съда (трети състав) от 19 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku — Полша) — Fortuna Sp z o.o. (C-213/11), Grand sp. z o.o. (C-214/11), Forta sp. z o.o. (C-217/11)/Dyrektor Izby Celnej w Gdyni (Вътрешен пазар — Директива 98/34/ЕО — Технически стандарти и регламенти — Процедура за предоставяне на информация в сферата на техническите стандарти и норми — Игрални автомати с ниски печалби — Забрана за изменение, подновяване и издаване на разрешенията за извършване на дейност — Понятие за технически регламент)

text:
               29.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 295/12

         Решение на Съда (трети състав) от 19 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku — Полша) — Fortuna Sp z o.o. (C-213/11), Grand sp. z o.o. (C-214/11), Forta sp. z o.o. (C-217/11)/Dyrektor Izby Celnej w Gdyni
   (Съединени дела C-213/11, C-214/11 и C-217/11) (1)

   (Вътрешен пазар - Директива 98/34/ЕО - Технически стандарти и регламенти - Процедура за предоставяне на информация в сферата на техническите стандарти и норми - Игрални автомати с ниски печалби - Забрана за изменение, подновяване и издаване на разрешенията за извършване на дейност - Понятие за технически регламент)
   2012/C 295/19
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Fortuna Sp z o.o. (C-213/11), Grand sp. z o.o. (C-214/11), Forta sp. z o.o. (C-217/11)

      Ответник: Dyrektor Izby Celnej w Gdyni

      Предмет

   Преюдициални запитвания — Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku — Тълкуване на член 1, точка 11 от Директива 98/34/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 22 юни 1998 година, установяваща процедура за предоставянето на информация в сферата на техническите стандарти и регламенти и правила относно услугите на информационното общество, изменена с Директива 2006/96/ЕО на Съвета от 20 ноември 2006 г. (ОВ L 204, стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 23, стр. 207) — Понятие „технически регламент“ — Национална разпоредба, забраняваща да се изменят разрешенията за извършване на дейност с игрални автомати с ниски печалби, когато изменението се отнася до мястото, в което са поставени автоматите

      Диспозитив

   Член 1, точка 11 от Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 година, установяваща процедура за предоставянето на информация в сферата на техническите стандарти и регламенти и правила относно услугите на информационното общество, изменена с Директива 2006/96/ЕО на Съвета от 20 ноември 2006 г., трябва да се тълкува в смисъл, че национални разпоредби, като тези в Закона за хазартните игри (ustawa o grach hazardowych) от 19 ноември 2009 г., които биха могли да имат за последица ограничаването или дори постепенното създаване на невъзможност за осъществяване на игри с автомати с ниски печалби извън казината и игралните зали, биха могли да представляват „технически регламенти“ по смисъла на тази разпоредба, проектът за които следва да се предостави на Комисията съгласно член 8, параграф 1, първа алинея от същата директива, ако се установи, че тези разпоредби са предпоставка, която би повлияла значително върху естеството на съответния продукт или търговията с него, което следва да се провери от запитващата юрисдикция.

      (1)  ОВ C 219, 23.7.2011 г.


title: Дело C-88/11 P: Жалба, подадена на 25 февруари 2011 г. от LG Electronics, Inc. срещу решението на Общия съд (втори състав) от 16 декември 2010 г. по дело T-497/09, LG Electronics/СХВП (KOMPRESSOR PLUS)

text:
               16.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 120/8

         Жалба, подадена на 25 февруари 2011 г. от LG Electronics, Inc. срещу решението на Общия съд (втори състав) от 16 декември 2010 г. по дело T-497/09, LG Electronics/СХВП (KOMPRESSOR PLUS)
   (Дело C-88/11 P)
   2011/C 120/14
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: LG Electronics Inc. (представител: J. Blanchard, avocat)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви за допустима настоящата жалба,

               —

               да се отмени Решението на втори състав на Общия съд от 16 декември 2010 г.,

               —

               да се отмени частично Решението на първи апелативен състав на СХВП от 23 септември 2009 г. в частта му, с която се отхвърля частично жалбата на дружество LG Electronics срещу Решение от 5 февруари 2009 г., с което се отказва регистрацията на заявката за марка на Общността № 7282924, в частта ѝ относно „електрическите прахосмукачки“,

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски по двете производства.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят се позовава на нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (1).
   В това отношение, на първо място, жалбоподателят посочва, че Общият съд се е основал на нови факти, които са посочени за пръв път пред него от СХВП и които не са били посочени пред апелативния състав.
   На второ място, жалбоподателят изтъква, че Общият съд е допуснал грешка като е изопачил предоставените му факти и доказателства и неправилно е счел, че прахосмукачките могат да се използват като компресори.
   Накрая, той посочва, че тъй като прахосмукачките не съдържат компресор и не могат да се използват като компресор, в никакъв случай не може да се счете, че марката „KOMPRESSOR PLUS“ е съставена предимно от знаци или от означения, които могат да служат в търговската дейност за указване на вида, качеството, количеството, предназначението, стойността, географския произход или момента на производство на стоките или на предоставянето на услуга, или други характерни особености на тези стоки.

      (1)  ОВ L 78, стр. 1.


title: Дело F-66/08: Жалба, подадена на 25 юли 2008 г. — De Smedt и др./Парламент

text:
               27.9.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/26

         Жалба, подадена на 25 юли 2008 г. — De Smedt и др./Парламент
   (Дело F-66/08)
   (2008/C 247/53)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподатели: Emile De Smedt (Брюксел, Белгия) и други (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocats)

      Ответник: Европейски парламент
   Предмет и описание на спора
   Отмяна на индивидуалните решения на органа по назначаването, с които на жалбоподателите е отказано правото на посочените в член 56а от Правилника за длъжностните лица надбавки за работа на смени съгласно Регламент № 1873/2006 на Съвета от 11 декември 2006 година за изменение на Регламент № 300/76 за определяне на категориите длъжностни лица, които имат право на надбавки за работа на смени, и размера и условията за това и на посочените в член 56б от Правилника надбавки съгласно Регламент № 1945/2006 на Съвета от 11 декември 2006 година за изменение на Регламент № 495/77 за определяне на категориите длъжностни лица, които имат право на надбавки за редовно изпълнение на задължения за дежурство, както и размера и условията за получаването му.
   Искания на жалбоподателите

               —

               да се отменят индивидуалните решения на органа по назначаването, с които на жалбоподателите е отказано правото на надбавки за работа на смени, посочени в член 56а от Правилника съгласно Регламент № 1873/2006 на Съвета от 11 декември 2006 година за изменение на Регламент № 300/76 за определяне на категориите длъжностни лица, които имат право на надбавки за работа на смени, и размера и условията за това,

               —

               да се отменят индивидуалните решения на органа по назначаването, с които се отказва на жалбоподателите е отказано правото на надбавки, посочени в член 56б от Правилника съгласно Регламент № 1945/2006 на Съвета от 11 декември 2006 година за изменение на Регламент № 495/77 за определяне на категориите длъжностни лица, които имат право на надбавки за редовно изпълнение на задължения по дежурство, както и размера и условията за получаването му,

               —

               да се осъди Европейския парламент да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-546/09: Решение на Съда (пети състав) от 31 март 2011 г. (преюдициално запитване от Върховен административен съд, България) — „Аурубис България“ АД/Началник на Митница — Столична, по-рано началник на Митница — София (Митнически кодекс — Мита — Вносно митническо задължение — Лихви за забава — Период на начисляване на лихвите за забава — Компенсаторни лихви)

text:
               21.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 152/7

         Решение на Съда (пети състав) от 31 март 2011 г. (преюдициално запитване от Върховен административен съд, България) — „Аурубис България“ АД/Началник на Митница — Столична, по-рано началник на Митница — София
   (Дело C-546/09) (1)

   (Митнически кодекс - Мита - Вносно митническо задължение - Лихви за забава - Период на начисляване на лихвите за забава - Компенсаторни лихви)
   2011/C 152/12
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Върховен административен съд

      Страни в главното производство

      Жалбоподател:„Аурубис България“ АД

      Ответник: Началник на Митница — Столична, по-рано началник на Митница — София

      Предмет

   Преюдициално запитване — Върховен административен съд — Тълкуване на член 214, параграф 3, член 222, параграф 1, буква а) и член 232, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58) и на Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент № 2913/92 (ОВ L 253, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3) — Прилагане от националните органи на лихви за забава върху сумата на допълнителното митническо задължение за периода след първоначалното вземане под отчет на митата — Прилагане на компенсаторни лихви за периода от датата на митническата декларация до датата на последващото вземане под отчет — Възможност при последващото вземане под отчет митническото задължение да се увеличи със сума, равна на лихвата за забава, изчислена от датата на възникването на задължението до датата на последващото вземане под отчет

      Диспозитив

               1.

               Член 232, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) № 1791/2006 на Съвета от 20 ноември 2006 г., следва да се тълкува в смисъл, че лихва за забава върху все още несъбраната сума по митните сборове може да се начислява на основание на тази разпоредба само за периода след изтичането на срока за плащането на тази сума.

               2.

               При липса на съответни разпоредби в Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент № 2913/92, изменен с Регламент (ЕО) № 214/2007 на Комисията от 28 февруари 2007 г., член 214, параграф 3 от Регламент № 2913/92, изменен с Регламент № 1791/2006, следва да се тълкува в смисъл, че националните власти не могат на основание на тази разпоредба да прилагат компенсаторна лихва спрямо носителя на митническото задължение за периода от датата на първоначалната митническа декларация до датата на последващото вземане под отчет.

               3.

               Общите принципи на правото на Съюза, и по-специално принципът за законоустановеност на нарушенията и наказанията, не допускат националните власти да прилагат санкция за митническо нарушение, която не е изрично предвидена от националното законодателство.

      (1)  ОВ C 80, 27.3.2010 г.


title: Дело C-609/13 P: Решение на Съда (първи състав) от 26 януари 2017 г. — Duravit AG, Duravit SA, Duravit BeLux SPRL/BVBA/Европейска комисия, Съвет на Европейския съюз (Обжалване — Конкуренция — Картели — Белгийски, германски, френски, италиански, нидерландски и австрийски пазар на оборудване за баня — Координиране на продажните цени и обмен на чувствителна търговска информация — Регламент (ЕО) № 1/2003 — Член 31 — Задължение за мотивиране)

text:
               3.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 104/2

         Решение на Съда (първи състав) от 26 януари 2017 г. — Duravit AG, Duravit SA, Duravit BeLux SPRL/BVBA/Европейска комисия, Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-609/13 P) (1)

   ((Обжалване - Конкуренция - Картели - Белгийски, германски, френски, италиански, нидерландски и австрийски пазар на оборудване за баня - Координиране на продажните цени и обмен на чувствителна търговска информация - Регламент (ЕО) № 1/2003 - Член 31 - Задължение за мотивиране))
   (2017/C 104/03)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Duravit AG, Duravit SA, Duravit BeLux SPRL/BVBA (представители: U. Soltész и C. von Köckritz, Rechtsanwälte)

      Други страни в производството: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre и Malferrari, подпомагани от A. Böhlke, Rechtsanwalt), Съвет на Европейския съюз

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Duravit AG, Duravit SA и Duravit BeLux SPRL/BVBA да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 71, 8.3.2014 г.


title: Дело T-30/14: Жалба, подадена на 13 януари 2014 г. — Laverana/СХВП (BIO — INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX — PROPRE FABRICATION)

text:
               22.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 85/22

         Жалба, подадена на 13 януари 2014 г. — Laverana/СХВП (BIO — INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX — PROPRE FABRICATION)
   (Дело T-30/14)
   2014/C 85/39
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Laverana GmbH & Co. KG (Венигзен, Германия) (представители: J. Wachinger и M. Zöbisch, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 11 ноември 2013 г., постановено по преписка R 1749/2013-4 и да допусне да бъде публикувана заявката за марка на Общността № 11 642 527 за стоки и услуги от класове 3, 5 и 35,

               —

               при условията на евентуалност: да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 11 ноември 2013 г., постановено по преписка R 1749/2013-4 и да върне делото на Службата за ново разглеждане,

               —

               при условията на евентуалност: да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 11 ноември 2013 г., постановено по преписка R 1749/2013-4,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка в черно-бяло, съдържаща словните елементи „BIO — INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX — PROPRE FABRICATION“ за стоки и услуги от класове 3, 5 и 35 — заявка за марка на Общността № 11 642 527

      Решение на проверителя: частично отказва регистрация.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-705/14: Жалба, подадена на 26 септември 2014 г.  — Unichem Laboratories/Комисия

text:
               15.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 448/31

         Жалба, подадена на 26 септември 2014 г. — Unichem Laboratories/Комисия
   (Дело T-705/14)
   (2014/C 448/40)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Unichem Laboratories Ltd (Мумбай, Индия) (представители: S. Mobley, H. Sheraton и K. Shaw, Solicitors)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени изцяло решението от 9 юли 2014 г. относно процедура по прилагане на член 101 и на член 102 от Договора за функционирането на Европейския съюз (AT.39612-Perindopril (SERVIER), и във всички случаи да отмени и/или да намали наложената глоба, доколкото тя се отнася до Unichem; и

               —

               да осъди Комисията да заплати собствените си разноски и разноските на Unichem във връзка с настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага дванадесет правни основания.

               1.

               В първото правно основание жалбоподателят твърди, че Комисията не е компетентна да адресира решение по член 101, параграф 1 ДФЕС до Unichem.

               2.

               Във второто правно основание жалбоподателят твърди, че Комисията не прилага правилно правния критерий за „обективна необходимост“ при определянето дали патентното споразумение попада в приложното поле на член 101, параграф 1 ДФЕС.

               3.

               В третото правно основание жалбоподателят твърди, че Комисията нарушава принципа на равно третиране, като не прилага насоките на Регламента за групово освобождаване относно трансфера на технологии спрямо споразумението на Unichem.

               4.

               В четвъртото правно основание жалбоподателят твърди, че Комисията допуска грешка при прилагане на правото, като категоризира споразумението като нарушение на член 101, параграф 1 ДФЕС „поради целта“.

               5.

               В петото правно основание жалбоподателят твърди, че Комисията прилага погрешно собствения си претендиран правен критерий „поради целта“ по член 101, параграф 1 ДФЕС спрямо специфичното нарушение на Unichem.

               6.

               В шестото правно основание жалбоподателят твърди, че Комисията допуска грешка при прилагане на правото, като приема, че споразумението има антиконкурентни последици.

               7.

               В седмото правно основание жалбоподателят твърди, че Комисията нарушава задължението си по член 296 да изложи мотиви защо приема, че Unichem може да бъде считано за пряко отговорно за нарушение на член 101, параграф 1 ДФЕС, когато не е потенциален конкурент на Servier.

               8.

               В осмото правно основание жалбоподателят твърди, при условията на евентуалност, че Комисията допуска грешка при прилагане на правото, като отказва да признае, че споразумението отговаря на критериите за освобождаване по член 101, параграф 3 ДФЕС.

               9.

               В деветото правно основание жалбоподателят твърди, че Комисията нарушава правото му на защита, принципа на добрата администрация и задължението си да не упражнява натиск с цел да получи законно поверителни документи, които да използва срещу Unichem.

               10.

               В десетото правно основание жалбоподателят твърди, че при определянето на размера на глобата Комисията нарушава общия принцип на правото на ЕС на равно третиране, тъй като третира Unichem различно от Servier без обективно оправдание.

               11.

               В единадесетото правно основание жалбоподателят твърди, че при налагането на глобата на Unichem Комисията нарушава общия принцип на правото на ЕС на пропорционалност, насоките си за определяне на глоби и предишната си установена практика.

               12.

               В дванадесетото правно основание жалбоподателят твърди, че Комисията нарушава задължението си да изложи мотиви съгласно член 296 ДФЕС относно определянето на размера на глобата и преценката си за тежестта на твърдяното нарушение на Unichem.


title: Дело T-373/10: Жалба, подадена на 8 септември 2010 г. — Villeroy & Boch Austria/Комисия

text:
               6.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/36

         Жалба, подадена на 8 септември 2010 г. — Villeroy & Boch Austria/Комисия
   (Дело T-373/10)
   ()
   2010/C 301/61
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Villeroy & Boch Austria GmbH (Mondsee, Австрия) (представители: Rechtsanwälte A. Reidlinger и S. Dethof)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното решение, в частта му, която се отнася до жалбоподателя;

               —

               при условията на евентуалност, да се намали по подходящ начин размера на наложената на жалбоподателя с обжалваното решение глоба;

               —

               да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят обжалва Решение C(2010) 4185 окончателен на Комисията от 23 юни 2010 г. по дело COMP/39.092 — Санитарни инсталации за бани. Съгласно обжалваното решение на жалбоподателя, както и на други предприятия, са наложени глоби за нарушаване на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП. Според Комисията жалбоподателят е участвал в Белгия, Германия, Франция, Италия, Нидерландия и Австрия в продължаващо споразумение или в съгласувана практика в сектора на санитарните инсталации за бани.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква седем правни основания.
   На първо място жалбоподателят оспорва твърдението за нарушение на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП в резултат на едно единствено сложно и продължаващо нарушение. Чрез тази недопустима цялостна преценка ответникът е нарушил задължението си за правна оценка на индивидуалното поведение на отделните адресати на решението и е приписал по незаконосъобразен начин действия, които не могат да бъдат приписани на трети лица.
   Като второ правно основание при условията на евентуалност жалбоподателят изтъква, че е налице нарушение на задължението за мотивиране въз основа на член 296, параграф 2 ДФЕС поради липсата на индивидуално мотивиране на решението.
   По-нататък като трето правно основание жалбоподателят подчертава, че обжалваното решение трябва да бъде отменено, тъй като жалбоподателят не е участвал в твърдените нарушения на съответните продуктови и географски пазари, посочени в решението и не е доказано, че той е извършил нарушение в областта на картелното право.
   Като четвърто правно основание жалбоподателят изтъква, че на него и на дружеството му майка е била наложена незаконсъобразно солидарно глоба. Такава солидарно наложена санкция нарушавала принципа nulla poena sine lege съгласно член 49, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз и принципа на пропорционалността на глобите съгласно член 49, параграф 3 във връзка с член 48, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз, както и член 23 от Регламент (ЕО) № 1/2003. (1)

   В рамките на петото правно основание жалбоподателят изтъква погрешното изчисляване на глобата. В този контекст той твърди, че при извършеното от него изчисляване ответникът включил обороти на жалбоподателя, които от самото начало не можели да имат връзка с повдигнатите твърдения за нарушения.
   С шестото си правно основание жалбоподателят изтъква прекалената продължителност на производството и невземането ѝ предвид при изчисляването на глобата като нарушение на член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
   Със седмото правно основание се изтъкват грешки в преценката при изчисляването на размера на глобата, когато е било преценявано твърдяното участие на жалбоподателя в деянията. В тази връзка жалбоподателят заключава, че дори да се приеме, че е налице нарушение на член 101 ДФЕС съгласно предположенията на ответника, глобата е в твърде висок размер и е непропорционална. Според жалбоподателя ответникът е нарушил принципа на пропорционалност на глобите, кодифициран в член 49, параграф 3 във връзка с член 48, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


title: Дело C-455/11 P: Жалба, подадена на 2 септември 2011 г. от Solvay SA срещу решението, постановено от Общия съд (шести разширен състав) на 16 юни 2011 г. по дело T-186/06, Solvay SA/Европейска комисия

text:
               26.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/11

         Жалба, подадена на 2 септември 2011 г. от Solvay SA срещу решението, постановено от Общия съд (шести разширен състав) на 16 юни 2011 г. по дело T-186/06, Solvay SA/Европейска комисия
   (Дело C-455/11 P)
   2011/C 347/16
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Solvay SA (представители: O. W. Brouwer, advocaat, M. O'Regan, solicitor)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               да отмени точки 121—170 от съдебното решение,

               —

               да отмени точки 394, 395 и 402—427 от съдебното решение,

               —

               да постанови окончателно съдебно решение и да отмени обжалваното решение, доколкото в него се приема, че (a) жалбоподателят е нарушил член 81, параграф 1 ЕО между май 1995 г. и август 1997 г., и че (б) жалбоподателят е третото предприятие, което е изпълнило изискванията по точка 21 от Известието относно сътрудничеството от 2002 г., и следователно да намали наложената на жалбоподателя глоба или, при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд, и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по производството пред Общия съд и Съда на Европейския съюз.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят изтъква две правни основания. В обжалваното съдебно решение Общият съд частично отхвърля подадената от жалбоподателя жалба за частична отмяна на Решение C(2006) 1766 окончателен на Комисията от 3 май 2006 година относно производство по член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/F/38.620 — Водороден пероксид и перборат).
   С първото си правно основание жалбоподателят оспорва заключението на Общия съд, че е участвал в нарушение на член 81, параграф 1 ЕО и на член 53, параграф 1 от Споразумението за ЕИП между май 1995 г. и август 1997 г. Общият съд превишил правомощията си за контрол и допуснал грешка при прилагане на правото като приел, че жалбоподателят е обсъждал и/или обменял информация за цените и търговската си стратегия с други предприятия: такъв извод не можело да се направи от текста на обжалваното решение. Общият съд допуснал грешки при прилагане на правото като потвърдил заключението в обжалваното решение, че с общата им воля за ограничаване на конкуренцията обсъжданията, преговорите и обмена на информация между производителите на водороден пероксид (включително жалбоподателя), в неуспешен опит за установяване на споразумение за подялба на пазара (който не е довел до сключването на споразумение между тях), представляват нарушение на член 81, параграф 1 ЕО и на член 53, параграф 1 от Споразумението за ЕИП, поради това, че те са били, в зависимост от случая, или подготвителни преговори и част от същото тайно споразумение като признат картел в областта на определянето на цени, сключен през август 1997 г., или съгласувана практика за „подготвяне на терена“ за този по-късен картел и/или представляват забранен обмен на информация между предприятията. С второто си правно основание жалбоподателят оспорва заключението на Общия съд, че Комисията не е превишила свободата на преценката си като е приела в обжалваното решение, че друго предприятие — Arkema — е изпълнило на 3 април 2003 г. изискванията по точка 21 от Известието от 2002 г. на Комисията относно сътрудничеството. Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото при определянето и прилагането на понятието „значителен принос за установяване на фактите“, и изопачил и допуснал явни грешки в преценката на доказателствата като приел, че изпратените по факс на 3 април 2003 г. от Arkema документи, без никакво придружаващо тяхното изпращане обяснение, имат значителен принос за установяване на фактите съгласно точка 21 от Известието относно сътрудничеството от 2002 г. Общият съд допуснал и явни грешки при прилагане на правото и процесуални грешки, и изопачил доказателствата като приел, че Комисията може да достигне в обжалваното решение до заключение, различно от това в Решение C(2006) 2098 от 31 май 2006 година относно производство по член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/F/38.645 — Метакрилати), в което тя е приела, че същият факс от 3 април 2003 г. на Arkema (който се отнася до разследвания на Комисията във връзка с няколко предполагаеми картели, включително за ВП и метакрилати) не отговаря на изискванията по точка 21 от Известието относно сътрудничеството от 2002 г. до предоставянето впоследствие от страна на Arkema на обяснения.


title: Дело C-154/16: Решение на Съда (осми състав) от 18 май 2017 г. (преюдициално запитване от Augstākā tiesa — Латвия) — „Latvijas dzelzceļš“ VAS/Valsts ieņēmumu dienests (Преюдициално запитване — Митнически кодекс на Общността — Регламент (ЕИО) № 2913/92 — Член 94, параграф 1 и член 96 — Режим на външен общностен транзит — Отговорност на главното отговорно лице — Членове 203 и 204 и член 206, параграф 1 — Възникване на митническо задължение — Отклонение от митническия надзор — Неизпълнение на някое от задълженията, произтичащи от ползването на митнически режим — Пълно унищожаване или безвъзвратна загуба на стоката в резултат на самото естество на стоката, на непредвидими обстоятелства или на непреодолима сила — Член 213 — Плащане на митническото задължение в качеството на солидарен длъжник — Директива 2006/112/ЕО — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Член 2, параграф 1 и членове 70 и 71 — Данъчно събитие и изискуемост на данъка — Членове 201, 202 и 205 — Лица, които са длъжни да платят данъка — Констатирана липса на товар от получаващото митническо учреждение — Неправилно затворен или повреден механизъм за долно разтоварване на вагон-цистерната)

text:
               24.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 239/15

         Решение на Съда (осми състав) от 18 май 2017 г. (преюдициално запитване от Augstākā tiesa — Латвия) — „Latvijas dzelzceļš“ VAS/Valsts ieņēmumu dienests
   (Дело C-154/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Митнически кодекс на Общността - Регламент (ЕИО) № 2913/92 - Член 94, параграф 1 и член 96 - Режим на външен общностен транзит - Отговорност на главното отговорно лице - Членове 203 и 204 и член 206, параграф 1 - Възникване на митническо задължение - Отклонение от митническия надзор - Неизпълнение на някое от задълженията, произтичащи от ползването на митнически режим - Пълно унищожаване или безвъзвратна загуба на стоката в резултат на самото естество на стоката, на непредвидими обстоятелства или на непреодолима сила - Член 213 - Плащане на митническото задължение в качеството на солидарен длъжник - Директива 2006/112/ЕО - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Член 2, параграф 1 и членове 70 и 71 - Данъчно събитие и изискуемост на данъка - Членове 201, 202 и 205 - Лица, които са длъжни да платят данъка - Констатирана липса на товар от получаващото митническо учреждение - Неправилно затворен или повреден механизъм за долно разтоварване на вагон-цистерната))
   (2017/C 239/19)
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākā tiesa

      Страни в главното производство

      Жалбоподател:„Latvijas dzelzceļš“ VAS

      Ответник: Valsts ieņēmumu dienests

      Диспозитив

               1)

               Член 203, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) № 648/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 13 април 2005 г., трябва да се тълкува в смисъл, че тази разпоредба не се прилага, когато пълният обем на поставената под режим на външен общностен транзит стока не е бил представен в предвиденото в рамките на този режим получаващо митническо учреждение поради надлежно доказано пълно унищожаване или безвъзвратна загуба на част от тази стока.

               2)

               Член 204, параграф 1, буква a) от Регламент № 2913/92, изменен с Регламент № 648/2005, трябва да се тълкува в смисъл, че когато пълният обем на поставената под режима на външен общностен транзит стока не е бил представен в предвиденото в рамките на този режим получаващо митническо учреждение поради надлежно доказано пълно унищожаване или безвъзвратна загуба на една част от тази стока, от това положение, представляващо неизпълнението на едно от задълженията, свързани с този режим, тоест това да се представи стока в непроменено състояние в получаващото митническо учреждение, по принцип възниква вносно митническо задължение за частта от стоката, която не е била представена в това учреждение. Националната юрисдикция има задачата да провери дали обстоятелство като повреждането на механизъм за разтоварване отговаря в случая на критериите, характеризиращи понятията за непреодолима сила и за непредвидими обстоятелства по смисъла на член 206, параграф 1 от Регламент № 2913/92, изменен с Регламент № 648/2005, тоест дали то е извънредно и външно за действащ в сферата на превоза на течни вещества икономически оператор и дали неговите последици не е могло да бъдат избегнати въпреки всички положени грижи. В рамките на тази проверка тази юрисдикция трябва да вземе предвид по-конкретно спазването от оператори, като главното отговорно лице и превозвача, на действащите правила и изисквания, що се отнася до техническото състояние на цистерните и безопасния превоз на течни вещества, като разтворител.

               3)

               Член 2, параграф 1, буква г) и членове 70 и 71 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкуват в смисъл, че ДДС не се дължи за напълно унищожената или безвъзвратно загубена част от стока, поставена под режим на външен общностен транзит.

               4)

               Разпоредбите на член 96, параграф 1, буква a) във връзка с член 204, параграф 1, буква a) и параграф 3 от Регламент № 2913/92, изменен с Регламент № 648/2005, трябва да се тълкуват в смисъл, че главното отговорно лице е длъжно да плати митническото задължение, възникнало по отношение на поставена под режим на външен общностен транзит стока, дори ако превозвачът не е изпълнил задълженията си по член 96, параграф 2 от този кодекс, по-конкретно това да представи тази стока в непроменено състояние в получаващото митническо учреждение и в предвидения срок.

               5)

               Член 96, параграф 1, буква a) и параграф 2, член 204, параграф 1, буква a) и параграф 3, както и член 213 от Регламент № 2913/92, изменен с Регламент № 648/2005, трябва да се тълкуват в смисъл, че митническият орган на държава членка не е длъжен да ангажира солидарната отговорност на превозвача, който наред с главното отговорно лице трябва да се счита за отговорен за плащането на митническото задължение.

      (1)  ОВ C 191, 30.5.2016 г.


title: Дело C-163/13: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 2 април 2013 г. — Turbu.com BV, друга страна в производството: Staatssecretaris van Financiën

text:
               15.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/19

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 2 април 2013 г. — Turbu.com BV, друга страна в производството: Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-163/13)
   2013/C 171/37
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Turbu.com BV

      Друга страна в производството: Staatssecretaris van Financiën

      Преюдициални въпроси

   Когато въз основа на обективни данни е установено, че със стоките е извършена данъчна измама и че данъчнозадълженото лице е знаело или е трябвало да знае, че участва в нея, длъжни ли са националните органи и съдилища съгласно правото на Съюза да откажат освобождаване от ДДС за съответната вътреобщностна доставка, при положение че националното право не предвижда в такива случаи да се отказва освобождаване?


title: Дело F-32/13: Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 27 февруари 2014 г.  — Walton/Комисия (Публична служба  — Срочно нает служител  — Обезщетение при прекратяване на служебното правоотношение  — Оставка, чието подаване е установено с решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности  — Определяне на момента на подаване на оставката  — Сила на пресъдено нещо  — Решения на органа по назначаването, които са станали окончателни, тъй като не са обжалвани по съдебен ред  — Неспазване на предварителната административна процедура  — Явна недопустимост)

text:
               12.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/56

         Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 27 февруари 2014 г. — Walton/Комисия
   (Дело F-32/13) (1)

   ((Публична служба - Срочно нает служител - Обезщетение при прекратяване на служебното правоотношение - Оставка, чието подаване е установено с решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности - Определяне на момента на подаване на оставката - Сила на пресъдено нещо - Решения на органа по назначаването, които са станали окончателни, тъй като не са обжалвани по съдебен ред - Неспазване на предварителната административна процедура - Явна недопустимост))
   2014/C 142/76
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Robert Walton (Оксфорд, Обединено кралство) (представител: F. Moyse, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и A.-C. Simon)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението, с което се отхвърля искането за изплащане на неиздължения остатък от сумата, която Комисията трябвало да изплати на жалбоподателя като обезщетение при прекратяване на служебното правоотношение

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата ката явно недопустима.

               2)

               Г-н Walton понася направените от него съдебни разноски и тези на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 207, 20.7.2013 г., стр. 58.


title: Дело C-521/12: Решение на Съда (втори състав) от 15 май 2014 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — T.C. Briels и др./Minister van Infrastructuur en Milieu (Преюдициално запитване — Околна среда — Директива 92/43/ЕИО — Член 6, параграфи 3 и 4 — Опазване на естествените местообитания — Специални защитени зони — Оценка на въздействието на план или проект върху защитена територия — Разрешение на план или на проект върху защитена територия — Компенсаторни мерки — Територия по „Натура 2000“ „Vlijmens Ven, Moerputten & Bossche Broek“  — Проект за трасе на автомагистрала A2 „‘s Hertogenbosch-Eindhoven)

text:
               7.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 212/7

         Решение на Съда (втори състав) от 15 май 2014 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — T.C. Briels и др./Minister van Infrastructuur en Milieu
   (Дело C-521/12) (1)

   ((Преюдициално запитване - Околна среда - Директива 92/43/ЕИО - Член 6, параграфи 3 и 4 - Опазване на естествените местообитания - Специални защитени зони - Оценка на въздействието на план или проект върху защитена територия - Разрешение на план или на проект върху защитена територия - Компенсаторни мерки - Територия по „Натура 2000“„Vlijmens Ven, Moerputten & Bossche Broek“ - Проект за трасе на автомагистрала A2 „‘s Hertogenbosch-Eindhoven))
   2014/C 212/07
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Raad van State

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: T.C. Briels, M. Briels-Loermans, R.L.P. Buchholtz, Stichting A2-Platform Boxtel e.o. и др., H.W.G. Cox, G.P.A. Damman, P.A.M. Goevaers и др., J.H. van Haaren, L.S.P. Dijkman, R.A.H.M. Janssen, M.M. van Lanschot, J.E.A.M. Lelijveld и др., A. Mes и др., A.J.J. Michels, VOF Isphording и др., M. Peijnenborg, S. Peijnenborg-van Oers, G. Oude Elferink, W. Punte, P.M. Punte-Cammaert, Stichting Reinier van Arkel, E. de Ridder, W.C.M.A.J.G. van Rijckevorsel, M. van Rijckevorsel-van Asch van Wijck, Vereniging tot Behoud van het Groene Hart van Brabant, Stichting Boom en Bosch, Stichting Overlast A2 Vught e.o., Streekraad Het Groene Woud en De Meijerij, A.C.M.W. Teulings, Stichting Bleijendijk, M. Tilman, Vereniging van Eigenaars Appartementengebouw De Heun I и др., M.C.T. Veroude, E.J.A.M. Widlak, Van Roosmalen Sales BV и др., M.A.A. van Kessel, Bricorama BV и др.

      Ответник: Minister van Infrastructuur en Milieu

      Предмет

   Преюдициално запитване — Raad van State — Тълкуване на член 6, параграфи 3 и 4 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (OВ L 206, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109) — Разрешаване на план или проект на определена защитена територия — Условия —Понятие за „отрицателно влияние върху съответната територия“

      Диспозитив

   Член 6, параграф 3 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна трябва да се тълкува в смисъл, че план или проект, който не е непосредствено свързан с управлението на територия от значение за Общността или не е необходим за него, но има отрицателно въздействие върху съществуващ в нея тип естествено местообитание и който предвижда мерки за развитието на район с идентична или по-голяма площ на този тип местообитание в същата територия, засяга интегритета на тази територия. Такива мерки могат, когато е необходимо, да се квалифицират като „компенсаторни мерки“ по смисъла на параграф 4 от този член само ако са изпълнени предвидените в него условия.

      (1)  ОВ C 55, 23.2.2013 г.


title: Дело T-442/08: Жалба, подадена на 3 октомври 2008 г.  — CISAC/Комисия

text:
               4.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/25

         Жалба, подадена на 3 октомври 2008 г. — CISAC/Комисия
   (Дело T-442/08)
   (2009/C 82/46)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: International Confederation of Societies of Authors and Composers (CISAC) (Neuilly-sur-Seine, Франция) (представители: J.–F. Bellis и K. Van Hove, lawyers)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени член 3 от Решение на Комисията от 16 юли 2008 г. относно производство по член 81 EО и член 53 ЕИП (Преписка COMP/C2/38.698 — CISAC), и

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С жалбата си жалбоподателят иска по реда на член 230 ЕО отмяна на член 3 от Решение на Комисията от 16 юли 2008 г. (Преписка COMP/C2/38.698 — CISAC), с което се установява, че 24 от установените в ЕИП дружества, членове на CISAC, са предприели съгласувана практика в нарушение на член 81 ЕО и на член 53 ЕИП „чрез координиране на териториалното приложение на взаимно предоставените пълномощни за реципрочно представителство, по начин, който ограничава лиценза до националната територия за всяко от дружествата за колективно управление на авторски права“.
   Жалбоподателят поддържа, че решението ограничава констатацията, че е налице нарушение, до три специфични форми на използване на правата за представяне (предаване по интернет, предаване по спътник и препредаване по кабел), докато споразуменията за реципрочно представителство обикновено обхващат всички форми на използване на правата на представяне.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага следните две основни правни основания:

               (i)

               Според твърденията на жалбоподателя Комисията е допуснала грешка в преценката и е нарушила член 81 ЕО, както и член 253 ЕО, като е приела, че паралелното териториално приложение, резултат от споразуменията за реципрочно представителство, сключени от членове на CISAC от ЕИП, представлява съгласувана практика. Жалбоподателят счита, че наличието на клауза за териториално приложение във всички споразумения за реципрочно представителство, сключени от неговите членове, не е резултат от съгласувана практика за ограничаване на конкуренцията. Това положение по-скоро съществува, тъй като всички дружества считат, че техните членове има интерес от включването на подобна клауза в споразуменията им за реципрочно представителство.

               (ii)

               При условията на евентуалност жалбоподателят поддържа, че ако има съгласувана практика относно териториалните приложения, то тя не ограничава конкуренцията по смисъла на член 81 ЕО по две причини. Първо, твърдяната съгласувана практика относно териториалните приложения не е незаконосъобразна, тъй като засяга форма на конкуренцията, която не се нуждае от защита. Второ, дори да се приеме, че тази практика може да се счита за ограничаваща конкуренцията, тя не нарушава член 81, параграф 1 ЕО, съобразно твърденията на жалбоподателя, тъй като е необходима и пропорционална с оглед на легитимната цел.


title: Дело T-511/12: Определение на Общия съд от 28 ноември 2013 г. — Refrigue-confecções para o frio/СХВП — Sixty International (Refrigue for cold)

text:
               15.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/44

         Определение на Общия съд от 28 ноември 2013 г. — Refrigue-confecções para o frio/СХВП — Sixty International (Refrigue for cold)
   (Дело T-511/12) (1)

   2014/C 45/79
   Език на производството: италиански
   Председателят на осми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 38, 9.2.2013 г.