201806220131970352018/C 240/13342018CJC24020180709BG01BGINFO_JUDICIAL2018011891021Дело C-34/18: Преюдициално запитване от Fővárosi Ítélőtábla (Унгария), постъпило на 18 януари 2018 г. — Ottília Lovasné Tóth/ERSTE Bank Hungary Zrt.
 ---documentbreak--- C2402018BG910120180118BG001391102Преюдициално запитване от Fővárosi Ítélőtábla (Унгария), постъпило на 18 януари 2018 г. — Ottília Lovasné Tóth/ERSTE Bank Hungary Zrt.
   (Дело C-34/18)2018/C 240/13Език на производството: унгарски
      Запитваща юрисдикция

   Fővárosi Ítélőtábla

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ottília Lovasné Tóth

      Ответник: ERSTE Bank Hungary Zrt.

      Преюдициални въпроси

            1)

            Трябва ли точка 1, буква р) от приложението към Директива [93/13] (
                  1
               ) да се тълкува в смисъл, че като императивна правна разпоредба на Съюза забранява принципно и без да е необходим допълнителен анализ в това отношение, кредитодателят да налага на длъжника, който има качеството на потребител, стандартна договорна клауза или такава, която не е индивидуално договорена, чиято цел или последици са да се размести доказателствената тежест?

            2)

            В случай че въз основа на точка 1, буква р) от приложението към Директива [93/13] е необходимо да се преценят целта или последиците на договорната клауза, може ли да се приеме, че упражняването на правата на потребителите е ограничено от договорна клауза,

                     —

                     по силата на която длъжникът, който има качеството на потребител, може с основание да счита, че трябва да изпълни договора в неговата цялост и всичките му отделни клаузи, по начина и в степента, определени от кредитодателя, дори когато длъжникът е убеден, че претендираните от кредитодателя суми са недължими изцяло или отчасти, или

                     —

                     чийто последици се състоят в ограничаване или изключване на достъпа на потребителите до способ за разрешаване на спорове, основан на лоялни преговори, тъй като за кредитодателя е достатъчно да се позове на разглежданата договорна клауза, за да се счита, че спорът е разрешен?

            3)

            В случай че неравноправният характер на договорните клаузи, изброени в приложението към Директива [93/13], трябва да се прецени с оглед на критериите, които се съдържат в член 3, параграф 1, изпълнява ли изискванията за яснота и разбираемост по член 5 от същата директива договорна клауза, която оказва влияние върху решенията на потребителя относно изпълнението на договора, уреждането на споровете с кредитодателя по съдебен или извънсъдебен ред или върху упражняване на правата му, и която клауза, макар да е граматически ясна, има правни последици, които могат да бъдат определени единствено чрез тълкуване на национални разпоредби, относно които не е имало установена съдебна практика нито към момента на сключване на договора, нито след това?

            4)

            Трябва ли точка 1, буква м) от приложението към Директива [93/13] да се тълкува в смисъл, че договорна клауза, която не е договорена индивидуално, може да бъде неравноправна също така когато дава право на продавача или доставчика да определя едностранно дали изпълнението на потребителя отговаря на уговореното в договора и когато потребителят се счита за обвързан от нея още преди страните да са осъществили престациите си?

      (
         1
      )	Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


201806220751970242018/C 240/703212018TC24020180709BG01BGINFO_JUDICIAL20180518616111Дело T-321/18: Жалба, подадена на 18 май 2018 г. — Serenity Pharmaceuticals/EUIPO — Gebro Holding (NOCUVANT)
 ---documentbreak--- C2402018BG6110120180518BG0070611611Жалба, подадена на 18 май 2018 г. — Serenity Pharmaceuticals/EUIPO — Gebro Holding (NOCUVANT)
   (Дело T-321/18)2018/C 240/70Език на жалбата: английски
      Страни

      Жалбоподател: Serenity Pharmaceuticals LLC (Милфорд, Пенсилвания, Съединени щати) (представител: J. Day, Solicitor)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Gebro Holding GmbH (Фибербрун, Австрия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „NOCUVANT“ — заявка за регистрация № 13 053 434

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 8 март 2018 г. по преписка R 584/2017-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение,

            —

            да отмени решението на отдела по споровете от 27 януари 2018 г. в производство по възражение № B 002437922,

            —

            да осъди EUIPO и Gebro Holdings GmbH да понесат собствените си съдебни разноски и да заплатят тези на жалбоподателя.

      Изложени основания

            —

            Нарушение на член 47, параграф 2 от Регламент № 2017/1001,

            —

            Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 2017/1001.


201806220041970332018/C 240/141552018CJC24020180709BG01BGINFO_JUDICIAL20180222101121Дело C-155/18 P: Жалба, подадена на 22 февруари 2018 г. от Tulliallan Burlington Ltd срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 6 декември 2017 г. по дело T-120/16 — Tulliallan Burlington Ltd/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
 ---documentbreak--- C2402018BG1010120180222BG0014101112Жалба, подадена на 22 февруари 2018 г. от Tulliallan Burlington Ltd срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 6 декември 2017 г. по дело T-120/16 — Tulliallan Burlington Ltd/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
   (Дело C-155/18 P)2018/C 240/14Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Tulliallan Burlington Ltd (представител: A. Norris, Barrister)

      Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Burlington Fashion GmbH

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени решението на Общия съд, с което се отхвърля жалбата на Tulliallan Burlington Ltd (TBL) срещу решението на апелативния състав,

            —

            да отмени решението на апелативния състав [или при условията на евентуалност да върне делото на Общия съд за ново разглеждане и решаване в съответствие с решението на Съда];

            —

            да осъди Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) и Burlington Fashion GmbH (BFG) да заплатят направените от TBL разноски във връзка с настоящата жалба.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят („TBL“) обжалва решението на Общия съд на основание, че са допуснати следните грешки при прилагането на правото:

            1)

            Основания, в рамките на които се твърди наличието на нарушение на член 8, параграф 5 от РМЕС (
                  1
               )

                     a)

                     Общият съд е допуснал грешка, като не е направил никаква констатация по отношение на „връзките“.

                     б)

                     Освен това Общият съд неправилно приел,че TBL не е представило необходимото доказателство, за да се установи увреждане на отличителния характер или неоснователно извличане на полза.

                     в)

                     Като приел, че не е представено необходимото доказателство, Общият съд допуснал грешка, (i) поставяйки твърде високи правни изисквания и (ii) невземайки предвид относими доказателства.

                     г)

                     Всъщност единственото възможно заключение за Общия съд било, че било налице увреждане на отличителния характер или наред с него, или при условията на евентуалност — неоснователно извличане на полза.

                     д)

                     Общият съд неправилно отхвърлил доводите на TBL, че решението на апелативния състав било неправилно, тъй като апелативният състав явно не е взел предвид изложените пред него доводи.

            2)

            Основания, в рамките на които се твърди, че е допуснато нарушение на член 8, параграф 4 от РМЕС

                     a)

                     Общият съд отказал да приеме, че апелативният състав е трябвало да изиска да се представят допълнителни становища във връзка с член 8, параграф 4, при положение че единственият начин да се гарантира справедливостта в производството е бил апелативният състав да прикани да се представят такива становища или да се произнесе само по спора по член 8, параграф 5 и да върне преписката на отдела по споровете за ново разглеждане на спора по член 8, параграф 4. Общият съд е трябвало да отмени решението на апелативния състав.

                     б)

                     Общият съд неправилно потвърдил констатацията на апелативния състав, че TBL не е доказало, че са изпълнени предпоставките за прилагането на член 8, параграф 4. Общият съд трябвало да приеме, че апелативният състав е допуснал грешка, да отмени констатациите на апелативния състав във връзка с член 8, параграф 4 и да ги замени със своите констатации, като установи наличието на нарушение на член 8, параграф 4.

            3)

            Основания, в рамките на които се твърди, че е допуснато нарушение на член 8, параграф 1 от РМЕС

                     a)

                     Общият съд неправилно приложил съдебната практика по дело Praktiker, тъй като с оглед на решение на Съда EUIPO/Cactus (C-501/15 P; EU:C:2017:750) решение Praktiker не се прилага спрямо по-ранните марки в настоящия случай.

                     б)

                     Наред с това или при условията на евентуалност Общият съд неправилно приложил решение Praktiker, тъй като посоченото решение не се прилага спрямо услуги на търговски центрове.

                     в)

                     Дори по-ранните марки на TBL да попадат в обхвата на понятието „услуги за продажба на дребно“ и поради това да попадат в обхвата на решение Praktiker, Общият съд тълкувал решение Praktiker неправилно, като приел, че то по необходимост изключва констатирането на сходство, което води до объркване.

                     г)

                     Поради неправилните констатации относно прилагането на решение Praktiker, Общият съд не е (i) направил преценка на вероятността от объркване conduct или (ii) разпоредил на апелативния състав да направи тази преценка. В конкретните обстоятелства той бил длъжен да предприеме едно от посочените действия.

      (
         1
      )	Регламент (EC) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 година относно марката на Европейския съюз (ОВ 2017, L 154, стр. 1).


201806220501970582018/C 240/713232018TC24020180709BG01BGINFO_JUDICIAL20180522616222Дело T-323/18: Жалба, подадена на 22 май 2018 г. — Fomanu/EUIPO — Fujifilm Imaging Germany (Изображение на пеперуда)
 ---documentbreak--- C2402018BG6120120180522BG0071612622Жалба, подадена на 22 май 2018 г. — Fomanu/EUIPO — Fujifilm Imaging Germany (Изображение на пеперуда)
   (Дело T-323/18)2018/C 240/71Език на жалбата: немски
      Страни

      Жалбоподател: Fomanu AG (Neustadt a.d. Waldnaab, Германия) (представител: S. Reichart, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Fujifilm Imaging Germany GmbH & Co. KG (Willich, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз № 5 481 403

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 16 март 2018 г. по преписка R 2241/2016-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение, доколкото спорната марка на Съюза е била отменена във връзка със следните стоки и услуги:
            клас 9 — компакт-дискове; DVD; компютърни програми и софтуер, по-специално софтуер за обмен, съхранение, възпроизвеждане и системно записване на данни;
            клас 16 — издаване на печатни материали, като съдържащите се в клас 16, с изключение на печатни материали, отпечатани с лични снимки (по-специално фотоалбуми, фото календари, снимки върху канава, фото пъзели, фото бележници, фото класьори);
            клас 38 — предоставяне на достъп до бази данни за прехвърляне на информация посредством електронни средства (интернет); предаване на съобщения и образи с помощта на компютър;
            клас 40 — книговезки услуги;

            —

            да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

            —

            Нарушение на член 58, параграф 1, буква а) и член 58, параграф 2 във връзка с член 18, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

            —

            Нарушение на член 19, параграф 1 във връзка с член 10 от Делегирания Регламент (ЕС) № 2017/1430 на Комисията.


201806220301970792018/C 240/252192018CJC24020180709BG01BGINFO_JUDICIAL20180326222321Дело C-219/18: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 26 март 2018 г. — Brenta Scrl и др./Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
 ---documentbreak--- C2402018BG2210120180326BG0025221232Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 26 март 2018 г. — Brenta Scrl и др./Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
   (Дело C-219/18)2018/C 240/25Език на производството: италиански
      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Въззивници: Brenta Scrl, Michele Bianchin, Antonio Bortignon, Doriano Bortignon, Bruno Caron, Francesca Carraro, Antonio Didonè, Loris Donazzan, Rino Guidolin, Silvano Orsato, Valentino Rigo, Roberto Sacchetto, Emiliano Sonda, Azienda agricola Rebesco Antonio e Guerrino s.s.

      Въззиваеми: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

      Преюдициални въпроси

            1)

            В положение като описаното, което е предмет на разглеждане по главното производство, трябва ли правото на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че несъответствието на законодателна разпоредба на държава членка с член 2, параграф 2, алинея 3 от Регламент (ЕИО) № 3950/92 (
                  1
               ) има за последица отпадане на задължението на производителите да плащат допълнителната такса, когато са налице условията, определени в посочения регламент?

            2)

            В положение като описаното, което е предмет на разглеждане по главното производство, трябва ли правото на Европейския съюз, и по-специално общия принцип на защита на оправданите правни очаквания, да се тълкува в смисъл, че не може да се защитят оправданите очаквания на правни субекти, които са изпълнили предвидено от държава членка задължение и са извлекли ползи от изпълнението му, когато това задължение противоречи на правото на Европейския съюз?

            3)

            В положение като описаното, което е предмет на разглеждане по главното производство, допускат ли член 9 от Регламент (ЕО) № 1392/2001 (
                  2
               ) от 9 юли 2001 г. и понятието „приоритетна категория“ по смисъла на правото на Съюза разпоредба на държава членка като член 2, алинея 3 от Декрет-закон № 157/2004, приет от Италианската република, който установява различни режими на възстановяване на допълнителната такса, начислена в повече, разграничавайки, за целите на сроковете и на условията и реда на това възстановяване, производителите, които са формирали оправдани очаквания след като са спазили надлежно определена национална разпоредба, която се оказва в противоречие с правото на Съюза, и производителите, които не са спазили тази разпоредба?

      (
         1
      )	Регламент (ЕИО) № 3950/92 на Съвета от 28 декември 1992 година относно въвеждане на допълнителна такса в сектора на млякото и млечните продукти (ОВ L 405, стр. 1).
   (
         2
      )	Регламент (ЕО) № 1392/2001 на Комисията от 9 юли 2001 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕИО) № 3950/92 на Съвета относно въвеждане на допълнителна такса в сектора на млякото и млечните продукти (ОВ L 187, стр. 19).


201806220371970392018/C 240/151562018CJC24020180709BG01BGINFO_JUDICIAL20180222121321Дело C-156/18 P: Жалба, подадена на 22 февруари 2018 г. от Tulliallan Burlington Ltd срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 6 декември 2017 г. по дело T-121/16 — Tulliallan Burlington Ltd/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
 ---documentbreak--- C2402018BG1210120180222BG0015121132Жалба, подадена на 22 февруари 2018 г. от Tulliallan Burlington Ltd срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 6 декември 2017 г. по дело T-121/16 — Tulliallan Burlington Ltd/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
   (Дело C-156/18 P)2018/C 240/15Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Tulliallan Burlington Ltd (представител: A. Norris, Barrister)

      Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Burlington Fashion GmbH

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени решението на Общия съд, с което се отхвърля жалбата на Tulliallan Burlington Ltd (TBL) срещу решението на апелативния състав,

            —

            да отмени решението на апелативния състав [или при условията на евентуалност да върне делото на Общия съд за ново разглеждане и решаване в съответствие с решението на Съда];

            —

            да осъди Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) и Burlington Fashion GmbH (BFG) да заплатят направените от TBL разноски във връзка с настоящата жалба.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят („TBL“) обжалва решението на Общия съд на основание, че са допуснати следните грешки при прилагането на правото:

            1)

            Основания, в рамките на които се твърди наличието на нарушение на член 8, параграф 5 от РМЕС (
                  1
               )

                     a)

                     Общият съд е допуснал грешка, като не е направил никаква констатация по отношение на „връзките“.

                     б)

                     Освен това Общият съд неправилно приел,че TBL не е представило необходимото доказателство, за да се установи увреждане на отличителния характер или неоснователно извличане на полза.

                     в)

                     Като приел, че не е представено необходимото доказателство, Общият съд допуснал грешка, (i) поставяйки твърде високи правни изисквания и (ii) невземайки предвид относими доказателства.

                     г)

                     Всъщност единственото възможно заключение за Общия съд било, че било налице увреждане на отличителния характер или наред с него, или при условията на евентуалност — неоснователно извличане на полза.

                     д)

                     Общият съд неправилно отхвърлил доводите на TBL, че решението на апелативния състав било неправилно, тъй като апелативният състав явно не е взел предвид изложените пред него доводи.

            2)

            Основания, в рамките на които се твърди, че е допуснато нарушение на член 8, параграф 4 от РМЕС

                     a)

                     Общият съд отказал да приеме, че апелативният състав е трябвало да изиска да се представят допълнителни становища във връзка с член 8, параграф 4, при положение че единственият начин да се гарантира справедливостта в производството е бил апелативният състав да прикани да се представят такива становища или да се произнесе само по спора по член 8, параграф 5 и да върне преписката на отдела по споровете за ново разглеждане на спора по член 8, параграф 4. Общият съд е трябвало да отмени решението на апелативния състав.

                     б)

                     Общият съд неправилно потвърдил констатацията на апелативния състав, че TBL не е доказало, че са изпълнени предпоставките за прилагането на член 8, параграф 4. Общият съд трябвало да приеме, че апелативният състав е допуснал грешка, да отмени констатациите на апелативния състав във връзка с член 8, параграф 4 и да ги замени със своите констатации, като установи наличието на нарушение на член 8, параграф 4.

            3)

            Основания, в рамките на които се твърди, че е допуснато нарушение на член 8, параграф 1 от РМЕС

                     a)

                     Общият съд неправилно приложил съдебната практика по дело Praktiker, тъй като с оглед на решение на Съда EUIPO/Cactus (C-501/15 P; EU:C:2017:750) решение Praktiker не се прилага спрямо по-ранните марки в настоящия случай.

                     б)

                     Наред с това или при условията на евентуалност Общият съд неправилно приложил решение Praktiker, тъй като посоченото решение не се прилага спрямо услуги на търговски центрове.

                     в)

                     Дори по-ранните марки на TBL да попадат в обхвата на понятието „услуги за продажба на дребно“ и поради това да попадат в обхвата на решение Praktiker, Общият съд тълкувал решение Praktiker неправилно, като приел, че то по необходимост изключва констатирането на сходство, което води до объркване.

                     г)

                     Поради неправилните констатации относно прилагането на решение Praktiker, Общият съд не е (i) направил преценка на вероятността от объркване conduct или (ii) разпоредил на апелативния състав да направи тази преценка. В конкретните обстоятелства той бил длъжен да предприеме едно от посочените действия.

      (
         1
      )	Регламент (EC) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 година относно марката на Европейския съюз (ОВ 2017, L 154, стр. 1).


201806220581970172018/C 240/572602018TC24020180709BG01BGINFO_JUDICIAL20180425495021Дело T-260/18: Иск, предявен на 25 април 2018 г. — Makhlouf/Комисия и ЕЦБ
 ---documentbreak--- C2402018BG4910120180425BG0057491502Иск, предявен на 25 април 2018 г. — Makhlouf/Комисия и ЕЦБ
   (Дело T-260/18)2018/C 240/57Език на производството: френски
      Страни

      Ищец: Rami Makhlouf (Дамаск, Сирия) (представител: E. Ruchat, avocat)

      Ответници: Европейска комисия и Европейска централна банка

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

            —

            да обяви иска му за допустим и основателен,

            —

            съответно да осъди Европейския съюз, ответниците, да му заплатят обезщетение за всички претърпени вреди в размер на 6900000 EUR с лихви,

            —

            да осъди ответниците да понесат всички разноски по производството.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищецът излага три основания.

            1.

            Първо основание — нарушение от страна на Комисията на член 17, параграф 1 ДЕС и член 13, параграфи 3 и 4 от Договора за ЕМС, доколкото не е следила за съвместимостта на меморандума за разбирателство от 26 април 2013 г. с правото на Съюза.

            2.

            Второ основание — злоупотреба с власт и нарушение на член 17 от Хартата на основните права от страна на ЕЦБ, доколкото не е упражнила правомощията си в областта на паричната политика, за да наложи на Еврогрупата и кипърското правителство условията за преструктуриране на банките.

            3.

            Трето основание — принудително отчуждаване на имущество на жалбоподателя без справедливо обезщетение.


201806220741970322018/C 240/433002017TC24020180709BG01BGINFO_JUDICIAL20180529394022Дело T-300/17: Решение на Общия съд от 29 май 2018 г. — Sata/EUIPO — Zhejiang Rongpeng Air Tools (3000) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Европейския съюз „3000“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 52, параграф 1, букви a) и б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 59, параграф 1, букви a) и б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001) — Равно третиране — Принцип на добра администрация — Задължение за мотивиране)
 ---documentbreak--- C2402018BG3920120180529BG0043392402Решение на Общия съд от 29 май 2018 г. — Sata/EUIPO — Zhejiang Rongpeng Air Tools (3000)
   (Дело T-300/17) (
         1
      )
   „(Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Европейския съюз „3000“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 52, параграф 1, букви a) и б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 59, параграф 1, букви a) и б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001) — Равно третиране — Принцип на добра администрация — Задължение за мотивиране)“2018/C 240/43Език на производството: немски
      Страни

      Жалбоподател: Sata GmbH & Co. KG (Корнвестхайм, Германия) (представител: M.-C. Simon, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Hanf)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Пенджи Таун, Китай) (представители: S. Fröhlich и M. Hartmann, адвокати)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 8 март 2017 г. (преписка R 653/2016-4), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Zhejiang Rongpeng Air Tools и Sata

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Осъжда Sata GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 231, 17.7.2017 г.


201806220051970502018/C 240/262322018CJC24020180709BG01BGINFO_JUDICIAL20180329232311Дело C-232/18: Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Almería (Испания), постъпило на 29 март 2018 г. — Banco Popular Español, S.A./María Ángeles Díaz Soria, Miguel Ángel Góngora Gómez, José Antonio Sánchez González и Dolores María del Águila Andújar
 ---documentbreak--- C2402018BG2310120180329BG0026231231Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Almería (Испания), постъпило на 29 март 2018 г. — Banco Popular Español, S.A./María Ángeles Díaz Soria, Miguel Ángel Góngora Gómez, José Antonio Sánchez González и Dolores María del Águila Andújar
   (Дело C-232/18)2018/C 240/26Език на производството: испански
      Запитваща юрисдикция

   Audiencia Provincial de Almería

      Страни в главното производство

      Ищец: Banco Popular Español S.A.

      Ответници: María Ángeles Díaz Soria, Miguel Ángel Góngora Gómez, José Antonio Sánchez González и Dolores María del Águila Andújar

      Преюдициални въпроси

            1)

            Съвместима ли е с предвиденото в член 6, параграф 1 от Директива 93/13 (
                  1
               ) правна норма, като предвидената в член 465, параграф 5 от испанския Ley de Enjuiciamiento Civil 1/2000, която ограничава възможността на апелативните съдилища да преценяват служебно всички последици от обявяване на недействителност, когато в първоинстанционното производство тези последици са били определени ограничително и първоинстанционното решение, с което се обявява недействителността на клаузата, не е било обжалвано от потребителя?

            2)

            Съвместимо ли е предходното с принципите, прогласени в член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 от посочената директива, след като за лицата, които са обжалвали в приложение на практиката на Tribunal Supremo, утвърдена в решението му от 9 май 2013 г. и обявена за невалидна с решение на Съда от 21 декември 2016 г., (
                  2
               ) ще бъдат ограничени последиците, изведени от констатацията на неравноправния характер на клауза като разглежданата?

            3)

            Обхваща ли силата на пресъдено нещо, произтичаща от националната правна уредба (или от анализа, който би могъл да направи апелативният съд на клаузата, когато единствено страната, която защитава нейната валидност, е обжалвала), единствено евентуалното обявяване на недействителност на клауза или също пълните последици, произтичащи от тази недействителност, когато те са били ограничени в съдебно решение и нито една страна не се е противопоставила?

      (
         1
      )	Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).
   (
         2
      )	Решение от 21 декември 2016 г., Gutiérrez Naranjo и др. (C-154/15, C-307/15 и C-308/15, EU:C:2016:980).


201806220651970202018/C 240/443012017TC24020180709BG01BGINFO_JUDICIAL20180529404121Дело T-301/17: Решение на Общия съд от 29 май 2018 г. — Sata/EUIPO — Zhejiang Rongpeng Air Tools (2000) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Европейския съюз „2000“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 52, параграф 1, букви a) и б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 59, параграф 1, букви a) и б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001) — Равно третиране — Принцип на добра администрация — Задължение за мотивиране)
 ---documentbreak--- C2402018BG4010120180529BG0044401412Решение на Общия съд от 29 май 2018 г. — Sata/EUIPO — Zhejiang Rongpeng Air Tools (2000)
   (Дело T-301/17) (
         1
      )
   „(Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Европейския съюз „2000“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 52, параграф 1, букви a) и б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 59, параграф 1, букви a) и б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент 2017/1001) — Равно третиране — Принцип на добра администрация — Задължение за мотивиране)“2018/C 240/44Език на производството: немски
      Страни

      Жалбоподател: Sata GmbH & Co. KG (Корнвестхайм, Германия) (представител: M.-C. Simon, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Hanf)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Пенджи Таун, Китай) (представители: S. Fröhlich и M. Hartmann, адвокати)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 8 март 2017 г. (преписка R 651/2016-4), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Zhejiang Rongpeng Air Tools и Sata

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Осъжда Sata GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 231, 17.7.2017 г.


201806220791970282018/C 240/722302016TC24020180709BG01BGINFO_JUDICIAL20180516626211Дело T-230/16: Определение на Общия съд от 16 май 2018 г. — C & J Clark International/Комисия
 ---documentbreak--- C2402018BG6210120180516BG0072621621Определение на Общия съд от 16 май 2018 г. — C & J Clark International/Комисия
   (Дело T-230/16) (
         1
      )2018/C 240/72Език на производството: английскиПредседателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
   (
         1
      )	ОВ C 260, 18.7.2016 г.


201806220181970692018/C 240/272342018CJC24020180709BG01BGINFO_JUDICIAL20180403242521Дело C-234/18: Преюдициално запитване, отправено от Софийски градски съд (България) на 3 април 2018 година — Комисия за противодействие на корупцията и за отнемане на незаконно придобитото имущество / BP, AB, PB, „АГРО ИН 2001“ ЕООД, „АКАУНТ СЪРВИС 2009“ ЕООД, „ИНВЕСТ МЕНИДЖМЪНТ“ ООД, „ЕСТЕЙД“ ООД, „Тръст В“ ООД, „БРОМАК“ ООД, „БРОМАК ФИНАНС“ ЕАД, „Вива Телеком България“ ЕAД, „БЪЛГАРСКА ТЕЛЕКОМУНИКАЦИОННА КОМПАНИЯ“ EАД, „ХЕДЖ ИНВЕСТМЪНТ БЪЛГАРИЯ“ АД, „КЕМИРА“ ООД, „Дунарит“ АД, „ТЕХНОЛОГИЧЕН ЦЕНТЪР-ИНСТИТУТ ПО МИКРОЕЛЕКТРОНИКА“ АД, „ЕВРОБИЛД 2003“ ЕООД, „ТЕХНОТЕЛ ИНВЕСТ“ АД, „КЕН ТРЕЙД“ ЕАД, „КОНСУЛТ АВ“ ЕООД, Louvrier Investments Company 33 S.A., EFV International Financial Ventures Ltd, InterV Investment S.A.R.L, LIC Telecommunications S.A.R.L., V Telecom Investment S.C.A., V2 Investment S.A.R.L., Empreno Ventures S.A.R.L.
 ---documentbreak--- C2402018BG2410120180403BG0027241252Преюдициално запитване, отправено от Софийски градски съд (България) на 3 април 2018 година — Комисия за противодействие на корупцията и за отнемане на незаконно придобитото имущество / BP, AB, PB, „АГРО ИН 2001“ ЕООД, „АКАУНТ СЪРВИС 2009“ ЕООД, „ИНВЕСТ МЕНИДЖМЪНТ“ ООД, „ЕСТЕЙД“ ООД, „Тръст В“ ООД, „БРОМАК“ ООД, „БРОМАК ФИНАНС“ ЕАД, „Вива Телеком България“ ЕAД, „БЪЛГАРСКА ТЕЛЕКОМУНИКАЦИОННА КОМПАНИЯ“ EАД, „ХЕДЖ ИНВЕСТМЪНТ БЪЛГАРИЯ“ АД, „КЕМИРА“ ООД, „Дунарит“ АД, „ТЕХНОЛОГИЧЕН ЦЕНТЪР-ИНСТИТУТ ПО МИКРОЕЛЕКТРОНИКА“ АД, „ЕВРОБИЛД 2003“ ЕООД, „ТЕХНОТЕЛ ИНВЕСТ“ АД, „КЕН ТРЕЙД“ ЕАД, „КОНСУЛТ АВ“ ЕООД, Louvrier Investments Company 33 S.A., EFV International Financial Ventures Ltd, InterV Investment S.A.R.L, LIC Telecommunications S.A.R.L., V Telecom Investment S.C.A., V2 Investment S.A.R.L., Empreno Ventures S.A.R.L.
   (Дело C-234/18)2018/C 240/27Език на производството: български
      Запитваща юрисдикция

   Софийски градски съд

      Страни в главното производство

      Ищец: Комисия за противодействие на корупцията и за отнемане на незаконно придобитото имущество

      Ответници: BP, AB, PB, „АГРО ИН 2001“ ЕООД, „АКАУНТ СЪРВИС 2009“ ЕООД, „ИНВЕСТ МЕНИДЖМЪНТ“ ООД, „ЕСТЕЙД“ ООД, „Тръст В“ ООД, „БРОМАК“ ООД, „БРОМАК ФИНАНС“ ЕАД, „Вива Телеком България“ ЕAД, „БЪЛГАРСКА ТЕЛЕКОМУНИКАЦИОННА КОМПАНИЯ“ EАД, „ХЕДЖ ИНВЕСТМЪНТ БЪЛГАРИЯ“ АД, „КЕМИРА“ ООД, „Дунарит“ АД, „ТЕХНОЛОГИЧЕН ЦЕНТЪР-ИНСТИТУТ ПО МИКРОЕЛЕКТРОНИКА“ АД, „ЕВРОБИЛД 2003“ ЕООД, „ТЕХНОТЕЛ ИНВЕСТ“ АД, „КЕН ТРЕЙД“ ЕАД, „КОНСУЛТ АВ“ ЕООД, Louvrier Investments Company 33 S.A., EFV International Financial Ventures Ltd, InterV Investment S.A.R.L, LIC Telecommunications S.A.R.L., V Telecom Investment S.C.A., V2 Investment S.A.R.L., Empreno Ventures S.A.R.L.

      Преюдициални въпроси

            1.

            Следва ли чл.1(1) от Директива 2014/42/ЕС (
                  1
               ) на Европейския парламент и на Съвета от 3 април 2014 год. за обезпечаване и конфискация на средства и облаги от престъпна дейност в Европейския съюз, предвиждащ установяване „на минимални правила за обезпечаването на имущество с оглед евентуална последваща конфискация …,“ да се тълкува в смисъл, че дава право на държавите-членки да приемат правила за гражданска конфискация, неоснована на присъда?

            2.

            Следва ли от нормата на чл.1(1), като се има предвид и нормата на чл.4 (1) от Директива 2014/42/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 3 април 2014 год. за обезпечаване и конфискация на средства и облаги от престъпна дейност в Европейския съюз, че е достатъчно единствено образуване на наказателно производство срещу лицето, чието имущество е предмет на конфискацията, за да се инициира и проведе процедура по гражданска конфискация?

            3.

            Допустимо ли е разширително тълкуване на основанията по чл.4 (2) от Директива 2014/42/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 3 април 2014 год. за обезпечаване и конфискация на средства и облаги от престъпна дейност в Европейския съюз, при които е допустима гражданска конфискация, неоснована на присъда?

            4.

            Следва ли чл.5 (1) от Директива 2014/42/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 3 април 2014 год. за обезпечаване и конфискация на средства и облаги от престъпна дейност в Европейския съюз, да се тълкува в смисъл, че само въз основа на несъответствие между стойността на имуществото и получените законни доходи на лицето, може да се отнеме имуществено право като придобито пряко или косвено от престъпление, без да е налице влязла в сила присъда, установяваща, че лицето е извършило престъплението?

            5.

            Следва ли правилото на чл.6 (1) от Директива 2014/42/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 3 април 2014 год. за обезпечаване и конфискация на средства и облаги от престъпна дейност в Европейския съюз, да се тълкува като уреждащо конфискация от трети лица като допълнителна или алтернативна мярка на пряката конфискация или като допълнителна мярка на разширена конфискация?

            6.

            Следва ли правилото на чл.8 (1) от Директива 2014/42/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 3 април 2014 год. за обезпечаване и конфискация на средства и облаги от престъпна дейност в Европейския съюз, да се разбира като гарантиращо и прилагане на презумпцията за невиновност и забраняващо конфискация, неоснована на присъда?

      (
         1
      )	OB 2014, L 127, стр. 39


201806220561970602018/C 240/582702018TC24020180709BG01BGINFO_JUDICIAL20180426505121Дело T-270/18: Жалба, подадена на 26 април 2018 г. — O'Flynn и др./Комисия
 ---documentbreak--- C2402018BG5010120180426BG0058501512Жалба, подадена на 26 април 2018 г. — O'Flynn и др./Комисия
   (Дело T-270/18)2018/C 240/58Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподатели: Michael O'Flynn (Корк, Ирландия), Paddy McKillen (Дъблин, Ирландия) и David Daly (Малахайд, Ирландия) (представители: M. Cush, SC, D. Hardiman, Barrister, P. O’Brien и D. O'Keeffe, Solicitors)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да отмени Решение C(2018) 464 окончателен на Европейската комисия от 25 януари 2018 г. (SA.43791(2017/NN) (
                  1
               ), тъй в него не се възразява срещу твърдяната помощ на и чрез Националната агенция по управление на активите (NAMA) или, при условията на евентуалност, тъй като в него не се приема, че такава мярка представлява помощ,

            —

            да постанови, че всички свързани с производството разноски следва да бъдат възстановени на жалбоподателите.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат четири основания.

            1.

            Първото основание е, че ответникът трябвало да започне официална процедура по разследване по член 108, параграф 2 ДФЕС.

                     —

                     Жалбоподателите по-специално твърдят, че като не започнал такава процедура, ответникът нарушил процесуалните им права по член 108, параграф 2 ДФЕС и принципа на добра администрация, тъй като не изпълнил задълженията си за провеждане на надлежно и безпристрастно разследване на твърдяната помощ.

            2.

            Второто основание е твърдение за явни грешки в преценката.

                     —

                     Според жалбоподателите ответникът допуснал явни грешки в преценката при приемането на обжалваното решение, включително като констатирал, че жалбоподателите не претендирали злоупотреба с помощта, докато те изрично били направили такова оплакване в точка 5.25 от жалбата. Освен това жалбоподателите твърдят, че в определени отношения оценката на ответника за дейността на NAMA е непълна.

            3.

            Третото основание е твърдение за липса на мотиви от страна на ответника.

                     —

                     В това отношение жалбоподателите твърдят, че ответникът не мотивирал или не мотивирал надлежно спорното решение, тъй като по-специално не обяснил достатъчно или изобщо или проверяемо основанието за приемането на методологията на NAMA при определяне на жизнеспособността на проектите за развитие.

            4.

            Четвъртото основание е твърдение за нарушение на член 106 ДФЕС.

                     —

                     Освен нарушение на разпоредбите от ДФЕС, които се отнасят до държавните помощи, жалбоподателите твърдят нарушение и на член 106 ДФЕС, което посочили в жалбата си, но по което не получили никакъв отговор от ответника.

      (
         1
      )	ОВ C 60, 2018 г., стр. 4.


201806220311970302018/C 240/282412018CJC24020180709BG01BGINFO_JUDICIAL20180405252511Дело C-241/18: Преюдициално запитване от Commissione tributaria provinciale di Napoli (Италия), постъпило на 5 април 2018 г. — easyJet Airline Co. Ltd/Regione Campania
 ---documentbreak--- C2402018BG2510120180405BG0028251251Преюдициално запитване от Commissione tributaria provinciale di Napoli (Италия), постъпило на 5 април 2018 г. — easyJet Airline Co. Ltd/Regione Campania
   (Дело C-241/18)2018/C 240/28Език на производството: италиански
      Запитваща юрисдикция

   Commissione tributaria provinciale di Napoli

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: easyJet Airline Co. Ltd

      Ответник: Regione Campania

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли членове 4 и 5 от Директива 30/2002/EО (
         1
      ) и приложение II към същата да се тълкуват в смисъл, че не допускат разпоредба като член 1, алинеи 169-174 от Закон № 5/2013 на Regione Campania (Регион Кампания), доколкото определянето на данъка не се предхожда от общ план относно мярката, която трябва да се приеме, който да съдържа авиационните звукови емисии в летищата и граничещите с тях зони по смисъла на член 5 от Директивата и на приложение II?
   (
         1
      )	Директива 2002/30/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 март 2002 година относно установяването на правила и процедури за въвеждането на експлоатационни ограничения, свързани с шума на летищата на Общността (ОВ L 85, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр. 219).


201806290101986442018/C 249/223162018CJC24920180716BG01BGINFO_JUDICIAL20180514171821Дело C-316/18: Преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Обединеното кралство), постъпило на 14 май 2018 г. — Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs/The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge
 ---documentbreak--- C2492018BG1710120180514BG0022171182Преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Обединеното кралство), постъпило на 14 май 2018 г. — Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs/The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge
   (Дело C-316/18)2018/C 249/22Език на производството: английски
      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

      Ответници: The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge

      Преюдициални въпроси

            1)

            Следва ли да се прави разграничение между освободени от данък и необлагаеми сделки, за да се прецени дали начисленият по такива сделки ДДС подлежи на приспадане?

            2)

            Когато разходи за управление са направени само във връзка с необлагаема инвестиционна дейност, възможно ли е все пак да се установи необходимата връзка между тези разходи и икономическите дейности, които се субсидират с приходите от инвестициите, така че да се позволи приспадането на ДДС с оглед на естеството и степента на следващата надолу по веригата икономическа дейност, която дава право на приспадане на ДДС? Доколко релевантно е да се вземе предвид целта, за която получените доходи ще бъдат използвани?

            3)

            Следва ли да се прави разграничение между ДДС, който е начислен по сделки с цел капитализация на предприятие, и ДДС, който е начислен по сделки за създаване на свой собствен източник на приходи, различен от всеки друг източник на приходи от икономическа дейност надолу по веригата?


201806290211986352018/C 249/233252018CJC24920180716BG01BGINFO_JUDICIAL20180517181811Дело C-325/18: Преюдициално запитване от Court of Appeal (Ирландия), постъпило на 17 май 2018 г. — Hampshire County Council/C.E., N.E.
 ---documentbreak--- C2492018BG1810120180517BG0023181181Преюдициално запитване от Court of Appeal (Ирландия), постъпило на 17 май 2018 г. — Hampshire County Council/C.E., N.E.
   (Дело C-325/18)2018/C 249/23Език на производството: английски
      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Hampshire County Council

      Ответници: C.E., N.E.

      Преюдициални въпроси

            1)

            Когато се твърди, че деца са били неправомерно отведени от държавата на обичайното им местопребиваване от техните родители и/или други членове на семейството в нарушение на съдебно решение, получено от публичен орган на тази държава, може ли този публичен орган да поиска съдебно решение, разпореждащо връщането на децата на тази територия, да бъде изпълнено от съдилищата на друга държава членка съгласно разпоредбите на глава III от Регламент (ЕО) № 2201/2003 (
                  1
               ) на Съвета, или това е равнозначно на незаконосъобразно заобикаляне на член 11 от посочения регламент и на Хагската конвенция от 1980 г. или представлява злоупотреба с право от страна на съответния орган?

            2)

            При спор във връзка с разпоредбите относно изпълнението, съдържащи се в Регламент (ЕО) № 2201/2003 на Съвета, сезираната юрисдикция компетентна ли е да удължи срока, предвиден в член 33, параграф 5 от този регламент, когато закъснението по същество е минимално и удължаване на срока иначе би могло да се предостави съгласно националното процесуално право?

            3)

            Без да се засяга отговорът на въпрос 2), когато чуждестранен публичен орган отвежда децата, какъвто е случаят в главното производство, от територията на държава членка на основание на решение за изпълнение, постановено при липсата на състезателност в съответствие с член 31 от Регламент (ЕО) № 2201/2003 на Съвета, но преди връчването на посоченото решение на родителите, като по този начин ги лишава от правото им да поискат спиране на изпълнението до произнасянето по жалбата, такова действие засяга ли същността на правото на „родителите“ съгласно член 6 ЕКПЧ или член 47 от Хартата, поради което удължаване на срока (за целите на член 33, параграф 5 от този регламент) все пак следва да бъде предоставено?

      (
         1
      )	Регламент (ЕО) № 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) № 1347/2000 (ОВ L 338, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 183 и поправка в ОВ L 99, 2016 г., стр. 34).


201806290111986452018/C 249/243272018CJC24920180716BG01BGINFO_JUDICIAL20180518192021Дело C-327/18: Преюдициално запитване от High Court (Ирландия), постъпило на 18 май 2018 г. — Minister for Justice and Equality/R O
 ---documentbreak--- C2492018BG1910120180518BG0024191202Преюдициално запитване от High Court (Ирландия), постъпило на 18 май 2018 г. — Minister for Justice and Equality/R O
   (Дело C-327/18)2018/C 249/24Език на производството: английски
      Запитваща юрисдикция

   High Court (Ирландия)

      Страни в главното производство

      Молител: Minister for Justice and Equality

      Ответник: R O

      Преюдициални въпроси

   Като се има предвид:

            a)

            отправянето от Обединеното кралство на нотификация по член 50 ДЕО,

            б)

            липсата на сигурност относно договореностите, които ще бъдат постигнати между Европейския съюз и Обединеното кралство за регламентиране на отношенията след напускането на Обединеното кралство, и

            в)

            следващата от това несигурност относно степента, в която ответникът на практика ще бъде в състояние да ползва правата си по Договорите, Хартата или приложимото законодателство, ако бъде предаден на Обединеното кралство и остане в затвора след напускането на Обединеното кралство,

            1)

            длъжна ли е според правото на Съюза изпълняващата държава членка да откаже да предаде на Обединеното кралство лице, срещу което има европейска заповед за арест, лице, чието предаване в противен случай би било задължително съгласно националното право на държавата членка,

                     i)

                     във всички случаи;

                     ii)

                     в някои случаи, с оглед на особените обстоятелства по делото;

                     iii)

                     в никакъв случай?

            2)

            Ако отговорът на първия въпрос е този в подточка ii), какви са критериите или съображенията, които съдът в изпълняващата държава членка трябва да прецени, за да определи дали предаването е забранено?

            3)

            В контекста на втория въпрос длъжен ли е съдът на изпълняващата държава членка да отложи окончателното произнасяне по изпълнението на европейската заповед за арест, докато получи по-голяма яснота относно релевантния правен режим, който ще бъде въведен след оттеглянето на съответната издаваща държава членка от Съюза,

                     i)

                     във всички случаи;

                     ii)

                     в някои случаи, с оглед на особените обстоятелства по делото;

                     iii)

                     в никакъв случай?

            4)

            Ако отговорът на третия въпрос е този в подточка ii), какви са критериите или съображенията, които съдът в изпълняващата държава членка трябва да прецени, за да определи дали е длъжен да отложи окончателното произнасяне по изпълнението на европейската заповед за арест?


201807200152013572018/C 276/394322016CJC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180412303011Дело C-432/16: Определение на председателя на Съда от 12 април 2018 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal Superior de Justicia de Cataluña — Испания) — Carolina Minayo Luque/Quitxalla Stars, SL, Fondo de Garantía Salarial, Ministerio Fiscal
 ---documentbreak--- C2762018BG3010120180412BG0039301301Определение на председателя на Съда от 12 април 2018 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal Superior de Justicia de Cataluña — Испания) — Carolina Minayo Luque/Quitxalla Stars, SL, Fondo de Garantía Salarial, Ministerio Fiscal
   (Дело C-432/16) (
         1
      )2018/C 276/39Език на производството: испанскиПредседателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
   (
         1
      )	ОВ C 410, 7.11.2016 г.


201807200422013172018/C 276/58872018CJC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180529343414Дело C-87/18: Определение на председателя на Съда от 29 май 2018 г. — Европейска комисия/Велико херцогство Люксембург
 ---documentbreak--- C2762018BG3440120180529BG0058344341Определение на председателя на Съда от 29 май 2018 г. — Европейска комисия/Велико херцогство Люксембург
   (Дело C-87/18) (
         1
      )2018/C 276/58Език на производството: френскиПредседателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
   (
         1
      )	ОВ C 161, 7.5.2018 г.


201807200092013222018/C 276/405382016CJC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180518303012Дело C-538/16: Определение на председателя на Съда от 18 май 2018 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Frankfurt am Main — Германия) — Kevin Joseph Devine/Air Nostrum Lineas Aereas del Mediterraneo SA
 ---documentbreak--- C2762018BG3020120180518BG0040302301Определение на председателя на Съда от 18 май 2018 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Frankfurt am Main — Германия) — Kevin Joseph Devine/Air Nostrum Lineas Aereas del Mediterraneo SA
   (Дело C-538/16) (
         1
      )2018/C 276/40Език на производството: немскиПредседателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
   (
         1
      )	ОВ C 30, 30.1.2017 г.


201807200642012852018/C 276/416312016CJC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180417303013Дело C-631/16: Определение на председателя на Съда от 17 април 2018 г. (преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Noord-Holland — Нидерландия) — X BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond
 ---documentbreak--- C2762018BG3030120180417BG0041303301Определение на председателя на Съда от 17 април 2018 г. (преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Noord-Holland — Нидерландия) — X BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond
   (Дело C-631/16) (
         1
      )2018/C 276/41Език на производството: нидерландскиПредседателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
   (
         1
      )	ОВ C 86, 20.3.2017 г.


201807200332013482018/C 276/021632016CJC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL201806122211Дело C-163/16: Решение на Съда (голям състав) от 12 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag — Нидерландия) — Christian Louboutin, Christian Louboutin Sas/van Haren Schoenen BV (Преюдициално запитване — Марки — Абсолютни основания за отказ на регистрация или за недействителност — Знак, който се състои изключително от формата на стоката — Понятие за форма — Цвят — Разположение върху част от стоката — Директива 2008/95/ЕО — Член 2 — Член 3, параграф 1, буква д), подточка iii)
 ---documentbreak--- C2762018BG210120180612BG00022121Решение на Съда (голям състав) от 12 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag — Нидерландия) — Christian Louboutin, Christian Louboutin Sas/van Haren Schoenen BV
   (Дело C-163/16) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Марки — Абсолютни основания за отказ на регистрация или за недействителност — Знак, който се състои изключително от формата на стоката — Понятие за форма — Цвят — Разположение върху част от стоката — Директива 2008/95/ЕО — Член 2 — Член 3, параграф 1, буква д), подточка iii)“2018/C 276/02Език на производството: нидерландски
      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank Den Haag

      Страни в главното производство

      Ищци: Christian Louboutin, Christian Louboutin Sas

      Ответник: van Haren Schoenen BV

      Диспозитив

   Член 3, параграф 1, буква д), подточка iii) от Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките трябва да се тълкува в смисъл, че знак като разглеждания в главното производство, който представлява цвят, покриващ подметката на обувка с висок ток, не се състои изключително от „формата“ по смисъла на тази разпоредба.
   (
         1
      )	ОВ C 211, 13.6.2016 г.


201807200302013472018/C 276/202582018CJC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180413141411Дело C-258/18: Преюдициално запитване от Centrale Raad van Beroep (Нидерландия), постъпило на 13 април 2018 г. — H. Solak/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)
 ---documentbreak--- C2762018BG1410120180413BG0020141141Преюдициално запитване от Centrale Raad van Beroep (Нидерландия), постъпило на 13 април 2018 г. — H. Solak/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)
   (Дело C-258/18)2018/C 276/20Език на производството: нидерландски
      Запитваща юрисдикция

   Centrale Raad van Beroep

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Centrale Raad van Beroep

      Ответник: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)

      Преюдициални въпроси

            1)

            Може ли турски гражданин, който е влязъл на редовния пазар на труда на държава членка и е придобил гражданство на тази държава, без да се отказва от турското си гражданство, и впоследствие доброволно се е отказал от гражданството на приемащата държава членка и съответно от гражданството на Съюза, да се позовава на член 6 от Решение № 3/80 (
                  1
               ), за да избегне изискването за пребиваване съгласно националното право в областта на социалната сигурност, което по принцип е задължително за гражданите на Съюза?

            2)

            Следва ли член 6, параграф 1 от Решение № 3/80, при съобразяване на член 59 от Допълнителния протокол, да се тълкува в смисъл, че не допуска законова уредба на държава членка като член 4а от TW (
                  2
               ), въз основа на която предоставено допълващо обезщетение се отнема, когато получаващото го лице се премести в Турция, независимо че това лице доброволно се е отказало от гражданство на тази държава членка и след това самó е напуснало територията на същата държава, но не е доказано, че то окончателно е напуснало редовния пазар на труда на тази държава членка?

      (
         1
      )	Решение № 3/80 на Съвета по асоцииране ЕИО—Турция от 19 септември 1980 г. за прилагането на схемите за социално осигуряване на държавите — членки на Европейските общности, към турските работници и членовете на техните семейства (ОВ 1983, C 110, стр. 60) [неофициален превод]
   (
         2
      )	Wet van 6 november 1986, houdende verlening van toeslagen tot het relevante sociaal minimum aan uitkeringsgerechtigden op grond van de Werkloosheidswet, de Ziektewet, de Algemene Arbeidsongeschiktheidswet, de Wet op de arbeidsongeschiktheidsverzekering en de Wet arbeidsongeschiktheidsvoorziening militairen (toeslagenwet) (Закон от 6 ноември 1986 г. за отпускането на добавки към приложимия минимален доход за лицата с право да получават такива плащания съгласно Закона за безработицата, Закона за здравното осигуряване, Общия закон за неработоспособността, Закона за осигуряването за неработоспособност и Закона за осигуряването за неработоспособност на военнослужещите (Закон за добавките).


201807200272013412018/C 276/426862016CJC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180508303014Дело C-686/16 P: Определение на председателя на втори състав на Съда от 8 май 2018 г. — Meissen Keramik GmbH/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 ---documentbreak--- C2762018BG3040120180508BG0042304301Определение на председателя на втори състав на Съда от 8 май 2018 г. — Meissen Keramik GmbH/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
   (Дело C-686/16 P) (
         1
      )2018/C 276/42Език на производството: немскиПредседателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
   (
         1
      )	ОВ C 161, 22.5.2017 г.


201807200062012702018/C 276/59882018CJC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180529353511Дело C-88/18: Определение на председателя на Съда от 29 май 2018 г. — Европейска комисия/Велико херцогство Люксембург
 ---documentbreak--- C2762018BG3510120180529BG0059351351Определение на председателя на Съда от 29 май 2018 г. — Европейска комисия/Велико херцогство Люксембург
   (Дело C-88/18) (
         1
      )2018/C 276/59Език на производството: френскиПредседателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
   (
         1
      )	ОВ C 161, 7.5.2018 г.


201807200562013262018/C 276/035302016CJC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL201806132322Дело C-530/16: Решение на Съда (четвърти състав) от 13 юни 2018 г. — Европейска комисия/Република Полша (Неизпълнение на задължения от държава членка — Безопасност на железопътния транспорт — Директива 2004/49/ЕО — Неприемане на необходимите разпоредби, осигуряващи независимостта на разследващия орган)
 ---documentbreak--- C2762018BG220120180613BG00032232Решение на Съда (четвърти състав) от 13 юни 2018 г. — Европейска комисия/Република Полша
   (Дело C-530/16) (
         1
      )
   „(Неизпълнение на задължения от държава членка — Безопасност на железопътния транспорт — Директива 2004/49/ЕО — Неприемане на необходимите разпоредби, осигуряващи независимостта на разследващия орган)“2018/C 276/03Език на производството: полски
      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: W. Mölls и J. Hottiaux)

      Ответник: Република Полша (представители: B. Majczyna и K. Majcher, подпомагани от T. Warchoł, ekspert)

      Диспозитив

            1)

            Като не е приела мерките, необходими за гарантиране на независимост относно организацията и решенията на разследващия орган от железопътното предприятие и оператора на железопътна инфраструктура, контролирани от министъра на транспорта, Република Полша не е изпълнила задълженията си по член 21, параграф 1 от Директива 2004/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно безопасността на железопътния транспорт в Общността и за изменение на Директива 95/18/ЕО на Съвета относно лицензирането на железопътните предприятия и Директива 2001/14/ЕО относно разпределяне на капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътната инфраструктура и за сертифициране за безопасност (Директива относно безопасността на железопътния транспорт).

            2)

            Осъжда Република Полша да заплати съдебните разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 14, 16.1.2017 г.


201807200492013002018/C 276/43712017CJC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180322313111Дело C-71/17: Определение на председателя на втори състав на Съда от 22 март 2018 г. (преюдициално запитване, отправено от Supremo Tribunal de Justiça) — David Vicente Fernandes/Gabinete Português de Carta Verde
 ---documentbreak--- C2762018BG3110120180322BG0043311311Определение на председателя на втори състав на Съда от 22 март 2018 г. (преюдициално запитване, отправено от Supremo Tribunal de Justiça) — David Vicente Fernandes/Gabinete Português de Carta Verde
   (Дело C-71/17) (
         1
      )2018/C 276/43Език на производството: португалскиПредседателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
   (
         1
      )	ОВ C 129, 24.4.2017 г.


201807200212012752018/C 276/212632018CJC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180416141522Дело C-263/18: Преюдициално запитване от Rechtbank te 's-Gravenhage (Нидерландия), постъпило на 16 април 2018 г. — Nederlands Uitgeversverbond, Groep Algemene Uitgevers/Tom Kabinet Internet BV, Tom Kabinet Holding BV, Tom Kabinet Uitgeverij BV
 ---documentbreak--- C2762018BG1420120180416BG0021142152Преюдициално запитване от Rechtbank te 's-Gravenhage (Нидерландия), постъпило на 16 април 2018 г. — Nederlands Uitgeversverbond, Groep Algemene Uitgevers/Tom Kabinet Internet BV, Tom Kabinet Holding BV, Tom Kabinet Uitgeverij BV
   (Дело C-263/18)2018/C 276/21Език на производството: нидерландски
      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank te 's-Gravenhage

      Страни в главното производство

      Ищци: Nederlands Uitgeversverbond, Groep Algemene Uitgevers

      Ответници: Tom Kabinet Internet BV, Tom Kabinet Holding BV, Tom Kabinet Uitgeverij BV

      Преюдициални въпроси

            1)

            Трябва ли член 4, параграф 1 от Директивата за авторското право (
                  1
               ) да се тълкува в смисъл, че по смисъла на тази разпоредба изразът „по отношение на оригинала на техните произведения или на техни копия […] всякаква форма на публично разпространяване чрез продажба или по друг начин“ означава и безсрочното предоставяне за ползване на електронни книги (т.е. на дигитални копия на защитени с авторски права книги), което се извършва онлайн посредством изтегляне на цена, при която притежателят на авторското право получава възнаграждение, съответстващо на икономическата стойност на копието на притежаваното от него произведение?

            2)

            Ако отговорът на първия въпрос е положителен: изчерпано ли е в Съюза правото на разпространение по отношение на оригинала или на копия от произведение по смисъла на член 4, параграф 2 от Директивата за авторското право, когато първата продажба или друго прехвърляне на собствеността в Съюза — като в настоящия случай това означава безсрочно предоставяне за ползване на електронни книги (т.е. дигитални копия на защитени с авторски права книги), извършвано онлайн посредством изтегляне на цена, при която притежателят на авторското право получава възнаграждение, съответстващо на икономическата стойност на копието на притежаваното от него произведение — се извършва от притежателя на правата или с негово съгласие?

            3)

            Трябва ли член 2 от Директивата за авторското право да се тълкува в смисъл, че прехвърляне на собствеността между последващи приобретатели на правомерно придобит екземпляр, по отношение на който правото на разпространение е изчерпано, съдържа разрешение за посочените в тази разпоредба действия по възпроизвеждане, доколкото действията по възпроизвеждане са необходими за правомерното използване на екземпляра, и евентуално при какви условия?

            4)

            Трябва ли член 5 от Директивата за авторското право да се тълкува в смисъл, че притежателят на авторските права вече не може да се противопостави на необходимите за прехвърлянето на собствеността между последващите приобретатели действия по възпроизвеждане по отношение на правомерно придобит екземпляр, за който е изчерпано правото на разпространение, и евентуално при какви условия?

      (
         1
      )	Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (ОВ L 167, 2001 г., стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230).


201807200392012782018/C 276/046502016CJC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL201806123311Дело C-650/16: Решение на Съда (голям състав) от 12 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Østre Landsret — Дания) — A/S Bevola, Jens W. Trock ApS/Skatteministeriet (Преюдициално запитване — Член 49 ДФЕС — Корпоративен данък — Свобода на установяване — Местно дружество — Облагаема печалба — Данъчно облекчение — Приспадане на загубите на местни постоянни обекти — Разрешение — Приспадане на загубите на чуждестранни постоянни обекти — Изключване — Изключение — Незадължителен режим на общо международно данъчно облагане)
 ---documentbreak--- C2762018BG310120180612BG00043131Решение на Съда (голям състав) от 12 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Østre Landsret — Дания) — A/S Bevola, Jens W. Trock ApS/Skatteministeriet
   (Дело C-650/16) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Член 49 ДФЕС — Корпоративен данък — Свобода на установяване — Местно дружество — Облагаема печалба — Данъчно облекчение — Приспадане на загубите на местни постоянни обекти — Разрешение — Приспадане на загубите на чуждестранни постоянни обекти — Изключване — Изключение — Незадължителен режим на общо международно данъчно облагане)“2018/C 276/04Език на производството: датски
      Запитваща юрисдикция

   Østre Landsret

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: A/S Bevola, Jens W. Trock ApS

      Ответник: Skatteministeriet

      Диспозитив

   Член 49 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска законодателство на държава членка, което изключва възможността местно дружество, което не е избрало режим на общо международно данъчно облагане като разглеждания в главното производство, да приспадне от облагаемата си печалба загубите, претърпени от негов постоянен обект, установен в друга държава членка, при положение че това дружество, от една страна, е изчерпало всички предоставени му от правото на държавата членка по установяването на обекта възможности за приспадане на загубите, и от друга страна, е спряло да получава от този обект всякакви приходи, така че вече не съществува каквато и да било възможност за отчитане в тази държава членка на споменатите загуби, което националната юрисдикция следва да провери.
   (
         1
      )	ОВ C 63, 27.2.2017 г.


201807200572013112018/C 276/601962018CJC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180601353512Дело C-196/18: Определение на председателя на Съда от 1 юни 2018 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Португалия) — Raúl Vítor Soares de Sousa/Autoridade Tributária e Aduaneira
 ---documentbreak--- C2762018BG3520120180601BG0060352351Определение на председателя на Съда от 1 юни 2018 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Португалия) — Raúl Vítor Soares de Sousa/Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Дело C-196/18) (
         1
      )2018/C 276/60Език на производството: португалскиПредседателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
   (
         1
      )	ОВ C 190, 4.6.2018 г.


201807200252012762018/C 276/056652016CJC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL201806134411Дело C-665/16: Решение на Съда (седми състав състав) от 13 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny — Полша) — Minister Finansów/Gmina Wrocław (Преюдициално запитване — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 2, параграф 1, буква а) — Възмездна доставка на стоки — Член 14, параграф 1 — Прехвърляне на правото за разпореждане с материална вещ като собственик — Член 14, параграф 2, буква а) — Прехвърляне на собствеността върху принадлежащ на община имот към държавата, срещу заплащане на компенсация, за целите на строителството на републикански път — Понятие за компенсация — Сделка, облагаема с ДДС)
 ---documentbreak--- C2762018BG410120180613BG00054141Решение на Съда (седми състав състав) от 13 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny — Полша) — Minister Finansów/Gmina Wrocław
   (Дело C-665/16) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Данък върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 2, параграф 1, буква а) — Възмездна доставка на стоки — Член 14, параграф 1 — Прехвърляне на правото за разпореждане с материална вещ като собственик — Член 14, параграф 2, буква а) — Прехвърляне на собствеността върху принадлежащ на община имот към държавата, срещу заплащане на компенсация, за целите на строителството на републикански път — Понятие за компенсация — Сделка, облагаема с ДДС)“2018/C 276/05Език на производството: полски
      Запитваща юрисдикция

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Minister Finansów

      Ответник: Gmina Wrocław

      Диспозитив

   Член 2, параграф 1, буква а) и член 14, параграф 2, буква а) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкуват в смисъл, че е сделка, подлежаща на облагане с данък върху добавената стойност, прехвърлянето на собствеността върху недвижим имот, принадлежащ на данъчнозадължено за целите на данъка лице, в полза на държава членка по силата на закона и срещу заплащането на компенсация в случай като разглеждания в главното производство, в който едно и също лице представлява както принудително отчуждаващия имота властнически субект, така и търпящата отчуждаването община и тя на практика продължава да стопанисва съответния имот, включително ако заплащането на компенсацията се извършва просто чрез вътрешно счетоводно прехвърляне на средства в рамките на бюджета на общината.
   (
         1
      )	ОВ C 112, 10.4.2017 г.


201807201122013552018/C 276/61TC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180626363611Дело T-259/13 RENV: Решение на Общия съд от 26 юни 2018 г. — Франция/Комисия (ФЕОГА — Секция „Гарантиране“ — ЕФГЗ и ЕЗФРСР — Разходи, изключени от финансиране — Мерки за подпомагане на развитието на селските райони — Зони с неблагоприятни природни условия — Фиксирана финансова корекция — Разходи, извършени от Франция — Критерий за натоварване — Проверки на място)
 ---documentbreak--- C2762018BG3610120180626BG0061361361Решение на Общия съд от 26 юни 2018 г. — Франция/Комисия
   (Дело T-259/13 RENV) (
         1
      )
   „(ФЕОГА — Секция „Гарантиране“ — ЕФГЗ и ЕЗФРСР — Разходи, изключени от финансиране — Мерки за подпомагане на развитието на селските райони — Зони с неблагоприятни природни условия — Фиксирана финансова корекция — Разходи, извършени от Франция — Критерий за натоварване — Проверки на място)“2018/C 276/61Език на производството: френски
      Страни

      Жалбоподател: Френска република (представители: D. Colas, S. Horrenberger, R. Coesme, E. de Moustier и A.-L. Desjonquères)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално D. Bianchi, G. von Rintelen и J. Aquilina, впоследствие D. Bianchi, G. von Rintelen и A. Lewis)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Кралство Испания (представител: M. Sampol Pucurull)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на Решение за изпълнение 2013/123/ЕС на Комисията от 26 февруари 2013 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 67, 2013 г., стр. 20)

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Френската република, както и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.

            3)

            Кралство Испания понася направените от него съдебни разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 207, 20.7.2013 г.


201807200162012732018/C 276/222642018CJC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180413151621Дело C-264/18: Преюдициално запитване от Grondwettelijk Hof (Белгия), постъпило на 13 април 2018 г. — P.M., N.G.d.M., P.V.d.S./Ministerraad
 ---documentbreak--- C2762018BG1510120180413BG0022151162Преюдициално запитване от Grondwettelijk Hof (Белгия), постъпило на 13 април 2018 г. — P.M., N.G.d.M., P.V.d.S./Ministerraad
   (Дело C-264/18)2018/C 276/22Език на производството: нидерландски
      Запитваща юрисдикция

   Grondwettelijk Hof

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: P.M., N.G.d.M., P.V.d.S.

      Ответник: Ministerraad

      Преюдициални въпроси

   Съвместим ли е член 10, буква в) и буква г), подточки i), ii) и v) от Директива 2014/24/ЕС (
         1
      ) на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО с принципа на равенство, разглеждан евентуално във връзка с принципа на субсидиарност и с членове 49 и 56 от Договора за функционирането на Европейския съюз, след като посочените в него услуги са изключени от приложното поле на правилата за възлагане на обществени поръчки по споменатата директива, а тези правила все пак гарантират пълната конкуренция и свободното движение при възлагането на обществени поръчки за услуги?
   (
         1
      )	ОВ L 94, 2014 г., стр. 65.


201807200312013152018/C 276/441412017CJC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180601313112Дело C-141/17: Определение на председателя на Съда от 1 юни 2018 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal Superior de Justicia del País Vasco — Испания) — José Luis Cabana Carballo/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
 ---documentbreak--- C2762018BG3120120180601BG0044312311Определение на председателя на Съда от 1 юни 2018 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal Superior de Justicia del País Vasco — Испания) — José Luis Cabana Carballo/Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
   (Дело C-141/17) (
         1
      )2018/C 276/44Език на производството: испанскиПредседателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
   (
         1
      )	ОВ C 195, 19.6.2017 г.


201807200402013442018/C 276/232652018CJC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180417161611Дело C-265/18: Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва), постъпило на 17 април 2018 г. — Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos/Akvilė Jarmuškienė
 ---documentbreak--- C2762018BG1610120180417BG0023161161Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва), постъпило на 17 април 2018 г. — Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos/Akvilė Jarmuškienė
   (Дело C-265/18)2018/C 276/23Език на производството: литовски
      Запитваща юрисдикция

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Ответник: Akvilė Jarmuškienė

      Другар: Vilniaus apskrities valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли членове 282—292 от Директива 2006/112/ЕО (
         1
      ) на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, да се тълкуват в смисъл, че при обстоятелства като описаните в настоящия случай, когато две стоки са доставени с една и съща сделка, но прагът на годишния оборот (обем на дейност), предвиден в член 287 от Директива 2006/112/ЕО (и в съответстващата разпоредба от националното право), е надхвърлен поради доставката само на една от тези стоки, данъчнозадълженото лице (доставчик) е длъжно да начислява и плаща данък върху добавената стойност: 1) върху цялата стойност на сделката (върху стойността на доставката на двете стоки), или 2) само върху онази част от сделката, с която се надхвърля посоченият праг (обем на дейност) (върху стойността на доставката на едната от стоките)?
   (
         1
      )	ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


201807200262013402018/C 276/066832016CJC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL201806134522Дело C-683/16: Решение на Съда (трети състав) от 13 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Köln — Германия) — Deutscher Naturschutzring, Dachverband der deutschen Natur- und Umweltschutzverbände e.V./Bundesrepublik Deutschland (Преюдициално запитване — Обща политика в областта на рибарството — Регламент (ЕС) № 1380/2013 — Член 11 — Опазване на морските биологични ресурси — Опазване на околната среда — Опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна — Изключителна компетентност на Европейския съюз)
 ---documentbreak--- C2762018BG420120180613BG00064252Решение на Съда (трети състав) от 13 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Köln — Германия) — Deutscher Naturschutzring, Dachverband der deutschen Natur- und Umweltschutzverbände e.V./Bundesrepublik Deutschland
   (Дело C-683/16) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Обща политика в областта на рибарството — Регламент (ЕС) № 1380/2013 — Член 11 — Опазване на морските биологични ресурси — Опазване на околната среда — Опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна — Изключителна компетентност на Европейския съюз)“2018/C 276/06Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgericht Köln

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Deutscher Naturschutzring, Dachverband der deutschen Natur- und Umweltschutzverbände e.V.

      Ответник: Bundesrepublik Deutschland

      Диспозитив

            1)

            Член 11, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1380/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2013 година относно общата политика в областта на рибарството, за изменение на регламенти (ЕО) № 1954/2003 и (ЕО) № 1224/2009 на Съвета и за отмяна на регламенти (ЕО) № 2371/2002 и (ЕО) № 639/2004 на Съвета и Решение 2004/585/ЕО на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска дадена държава членка да приеме във водите под неин суверенитет или юрисдикция мерките, които са необходими за изпълнение на задълженията ѝ съгласно член 6 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна, и които изцяло забраняват професионалния морски риболов посредством достигащи дъното риболовни съоръжения и закотвени мрежи в зоните от „Натура 2000“, при положение че подобни мерки засягат риболовните кораби на другите държави членки.

            2)

            Член 11, параграф 1 от Регламент № 1380/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска приемането от дадена държава членка на мерки като разглежданите в главното производство, във водите под неин суверенитет или юрисдикция, които са ѝ необходими, за да изпълни задълженията си, произтичащи от Директива 2004/35/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 21 април 2004 година относно екологичната отговорност по отношение на предотвратяването и отстраняването на екологичните щети.

      (
         1
      )	ОВ C 104, 3.4.2017 г.


201807200682013012018/C 276/242692018CJC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180419161722Дело C-269/18: Преюдициално запитване от Raad van State (Нидерландия), постъпило на 19 април 2018 г. — Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, J, S,/C, Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
 ---documentbreak--- C2762018BG1620120180419BG0024162172Преюдициално запитване от Raad van State (Нидерландия), постъпило на 19 април 2018 г. — Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, J, S,/C, Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Дело C-269/18)2018/C 276/24Език на производството: нидерландски
      Запитваща юрисдикция

   Raad van State

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie, J, S

      Ответници: C, Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Преюдициални въпроси

            1)

            Когато решаващ орган е отхвърлил молба за международна закрила като очевидно неоснователна по смисъла на член 46, параграф 6, буква а) от Директива 2013/32/ЕС (
                  1
               ) на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (преработен текст) и съгласно националното право обжалването пред съд на това отхвърляне няма автоматично суспензивен ефект, трябва ли член 46, параграф 8 от Директивата да се тълкува в смисъл, че със самото подаване на молба за постановяване на временни мерки кандидатът вече не е в незаконен престой по смисъла на член 3 от Директива 2008/115/ЕО (
                  2
               ) на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни, на територията на държавата членка и поради това попада в обхвата на Директива 2013/33/ЕС (
                  3
               ) на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за определяне на стандарти относно приемането на кандидати за международна закрила (преработен текст)?

            2)

            Има ли за отговора на първия въпрос значение, че националното право — предвид принципа на забрана за връщане — не предвижда извеждане на кандидата преди съд да се произнесе по съответно искане, че не може да се изчака до решението по обжалването на отказа на международна закрила?

      (
         1
      )	ОВ L 180, 2013 г., стр. 60.
   (
         2
      )	ОВ L 348, 2008 г., стр. 98.
   (
         3
      )	ОВ L 180, 2013 г., стр. 96.


201807201112013062018/C 276/621042015TC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180620363722Дело T-104/15: Решение на Общия съд от 20 юни 2018 г. — KV/Комисия (Споразумения за отпускане на безвъзмездни средства, сключени в рамките на Програмата за действие за обучение през целия живот (2007 — 2013 г.) — Проекти „Green Business is Smart Business“ и „LadybizIT: Woman entrepreneurship on the verge of ICT“ — Недопустимите разходи — Жалба за отмяна — Липса на компетентност на Комисията)
 ---documentbreak--- C2762018BG3620120180620BG0062362372Решение на Общия съд от 20 юни 2018 г. — KV/Комисия
   (Дело T-104/15) (
         1
      )
   „(Споразумения за отпускане на безвъзмездни средства, сключени в рамките на Програмата за действие за обучение през целия живот (2007 — 2013 г.) — Проекти „Green Business is Smart Business“ и „LadybizIT: Woman entrepreneurship on the verge of ICT“ — Недопустимите разходи — Жалба за отмяна — Липса на компетентност на Комисията)“2018/C 276/62Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: KV (представител: S. Pappas, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално C. Gheorghiu и K. Skelly, а впоследствие C. Gheorghiu, I. Rubene и J. King)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура (EACEA) (представители: първоначално H. Monet и D. Homann, а впоследствие H. Monet)

      Предмет

   Жалба на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение за изпълнение C(2014) 9706 окончателен на Комисията от 16 декември 2014 г., с което се отхвърля като неоснователна жалбата на жалбоподателя срещу решението на EACEA от 23 септември 2014 г. за обявяване на някои разходи за персонала за недопустими с оглед на споразуменията за отпускане на безвъзмездни средства, сключени на 30 септември 2010 г. и на 9 септември 2011 г. между жалбоподателя и EACEA за изпълнението на европейските проекти „Green Business is Smart Business“ и „LadybizIT: Woman entrepreneurship on the verge of ICT“

      Диспозитив

            1)

            Отменя Решение за изпълнение C(2014) 9706 окончателен на Комисията от 16 декември 2014 г.

            2)

            Отхвърля жалбата в останалата ѝ част като недопустима.

            3)

            Европейската комисия понася, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на KV.

            4)

            Изпълнителната агенция за образование, аудиовизия и култура (EACEA) понася направените от нея съдебни разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 155, 11.5.2015 г.


201807200322013642018/C 276/07392017CJC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL201806145621Дело C-39/17: Решение на Съда (четвърти състав) от 14 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Lubrizol France SAS/Caisse nationale du Régime social des indépendants (RSI) participations extérieures (Преюдициално запитване — Свободно движение на стоки — Членове 28 и 30 ДФЕС — Такси с равностоен ефект — Член 110 ДФЕС — Вътрешни данъци — Данък за социална солидарност на дружествата — Данък — Данъчна основа — Общ годишен оборот на дружествата — Директива 2006/112/ЕО — Член 17 — Прехвърляне на стока в друга държава членка — Стойност на прехвърлената стока — Включване в общия годишен оборот)
 ---documentbreak--- C2762018BG510120180614BG00075162Решение на Съда (четвърти състав) от 14 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Lubrizol France SAS/Caisse nationale du Régime social des indépendants (RSI) participations extérieures
   (Дело C-39/17) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Свободно движение на стоки — Членове 28 и 30 ДФЕС — Такси с равностоен ефект — Член 110 ДФЕС — Вътрешни данъци — Данък за социална солидарност на дружествата — Данък — Данъчна основа — Общ годишен оборот на дружествата — Директива 2006/112/ЕО — Член 17 — Прехвърляне на стока в друга държава членка — Стойност на прехвърлената стока — Включване в общия годишен оборот)“2018/C 276/07Език на производството: френски
      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Lubrizol France SAS

      Ответник: Caisse nationale du Régime social des indépendants (RSI) participations extérieures

      Диспозитив

   Членове 28 и 30 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат правна уредба на държава членка, която предвижда, че данъчната основа на данъците върху годишния оборот на дружествата, доколкото последният достига или надвишава определен размер, се изчислява с оглед на стойността на прехвърлените стоки от данъчнозадължено лице или за негова сметка за целите на неговото предприятие от тази държава членка към друга държава членка — на Европейския съюз, като тази стойност се взема предвид към момента на посоченото прехвърляне, докато, когато същите стоки се прехвърлят от данъчнозадълженото лице или за негова сметка за целите на неговото предприятие на територията на съответната държава членка, тяхната стойност се отчита в данъчната основа само при последваща продажба, при условие че:

            —

            първо, стойността на въпросните стоки не се отчита повторно в посочената данъчна основа при последващата им продажба в тази държава членка,

            —

            второ, тяхната стойност се приспада от посочената данъчна основа, когато тези стоки не са предназначени за продажба в друга държава членка или са пренасочени към държавата членка на произход, без да са продадени, и

            —

            трето, предимствата, произтичащи от предназначението на посочените данъци, не компенсират напълно понесената тежест от националния продукт, търгуван на националния пазар при пускането му на пазара, което следва да се провери от запитващата юрисдикция.

      (
         1
      )	ОВ C 112, 10.4.2017 г.


201807200532013182018/C 276/453032017CJC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180423313113Дело C-303/17: Определение на председателя на Съда от 23 април 2018 г. (преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — Headlong Limited/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Irányítása
 ---documentbreak--- C2762018BG3130120180423BG0045313311Определение на председателя на Съда от 23 април 2018 г. (преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — Headlong Limited/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Irányítása
   (Дело C-303/17) (
         1
      )2018/C 276/45Език на производството: унгарскиПредседателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
   (
         1
      )	ОВ C 269, 14.8.2017 г.


201807200852013312018/C 276/633062015TC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180620373821Съединени дела T-306/15 и T-484/15: Решение на Общия съд от 20 юни 2018 г. — KV/Изпълнителна агенция за образование, аудио-визия и култура (EACEA) (Арбитражна клауза — Споразумения за отпускане на безвъзмездни средства по линия на програмата за действие за обучение през целия живот (2007 — 2013 г.) — Проекти „NEST“ и „This is IT“ — Недопустими разходи — Преквалифициране на жалбата)
 ---documentbreak--- C2762018BG3710120180620BG0063371382Решение на Общия съд от 20 юни 2018 г. — KV/Изпълнителна агенция за образование, аудио-визия и култура (EACEA)
   (Съединени дела T-306/15 и T-484/15) (
         1
      )
   „(Арбитражна клауза — Споразумения за отпускане на безвъзмездни средства по линия на програмата за действие за обучение през целия живот (2007 — 2013 г.) — Проекти „NEST“ и „This is IT“ — Недопустими разходи — Преквалифициране на жалбата)“2018/C 276/63Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: KV (представител: S. Pappas, avocat)

      Ответник: Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура (EACEA) (представители: първоначално H. Monet и D. Homann, впоследствие H. Monet)

      Предмет

   Искания на основание член 272 ДФЕС да се установи, че като обявява за недопустими някои разходи за персонал, направени от жалбоподателя по линия на проектите „Network of Staff and Teachers in childcare services“ (NEST) и „Facilitating and fostering digital competence through volunteers — This is IT“ (This is IT), EACEA не е тълкувала и приложила правилно договорните клаузи, свързани с тези проекти

      Диспозитив

            1)

            Съединява T-306/15 и T-484/15 за целите на съдебното решение, с което се слага край на производството.

            2)

            Отхвърля жалбите.

            3)

            Осъжда KV да заплати съдебните разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 279, 24.8.2015 г.


201807200412013452018/C 276/081692017CJC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL201806146721Дело C-169/17: Решение на Съда (първи състав) от 14 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Asociación Nacional de Productores de Ganado Porcino/Administración del Estado (Преюдициално запитване — Членове 34 ДФЕС и 35 ДФЕС — Свободно движение на стоки — Количествени ограничения — Мерки с равностоен ефект — Защита на свинете — Продукти, произведени или търгувани в Испания — Стандарт за качество на месо, бутове, плешки и рибица от иберийски свине — Условия за използване на обозначението „de cebo“ — Повишаване на качеството на продуктите — Директива 2008/120/EО — Приложно поле)
 ---documentbreak--- C2762018BG610120180614BG00086172Решение на Съда (първи състав) от 14 юни 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Asociación Nacional de Productores de Ganado Porcino/Administración del Estado
   (Дело C-169/17) (
         1
      )
   „(Преюдициално запитване — Членове 34 ДФЕС и 35 ДФЕС — Свободно движение на стоки — Количествени ограничения — Мерки с равностоен ефект — Защита на свинете — Продукти, произведени или търгувани в Испания — Стандарт за качество на месо, бутове, плешки и рибица от иберийски свине — Условия за използване на обозначението „de cebo“ — Повишаване на качеството на продуктите — Директива 2008/120/EО — Приложно поле)“2018/C 276/08Език на производството: испански
      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Supremo

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Asociación Nacional de Productores de Ganado Porcino

      Ответник: Administración del Estado

      Диспозитив

            1)

            Членове 34 ДФЕС и 35 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че:

                     —

                     член 34 ДФЕС допуска национална правна уредба като разглежданата по главното производство, която предвижда, че търговското наименование „iberico de cebo“ може да се предоставя само на продукти, подчиняващи се на определени условия, наложени от тази национална правна уредба, при положение че последната позволява вноса и пускането на пазара на продуктите с произход от държави членки, различни от тази, която е приела посочената национална правна уредба, под наименованията, които те носят според правната уредба на държавата членка на техния произход, дори те да са подобни, сходни или идентични на наименованията, предвидени в разглежданата по главното производство национална правна уредба.

                     —

                     член 35 ДФЕС допуска национална правна уредба като разглежданата по главното производство.

            2)

            Член 3, параграф 1, буква a) във връзка с член 12 от Директива 2008/120 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като разглежданата по главното производство, която обуславя използването на някои търговски наименования за продуктите, произведени от иберийска свиня и изработени или предлагани на пазара в Испания, от спазването от страна на производителите на условия за отглеждане на иберийската свиня, които са по-строги от предвидените в този член 3, параграф 1, буква a), и минимална кланична възраст от десет месеца.

      (
         1
      )	ОВ C 195, 19.6.2017 г.


201807200362012972018/C 276/463712017CJC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL20180412313114Дело C-371/17: Определение на председателя на Съда от 12 април 2018 г. (преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof — Германия) — Uber BV/Richard Leipold
 ---documentbreak--- C2762018BG3140120180412BG0046314311Определение на председателя на Съда от 12 април 2018 г. (преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof — Германия) — Uber BV/Richard Leipold
   (Дело C-371/17) (
         1
      )2018/C 276/46Език на производството: немскиПредседателят на Съда състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
   (
         1
      )	ОВ C 318, 25.9.2017 г.


201807200382013432018/C 276/092232017CJC27620180806BG01BGINFO_JUDICIAL201806147711Дело C-223/17 P: Решение на Съда (десети състав) от 14 юни 2018 г. — Lubrizol France SAS/ Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия (Обжалване — Обща митническа тарифа — Автономни мита върху определени селскостопански и промишлени стоки — Искания за тарифно суспендиране — Регламент (EС) № 1344/2011 — Одобрени тарифни суспендирания — Възражение — Регламент (EС) № 1387/2013 — Прекратяване на оспорените суспендирания — Сходни стоки на разположение в достатъчни количества на пазара на Съюза)
 ---documentbreak--- C2762018BG710120180614BG00097171Решение на Съда (десети състав) от 14 юни 2018 г. — Lubrizol France SAS/ Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия
   (Дело C-223/17 P) (
         1
      )
   „(Обжалване — Обща митническа тарифа — Автономни мита върху определени селскостопански и промишлени стоки — Искания за тарифно суспендиране — Регламент (EС) № 1344/2011 — Одобрени тарифни суспендирания — Възражение — Регламент (EС) № 1387/2013 — Прекратяване на оспорените суспендирания — Сходни стоки на разположение в достатъчни количества на пазара на Съюза)“2018/C 276/09Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Lubrizol France SAS (представители: R. MacLean, solicitor, подпомаган от de A. Bochon, avocat)

      Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Balta и F. Florindo Gijón), Европейска комисия (представители: A. Lewis и A. Caeiros)

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Осъжда Lubrizol France SAS да поеме направените от него съдебни разноски, както и да заплати съдебните разноски на Съвета на Европейския съюз.

            3)

            Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 221, 10.7.2017 г.