title: Дело C-116/21 P: Жалба, подадена на 25 февруари 2021 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 16 декември 2020 г. по дело T-243/21, VW/Комисия

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/35

      Жалба, подадена на 25 февруари 2021 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 16 декември 2020 г. по дело T-243/21, VW/Комисия
      (Дело C-116/21 P)
      (2021/C 182/50)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: B. Schima, B. Mongin, G. Gattinara)

         Други страни в производството: VW, Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  Да се отмени решение от 16 декември 2020 г. (седми състав), VW/Комисия, постановено по дело T-243/18,

                  —

                  да се отхвърли жалбата до първата инстанция,

                  —

                  да се осъди ответникът по жалбата да заплати разноските за първоинстанционното производство,

                  —

                  да се осъди ответникът по жалбата да заплати разноските за производството по жалбата.

         Основания и основни доводи

                  1.

               Първото основание е грешка при прилагане на правото относно критериите за преценка на законосъобразността на решенията на законодателя и нарушение на задължението за мотивиране (т. 46—49 и 58 от обжалваното съдебно решение). Комисията твърди, че:
                              —

                              Общият съд се е отклонил от принципа, съгласно който преценката на законосъобразността на акт на Съюза с оглед на основните права не може да се основава на твърдения, изведени от последствията на този акт в конкретен случай,

                              —

                              незаконосъобразността на разпоредба от Правилника не може да се основава на „нелогичния“ характер на направения от законодателя избор,

                              —

                              в нарушение на принципите, изложени в решение НК/Комисия (C-460/18P), Общият съд не е взел предвид всички елементи, които характеризират двете положения, които следва да се сравнят.

                  2.

               Второто основание е грешка при прилагане на правото при тълкуването на принципа на недопускане на дискриминация, тъй като Общият съд преценил като сходни положенията по член 18 и по член 20 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица на (т. 50—61 от обжалваното съдебно решение). Комисията счита, че:
                              —

                              датата на сключване на брака не е единственият критерий, по който се различават член 18 и член 20 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица. Разграничението е свързано с поредица от елементи, които Общият съд отказал да вземе предвид,

                              —

                              Общият съд е трябвало да вземе предвид целта на минималната продължителност на брака в двете посочени разпоредби, което би извадило на показ техните различия,

                              —

                              дискриминацията, основана на възраст, не е установена.

                  3.

               Третото основание е грешка при прилагане на правото при тълкуването член 52, параграф 1 от Хартата на основните права и няколко нарушения на задължението за мотивиране (т. 65—80 и 81—88 от обжалваното съдебно решение):
                              —

                              първата част от основанието е пропуск на Общия съд да се произнесе относно наследствената пенсия по член 18 и по член 20 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица,

                              —

                              втората част от основанието е грешка при прилагане на правото при тълкуването на целта да се предотвратят злоупотребите и нарушение на задължението за мотивиране (т. 65—80 от обжалваното съдебно решение),

                              —

                              третата част от основанието е грешка при прилагане на правото при тълкуването на целта да се запази финансовото равновесие на пенсионната система на Съюза (81—88 от обжалваното съдебно решение).


title: Дело C-117/21 P: Жалба, подадена на 25 февруари 2021 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 16 декември 2020 г. по дело T-315/19, BT/Комисия

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/36

      Жалба, подадена на 25 февруари 2021 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 16 декември 2020 г. по дело T-315/19, BT/Комисия
      (Дело C-117/21 P)
      (2021/C 182/51)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: B. Schima, B. Mongin, G. Gattinara)

         Други страни в производството: BT, Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз, Международна асоциация на бившите служители на Европейския съюз (AIACE Internationale)

         Искания

                  —

                  Да се отмени решение от 16 декември 2020 г., BT/Комисия (T-315/19);

                  —

                  Да се отхвърли първоинстанционната жалба;

                  —

                  Да се осъди ответникът в настоящото производство по обжалване да заплати съдебните разноски по първоинстанционното производство;

                  —

                  Да се осъди ответникът в настоящото производство по обжалване да заплати съдебните разноски по същото производство.

         Основания и основни доводи

      Първо основание: грешка при прилагане на правото относно критериите за преценка на законосъобразността на направения от законодателя избор и нарушение на задължението за мотивиране (точки 42, 49 и 57 от обжалваното съдебно решение). Комисията счита, че:

                  —

                  Общият съд се е отклонил от принципа, че преценката на законосъобразността на акт на Европейския съюз с оглед на основните права не може да почива на твърдения, изведени от последиците от този акт в конкретен случай,

                  —

                  незаконосъобразността на разпоредба от Правилника не може да се основава на направения от законодателя „неразумен“ избор,

                  —

                  в нарушение на принципите, изведени в решение HK/Комисия (C-460/18P), Общият съд не е взел предвид всички обстоятелства, характерни за сравняваните две положения.

            Второ основание: грешка при прилагане на правото при тълкуване на принципа на недопускане на дискриминация, тъй като Общият съд е приел за сравними положенията по членове 18 и 20 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица (точки 51—63 от обжалваното съдебно решение). Комисията поддържа, че:

                  —

                  датата на сключване на брака не е единственият критерий, по който се различават членове 18 и 20 от приложение VIII към Правилника. Разликата се дължи на поредица от обстоятелства, които Общият съд е отказал да вземе предвид,

                  —

                  Общият съд е трябвало да отчете целта на минималната продължителност на брака в разглежданите две разпоредби, от което биха проличали разликите между тях,

                  —

                  дискриминацията, основана на възраст не е доказана.

            Трето основание: грешка при прилагане на правото при тълкуване на член 52, параграф 1 от Хартата на основните права и няколко нарушения на задължението за мотивиране (точки 66—93 от обжалваното съдебно решение):

                  —

                  първа част на основанието: грешка при прилагане на правото при тълкуване на член 52, параграф 1 от Хартата на основните права, състояща се в отказ да се разграничат последиците от смъртта на длъжностното лице спрямо преживелия съпруг според това дали бракът е сключен преди или след прекратяване на служебното правоотношение (точки 87—88 от обжалваното съдебно решение),

                  —

                  втора част на основанието: грешка при прилагане на правото при тълкуване на целта, насочена към предотвратяване на измамите и нарушение на задължението за мотивиране (точка 66—84 от обжалваното съдебно решение),

                  —

                  трета част на основанието: грешка при прилагане на правото при тълкуване на целта, насочена към запазване на финансовото равновесие на пенсионната схема на Съюза (точки 85—93 от обжалваното съдебно решение).


title: Дело C-118/21 P: Жалба, подадена на 25 февруари 2021 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 16 декември 2020 г. по дело Т-442/17 RENV, RN/Комисия

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/37

      Жалба, подадена на 25 февруари 2021 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 16 декември 2020 г. по дело Т-442/17 RENV, RN/Комисия
      (Дело C-118/21 P)
      (2021/C 182/52)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: B. Schima, B. Mongin, G. Gattinara)

         Други страни в производството: RN, Европейски парламент

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени решение от 16 декември 2020 г., RN/Комисия (T-442/17 RENV),

                  —

                  да се отхвърли жалбата в първоинстанционното производство,

                  —

                  да се осъди ответникът в производството по обжалване да заплати съдебните разноски в първоинстанционното производство,

                  —

                  да се осъди ответникът в производството по обжалване да заплати съдебните разноски в производството по обжалване.

         Основания и главни доводи

      Първо основание: грешка при прилагане на правото поради разширяване на предмета на спора, с който Общият съд е сезиран (т. 41—46 от обжалваното решение). Комисията твърди, че:

                  —

                  обхватът на жалбата не се определя от съда, пред когото делото е върнато за ново разглеждане,

                  —

                  съдът, който е разгледал жалбата, е установил, че членове 18 и 20 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица се отнасят до две различни положения. Тъй като третирането при двете положения е различно, този съд имплицитно, но несъмнено е отхвърлил възможността за наличие на нарушение на принципа на равно третиране,

                  —

                  решението на Общия съд, постановено след връщане на делото за ново разглеждане, противоречи на решението по жалбата, като окончателно приема, че е налице дискриминация.

            Второ основание: грешка при прилагане на правото относно критериите за преценка на законосъобразността на направения от законодателя избор и нарушение на задължението за мотивиране (т. 68—71 и 79 от обжалваното решение). Според Комисията:

                  —

                  Общият съд се е отклонил от принципа, че преценката на законосъобразността на акт на Съюза от гледна точка на основните права не може да се основава на твърдения, изведени от последиците на този акт в конкретния случай,

                  —

                  незаконосъобразността на разпоредба от Правилника за длъжностните лица не може да се основава на „необосноваността“ на направения от законодателя избор,

                  —

                  Общият съд е нарушил принципите, установени в решение HK/Комисия (C-460/18 P), като не е взел предвид всички елементи, които характеризират сравняваните положения.

            Трето основание: грешка при прилагане на правото при тълкуването на принципа на недопускане на дискриминация, тъй като Общият съд е приел за сходни положенията по членове 18 и 20 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица (т. 72—85 от обжалваното решение). Комисията твърди, че:

                  —

                  датата на сключване на брака не е единственият критерий, който разграничава членове 18 и 20 от приложение VIII към Правилника. Разграничението е свързано с поредица от обстоятелства, които Общият съд е отказал да вземе предвид,

                  —

                  Общият съд е трябвало да вземе предвид целта на минималната продължителност на брака в двете разглеждани разпоредби, която разкривала разликите помежду им,

                  —

                  не се установява дискриминация, основана на възраст.

            Четвърто основание: грешка при прилагане на правото при тълкуването на член 52, параграф 1 от Хартата на основните права и няколко нарушения на задължението за мотивиране (т. 87, 88 и 90—113 от обжалваното решение):

                  —

                  първа част на основанието: грешка при прилагане на правото при тълкуването на член 52, параграф 1 от Хартата на основните права, тъй като не се прави разлика в последиците от смъртта на длъжностното лице за преживелия съпруг в зависимост от това дали бракът е бил сключен преди или след прекратяване на служебното правоотношение (точки 87—88 от обжалваното решение),

                  —

                  втора част на основанието: грешка при прилагане на правото при тълкуването на целта за предотвратяване на измамите и неизпълнение на задължението за мотивиране (т. 90—105 от обжалваното решение),

                  —

                  трета част: грешка при прилагане на правото при тълкуването на целта за запазване на финансовото равновесие на пенсионноосигурителната схема на Съюза (т. 106—113 от обжалваното решение).


title: Дело C-120/21: Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 26 февруари 2021 г. — LB/TO

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/39

      Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 26 февруари 2021 г. — LB/TO
      (Дело C-120/21)
      (2021/C 182/53)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesarbeitsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: LB

         Ответник: TO

         Преюдициален въпрос

      Допускат ли член 7 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (1) и член 31, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се прилага национална уредба като член 194, параграф 1 във връзка с член 195 от Bürgerliches Gesetzbuch (Граждански кодекс, наричан по-нататък „BGB“), съгласно която по отношение на правото на платен годишен отпуск се прилага общ тригодишен давностен срок, който при условията по член 199, параграф 1 от BGB започва да тече с приключването на годината на отпуска, при положение че работодателят не е осигурил действително на работника възможността да упражни правото си на отпуск, чрез съответна покана и предоставяне на информация?

         (1)  ОВ L 299, 2003 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3.


title: Дело C-122/21: Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва), постъпило на 26 февруари 2021 г. — Get Fresh Cosmetics Limited v Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/39

      Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва), постъпило на 26 февруари 2021 г. — Get Fresh Cosmetics Limited v Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

      (Дело C-122/21)
      (2021/C 182/54)
      Език на производството: литовски

         Запитваща юрисдикция

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Get Fresh Cosmetics Limited

         Ответник: Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 1, параграф 2 от Директива 87/357/ЕИО на Съвета (1) от 25 юни 1987 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки във връзка с продукти, чийто външен вид се различава от съдържанието им и които застрашават здравето или безопасността на потребителите да се тълкува в смисъл, че под продукти, посочени в параграф 1 от този член следва да се разбират такива, които макар да не са хранителни стоки, притежават елементи като форма, мирис, цвят, външен вид, опаковка, етикетиране, обем или размер, които могат да доведат в заблуда потребители, и особено деца, че става дума за хранителни стоки, в резултат на което да ги поставят в устата си, да ги смучат или преглъщат, което действие може да създаде заплаха, когато въз основа на конкретни и обективни доказателства е установено, че това може да причини, например, задушаване, натравяне, или перфорация или запушване на храносмилателния им тракт?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос, трябва ли тежестта на доказване да е върху компетентния надзорен орган на държавата членка?

         (1)  Директива на Съвета от 25 юни 1987 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки във връзка с продукти, чийто външен вид се различава от съдържанието им и които застрашават здравето или безопасността на потребителите (ОВ L 192, 1987 г., стр. 49; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 7, стр. 246).


title: Дело C-123/21 P: Жалба, подадена на 26 февруари 2021 г. от Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 16 декември 2020 г. по дело T-541/18, Changmao Biochemical Engineering/Комисия

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/40

      Жалба, подадена на 26 февруари 2021 г. от Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 16 декември 2020 г. по дело T-541/18, Changmao Biochemical Engineering/Комисия
      (Дело C-123/21 P)
      (2021/C 182/55)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (представители: K. Adamantopoulos, dikigoros, P. Billiet, advocaat)

         Други страни в производството: Европейска комисия, Distillerie Bonollo SpA, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA и Caviro Distillerie Srl

         Искания

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да отмени решението на Общия съд от 16 декември 2020 г. по дело T-541/18,

                  —

                  да уважи исканията, които жалбоподателят е направил в жалбата си до Общия съд, и да отмени спорния регламент (1) в частта, която същият се отнася до жалбоподателя, а при условията на евентуалност — изцяло, в съответствие с член 61 от Статута на Съда, и

                  —

                  да осъди ответника и встъпилите страни да заплатят съдебните разноски, които жалбоподателят е направил в настоящото производство по обжалване и в производството пред Общия съд по дело T-541/18, или

                  —

                  при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд за ново разглеждане на някое или всички искания на жалбоподателя според етапа на производството и

                  —

                  да не се произнася по съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Първо основание за обжалване: точки 64, 65 и 74 от обжалваното решение са опорочени поради грешка при прилагане на правото, тъй като в тях се посочва, че законосъобразността на актовете на правото на Съюза, приети на основание член 2, параграф 7 от основния регламент (2), не може да бъде проверявана от гледна точка на Протокола за присъединяването на Китайската народна република към СТО (наричан по-нататък „Присъединителният протокол“). При условията на евентуалност, обжалваното решение е опорочено поради грешка при прилагане на правото, тъй като в него не се признава, че член 2, параграф 7 от основния регламент е изключение от правилата на член 2, параграфи l—6 от същия, което конкретно по отношение на вноса на Китай в Съюза би могло да се прилага само на основание член 15, буква a), подточка ii) и буква d) от Присъединителния протокол, и то докато тези разпоредби са в сила. Решението на Комисията да използва в случая с жалбоподателя Аржентина като държава аналог е неправилно от гледна точка както на правилата на Съюза, така и на правилата на СТО. Този подход е причина за Комисията да установи по отношение на жалбоподателя много висок дъмпингов марж, какъвто обаче не би имало, ако Комисията вместо това беше приложила по отношение на жалбоподателя разпоредбите на член 2, параграфи l—6 от основния регламент.
      Второ основание за обжалване: изводите на Общия съд в точки 103, 106, 109—112, 114, 116, 117, 120 и 121 от обжалваното решение са опорочени поради явна грешка при прилагане на правото, тъй като в тях се приема, че Комисията не е нарушила член 3, параграфи 1, 2 и 5 и член 11, параграфи 2 и 9 от основния регламент и задължението си за полагане на грижа и за добра администрация, като при преценката си за състоянието на производството на винена киселина в Съюза не е отчела производителността и търговската дейност на Distilerie Mazzari, най-големият, печеливш и успешен производител на винена киселина в Съюза, както и факта, че необмислени инвестиционни решения на някои производители на винена киселина в Съюза са се отразили отрицателно на тяхната производителност.
      Трето основание за обжалване: изводите на Общия съд в точки 138, 139, 145—147, 150 и 152 от обжалваното решение са опорочени поради явни грешки при прилагане на правото, тъй като в тях се приема, че Комисията не е нарушила член 3, параграфи 1, 2 и 5 и член 11, параграф 2 от основния регламент и задължението си за полагане на грижа и за добра администрация, като при преценката си относно вероятността от повторно възникване на вреда е отказала да отчете дейността на Hangzhou Bioking, най-големият китайски износител на винена киселина за Съюза, както и отражението на климатичните промени и разликите между крайната употреба на синтетично и на естествено произведената винена киселина.
      Четвърто основание за обжалване: в точки 171 и 173—177 от обжалваното решение Общият съд е допуснал грешки при прилагане на правото, като е заключил, че в случая Комисията своевременно е известила жалбоподателя за всички съществени факти и съображения. Ако Комисията беше изпълнила задълженията си съгласно член 3, параграф 2, член 11, параграф 2, член 6, параграф 7, член 19, параграфи 2 и 4 и член 20, параграфи 2 и 4 от основния регламент, както и съгласно член 6, параграф 4 и член 6, параграф 2 от Антидъмпинговото споразумение на СТО, жалбоподателят щеше да представи на Комисията стойностни коментари и съответно изводите за уязвимостта на промишлеността на Съюза и за вероятността от повторно възникване на вреда биха били различни и в полза на жалбоподателя.
      Освен това жалбоподателят твърди, че Общият съд е допуснал грешки при преценката, в съответствие с член 296 ДФЕС, на твърденията на жалбоподателя за (1) липсата на правно основание за прилагането със спорния регламент на член 2, параграф 7 от основния регламент — в точка 187 от обжалваното решение; (2) състоянието на производството на винена киселина в Съюза — в точка 188 от обжалваното решение; и (3) вероятността от повторно възникване на вреда и значението на производителността на Hangzhou Bioking — в точка 189 от обжалваното решение. Тези твърденията е следвало съответно да бъдат разгледани във връзка с първото и четвъртото основание за отмяна, които жалбоподателят е посочил в жалбата си до Общия съд.

         (1)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/921 на Комисията от 28 юни 2018 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на винена киселина с произход от Китайската народна република след преглед с оглед изтичане на срока на действие на мерките съгласно член 11, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 164, 2018 г., стр. 14).

         (2)  Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейския съюз (ОВ L 176, 2016 г., стр. 21).


title: Дело C-128/21: Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва), постъпило на 26 февруари 2021 г. — Lietuvos notarų rūmai, M. S., S. Š., D. V., V. P., J. P., D. L.-B., D. P., R. O. I./Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/41

      Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва), постъпило на 26 февруари 2021 г. — Lietuvos notarų rūmai, M. S., S. Š., D. V., V. P., J. P., D. L.-B., D. P., R. O. I./Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba
      (Дело C-128/21)
      (2021/C 182/56)
      Език на производството: литовски

         Запитваща юрисдикция

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Lietuvos notarų rūmai, M. S., S. Š., D. V., V. P., J. P., D. L.-B., D. P., R. O. I.

         Ответник: Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли член 101, параграф 1 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че нотариусите в Република Литва са предприятия по смисъла на член 101 ДФЕС, когато извършват дейност, свързана с приетите от Нотариалната камара уточнения, описани в настоящия случай?

                  2)

                  Следва ли член 101, параграф 1 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че приетите от Нотариалната камара на Литва уточнения, описани в настоящия случай, представляват решение на сдружение по смисъла на член 101, параграф 1 ДФЕС?

                  3)

                  Ако отговорът на втория въпрос е утвърдителен, имат ли тези уточнения за своя цел или резултат предотвратяването, ограничаването или нарушаването на конкуренцията в рамките на вътрешния пазар по смисъла на член 101, параграф 1 ДФЕС?

                  4)

                  При произнасянето по въпроса за евентуално нарушение на член 101, параграф 1 ДФЕС следва ли описаните в настоящия случай уточнения да се подлагат на преценка в съответствие с критериите, посочени в т. 97 от решение Wouters (1)?

                  5)

                  Ако отговорът на четвъртия въпрос е утвърдителен, представляват ли изтъкнатите от жалбоподателите цели — а именно уеднаквяване на нотариалната практика, запълване на празнота в нормативната уредба, защита на интересите на потребителите, гарантиране на принципите на равно третиране на потребителите и пропорционалност и защита на нотариусите от неоснователно носене на гражданска отговорност — легитимни цели при преценката на тези уточнения в съответствие с критериите, посочени в т. 97 от решение Wouters?

                  6)

                  Ако отговорът на петия въпрос е утвърдителен, трябва ли да се счита, че ограниченията, наложени с тези уточнения, не надхвърлят необходимото, за да се гарантира постигането на легитимни цели?

                  7)

                  Следва ли член 101 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че може да се приеме, че нотариусите, които са били членове на президиума, са нарушили тази разпоредба и могат да бъдат глобени на основание, че са участвали в приемането на описаните в настоящия случай уточнения, докато са работили като нотариуси?

         (1)  Решение от 19 февруари 2002 г., C-309/99, EU:C:2002:98.


title: Дело C-130/21 P: Жалба, подадена на 1 март 2021 г. от Lukáš Wagenknecht срещу определението, постановено от Общия съд (осми състав) на 17 декември 2020 г. по дело T-350/20, Wagenknecht/Комисия

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/42

      Жалба, подадена на 1 март 2021 г. от Lukáš Wagenknecht срещу определението, постановено от Общия съд (осми състав) на 17 декември 2020 г. по дело T-350/20, Wagenknecht/Комисия
      (Дело C-130/21 P)
      (2021/C 182/57)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Lukáš Wagenknecht (представител: A. Koller, advokátka)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени определението на Общия съд по дело T-350/20, Wagenknecht/Комисия,

                  —

                  да осъди Комисията за заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Първото твърдение е за неизпълнение на задължението за безпристрастност в резултат от конфликт на интереси на съдия Laitenberger от Общия съд, произтичащ, първо, от обстоятелството, че до 2019 г. той е генерален директор в Европейската комисия и, второ, от обстоятелството, че докато заема тази длъжност, в комуникация с жалбоподателя през 2018 г. изразява официално становище чрез своя говорител, съгласно което Европейската комисия следва да се въздържа да проверява евентуалното наличие на неправомерна държавна помощ за групата Agrofert. Това положение създава обективно впечатление за конфликт на интереси на съдия Laitenberger, независимо дали е налице нарушение на конкретно правило за конфликт на интереси.
      Второто твърдение е за неизпълнение на задължението за добросъвестност на съдиите в Общия съд, произтичащо от неспособността им да разпознаят основното значение на това дело във връзка с базовото институционално функциониране на Съюза и неговите основополагащи ценности и да съобразят тези аспекти в производството и определението, постановено в него.
      Третото твърдение е за неизпълнение на задължението за независимост на осми състав на Общия съд поради безкритичното възприемане на процесуалната стратегия на Европейската комисия, насочена към избягване на контрола по същество на нейните актове като публична институция, както и поради ефективното отпадане на съдебния контрол над институциите на Европейския съюз, включително Европейската комисия, по отношение на задължението им да прилагат забраната за конфликт на интереси по отношение на бюджета на Съюза.
      Четвъртото твърдение е за отказ на правосъдие на жалбоподателя от страна на Общия съд, тъй като не е допуснал санкциониране на публични институции на Съюза, включително на Европейската комисия, в случай на нарушение на конкретни разпоредби на правото на Съюза и накърняване на основополагащи негови ценности. Недопускането на граждани на Съюза и техни избрани представители да съдят институциите за бездействие представлявало „отказ на правосъдие“.
      Петото твърдение е за нарушение на правото на живот на жалбоподателя, тъй като Общият съд не разгледал подкрепеното с доказателства твърдение на жалбоподателя, че животът му е застрашен поради това, че си търси правата пред Общия съд във връзка, макар и непряко, с конфликта на интереси на чешкия министър-председател Andrej Babiš.
      Шестото твърдение е за нарушение на правото на справедлив процес по член 6, параграф 1 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, първо, поради необсъждане на повечето негови доводи в резултат от неразбирането им в количествено и качествено отношение, второ, поради „изопачаването“ на някои негови доводи, изразяващо се в неправилно положително и отрицателно тълкуване, и трето, поради необсъждане на определени доводи.
      Седмото твърдение е за нарушение на основополагащата ценност на демокрацията, тъй като цялостната неохота на институциите на Съюза да разрешат проблема с конфликта на интереси на чешкия министър-председател е благоприятна за тях, тъй като дава възможност на Европейската комисия и други държави членки по-лесно да „извлекат съгласие“ от Чешката република в Европейския съвет по въпроси, които са в интерес на тези други държави членки и на Европейската комисия, но не и в интерес на Чешката република, което всъщност занижава стойността на гласовете на Чешката република като държава — членка в Европейска съвет.
      Осмото твърдение е за нарушение на основополагащата ценност на правовата държава от страна на Общия съд, когато приема, че член на парламента на държава членка няма правен интерес да сезира Съда по въпроса дали изпълнителната власт на Съюза (Комисията) изпълнява задълженията си, произтичащи от задължителни законодателни актове на Съюза, и че данъчнозадължено лице в Съюза няма правен интерес да сезира Съда чрез свой избран представител, председател на парламентарна комисия на Чешката република, за да упражни контрол за законосъобразното разпределяне на публични средства, както и по въпроса дали изпълнителната власт на Съюза (Комисията) изпълнява и прилага правилата за надлежно разпределяне на средствата на данъкоплатците.
      Деветото твърдение е за нарушение на основополагащата ценност на равенството пред закона от страна на Общия съд, тъй като Съюзът вече нямало да бъде международна организация, зачитаща основната ценност на равенство пред закона, ако съгласно твърденията на Комисията, потвърдени от Общия съд, определени лица и (национални) институции са обвързани от член 61 от Финансовия регламент (1) и член 325, параграф 1 ДФЕС, а други лица (членовете на Комисията) и институции (Комисията) всъщност не биха били обвързани от него, тъй като няма кой да ги призове пред Съда, ако нарушават посочените разпоредби с бездействие, изразяващо се в неспазване на задълженията, произтичащи от въпросните разпоредби.
      Десетото твърдение е за нарушение на основополагащата ценност на правовата държава, тъй като отказът да се предприемат действия, който е в нарушение на основополагащи ценности на Съюза, не може да се санира с продължаващо бездействие на Комисията.
      Единадесетото твърдение е за нарушение на основните принципи на правото, общи за държавите членки, а именно на забрана за конфликт на интереси на държавните служители и длъжностните лица, включително членове на правителството, която включва и ефективното прилагане на този принцип, което на свой ред предполага възможност и лице с правен интерес, различен от този на институция на Европейския съюз, включително Европейската комисия, да предяви иск за неправомерно бездействие на Европейската комисия във връзка с ефективното прилагане на забраната за конфликт на интереси.

         (1)  Регламент (ЕС, Евратом) 2018/1046 на Европейския парламент и на Съвета от 18 юли 2018 година за финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза, за изменение на регламенти (ЕС) № 1296/2013, (ЕС) № 1301/2013, (ЕС) № 1303/2013, (ЕС) № 1304/2013, (ЕС) № 1309/2013, (ЕС) № 1316/2013, (ЕС) № 223/2014 и (ЕС) № 283/2014 и на Решение № 541/2014/ЕС и за отмяна на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 (ОВ L 193, 2018 г., стр. 1).


title: Дело C-131/21: Преюдициално запитване от Budai Központi Kerületi Bíróság (Унгария), постъпило на 2 март 2021 г. — Наказателно производство срещу KI

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/44

      Преюдициално запитване от Budai Központi Kerületi Bíróság (Унгария), постъпило на 2 март 2021 г. — Наказателно производство срещу KI
      (Дело C-131/21)
      (2021/C 182/58)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Budai Központi Kerületi Bíróság

         Страна в главното производство

      KI

         Преюдициален въпрос

      Допуска ли разпоредбата на член 50 от Хартата на основните права на Европейския съюз — тълкувана с оглед на член 4 от Допълнителен протокол № 7 към Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи (ЕКПЧ) от 1950 г. и на релевантната практика на Европейския съд по правата на човека — провеждането на наказателно преследване по-специално за деяния, за които на обвиненото лице вече е наложена с окончателно решение в административнонаказателно производство глоба, платима на място, която вследствие на нeплащането ѝ е преобразувана посредством съдебен акт в лишаване от свобода?


title: Дело C-135/21: Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 4 март 2021 г. — Deutsche Lufthansa AG/GD и WT

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/44

      Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 4 март 2021 г. — Deutsche Lufthansa AG/GD и WT
      (Дело C-135/21)
      (2021/C 182/59)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Köln

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Deutsche Lufthansa AG

         Ответници: GD, WT

         Преюдициален въпрос

      Свиканата от синдикална организация стачка на собствените служители на въздушния превозвач представлява ли извънредно обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1)?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-138/21 P: Жалба, подадена на 26 февруари 2021 г. от Съвета на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 16 декември 2020 г. по дело T-315/19, BT/Комисия

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/45

      Жалба, подадена на 26 февруари 2021 г. от Съвета на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 16 декември 2020 г. по дело T-315/19, BT/Комисия
      (Дело C-138/21 P)
      (2021/C 182/60)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и M. Alver)

         Други страни в производството: BT, Европейска комисия, Европейски парламент, Association internationale des anciens de l’Union européenne (Международна асоциация на бившите служители на Европейския съюз, AIACE Internationale)

         Искания

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да уважи жалбата и да отмени обжалваното съдебно решение,

                  —

                  да разгледа делото и да отхвърли жалбата в първоинстанционното производство като неоснователна,

                  —

                  да осъди жалбоподателите в първоинстанционното производство да заплатят разноските, направени от Съвета в рамките на настоящото производство и в първоинстанционното производство.

         Основания и основни доводи

      Съветът излага четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първото основание е за грешки при прилагане на правото, що се отнася до наличието на различно третиране при отпускането на наследствена пенсия съгласно член 18 или член 20 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица, от една страна, на преживелия съпруг на бивше длъжностно лице, когато бракът е сключен, преди служебното правоотношение на заинтересованото лице да бъде прекратено, и от друга, на преживелия съпруг на бивше длъжностно лице, когато бракът е сключен след прекратяване на служебното правоотношение. Според Съвета Общият съд не е разгледал сходството между въпросните хипотези с оглед на всички специфични за тях обстоятелства, включително по-специално между съответните правни положения с оглед на предмета и целта на акта на Съюза, с който се установява разграничението, а именно Правилника за длъжностните лица в неговата цялост. Следователно Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като констатирал, че датата на сключване на брака е единственият критерий, за да се определи дали се прилага член 18 или член 20 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица, при положение че различното третирано е обосновано от основната разлика, във фактически и правен аспект, между правното положение на длъжностно лице, имащо един от административните статути, посочени в член 35 от Правилника, и това на бивше длъжностно лице.

                  2.

                  Второто основание, изтъкнато при условията на евентуалност, е за грешки при прилагане на правото, що се отнася до обхвата на съдебния контрол върху направения от законодателя на Съюза избор. Общият съд изтъкнал „само“ наличието на свобода на действие на законодателя на Съюза, която „включва необходимостта да се провери дали не изглежда необоснована преценката на законодателя на Съюза, че въведената разлика в третирането може да бъде подходяща и необходима за постигането на преследваната цел“. При все това съдът признавал, че при упражняване на предоставените му правомощия законодателят на Съюза разполага с широко право на преценка в областите, в които дейността му предполага да се вземат решения както от политически, така и от икономически и социален характер и в които той трябва да извърши сложни преценки, а случаят е такъв в областта на установяването на система за социална сигурност. Поради това не се поставял въпросът дали приетата в такава област мярка е единствената или възможно най-добрата. Всъщност законосъобразността на мярката можело да бъде засегната само ако тя е явно неподходяща с оглед на целта, която компетентните институции искат да постигнат. Като упражнил контрол, чийто обхват надхвърлял въпроса дали въпросната мярка е явно неподходяща, Общият съд заместил със своя преценката на законодателя и следователно превишил пределите на контрола за законосъобразност.

                  3.

                  Третото основание, изтъкнато при условията на евентуалност, е за грешки при прилагане на правото, допуснати от Общия съд при проверката дали различното третиране е обосновано. Тази проверка била опорочена, най-напред, поради допуснатата от Общия съд грешка при прилагане на правото, що се отнася до определянето на обхвата на контрола му върху извършения от законодателя избор. На следващо място, Общият съд не се съобразил със съдебната практика, съгласно която жалбоподателят следва да докаже несъвместимостта на законодателна разпоредба с първичното право, а не издалите акта институции да докажат законосъобразността на последния. На трето място, Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото при проверката дали различното третиране е обосновано с оглед на съдебната практика, съгласно която не е достатъчна обща презумпция за измама, за да се обоснове мярка, която накърнява целите на Договора за функционирането на ЕС, като заключил, че член 20 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица установява „обща и необорима презумпция за измаза по отношение на браковете с продължителност под пет години“.

                  4.

                  Четвъртото основание е за грешки при прилагане на правото и неизпълнение на задължението за мотивиране, що се отнася до изводите на Общия съд относно нарушението на принципа за недопускане на дискриминация с оглед на възрастта. На първо място, в точка 61 от обжалваното съдебно решение Общият съд разгледал въпроса ту от гледна точка на възрастта на преживелия съпруг, ту от гледна точка на възрастта на длъжностното лице или бившето длъжностно лице, като по този начин не изпълнил задължението за мотивиране. На следващо място, за да се констатира, че лицата на определена възраст или от конкретна възрастова група са поставени в особено неблагоприятно положение, по-специално трябвало да се докаже, че разглежданата правна уредба засяга неблагоприятно много по-голяма част от лицата на определена възраст в сравнение с лицата на друга възраст, а в случая не били представени доказателства за това. На последно място, дори да се предположи, че има разлика в третирането, основана непряко на възрастта на бившите длъжностни лица към датата, на която е сключен бракът, Общият съд пропуснал да провери дали все пак тази разлика не е в съответствие с член 21, параграф 1 от Хартата на основните права и дали тя не отговаря на критериите, посочени в член 52, параграф 1 от последната.


title: Дело C-139/21 P: Жалба, подадена на 26 февруари 2021 г. от Съвета на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 16 декември 2020 г. по дело T-243/18, VW/Комисия

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/46

      Жалба, подадена на 26 февруари 2021 г. от Съвета на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 16 декември 2020 г. по дело T-243/18, VW/Комисия
      (Дело C-139/21 P)
      (2021/C 182/61)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и M. Alver)

         Други страни в производството: VW, Европейска комисия, Европейски парламент

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се уважи жалбата и да се отмени обжалваното решение,

                  —

                  да се разгледа делото по същество и да се отхвърли като неоснователна жалбата в първоинстанционното производство,

                  —

                  да се осъди жалбоподателя в първоинстанционното производство да заплати направените от Съвета съдебни разноски в настоящото и в първоинстанционното производство.

         Основания и главни доводи

      В подкрепа на жалбата си Съветът изтъква три основания.
      Първо основание, изтъкнато като главно: грешки при прилагане на правото, що се отнася до наличието на разлика в третирането за целите на предоставянето на наследствена пенсия на основание член 18 или член 20 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица, между, от една страна, преживелия съпруг на бивше длъжностно лице, сключило брак преди прекратяването на служебното му правоотношение, и от друга страна, преживелия съпруг на бивше длъжностно лице, сключило брак след прекратяване на служебното правоотношение. В това отношение Съветът твърди, че Общият съд не е преценил сходството между разглежданите положения с оглед на всички характеризиращи ги елементи, включително и на съответните правни положения, в светлината на предмета и целта на акта на Съюза, който установява разглежданото различие, а именно Правилникът за длъжностните лица в неговата цялост. Следователно Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че датата на сключване на брака е единственият елемент, който определя дали следва да се приложи член 18 или член 20 от приложение VIII към Правилника, докато всъщност разликата в третирането обосновава основната фактическа и правна разлика между правното положение на длъжностно лице в някой от посочените в член 35 от Правилника случаи и правното положение на бивше длъжностно лице.
      Второ основание, изтъкнато при условията на евентуалност: грешки при прилагане на правото относно обхвата на съдебния контрол върху избора на законодателя на Съюза. Според Съвета Общият съд се е позовал на наличието на „обикновена“ свобода на преценка на законодателя на Съюза, която „е необходимо да се провери дали не изглежда необоснована преценката на законодателя на Съюза, че въведената разлика в третирането може да бъде подходяща и необходима за постигането на преследваната цел“. При упражняването на предоставените му правомощия обаче съдът признава на законодателя на Съюза широко право на преценка в областите, в които неговите действия предполагат избор както от политическо, така и от икономическо или социално естество и в които е призван да извършва комплексни преценки и оценки, какъвто е случаят в областта на приспособяването на система за социална сигурност. Затова не е необходимо да се установява дали дадена мярка, приета в такава област, е била единствената възможна или най-добрата сред възможните мерки. Всъщност единствено явно неподходящият характер на тази мярка с оглед на целта, която компетентните институции възнамеряват да постигнат, може да засегне законосъобразността на тази мярка. Като е упражнил контрол, надхвърлящ въпроса дали разглежданата мярка не е явно неподходяща, Общият съд е заменил преценката на законодателя със своята собствена и следователно е надхвърлил границите на контрола за законосъобразност.
      Трето основание: грешки при прилагане на правото, допуснати от Общия съд при разглеждането на обосноваността на разликата в третирането. Най-напред, тази проверка е опорочена от грешка при прилагане на правото, допусната от Общия съд, що се отнася до определянето на обхвата на упражнявания от законодателя контрол върху избора. По-нататък, Общият съд не се е съобразил със съдебната практика, съгласно която жалбоподателят трябва да докаже несъвместимостта на законова разпоредба с първичното право, а не институциите, автори на акта, да докажат нейната законосъобразност. На трето място, Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е разгледал обосноваността на разликата в третирането с оглед на съдебната практика, съгласно която обща презумпция за измама не е достатъчна, за да обоснове мярка, която накърнява целите на Договора за функционирането на ЕС, за да заключи, че член 20 от приложение VIII към Правилника установява „обща необорима презумпция за измама по отношение на браковете с продължителност под пет години“.


title: Дело C-147/21: Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 8 март 2021 г. — Comité interprofessionnel des huiles essentielles françaises (CIHEF), Florame, Hyteck Aroma-Zone, Laboratoires Gilbert, Laboratoire Léa Nature, Laboratoires Oméga Pharma France, Pierre Fabre Médicament, Pranarom France, Puressentiel France/Ministre de la Transition écologique, Premier ministre

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/47

      Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 8 март 2021 г. — Comité interprofessionnel des huiles essentielles françaises (CIHEF), Florame, Hyteck Aroma-Zone, Laboratoires Gilbert, Laboratoire Léa Nature, Laboratoires Oméga Pharma France, Pierre Fabre Médicament, Pranarom France, Puressentiel France/Ministre de la Transition écologique, Premier ministre
      (Дело C-147/21)
      (2021/C 182/62)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d'État

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Comité interprofessionnel des huiles essentielles françaises (CIHEF), Florame, Hyteck Aroma-Zone, Laboratoires Gilbert, Laboratoire Léa Nature, Laboratoires Oméga Pharma France, Pierre Fabre Médicament, Pranarom France, Puressentiel France

         Ответници: Ministre de la Transition écologique, Premier ministre

         Преюдициален въпрос

      Допуска ли Регламент от 22 май 2012 година относно предоставянето на пазара и употребата на биоциди (1) държава членка да приема в интерес на общественото здраве и на околната среда ограничителни норми в областта на търговските практики и рекламата като тези, предвидени с членове L. 522-18 и L. 522-5-3 от Кодекса за околната среда? Евентуално при какви условия държава членка може да приема такива мерки?

         (1)  Регламент (ЕС) № 528/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 година относно предоставянето на пазара и употребата на биоциди (ОВ L 167, 2012 г., стр. 1).


title: Дело C-149/21 P: Жалба, подадена на 5 март 2021 г. от Fakro sp. z o.o. срещу решението, постановено от Общия съд на 16 декември 2020 г. по дело T-515/18, Fakro/Комисия

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/48

      Жалба, подадена на 5 март 2021 г. от Fakro sp. z o.o. срещу решението, постановено от Общия съд на 16 декември 2020 г. по дело T-515/18, Fakro/Комисия
      (Дело C-149/21 P)
      (2021/C 182/63)
      Език на производството: полски

         Страни

         Жалбоподател: Fakro sp. z o.o. (представители: A. Radkowiak-Macuda, Z. Kiedacz, radcy prawni)

         Други страни в производството: Европейска комисия, Република Полша

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  частична отмяна на обжалваното решение на Общия съд, а именно на точка 1 от диспозитива,

                  —

                  постановяване на окончателно решение по делото и отмяна на решението на Комисията,

                  —

                  възлагане на съдебните разноски в производството пред Общия съд на Комисията.

         Основания и основни доводи

      В първото твърдение по жалбата, което се поделя на две основни части, жалбоподателят сочи, че Общият съд нарушава член 105, параграф 1 ДФЕС във връзка с член 102 ДФЕС, като постановява, че:

                  1)

                  Комисията не допуска очевидна грешка, като оценява интереса на Съюза от по-нататъшно разследване по делото като нисък и отхвърля жалбата поради слабата ѝ приоритетност. Това твърдение се поделя на четири конкретни твърдения за нарушения при прилагане на правото от страна на Общия съд, тъй като същият постановява, че: i) Комисията не допуска очевидна грешка, като приема, че е налице само слаба вероятност да се установи съществуването на твърдяното нарушение, ii) Комисията не допуска очевидна грешка, като приема, че обхватът на необходимото разследване би бил непропорционален с оглед на вероятното установяване на твърдяното нарушение, iii) Комисията не допуска очевидна грешка, като не претегля предпоставката относно въздействието на твърдяното нарушение върху функционирането на вътрешния пазар, и iv) останалите предпоставки при оценяването на интереса на Съюза, различни от възприетите от Комисията, са недопустими;

                  2)

                  сделките в рамките на двата канала за дистрибуция на покривни прозорци (инвеститорските и останалите продажби) не са равностойни.

            Второто твърдение на жалбоподателя, което се дели на две части, е, че Общият съд нарушава принципа на добра администрация (член 41 от Хартата на основните права (по-нататък „Хартата“) във връзка с принципа на ефективна съдебна защита, правото на ефективно правно средство за защита пред съд (член 47 от Хартата) и член 102 ДФЕС поради неправилно тълкуване, при което приема, че:

                  1)

                  продължителността на производството пред Комисията и липсата на решение по същество не влияят на възможността Fakro да получи защита на основните си права;

                  2)

                  по делото Комисията не нарушава принципа на безпристрастност и следователно установената липса на интерес на Съюза от разследване по делото не почива на дискриминационни предпоставки.

            Третото твърдение на жалбоподателя е, че Общият съд нарушава пълното действие (effet utile) на член 102 ДФЕС във връзка с член 17, параграф 1 ДЕС, член 105 ДФЕС, принципа на добра администрация и правото на ефективна съдебна защита, като приема, че Комисията не притежава изключителна компетентност да води производството и не е задължена да анализира положението на Fakro от гледна точка на ефективната възможност да получи защита на правата, попадащи в обхвата на жалбата до нея, при положение че с цел да защити правата си, Fakro било задължено да предприеме, успоредно с производството пред Комисията, правни действия на територията на държавите членки, където възникват посочените в жалбата нарушения, или пред националните органи по конкуренция, или по съдебен ред.
      Четвъртото твърдение на жалбоподателя е, че поради неправилно тълкуване Общият съд нарушава член 296 ДФЕС, като приема, че Комисията не нарушава задължението за мотивиране по отношение на бойните марки и инвеститорските отстъпки.


title: Дело C-506/19 P: Определение на председателя на Съда от 11 февруари 2021 г. — Islamic Republic of Iran Shipping Lines, Hafize Darya Shipping Lines (HDSL), Safiran Payam Darya Shipping Lines (SAPID), Khazar Sea Shipping Lines Co., Rahbaran Omid Darya Ship Management Co., Irinvestship Ltd, IRISL Europe GmbH/Съвет на Европейския съюз

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/49

      Определение на председателя на Съда от 11 февруари 2021 г. — Islamic Republic of Iran Shipping Lines, Hafize Darya Shipping Lines (HDSL), Safiran Payam Darya Shipping Lines (SAPID), Khazar Sea Shipping Lines Co., Rahbaran Omid Darya Ship Management Co., Irinvestship Ltd, IRISL Europe GmbH/Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-506/19 P) (1)

      (2021/C 182/64)
      Език на производството: английски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 319, 23.9.2019 г.


title: Дело C-737/19: Определение на председателя на седми състав на Съда от 26 февруари 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal administratif de Montreuil — Франция) — Bank of China Limited/Ministre de l'Action et des Comptes publics

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/49

      Определение на председателя на седми състав на Съда от 26 февруари 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal administratif de Montreuil — Франция) — Bank of China Limited/Ministre de l'Action et des Comptes publics
      (Дело C-737/19) (1)

      (2021/C 182/65)
      Език на производството: френски
      Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 413, 9.12.2019 г.


title: Дело C-558/20: Определение на председателя на Съда от 5 февруари 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Köln — Германия) — PR, BV/Germanwings GmbH

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/49

      Определение на председателя на Съда от 5 февруари 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Köln — Германия) — PR, BV/Germanwings GmbH
      (Дело C-558/20) (1)

      (2021/C 182/66)
      Език на производството: немски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 28, 25.1.2021 г.


title: Дело C-8/21: Определение на председателя на Съда от 5 февруари 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Köln — Германия) — Germanwings GmbH/KV

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/50

      Определение на председателя на Съда от 5 февруари 2021 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Köln — Германия) — Germanwings GmbH/KV
      (Дело C-8/21) (1)

      (2021/C 182/67)
      Език на производството: немски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 88, 15.3.2021 г.


title: Дело T-719/17: Решение на Общия съд от 17 март 2021 г. — FMC/Комисия (Продукти за растителна защита — Активно вещество флупирсулфурон-метил — Неподновяване на включването в приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) № 540/2011 — Процедура за оценка — Предложение за класификация на активно вещество — Принцип на предпазните мерки — Право на защита — Правна сигурност — Явна грешка в преценката — Пропорционалност — Принцип на недопускане на дискриминация — Принцип на добра администрация — Оправдани правни очаквания)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/51

      Решение на Общия съд от 17 март 2021 г. — FMC/Комисия
      (Дело T-719/17) (1)

      (Продукти за растителна защита - Активно вещество флупирсулфурон-метил - Неподновяване на включването в приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) № 540/2011 - Процедура за оценка - Предложение за класификация на активно вещество - Принцип на предпазните мерки - Право на защита - Правна сигурност - Явна грешка в преценката - Пропорционалност - Принцип на недопускане на дискриминация - Принцип на добра администрация - Оправдани правни очаквания)
      (2021/C 182/68)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: FMC Corporation (Филаделфия, Пенсилвания, Съединени щати) (представители: D. Waelbroeck, I. Antypas и A. Accarain, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: X. Lewis, Г. Колева и I. Naglis)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/1496 на Комисията от 23 август 2017 година относно неподновяването на одобрението на активното вещество DPX KE 459 (флупирсулфурон-метил) в съответствие с Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на пазара на продукти за растителна защита, и за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) № 540/2011 на Комисията (ОВ L 218, 2017 г., стр. 7)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  FMC Corporation понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейската комисия, включително разноските във връзка с процедурата по заместване и обезпечителното производство.

         (1)  ОВ C 22, 22.1.2018 г.


title: Дело T-585/19: Решение на Общия съд от 17 март 2021 г. — EJ/ЕИБ (Публична служба — Персонал на ЕИБ — Възнаграждение — Разноски за транспорт — Надбавка за дете на издръжка в удвоен размер — Дете, засегнато от тежко заболяване — Ограничаване на ползването с обратно действие от поемането на тези разноски и от тази надбавка в удвоен размер — Разумен срок — Задължение за полагане на грижа — Жалба за отмяна и искане за обезщетение)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/51

      Решение на Общия съд от 17 март 2021 г. — EJ/ЕИБ
      (Дело T-585/19) (1)

      (Публична служба - Персонал на ЕИБ - Възнаграждение - Разноски за транспорт - Надбавка за дете на издръжка в удвоен размер - Дете, засегнато от тежко заболяване - Ограничаване на ползването с обратно действие от поемането на тези разноски и от тази надбавка в удвоен размер - Разумен срок - Задължение за полагане на грижа - Жалба за отмяна и искане за обезщетение)
      (2021/C 182/69)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: EJ (представители: L. Levi и A. Blot, адвокати)

         Ответник: Европейска инвестиционна банка (представители: J. Klein, M. Loizou и T. Gilliams, подпомагани от J. Currall и B. Wägenbaur, адвокати)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС и член 50а от Статута на Съда на Европейския съюз, от една страна, за отмяна на решението от 16 февруари 2018 г., с което ползването с обратно действие от поемането на периодичните разноски за транспорт, извършвани от жалбоподателя поради тежкото заболяване на неговото дете, е ограничено до осемнадесет месеца, и на решението от 23 март 2018 г., с което ползването с обратно действие от надбавката за дете на издръжка в удвоен размер е ограничено до пет години, и от друга страна, за получаване на обезщетение за имуществените и неимуществените вреди, които жалбоподателят твърди, че е претърпял

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Всяка от страните понася направените от нея разноски.

         (1)  ОВ C 363, 28.10.2019 г.


title: Дело T-739/19: Определение на Общия съд от 10 март 2021 г. — Productos Jamaica/EUIPO — Alada 1850 (flordeJamaica) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Липса на основание за произнасяне)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/52

      Определение на Общия съд от 10 март 2021 г. — Productos Jamaica/EUIPO — Alada 1850 (flordeJamaica)
      (Дело T-739/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Липса на основание за произнасяне)
      (2021/C 182/70)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Productos Jamaica, SL (Algezares, Испания) (представител: I. Temiño Ceniceros, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. F. Crespo Carrillo и S. Palmero Cabezas)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Alada 1850, SL (Мадрид, Испания) (представител: P. González-Bueno Catalán de Ocón, avocat)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 24 юли 2019 г. (съединени преписки R 1431/2018-1 и R 1440/2018-1) относно производство за обявяване на недействителност със страни Alada 1850 и Productos Jamaica

         Диспозитив

                  1)

                  Липса на основание за произнасяне по същество.

                  2)

                  Осъжда Productos Jamaica, SL и Alada 1850, SL да понесат направените от тях съдебни разноски и всяко от тях да понесе половината от съдебните разноски на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).

         (1)  ОВ C 432, 23.12.2019 г.


title: Дело T-50/20: Определение на Общия съд от 12 март 2021 г. — PNB Banka/ЕЦБ (Икономическа и парична политика — Пруденциален надзор над кредитните институции — Производство по несъстоятелност — Отказ на ЕЦБ да уважи искането на управителния съвет на кредитна институция, с което се цели ЕЦБ да даде инструкция на синдика на посочената институция да предостави на упълномощения от този съвет адвокат достъп до помещенията, информацията, персонала и ресурсите на кредитната институция — Компетентност на автора на акта — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/53

      Определение на Общия съд от 12 март 2021 г. — PNB Banka/ЕЦБ
      (Дело T-50/20) (1)

      (Икономическа и парична политика - Пруденциален надзор над кредитните институции - Производство по несъстоятелност - Отказ на ЕЦБ да уважи искането на управителния съвет на кредитна институция, с което се цели ЕЦБ да даде инструкция на синдика на посочената институция да предостави на упълномощения от този съвет адвокат достъп до помещенията, информацията, персонала и ресурсите на кредитната институция - Компетентност на автора на акта - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)
      (2021/C 182/71)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: PNB Banka AS (Рига, Латвия) (представител: O. Behrends, avocat)

         Ответник: Европейска централна банка (представители: C. Hernández Saseta, F. Bonnard и V. Hümpfner)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на ЕЦБ от 19 ноември 2019 г., с което тя отказва да разпореди на синдика на жалбоподателя да предостави на адвоката, упълномощен от управителния съвет на жалбоподателя, достъп до помещенията на последния, както и до информацията, с която разполага жалбоподателят, и до персонала и ресурсите му

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Няма основание за произнасяне по молбата за встъпване на Република Литва.

                  3)

                  Осъжда PNB Banka AS да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Европейската централна банка (ЕЦБ), с изключение на разноските във връзка с молбата за встъпване.

                  4)

                  PNB Banka, ЕЦБ и Република Литва понасят направените от тях разноски във връзка с молбите им за встъпване.

         (1)  ОВ C 114, 6.4.2020 г.


title: Дело T-160/20: Определение на Общия съд от 17 март 2021 г. — 3M Belgium/ECHA (Жалба за отмяна — REACH — Идентифициране на перфлуоробутансулфоновата киселина (PFBS) и нейните соли като вещество, пораждащо сериозно безпокойство — Включване в списък с идентифицирани вещества за възможно включване в приложение XIV към Регламент (EО) № 1907/2006 — Срок за обжалване — Член 59, параграф 10 от Регламент № 1907/2006 — Член 59 от Процедурния правилник — Недопустимост)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/53

      Определение на Общия съд от 17 март 2021 г. — 3M Belgium/ECHA
      (Дело T-160/20) (1)

      (Жалба за отмяна - REACH - Идентифициране на перфлуоробутансулфоновата киселина (PFBS) и нейните соли като вещество, пораждащо сериозно безпокойство - Включване в списък с идентифицирани вещества за възможно включване в приложение XIV към Регламент (EО) № 1907/2006 - Срок за обжалване - Член 59, параграф 10 от Регламент № 1907/2006 - Член 59 от Процедурния правилник - Недопустимост)
      (2021/C 182/72)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: 3M Belgium (Диегем, Белгия) (представители: J.-P. Montfort и T. Delille, адвокати)

         Ответник: Европейска агенция по химикали (ЕСНА) (представители: M. Heikkilä, W. Broere и T. Zbihlej)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решение ECHA/01/2020 на ECHA от 16 януари 2020 година относно включването на перфлуоробутансулфонова киселина и нейните соли в списък с идентифицирани вещества за възможно включване в приложение XIV към Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ L 396, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3).

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                  Липсва основание за произнасяне по молбата за встъпване на Европейския съвет на химическата промишленост (CEFIC).

                  3)

                  Осъжда 3M Belgium да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската агенция по химикали (ЕСНА), с изключение на съдебните разноски във връзка с молбата за встъпване.

                  4)

                  3M Belgium, ECHA и CEFIC понасят направените от тях съдебни разноски във връзка с молбата за встъпване.

         (1)  ОВ C 201, 15.6.2020 г.


title: Дело T-426/20: Определение на Общия съд от 11 март 2021 г. — Techniplan/Комисия (Жалба за отмяна и искане за обезщетение — ЕФР — Член 76, буква г) от Процедурния правилник — Неспазване на изискванията за форма — Недопустимост)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/54

      Определение на Общия съд от 11 март 2021 г. — Techniplan/Комисия
      (Дело T-426/20) (1)

      (Жалба за отмяна и искане за обезщетение - ЕФР - Член 76, буква г) от Процедурния правилник - Неспазване на изискванията за форма - Недопустимост)
      (2021/C 182/73)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Techniplan Srl (Рим, Италия) (представители: R. Giuffrida и A. Bonavita, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: D. Bianchi и J. Estrada de Solà)

         Предмет

      От една страна, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на електронното писмо на Комисията от 28 май 2020 г. и свързаното с него дебитно известие, и от друга страна, искане за присъждане на обезщетение за вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                  Осъжда Techniplan Srl да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 279, 24.8.2020 г.


title: Дело T-742/20 R: Определение на председателя на Общия съд от 19 март 2021 г. — Indofil Industries (Нидерландия)/Комисия (Обезпечително производство — Продукти за растителна защита — Регламент (ЕО) № 1107/2009 — Регламент за изпълнение (ЕС) 2020/2087 — Неподновяване на одобрението на активното вещество манкоцеб — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/55

      Определение на председателя на Общия съд от 19 март 2021 г. — Indofil Industries (Нидерландия)/Комисия
      (Дело T-742/20 R)
      (Обезпечително производство - Продукти за растителна защита - Регламент (ЕО) № 1107/2009 - Регламент за изпълнение (ЕС) 2020/2087 - Неподновяване на одобрението на активното вещество манкоцеб - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност)
      (2021/C 182/74)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Indofil Industries (Нидерландия) BV (Амстердам, Нидерландия) (представители: C. Mereu и P. Sellar, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: A. Dawes, I. Naglis и Г. Колева)

         Предмет

      Молба на основание членове 278 ДФЕС и 279 ДФЕС за спиране на изпълнението на Регламент за изпълнение (ЕС) 2020/2087 на Комисията от 14 декември 2020 година за неподновяване на одобрението на активното вещество манкоцеб в съответствие с Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за изменение на приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) № 540/2011 на Комисията (OВ L 423, 2020 г., стр. 50).

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

                  2)

                  Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-45/21 R: Определение на председателя на Общия съд от 12 март 2021 г. — Ciano Trading & Services CT & S и др./Комисия (Обезпечително производство — Обществени поръчки — Молба за постановяване на временни мерки — Недопустимост — Липса на неотложност)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/55

      Определение на председателя на Общия съд от 12 март 2021 г. — Ciano Trading & Services CT & S и др./Комисия
      (Дело T-45/21 R)
      (Обезпечително производство - Обществени поръчки - Молба за постановяване на временни мерки - Недопустимост - Липса на неотложност)
      (2021/C 182/75)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Ciano Trading & Services CT & S SpA (Фиумичино, Италия), Silvia Brizio (Венария Реале, Италия), Laurence André (Гривене, Белгия), Lidia Pacitti (Недер-овер-Хембек, Белгия) (представители: D. Gillet и S. Van Besien, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: T. Van Noyen и М. Илкова)

         Предмет

      Искане на основание членове 278 и 279 ДФЕС по-конкретно и по същество за спиране на изпълнението на решение на Комисията от 20 ноември 2020 г. за отмяна на тръжна процедура OIB/2019/CPN/0039 за сключване на договор за управление/експлоатация на концесия на услуги за устойчив кетъринг за обществено хранене, включващи услуги за организиране на банкети, предоставяне на напитки по време на заседания, както и на храна за деца

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

                  2)

                  Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-100/21: Жалба, подадена на 16 февруари 2021 г. — Sánchez-Gavito León/Съвет и Комисия

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/57

      Жалба, подадена на 16 февруари 2021 г. — Sánchez-Gavito León/Съвет и Комисия
      (Дело T-100/21)
      (2021/C 182/77)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Maria del Carmen Sánchez-Gavito León (Рестън, Вирджиния, Съединени щати) (представител: M. Veissiere, адвокат)

         Ответници: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да установи, че бездействието на ответниците е незаконосъобразно,

                  —

                  да разпореди на представлявания от ответниците ЕС като член на Международния консултативен комитет по памука (ICAC) да предприеме действия срещу изпълнителния директор на ICAC поради неправомерното му поведение,

                  —

                  да разпореди незабавното спиране на финансовото участие на ЕС в ICAC, докато ICAC започне да зачита правата на човека, гарантирани с Договорите на ЕС,

                  —

                  да осъди представлявания от Комисията и Съвета ЕС да заплати на жалбоподателя обезщетение за нематериални вреди в размер на 300 000,00 EUR,

                  —

                  да осъди представлявания от Комисията и Съвета ЕС да заплати на жалбоподателя обезщетение за загубата на работно място, за пропуснати ползи и причинени вреди за кариерата му в размер на 103 542,92 USD (по текущия обменен курс в евро), което се равнява на трудовото му възнаграждение за година и половина, изчислено въз основа на последния му фиш за заплата (69 055,28 USD),

                  —

                  да осъди представлявания от Комисията и Съвета ЕС да заплати на жалбоподателя обезщетение за материални вреди в размер на 19 368,13 USD (по текущия обменен курс в евро), както и лихви в размер на текущия законоустановен годишен лихвен процент (считано от юни 2019 г.),

                  —

                  да осъди ЕС да заплати съдебните разноски, включително, но не само, разноските за адвокат съгласно издадената/издадените от адвоката фактура/фактури.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание, в рамките на което се твърди, че Комисията и Съветът не са приели никакви мерки и че бездействието им е причинило значителни нематериални и материални вреди на жалбоподателя, който бил лишен от достъп до правосъдие и било нарушено правото му на достойнство и на безопасни условия на труд.

                  2.

                  Второ основание, в рамките на което се твърди, че ответниците били длъжни да действат в съответствие с Договорите на ЕС, по-специално съгласно член 207 ДФЕС, който е правното основание за присъединяването на ЕС към ICAC и който предвижда, че общата търговска политика се провежда съгласно принципите и целите на външната дейност на Съюза. Комисията има задължение по член 314 ДФЕС и член 317 ДФЕС и трябва да зачита интересите, ценностите и принципите съгласно член 3 ДЕС и Хартата.

                  3.

                  Трето основание, в рамките на което се твърди, че с бездействието си Комисията и Съветът нарушили основните права на жалбоподателя като правото на достъп до правосъдие и правото на безопасни условия на труд.


title: Дело T-102/21: Жалба, подадена на 18 февруари 2021 г. — Bastion Holding и др./Комисия

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/58

      Жалба, подадена на 18 февруари 2021 г. — Bastion Holding и др./Комисия
      (Дело T-102/21)
      (2021/C 182/78)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Bastion Holding BV (Амстердам, Нидерландия) и 35 други жалбоподатели (представители: B. Braeken и X.Y.G. Versteeg, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното Решение C(2020) 8286 final от 20 ноември 2020 година за изменение на схема SA.57712 — COVID-19: схема за пряко подпомагане на постоянните разходи на малките и средните предприятия, засегнати от кризата, свързана с пандемията от COVID-19 (SA.59535 (2020/N)), както в частта относно разграничението между МСП и другите предприятия, така и в частта относно максималния размер от 90 000 EUR,

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени обжалваното решение или в частта относно разграничението между МСП и другите предприятия, или в частта относно максималния размер от 90 000 EUR,

                  —

                  при условията на евентуалност спрямо предходните искания, да отмени обжалваното решение в неговата цялост,

                  —

                  освен това да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията не е започнала официална процедура по разследване, тъй като неправилно е приела, че няма съмнения относно съвместимостта на спорната държавна помощ с вътрешния пазар.

                  2.

                  Второ основание: Комисията е допуснала процесуални нарушения, тъй като в обжалваното решение не са изложени пълни мотиви.


title: Дело T-129/21: Жалба, подадена на 1 март 2021 г. — Colombani/ЕСВД

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/59

      Жалба, подадена на 1 март 2021 г. — Colombani/ЕСВД
      (Дело T-129/21)
      (2021/C 182/79)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Jean-Marc Colombani (Аудергем, Белгия) (представител: N. de Montigny, avocate)

         Ответник: Европейска служба за външна дейност

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на ЕСВД за отхвърляне на кандидатурата му за заемане на длъжността ръководител на делегацията на ЕС в Канада, за което е уведомен с документ от 6 юли 2020 г., подписан от директора на дирекция „Човешки ресурси“,

                  —

                  да отмени решението на ЕСВД за отхвърляне на кандидатурата му за заемане на длъжността директор „Близък изток и Северна Африка“, за което е уведомен с документ от 17 април 2020 г., подписан от директора на дирекция „Човешки ресурси“,

                  —

                  да отмени решението на ЕСВД за отхвърляне на жалбата му по административен ред, заведена под номер R/353/20,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: незаконосъобразност на отхвърлянето на кандидатурата на жалбоподателя като национален дипломат, както и възражение за незаконосъобразност на посочените в жалбата обявления за свободна длъжност, а именно обявлението относно длъжността директор „Близък изток и Северна Африка“ (БИСА) (обявление за свободна длъжност 2020/48) и обявлението относно длъжността ръководител на делегацията на ЕС в Канада (обявление за свободна длъжност 2020/134).

                  2.

                  Второ основание: явна грешка в преценката, що се отнася до критерия за подбор, свързан с опита на средно управленско ниво или при изпълнение на равностойни функции в продължение на най-малко две години.

                  3.

                  Трето основание: накърняване на принципите на равно третиране и на недопускане на дискриминация, на правна сигурност и на предвидимост, тъй като професионалният опит на жалбоподателя е преценен по ограничителен начин за разлика от гъвкавостта по отношение на другите кандидати, както и нарушение на член 27 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз.

                  4.

                  Четвърто основание: явна грешка в преценката относно степента на жалбоподателя и нарушение на принципа nemo auditur propriam turpitudinem allegans.

                  5.

                  Пето основание: явна грешка в преценката относно вида функции, изпълнявани от жалбоподателя.


title: Дело T-133/21: Иск, предявен на 1 март 2021 г. — QK/ЕЦБ

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/59

      Иск, предявен на 1 март 2021 г. — QK/ЕЦБ
      (Дело T-133/21)
      (2021/C 182/80)
      Език на производството: латвийски

         Страни

         Ищец: QK (представител: A. Bērziņš, адвокат)

         Ответник: Европейска централна банка (ЕЦБ)

         Искания

      Ищецът моли Общия съд:

                  —

                  да обяви настоящия иск за допустим и да го разгледа по същество,

                  —

                  да осъди ЕЦБ да заплати обезщетение на ищеца в размер на 15 583 195 EUR,

                  —

                  да осъди ЕЦБ да заплати всички съдебни разноски, направени от ищеца,

                  —

                  да осъди ЕЦБ да понесе всички разходи, свързани с настоящото производство.

         Основания и основни доводи

      Ищецът изтъква едно-единствено основание в подкрепа на иска съобразно с член 268 ДФЕС и член 340, параграф 3 ДФЕС. С посоченото основание ищецът поддържа, че тъй като е приела спорното Решение от 3 март 2016 г. за оттегляне на лиценза, предоставен на AS Trasta Komercbanka (1) (банка, притежавана отчасти от ищеца), ЕЦБ носи отговорност за обезценяването на акциите, притежавани от ищеца в посочената банка.

         (1)  Решение BCE/SSM/2016 — 529900WIP0INFDAWTJ81/1 WOANCA-2016-0005 на Европейската централна банка (ЕЦБ) от 3 март 2016 г. за оттегляне на лиценза, предоставен на Trasta Komercbanka, заменено с Решение BCE/SSM/2016 — 529900WIPOINFDAWTJ81/2 на Европейската централна банка (ЕЦБ) от 11 юни 2016 г., отмяната на което е поискана във висящо пред Общия съд производство по дело T-698/16, Trasta Komercbanka и др./ЕЦБ, T-698/16 (ОВ C 441, 2016 г., стр. 29; поправка в ОВ C 6, 2017 г., стр. 57).


title: Дело T-140/21: Жалба, подадена на 5 март 2021 г. — Apologistics/EUIPO — Kerckhoff (apo-discounter.de)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/60

      Жалба, подадена на 5 март 2021 г. — Apologistics/EUIPO — Kerckhoff (apo-discounter.de)
      (Дело T-140/21)
      (2021/C 182/81)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Apologistics GmbH (Марклеберг, Германия) (представител: H. Hug, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Markus Kerckhoff (Бергиш Гладбах, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „apo-discounter.de“ в червено и жълто — марка на Европейския съюз № 9 435 496

         Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 8 декември 2020 г. по преписка R 1439/2019-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение, доколкото марка на Европейския съюз „apo-discounter.de“ (№ 9 435 496) е била обявена за недействителна за следните услуги:
                  Клас 35 — Услуги на дребно във връзка с фармацевтични продукти, химикали, стоки за бита и стоки за здравния сектор;

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 58, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-141/21: Жалба, подадена на 5 март 2021 г. — Shakutin/Съвет

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/61

      Жалба, подадена на 5 март 2021 г. — Shakutin/Съвет
      (Дело T-141/21)
      (2021/C 182/82)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Aleksandr Vasilevich Shakutin (Минск, Беларус) (представител: B. Evtimov, lawyer)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2020/2129 на Съвета от 17 декември 2020 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус, Решение (ОВППС) 2020/2130 на Съвета от 17 декември 2020 година за прилагане на Решение 2012/642/ОВППС относно ограничителните мерки срещу Беларус, Регламент за изпълнение (ЕС) 2021/339 на Съвета от 25 февруари 2021 година за прилагане на член 8а от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус и Решение (ОВППС) 2021/353 на Съвета от 25 февруари 2021 година за изменение на Решение 2012/642/ОВППС относно ограничителните мерки срещу Беларус,

                  —

                  да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква две основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Съветът не е представил достатъчно мотиви относно обхвата на основанията, използвани от последния, за да обозначи жалбоподателя по-специално във връзка с каквото и да е твърдяно участие в репресии срещу гражданското общество и демократичната опозиция съгласно член 4, буква a) от Решение 2012/642/ОВППС на Съвета.

                  2.

                  Второ основание: Съветът не е представил действителните причини и е допуснал редица очевидни грешки в преценката, твърдейки че жалбоподателят се възползва от режима на Лукашенко и го подкрепя.


title: Дело T-146/21: Жалба, подадена на 15 март 2021 г. — Vetpharma Animal Health/EUIPO — Deltavit („DELTATIC“)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/61

      Жалба, подадена на 15 март 2021 г. — Vetpharma Animal Health/EUIPO — Deltavit („DELTATIC“)
      (Дело T-146/21)
      (2021/C 182/83)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Vetpharma Animal Health, SL (Барселона, Испания) (представител: M. Escudero Pérez, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Deltavit SAS (Жанзе, Франция)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорна марка: заявка за словна марка на Европейския съюз „DELTATIC“ — заявка за регистрация № 17 806 241

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 21 декември 2020 г. по преписка R 776/2020-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO и другата страна в производството да понесат собствените си съдебни разноски и да заплатят съдебните разноски на жалбоподателя.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 47, параграф 2 във връзка с член 18, параграф 1, втора алинея, буква а) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-149/21: Жалба, подадена на 18 март 2021 г. — UGA Nutraceuticals/EUIPO — Vitae Health Innovation (VITADHA)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/62

      Жалба, подадена на 18 март 2021 г. — UGA Nutraceuticals/EUIPO — Vitae Health Innovation (VITADHA)
      (Дело T-149/21)
      (2021/C 182/84)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: UGA Nutraceuticals Srl (Губио, Италия) (представители: M. Riva, J. Graffer и A. Ottolini, lawyers)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Vitae Health Innovation SL (Монмело, Испания)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на марката „VITADHA“ — посочваща Европейския съюз международна регистрация № 1 352 764

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 15 януари 2021 г. по преписка R 2719/2019-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение, като постанови, че знаците не са сходни и допусне регистрацията на заявката, спрямо която е направено възражение,

                  —

                  да осъди ответните страни да заплатят съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-150/21: Жалба, подадена на 15 март 2021 г. — Hangzhou Dingsheng Industrial Group и др./Комисия

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/63

      Жалба, подадена на 15 март 2021 г. — Hangzhou Dingsheng Industrial Group и др./Комисия
      (Дело T-150/21)
      (2021/C 182/85)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Hangzhou Dingsheng Industrial Group Co., Ltd (Ханджоу, Китай), Dingheng New Materials Co., Ltd (Районг, Тайланд), Thai Ding Li New Materials Co., Ltd (Районг) (представители: G. Coppo и G. Pregno, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2020/2162 на Комисията от 18 декември 2020 година за започване на разследване във връзка с евентуалното заобикаляне на антидъмпинговите мерки, наложени с Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/2384 и Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/271 върху вноса на някои видове алуминиево фолио с произход от Китайската народна република чрез внос на някои видове алуминиево фолио, изпращано от Тайланд, независимо дали е декларирано с произход от Тайланд, и за въвеждане на регистрационен режим за този внос в частта, в която се отнася до жалбоподателите,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват едно основание: Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото като е започнала разследване въпреки липсата на достатъчно доказателства по смисъла на член 13, параграф 3 от основния антидъмпингов регламент.


title: Дело T-152/21: Иск, предявен на 19 март 2021 г. — Union Syndicale Solidaires des SDIS de France et DOM/TOM/Комисия

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/63

      Иск, предявен на 19 март 2021 г. — Union Syndicale Solidaires des SDIS de France et DOM/TOM/Комисия
      (Дело T-152/21)
      (2021/C 182/86)
      Език на производството: френски

         Страни

         Ищец: Union Syndicale Solidaires des services départementaux d’incendie et de secours (SDIS) de France et DOM/TOM (Ним, Франция) (представител: O. Coudray, avocat)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Ищецът моли Общия съд:

                  —

                  да осъди Европейския съюз (Европейската комисия) да му заплати обезщетение в размер на 10 000 EUR за неимуществените вреди, които е претърпял, ведно с лихвите по лихвения процент, фиксиран от Европейската централна банка за нейните основни операции по рефинансиране, увеличен с 3,5 пункта,

                  —

                  да осъди Европейския съюз (Европейската комисия) да заплати сума в размер на 6 600 EUR, съответстваща на всички разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на иска за обезщетение ищецът изтъква, че през период от повече от година и половина Комисията не се е произнесла по подаденото от него оплакване във връзка с наличието на неизпълнение на задължения от страна на Френската република. Ищецът също така упреква Комисията, че не го е уведомила надлежно за хода на проведената процедура и че не се е произнесла по оплакването в разумен срок. Поради това ищецът смята, че Комисията е допуснала виновно нарушение, за което Съюзът може да бъде подведен под отговорност.


title: Дело T-155/21: Жалба, подадена на 23 март 2021 г. — Völkl/EUIPO — Marker Dalbello Völkl (International) („Völkl“)

text:
               10.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 182/64

      Жалба, подадена на 23 март 2021 г. — Völkl/EUIPO — Marker Dalbello Völkl (International) („Völkl“)
      (Дело T-155/21)
      (2021/C 182/87)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Völkl GmbH & Co. KG (Ердинг, Германия) (представители: Rechtsanwälte C. Raßmann, M. Suether, и F. Adinolfi)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Marker Dalbello Völkl (International) GmbH (Баар, Швейцария)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „Völkl“— марка на Европейския съюз № 4 467 569

         Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 11 януари 2021 г. по преписка R 568/2020-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO и другата страна, в случай че тя встъпи в настоящото производство, да заплатят съдебните разноски по настоящото производство по обжалване, както и разноските по предходното производство пред апелативния състав.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и параграф 4 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.