title: Решение на Съда от 20 март 2013 година по дело E-3/12 — Норвежката държава, представлявана от Министерството на труда, срещу Stig Arne jonsson (Регламент (ЕИО) № 1408/71 — Социална сигурност на работници мигранти — Обезщетения за безработица — Пребиваване на територията на друга държава от ЕИП — Условие за реално присъствие в страната на последна месторабота с цел придобиване на право на обезщетения за безработица)

text:
               26.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 277/9

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 20 март 2013 година
   по дело E-3/12
   Норвежката държава, представлявана от Министерството на труда, срещу Stig Arne jonsson
   (Регламент (ЕИО) № 1408/71 — Социална сигурност на работници мигранти — Обезщетения за безработица — Пребиваване на територията на друга държава от ЕИП — Условие за реално присъствие в страната на последна месторабота с цел придобиване на право на обезщетения за безработица)
   2013/C 277/07
   По дело Е-3/12 норвежката държава, представлявана от Министерството на труда, срещу Stig Arne Jonsson — ИСК до Съда съгласно член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд, подаден от Borgarting lagmannsrett („апелативен съд“), относно правилата за свободното движение на работници в рамките на Европейското икономическо пространство, Съдът в състав: Per Christiansen, изпълняващ длъжността председател, Páll Hreinsson, (съдия докладчик) и Martin Ospelt (ad hoc съди), излезе с решение от 20 март 2013 г., чийто диспозитив постановява:

               1.

               Член 71, параграф 1, буква б), подточка i) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 не допуска национална правна разпоредба, според която правото на изплащане на обезщетения за безработица зависи от действителното присъствие в съответната държава от ЕИП. Позоваването на такава разпоредба не може да се използва срещу лицата, посочени в член 71, параграф 1, буква б), подточка i) от този регламент.

                           а)

                           За отговора на този въпрос не е от значение дали безработното лице живее в държава, която е в близост до страната на последната месторабота.

                           б)

                           Освен това при обстоятелства, в които се намира ответникът в главното производство, за прилагането на член 71, параграф 1, буква б), подточка i) е без значение дали безработно лице се регистрира като търсещо работа и подава молба за обезщетения за безработица в държавата, в която пребивава.


title: Дело C-427/07: Иск, предявен на 14 септември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/36

         Иск, предявен на 14 септември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия
   (Дело C-427/07)
   (2007/C 269/62)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: D. Recchia и D. Lawunmi)

      Ответник: Ирландия
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приела, в съответствие с член 2, параграф 1 и член 4, параграфи 2, 3 и 4 от Директива 85/337/ЕИО (1) на Съвета относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда, изменена с Директива 97/11/ЕО на Съвета, всички мерки, за да гарантира, че преди даване на разрешението за проектите в областта на строителството на пътища, които могат да окажат значително въздействие върху околната среда и които са посочени в клас 10, буква д) от приложение II от Директива 85/377/ЕИО, се предвижда изискване за издаване на разрешение и оценка на техните въздействия, Ирландия не е изпълнила задълженията си по Директива 85/377/ЕИО на Съвета,

               —

               да се установи, че като не е приела законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с член 3, параграфи 1, 3, 4, 5, 6 и 7 и с член 4, параграфи 1, 2, 3, 4, 5 и 6 от Директива 2003/35/ЕО (2) на Европейския парламент и Съвета от 26 май 2003 година за осигуряване участието на обществеността при изготвянето на определени планове и програми, отнасящи се до околната среда и за изменение по отношение на участието на обществеността и достъпа до правосъдие на Директиви 85/337/ЕИО и 96/61/ЕО на Съвета, или във всеки случай като не ги е съобщила на Комисията, Ирландия не е изпълнила задълженията си по член 6 от тази директива,

               —

               да се осъди Ирландия да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Транспониране на Директива 85/337/ЕИО
   Комисията счита, че Ирландия не е транспонирала напълно Директива 85/337/ЕИО, тъй като не приела мерки за постигане на резултатите по член 2, параграф 1 и член 4 във връзка с проекти за частни пътища. Комисията смята, че проектите за частни пътища (представени от частни възложители) попадат в приложното поле на Директива 85/337/ЕИО. В допълнение, не съществува основание да се предполага, че такива проекти няма да окажат съществено въздействие върху околната среда. Невключването на проектите за частни пътища, представени от частни възложители, представлява неизпълнение на задълженията на Ирландия по посочените по-горе членове от директивата.
   Транспониране на Директива 2003/35/ЕО
   Комисията твърди, че като не приела националните мерки, необходими за да се съобрази с член 3 и член 4 от Директива 2003/35/ЕО, и като не ги е съобщила на Комисията, Ирландия не е изпълнила задължението си по член 6 от директивата. По-специално, член 3, параграфи 1, 3, 4, 5 и 6 от Директивата предвижда конкретни изменения на определени членове от Директива 85/337/ЕИО. Ирландия не оспорва, че транспонирането изисква да се направят промени както в ирландското законодателство в областта на градоустройството, така и в законодателството, свързано с други разрешителни режими. В предвидения в допълнителното мотивирано становище срок Ирландия не е съобщила никакво изменение в законодателството си в областта на градоустройството и във всеки случай не е съобщила никакво изменение в законодателството, свързано с други разрешителни режими. Член 3, параграф 7 и член 4, параграф 4 от директивата изискват не само наличие на правни средства за защита във връзка с процедурите по вземане на решения, но и система за осъществяване на контрол, предвиждаща конкретни гаранции. Доколкото Ирландия твърди, че съществуващата система за съдебен контрол отговаря на изискванията по член 3, параграф 7 и по член 4, параграф 4, тя не е предоставила достатъчно информация, за да изпълни изискването по член 6, първи параграф, второ изречение от директивата.

      (1)  ОВ L 175, стр. 40.

      (2)  ОВ L 156, стр. 17.


title: Дело T-429/05: Решение на Общия съд от 3 март 2010 г. — Artegodan/Комисия (Извъндоговорна отговорност — Лекарствени продукти за хуманна употреба — Решение, с което се налага оттегляне на разрешения за пускане в продажба — Отмяна на решението с решение на Общия съд — Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти)

text:
               17.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 100/36

         Решение на Общия съд от 3 март 2010 г. — Artegodan/Комисия
   (Дело T-429/05) (1)

   (Извъндоговорна отговорност - Лекарствени продукти за хуманна употреба - Решение, с което се налага оттегляне на разрешения за пускане в продажба - Отмяна на решението с решение на Общия съд - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти)
   2010/C 100/55
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Artegodan GmbH (Lüchow, Германия) (представители: първоначално U. Doepner, впоследствие A. Lensing-Kramer и накрая U. Reese и A. Sandrock, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: B. Stromsky и M. Heller)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Федерална република Германия (представители: M. Lumma и U. Forsthoff)

      Предмет

   Иск за обезщетение на основание член 235 ЕО и член 288, втора алинея ЕО, целящ поправяне на вредата, която ищецът твърди, че е претърпял в резултат на приемането на Решение C(2000) 453 на Комисията от 9 март 2000 година относно оттеглянето на разрешенията за пускане в продажба на лекарствените продукти за хуманна употреба, съдържащи амфепрамон

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля иска.

               2.

               Artegodan GmbH понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейската комисия.

               3.

               Федерална република Германия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 48, 25.2.2006 г.


title: Дело F-26/11: Определение на Съда на публичната служба от 18 ноември 2011 г. — AC/Съвет

text:
               12.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/40

         Определение на Съда на публичната служба от 18 ноември 2011 г. — AC/Съвет
   (Дело F-26/11) (1)

   2012/C 138/103
   Език на производството: френски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 179, 18.6.2011 г., стр. 21.


title: Дело C-270/07: Иск, предявен на 6 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия

text:
               25.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 199/20

         Иск, предявен на 6 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
   (Дело C-270/07)
   (2007/C 199/31)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: F. Erlbacher и A. Szmytkowska)

      Ответник: Федерална република Германия
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че Федерална република Германия е нарушила задълженията си по член 1, параграфи 3 и 4 от Директива 85/73 (1), а от 1 януари 2007 г. и по член 27, параграфи 2, 4 и 10 от Регламент № 882/2004 (2), и съответно продължава да ги нарушава, като не е съобразила с посочените разпоредби на общностното право § 4 от Закона за прилагане на законодателството относно санитарните изисквания за прясно месо и за пилешко месо, приет от провинция Шлезвиг-Холщайн,

               —

               да се осъди Федерална република Германия да заплати съдебните разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Съгласно член 1, параграф 1 от Директива 85/73/ЕИО, държавите-членки гарантират въвеждането на такса за покриване на разходите, свързани с контрола и инспекциите на месо по смисъла на различни директиви. Условията и редът за изчисляване и въвеждане на общностни такси, които да заменят всякакви други налози и такси за инспекции и контрол, събирани от държавните, областните и общинските органи на държавите-членки, се изброяват в приложенията на директивата. Член 5, параграф 1 от нея предвижда, че общностните такси се определят така, че да покрият разходите, които компетентните органи извършват при провеждане на контрола и инспекциите. Съгласно параграф 3 от същия член, държавите–членки могат да въведат такса в по-висок размер, при условие че общият размер на събираната такса не надвишава размера на действителните разходи по инспекциите. С Решение по присъединени дела C-284/00 и C-288/00, Stratmann и други, Съдът вече е постановил, че от текста и целта на Директиви 85/73 и 64/433 следва, че разходите за бактериологични инспекции се включват в общностната такса. Със замяната на Директива 85/73 с Регламент № 882/2004, с действие от 1 януари 2007 г., това правно положение не се е променило.
   Комисията смята, че разпоредбите на Закона за прилагане, приет от провинция Шлезвиг-Холщайн, предвиждащи да се събират такси за бактериологични инспекции в допълнение към фиксираните такси за инспекции на месо, противоречат на разпоредбите, с чието тълкуване Съдът се е занимал в Решение Stratmann и други.
   Преди всичко следва да се установи, че бактериологичните инспекции са част от инспекциите и санитарния контрол по смисъла на Регламент № 854/2004, разходите за които се покриват чрез общностната такса. Държавите-членки могат всъщност да събират такси в размер по-висок от този на посочените в приложение към Директива 85/73/EИО такси, при условие че общата такса надвишава действителните разходи по инспекциите, като обаче всяко решение на държавите-членки за повишаване на размера трябва да се отнася до самата фиксирана сума. Специалната такса, която надвишава размера на общностната такса, трябва да покрива всички действително възникнали разходи. Хипотезата на по-високи разходи не може да се изтъква, за да обоснове разпоредба от вътрешното право, която предвижда да се изисква плащането на разходите за бактериологични инспекции наред с фиксираните такси. Това на съставлява по-специално общо повишение на фиксираната сума на общностната такса, в която се включват всички действително възникнали разходи.
   Разпоредба, както в конкретния случай тази от Закона за прилагане, приет от провинция Шлезвиг-Холщайн, се противопоставя на полезния ефект на релевантните разпоредби на общностното право. Целта на тези хармонизирани разпоредби е да се отстранят нарушенията на конкуренцията в областта на финансирането на здравните инспекциите и на санитарния контрол на прясно месо, които би следвало да се очакват при различия между държавите-членки в тази област. Съдът е изразил схващането, че тази цел би била застрашена, когато определени, предвидени в общностното право инспекции не биха били обхванати от така хармонизираната система на общностно финансиране, а за които биха могли да бъдат събирани специални национални такси.

      (1)  ОВ L 32, стр. 14.

      (2)  ОВ L 165, стр. 1.


title: Дело T-330/15: Решение на Общия съд от 15 декември 2016 г. — Keil/EUIPO — NaturaFit Diätetische Lebensmittelproduktion (BasenCitrate) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Европейския съюз „BasenCitrate“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               6.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/30

         Решение на Общия съд от 15 декември 2016 г. — Keil/EUIPO — NaturaFit Diätetische Lebensmittelproduktion (BasenCitrate)
   (Дело T-330/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Европейския съюз „BasenCitrate“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 038/40)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Rudolf Keil (Гревенбройх, Германия) (представител: J. Sachs, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: S. Hanne, D. Walicka и A. Schifko)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила пред Общия съд: NaturaFit Diätetische Lebensmittelproduktions GmbH (Рьотенбах, Германия) (представител: N. Reber, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 15 април 2015 г. (преписка R 1541/2014-1), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни NaturaFit Diätetische Lebensmittelproduktions GmbH и г-н Keil.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Rudolf Keil да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 279, 24.8.2015 г.


title: Дело C-142/10 P: Жалба, подадена на 17 март 2010 г. от Francisco Pérez Guerra срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 11 февруари 2010 г. по дело T-3/10, Pérez Guerra/BNP Paribas и Испания

text:
               4.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/10

         Жалба, подадена на 17 март 2010 г. от Francisco Pérez Guerra срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 11 февруари 2010 г. по дело T-3/10, Pérez Guerra/BNP Paribas и Испания
   (Дело C-142/10 P)
   ()
   2010/C 328/16
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Francisco Pérez Guerra (представител: G. Soriano Bel, abogado)

      Други страни в производството: BNP Paribas и Кралство Испания
   С определение от 24 септември 2010 г. Съдът (осми състав) отхвърля жалбата.


title: Дело C-286/11 P: Жалба, подадена на 7 юни 2011 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 24 март 2011 г. по дело T-382/06, Tomkins plc/Европейска комисия

text:
               13.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/9

         Жалба, подадена на 7 юни 2011 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 24 март 2011 г. по дело T-382/06, Tomkins plc/Европейска комисия
   (Дело C-286/11 P)
   2011/C 238/14
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre, V. Bottka, R. Sauer)

      Друга страна в производството: Tomkins plc

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени обжалваното съдебно решение,

               —

               да отхвърли изцяло подадената пред Общия съд жалба,

               —

               да осъди жалбоподателя в първоинстанционното производство да заплати съдебните разноски, направени в настоящото производство и в първоинстанционното производство.

      Правни основания и основни доводи

   Комисията излага следните пет правни основания:

               С първото правно основание тя твърди, че като е приел в решението си по-малка продължителност на нарушението по съображения, които Tomkins изобщо не е изтъкнало, Общият съд несъмнено се е произнесъл ultra petita. В практиката си съдилищата на Съюза не признават изключения от правилото, определено в Решение по дело AssiDomän, C-310/97 P, основани на обстоятелството, че двамата жалбоподатели са част от едно и също предприятие. Неотдавна по дело ArcelorMittal Luxembourg (съединени дела C-201/09 P и C-216/09 P) Съдът уточни, че обжалването от едно от дружествата в определена група не засяга правното положение на останалите дружества в тази група.

               С второто правно основание Комисията твърди, че Общият съд е допуснал и грешка при прилагане на правото, като е приел, че исканията на Pegler (дъщерното дружество, дело T-386/06) и Tomkins (дружеството майка, дело T-382/06) имат „една и съща цел“. Макар периодът, оспорван от Tomkins, да е много по-кратък от периода, който Pegler оспорва в отделно производство, периодът на участие на двете дружества в нарушението е еднакво намален. Pegler обаче не само оспорва много по-дълъг период, но и излага в жалбата си основания, които са различни и дори противоположни на тези на Tomkins. Оспорвайки първоначално възприетия период на продължителност, Pegler е целяло да се оневини, като обвини Tomkins, докато Tomkins се е ограничило да обори доказателствата, свързани с първите 38 дни (което не би се отразило на продължителността, взета предвид при определянето на глобата).

               Освен това преценката на Общия съд се основава на неправилната от фактическа гледна точка предпоставка, че Tomkins твърди, че „ако (обжалваното) решение бъде отменено по отношение на Pegler, то следва да бъде отменено и по отношение на него“ (точка 42 от обжалваното съдебно решение). Tomkins не излага подобно правно основание нито в жалбата си, нито в писмената си реплика (в който случай то щеше при всички положения да бъде късно посочено). Става въпрос за изопачаване на изложено от жалбоподателя правно основание, а това само по себе си е достатъчно, за да се отмени обжалваното съдебно решение.

               Третото правно основание е свързано с твърдението, че Общият съд не е отчел обстоятелството, че Tomkins е част от предприятие, за което се приема, че е извършило нарушение. Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, тъй като е ограничил отговорността на дружество, част от „предприятието Tomkins“, а именно дружеството майка Tomkins, поради това, че за друго дружество, част от същото предприятие, а именно дъщерното дружество Pegler, е възприета по-кратка продължителност. Все пак ограничаването на отговорността на Pegler за нарушението се основава не на обстоятелството, че Pegler е „спящо дружество“, а на обстоятелството, че въпросната група не е участвала в нарушението. Според Комисията обстоятелството, че за определен период от време това конкретно дъщерно дружество (Pegler) в групата може да не е било правилният адресат в рамките на тази група, ползва само това дружество, а не и цялото „предприятие“. Това е още по-вярно в случай, че Общият съд (както и самото Tomkins) не поставя под съмнение факта, че оглавяваното от Tomkins предприятие е участвало в нарушението през голяма част от релевантния период.

               С четвъртото си правно основание Комисията твърди, че обжалваното съдебно решение не е достатъчно мотивирано и съдържа противоречия. Четвъртото правно основание е изложено при условията на евентуалност спрямо първото, доколкото дори да се приеме, че Общият съд не се е произнесъл ultra petita, съдебното решение трябва все пак да бъде отменено, тъй като не съдържа достатъчно ясни съображения за частичната отмяна (непълнота на мотивите). Най-малко два са важните въпроси, по които обжалваното съдебно решение е неясно.

                           —

                           Първо, Общият съд не излага ясни и непротиворечиви съображения защо се налага да се отклони от възприетото в съдебната практика по дело AssiDomän.

                           —

                           Второто противоречие или вторият неясен аспект в мотивите на Общия съд се състои в това, че по повод възпиращия коефициент в точка 57 от обжалваното съдебно решение този съд посочва, че „по силата на член 266 ДФЕС Комисията следва да изведе последиците за жалбоподателя от тази грешка и от солидарната отговорност за заплащане на глобата.“ Същевременно упражнявайки пълен съдебен контрол по отношение на глобата, в точка 59 Общият съд определя размера на глобата на Tomkins. В диспозитива на обжалваното съдебно решение отново се посочва окончателният размер на глобата, без по никакъв начин да се споменава нуждата пак да се променя този размер. Какъвто и да е точният смисъл на точка 57, Комисията отбелязва, че отмяната на възпиращия коефициент за умножение по дело T-386/06, Pegler/Комисия не следва да се отрази на приложения по отношение на Tomkins коефициент за умножение.

               Накрая, с петото правно основание Комисията твърди, че Общият съд е нарушил „принципа на състезателност“ и правото на изслушване, тъй като не е дал възможност на Комисията да изложи становището си по намерението му да намали глобата на Tomkins по съображенията, изложени от Pegler в отделно производство.


title: Дело C-65/12: Решение на Съда (първи състав) от 6 февруари 2014 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Leidseplein Beheer BV, H.J.M. de Vries/Red Bull GmbH, Red Bull Nederland BV (Преюдициално запитване — Марки — Директива 89/104/ЕИО — Права, предоставени от марката — Марка с репутация — Защита, която обхваща и несходни стоки или услуги — Използване от трето лице без основание на знак, идентичен или сходен на мﾰрката с репутация — Понятие за основание)

text:
               29.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/4

         Решение на Съда (първи състав) от 6 февруари 2014 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Leidseplein Beheer BV, H.J.M. de Vries/Red Bull GmbH, Red Bull Nederland BV
   (Дело C-65/12) (1)

   (Преюдициално запитване - Марки - Директива 89/104/ЕИО - Права, предоставени от марката - Марка с репутация - Защита, която обхваща и несходни стоки или услуги - Използване от трето лице без основание на знак, идентичен или сходен на марката с репутация - Понятие за основание)
   2014/C 93/05
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Leidseplein Beheer BV, H.J.M. de Vries

      Ответници: Red Bull GmbH, Red Bull Nederland BV

      Предмет

   Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden — Тълкуване на член 5, параграф 2 от Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 40, 1989 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92) — Права, предоставени от марката — Марка с репутация — Защита, която обхваща и несходни стоки или услуги — Използване от трето лице без основание на знак, идентичен или сходен на марката с репутация, поради което то несправедливо се облагодетелства от отличителния характер или репутацията на марката, или ги уврежда — Понятие за основание

      Диспозитив

   Член 5, параграф 2 от Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките трябва да се тълкува в смисъл, че при наличие на „основание“ по смисъла на тази разпоредба притежателят на марка с репутация може да бъде задължен да търпи използването от трето лице на знак, който е сходен с тази марка, за стока, идентична със стоката, за която е регистрирана посочената марка, ако се окаже, че този знак е използван, преди същата марка да бъде заявена за регистрация, и че идентичната стока се използва добросъвестно. За да прецени дали случаят е такъв, националната юрисдикция следва да вземе предвид по-конкретно:

               —

               начина на възприемане на споменатия знак от съответните потребители и репутацията му сред тях,

               —

               степента на близост между стоките и услугите, за които първоначално е използван същият знак, и стоката, за която е регистрирана марката с репутация, и

               —

               икономическия и търговски смисъл от използването за тази стока на знака, сходен с посочената марка.

      (1)  ОВ C 126, 28.4.2012 г.


title: Дело C-327/09: Решение на Съда (трети състав) от 14 април 2011 г. (преюдициално запитване от Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Германия) — Mensch und Natur AG/Freistaat Bayern (Член 249, четвърта алинея ЕО — Актове на институциите — Решение на Комисията, адресирано до частноправен субект — Регламент (ЕО) № 258/97 — Нова храна или нова хранителна съставка — Решение 2000/196/ЕО — „Stevia rebaudiana Bertoni: растения и сухи листа“ — Отказ да се предостави разрешение за пускане на пазара — Действие спрямо лице, различно от адресата)

text:
               18.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/4

         Решение на Съда (трети състав) от 14 април 2011 г. (преюдициално запитване от Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Германия) — Mensch und Natur AG/Freistaat Bayern
   (Дело C-327/09) (1)

   (Член 249, четвърта алинея ЕО - Актове на институциите - Решение на Комисията, адресирано до частноправен субект - Регламент (ЕО) № 258/97 - Нова храна или нова хранителна съставка - Решение 2000/196/ЕО - „Stevia rebaudiana Bertoni: растения и сухи листа“ - Отказ да се предостави разрешение за пускане на пазара - Действие спрямо лице, различно от адресата)
   2011/C 179/04
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Страни в главното производство

      Ищец: Mensch und Natur AG

      Ответник: Freistaat Bayern

      Предмет

   Преюдициално запитване — Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Тълкуване на член 249, четвърта алинея ЕО и на Решение на Комисията от 22 февруари 2000 г. за отказ да се предостави разрешение за пускане на пазара на „Stevia rebaudiana Bertoni: растения и сухи листа“ като нова храна или нова хранителна съставка съгласно Регламент (ЕО) № 258/97 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 61, стр. 14) — Решение на Комисията, адресирано до частноправен субект — Действие по отношение на лице, различно от адресата

      Диспозитив

   Решение на Комисията, взето въз основа на член 7 от Регламент (ЕО) № 258/97 на Европейския парламент и на Съвета от 27 януари 1997 година относно нови храни и нови хранителни съставки, с което се отказва пускане на пазара на Съюза на храна или хранителна съставка, не е задължително за други лица, различни от лицето или лицата, определени от това решение като адресат/и. За сметка на това компетентните органи на дадена държава членка трябва да проверят дали продаван на територията на тази държава членка продукт, чиито характеристики, изглежда, съответстват на характеристиките на продукта, предмет на това решение на Комисията, представлява нова храна или нова хранителна съставка по смисъла на член 1, параграф 2 от този регламент, и при необходимост да задължат съответното лице да се съобрази с разпоредбите на посочения регламент.

      (1)  ОВ C 282 от 21.11.2009 г.


title: Дело C-228/16 P: Жалба, подадена на 22 април 2016 г. от Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 9 февруари 2016 г. по дело T-639/14, Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A.E. (DEI)/Европейска комисия

text:
               13.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/39

      Жалба, подадена на 22 април 2016 г. от Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 9 февруари 2016 г. по дело T-639/14, Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A.E. (DEI)/Европейска комисия
      (Дело C-228/16 P)
      (2016/C 211/50)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Жалбоподател: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A.E. (DEI) (представители: Efthymios Bourtzalas, Anargiros Oikonomou, Efstathia Salaka, Charalampos Synodinos, Charisios Tagaras, Denis Waelbroeck, avvocati)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени обжалваното определение,

                  —

                  Съдът да върне делото на Общия съд, за да се произнесе по исканията на жалбоподателя за отмяна на обжалвания акт от 12 юни 2014 г.,

                  —

                  да бъде осъден ответникът да заплати всички съдебни разноски, както за първата инстанция, така и във връзка с настоящата жалба.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят твърди, че обжалваното определение е опорочено поради съществени грешки при прилагане на правото и трябва да се отмени по следните съображения:

                  1)

                  явна грешка при прилагане на правото и липса на мотиви във връзка с извода, че дело T-639/14 е останало без предмет, тъй като този извод се основава на предполагаемата „замяна“ на обжалвания акт с акта на Комисията от 25 март 2015 г.;

                  2)

                  нарушение на принципите на добра администрация, на правна сигурност и на ефективна съдебна защита с извода, че актът от 25 март 2015 г. е заменил обжалвания акт;

                  3)

                  явна грешка при прилагане на правото във връзка с тълкуването и прилагането на принципа на законосъобразност на актовете на органите на Европейския съюз;

                  4)

                  изопачаване на фактите и нарушаване на правото на изслушване във връзка с извода, че в мотивите на обжалвания акт „изобщо не се споменава държавния произход на евентуалната помощ под формата на арбитражно решение“ и явна грешка в преценката във връзка с извода, че посочените от DEI грешки при прилагане на правото в обжалвания акт „задължително ще бъдат разгледани по (…) дело T-352/15“.

                  5)

                  изопачаване на доводите на DEI във връзка с критериите, въз основа на които би трябвало да се вземе решение дали да се отмени решението по настоящото дело във връзка с жалбата от 2012 г. и явна грешка при прилагане на правото във връзка с извода, че жалбата от 2012 г. е „мълчаливо“ отхвърлена с акта на Комисията от 25 март 2015 г. и

                  6)

                  грешка при прилагане на правото и явна грешка в преценката във връзка с решението всяка страна да понесе собствените си разноски.


title: Дело T-50/16: Определение на Общия съд от 21 октомври 2016 г. — Унгария/Комисия

text:
               19.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 475/25

         Определение на Общия съд от 21 октомври 2016 г. — Унгария/Комисия
   (Дело T-50/16) (1)

   (2016/C 475/38)
   Език на производството: унгарски
   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 145, 25.4.2016 г.


title: Дело T-430/13 P: Жалба, подадена на 19 август 2013 г. от Европейски икономически и социален комитет (ЕИСК) срещу решението, постановено на 26 юни 2013 г. от Съда на публичната служба по дело F-21/12, Achab/ЕИСК

text:
               9.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 325/38

         Жалба, подадена на 19 август 2013 г. от Европейски икономически и социален комитет (ЕИСК) срещу решението, постановено на 26 юни 2013 г. от Съда на публичната служба по дело F-21/12, Achab/ЕИСК
   (Дело T-430/13 P)
   2013/C 325/63
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейски икономически и социален комитет (ЕИСК) (представители: M. Arsène, подпомаган от D. Waelbroeck и A. Duron, avocats)

      Друга страна в производството: Mohammed Achab (Брюксел, Белгия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Съда на публичната служба по дело F-21/12 в частта, в която отменя решението на ЕИСК от 9 юни 2011 г. относно връщането на сумите, изплатени на г-н Achab като надбавка за експатриране, считано от 1 юли 2010 г. и осъжда ЕИСК да заплати половината от разноските на жалбоподателя за първоинстанционното производство и да понесе собствените си съдебни разноски,

               —

               да уважи исканията на жалбоподателя в производството по обжалване пред СПС, а именно да отхвърли жалбата като напълно неоснователна,

               —

               да осъди ответника в производството по обжалване да заплати разноските за настоящата инстанция и за производството пред Съда на публичната служба.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага пет правни основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Първото правно основание е изведено от грешки при прилагане на правото, изразяващи се в това, че СПС неправилно приел, че не са налице условията за връщане на недължимо платеното.

               2.

               Второто правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото, изразяваща се в това, че постановеното решение би допринесло за неоснователното обогатяване на жалбоподателя в първоинстанционното производство.

               3.

               Третото правно основание е изведено от явна грешка в преценката, тъй като СПС неправилно приел, че ЕИСК никога не направил съобщение до служителите си, за да привлече вниманието им върху последиците от евентуална натурализация.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото, изразяваща се в нарушение от страна на съда на принципа, че финансовите разпоредби се прилагат стриктно и на принципа, че разпоредбите, съдържащи изключения трябва да се тълкуват ограничително и стеснително.

               5.

               Петото правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото във връзка с разпределянето на съдебните разноски.


title: Дело C-354/12 P: Определение на Съда (втори състав) от 11 април 2013 г. — Asa sp. z o.o./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник — Марка на Общността — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Относително основание за отказ — Словна марка „FEMIFERAL“ — Възражение от притежателя на по-ранна словна и фигуративна марка „feminatal“ )

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/47

         Определение на Съда (втори състав) от 11 април 2013 г. — Asa sp. z o.o./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-354/12 P) (1)

   (Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник - Марка на Общността - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Относително основание за отказ - Словна марка „FEMIFERAL“ - Възражение от притежателя на по-ранна словна и фигуративна марка „feminatal“)
   2013/C 225/82
   Език на производството: полски

      Страни

      Жалбоподател: Asa sp. z o.o. (представител: M. Chimiak, adwokat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Общия съд (трети състав) от 25 май 2012 г. по дело Asa/СХВП — Merck (FEMIFERAL) (T-110/11), с което Общият съд отхвърля като неоснователна жалбата на Asa sp. z o.o., заявител на словна марка „FEMIFERAL“ срещу отмяната на решение R 0182/2010-1 от 19 ноември 2010 г. на първи апелативен състав на Службата за хармонизация на вътрешния пазар (СХВП), с което се отменя решението на отдела по споровете за отхвърляне на възражението, подадено от притежателя на националната словна марка „Feminatal“ и на национална фигуративна марка, съдържаща словния елемент „feminatal“ за стоки от клас 5 — Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (кодифицирана версия) (ОВ L 78, стр. 1)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Asa sp. z o.o. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 295, 29.9.2012 г.


title: Дело C-360/06: Решение на Съда (втори състав) от 2 октомври 2008 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg — Германия) — Heinrich Bauer Verlag BeteiligungsGmbH/Finanzamt für Großunternehmen in Hamburg (Свобода на установяване — Данъчно законодателство — Корпоративен данък — Оценка на некотираните дялове в капиталови дружества)

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/5

         Решение на Съда (втори състав) от 2 октомври 2008 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg — Германия) — Heinrich Bauer Verlag BeteiligungsGmbH/Finanzamt für Großunternehmen in Hamburg
   (Дело C-360/06) (1)

   (Свобода на установяване - Данъчно законодателство - Корпоративен данък - Оценка на некотираните дялове в капиталови дружества)
   (2008/C 301/09)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Finanzgericht Hamburg
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: Heinrich Bauer Verlag BeteiligungsGmbH

      Ответник: Finanzamt für Großunternehmen in Hamburg

      В присъствието на: Heinrich Bauer Verlag KG
   Предмет
   Преюдициално запитване — Finanzgericht Hamburg — Тълкуване на член 52 от Договора за ЕО (понастоящем след изменението член 43 ЕО) и на член 58 от Договора за ЕО (понастоящем след изменението член 48 ЕО) — Оценка на некотираните дялове в капиталови дружества — Разлика при оценката на дялово участие в национално персонално дружество и на дялово участие в персонално дружество, установено в друга държава-членка
   Диспозитив
   При липсата на надлежна обосновка член 52 от Договора за ЕИО (член 52 от Договора за ЕО, понастоящем след изменението член 43 ЕО) и член 58 от Договора за ЕИО (член 58 от Договора за ЕО, понастоящем след изменението член 48 ЕО) не допускат прилагането на данъчноправна уредба на държава-членка, като последица от която при оценката на некотирани дялове на капиталово дружество при обстоятелства като тези в главното производство се определя по-висока стойност на дяловото участие на това дружество в капитала на персонално дружество, установено в друга държава-членка, отколкото на дяловото му участие в персонално дружество, установено в съответната държава-членка, при условие обаче че подобно дялово участие може да му предостави действително влияние върху решенията на установеното в друга държава-членка персонално дружество и да му позволи да определя неговата дейност.

      (1)  ОВ C 310, 16.12.2006 г.


title: Дело F-20/15: Определение на Съда на публичната служба (трети състав)от 16 юли 2015 г. — FG/Европейска комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Реформа на Правилника за длъжностните лица — Регламент № 1023/2013 — Типови длъжности — Преходни правила относно класирането в типовите длъжности — Член 30, параграф 2 от приложение XIII към Правилника — Право на повишаване в по-висока степен — Процедура по повишаване за 2014 г. — Администратор, който не упражнява „специални отговорности“ — Възможност за повишаване, ограничено до степен AD 12 — Невключване на името на този администратор в списъка на подлежащите на повишаване длъжностни лица със степен AD 12 — Възможност да се иска прилагане на член 30, параграф 3 от приложение XIII от Правилника — Крайна дата 31 декември 2015 г. — Допустимост на жалбата — Понятие за увреждащ акт — Изменение на електронния вариант на личното досие на длъжностното лице — Административна информация — Разпространяване по интранет мрежата на институцията — Неспазване на изискванията в досъдебната процедура — Член 81 от Процедурния правилник)

text:
               24.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/53

         Определение на Съда на публичната служба (трети състав)от 16 юли 2015 г. — FG/Европейска комисия
   (Дело F-20/15) (1)

   ((Публична служба - Длъжностни лица - Реформа на Правилника за длъжностните лица - Регламент № 1023/2013 - Типови длъжности - Преходни правила относно класирането в типовите длъжности - Член 30, параграф 2 от приложение XIII към Правилника - Право на повишаване в по-висока степен - Процедура по повишаване за 2014 г. - Администратор, който не упражнява „специални отговорности“ - Възможност за повишаване, ограничено до степен AD 12 - Невключване на името на този администратор в списъка на подлежащите на повишаване длъжностни лица със степен AD 12 - Възможност да се иска прилагане на член 30, параграф 3 от приложение XIII от Правилника - Крайна дата 31 декември 2015 г. - Допустимост на жалбата - Понятие за увреждащ акт - Изменение на електронния вариант на личното досие на длъжностното лице - Административна информация - Разпространяване по интранет мрежата на институцията - Неспазване на изискванията в досъдебната процедура - Член 81 от Процедурния правилник))
   (2015/C 279/67)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: FG (представител: M. Velardo, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: T. S. Bohr и C. Ehrbar, B. Wägenbaur, avocat)

      Предмет на делото

   Искане за отмяна на решението жалбоподателят да не бъде включен в списъка на длъжностните лица, предложени за повишаване в степен AD13 в рамките на процедурата по повишаване за 2014 г.

      Диспозитив на определението

               1)

               Отхвърля жалбата като явно недопустима.

               2)

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 127, 20.4.2015 г., стр. 41.


title: Дело C-139/09: Определение на председателя на от 11 януари 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия

text:
               13.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/44

         Определение на председателя на от 11 януари 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
   (Дело C-139/09) (1)

   2010/C 63/75

      Език на производството: френски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 141, 20.06.2009 г.


title: Дело T-254/17: Жалба, подадена на 28 април 2017 г. — Intermarché Casino Achats/Комисия

text:
               17.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 231/29

         Жалба, подадена на 28 април 2017 г. — Intermarché Casino Achats/Комисия
   (Дело T-254/17)
   (2017/C 231/37)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Intermarché Casino Achats (Париж, Франция) (представители: Y. Utzschneider и J. Jourdan, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               на основание член 277 ДФЕС да установи, че член 20 от Регламент № 1/2003 не е приложим към разглеждания случай,

               —

               на основание членове 263 и 277 ДФЕС да отмени Решение C(2017) 1056 на Европейската комисия от 9 февруари 2017 г.,

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първото основание е незаконосъобразност на решението на Европейската комисия от 9 февруари 2017 година, с което се разпорежда да се извърши проверка на жалбоподателя на основание член 20, параграфи 1 и 4 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167) (наричано по-нататък „обжалваното решение“). Според жалбоподателя обжалваното решение е незаконосъобразно, тъй като разпоредбите, на които е основано, противоречат на Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“) и на Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи (наричана по-нататък „ЕКПЧ“). В това отношение той твърди, че:

                           —

                           член 20 от Регламент № 1/2003 нарушава правото на ефективни правни средства за защита, гарантирано с член 47 от Хартата и член 6 от ЕКПЧ, тъй като не предвижда ефективни правни средства за защита срещу действията по извършване на проверки от Комисията,

                           —

                           член 20 от Регламент № 1/2003 нарушава също и принципа на равни процесуални възможности, гарантиран с член 47 от Хартата и член 6 от ЕКПЧ, тъй като не предвижда достъп до доказателствата, въз основа на които е прието решението за проверката на Комисията, нито тяхното съобщаване.

               2.

               Второто основание е липса на достатъчно мотиви на обжалваното решение в противоречие с изискванията на член 20, параграф 4 от Регламент № 1/2003. Всъщност жалбоподателят счита, че обжалваното решение въобще не посочва връзката му с евентуалните нарушения на правото на конкуренцията, както и точния период, през който се предполага, че те са извършени. Нарушението на задължението за мотивиране било още по-тежко поради обстоятелството, че обжалваното решение не посочвало на какви доказателства е основано.

               3.

               Третото основание е незаконосъобразност на обжалваното решение, тъй като Комисията го приела, без да разполага с достатъчно сериозни основания, позволяващи ѝ да подозира нарушение на правилата на конкуренцията и следователно да обоснове проверка в помещенията на жалбоподателя.

               4.

               Четвъртото основание е незаконосъобразност на обжалваното решение, тъй като разпореждало непропорционална мярка за извършване на проверка, без да предвижда достатъчно гаранции срещу злоупотреби, нарушавайки така основното право на зачитане на жилището по член 7 от Хартата и член 8 от ЕКПЧ.


title: Дело C-49/11: Решение на Съда (трети състав) от 5 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Wien — Австрия) — Content Services Ltd/Bundesarbeitskammer (Преюдициално запитване — Директива 97/7/ЕО — Защита на потребителите — Договори от разстояние — Информиране на потребителя — Предоставена или получена информация — Траен носител на информация — Понятие — Хипервръзка на уебсайта на доставчика — Право на отказ)

text:
               22.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/8

         Решение на Съда (трети състав) от 5 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Wien — Австрия) — Content Services Ltd/Bundesarbeitskammer
   (Дело C-49/11) (1)

   (Преюдициално запитване - Директива 97/7/ЕО - Защита на потребителите - Договори от разстояние - Информиране на потребителя - Предоставена или получена информация - Траен носител на информация - Понятие - Хипервръзка на уебсайта на доставчика - Право на отказ)
   2012/C 287/12
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberlandesgericht Wien

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Content Services Ltd

      Ответник: Bundesarbeitskammer

      Предмет

   Преюдициално запитване — Oberlandesgericht Wien — Тълкуване на член 5, параграф 1 от Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 1997 година относно защитата на потребителя по отношение на договорите от разстояние (ОВ L 144, стр. 19; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 4, стр. 160) — Информация за договора, предоставена на потребителя чрез хипервръзка (хиперлинк) към уебсайта на доставчика — Право на потребителя да получи тази информация на траен носител — Тълкуване на понятието „траен носител“

      Диспозитив

   Член 5, параграф 1 от Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 1997 година относно защитата на потребителя по отношение на договорите от разстояние трябва да се тълкува в смисъл, че търговска практика, която се състои в предоставяне на предвидената в тази разпоредба информация само чрез хипервръзка на уебсайта на съответното предприятие, не изпълнява изискванията на посочената разпоредба, след като тази информация нито е „предоставена“ от това предприятие, нито е „получена“ от потребителя по смисъла на същата тази разпоредба и след като уебсайт като разглеждания в главното производство не може се смята за „траен носител“ по смисъла на посочения член 5, параграф 1.

      (1)  ОВ C 145, 14.5.2011 г.


title: Дело T-384/15: Иск, предявен на 13 юли 2015 г. — EDF Luminus/Парламент

text:
               12.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 337/24

         Иск, предявен на 13 юли 2015 г. — EDF Luminus/Парламент
   (Дело T-384/15)
   (2015/C 337/24)
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: EDF Luminus (Брюксел, Белгия) (представители: D. Verhoeven и O. Vanden Berghe, avocats)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               да приеме иска за допустим и основателен,

               —

               с оглед на това да осъди Европейския парламент:

               —

               да заплати на EDF Luminus сумата от 4 39  672,95 EUR,

               —

               да заплати на EDF Luminus договорни лихви върху тази сума, считано от момента на настъпване на изискуемостта на вземанията по фактурите,

               —

               да заплати разноските по делото.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищецът излага само едно основание, а именно нарушение на приложимите законови и договорни разпоредби, както и на принципа на равенство и недопускане на дискриминация, тъй като Парламентът отказал да му възстанови платената на регион Брюксел-столица такса за електроенергия. Ищецът твърди, че спорната такса трябва да бъде за сметка на Парламента, тъй като се дължи за доставена на Парламента електроенергия.


title: Дело C-287/13 P: Жалба, подадена на 27 май 2013 г. от Bilbaína de Alquitranes, SA, Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o. срещу решението, постановено от Общия съд (седми разширен състав) на 7 март 2013 г. по дело T-93/10, Bilbaina de Alquitranes и др./Европейска агенция по химикалите (ECHA)

text:
               31.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/15

         Жалба, подадена на 27 май 2013 г. от Bilbaína de Alquitranes, SA, Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o. срещу решението, постановено от Общия съд (седми разширен състав) на 7 март 2013 г. по дело T-93/10, Bilbaina de Alquitranes и др./Европейска агенция по химикалите (ECHA)
   (Дело C-287/13 P)
   2013/C 252/23
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Bilbaína de Alquitranes, SA, Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o. (представител: K. Van Maldegem, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска агенция по химикалите (ECHA)

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите молят Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд по дело T-93/10, и

               —

               да отмени Решение ED/68/2009 на Европейската агенция по химикалите (наричано по-нататък „обжалваното решение“), с което високотемпературната смола от въглен катран (CAS № 65996-93-2) (наричана по-нататък „ВСВК“) е идентифицирана като вещество, което следва да бъде включено в списъка на кандидат-веществата в съответствие с член 59 от Регламент (ЕО) № 1907/2006 (REACH) (1), или

               —

               при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд за ново разглеждане на подадената от жалбоподателите жалба за отмяна, и

               —

               да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски (включително разноските по производството пред Общия съд).

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателите твърдят, че Общият съд е нарушил общностното право, като е отхвърлил жалбата им за частична отмяна на обжалваното решение. Жалбоподателите твърдят по-специално, че Общият съд е допуснал редица грешки при тълкуване на приложимата за тях правна уредба. Вследствие на това той допуснал редица грешки при прилагане на правото, и по-конкретно като заключил, че:

               —

               по делото се налага преценка на сложни факти от научен и технически характер и не е допусната явна грешка при идентифицирането на ВСВК като притежаваща свойствата на УБТВ и на МУМБВ въз основа на нейни съставки в концентрация от най-малко 0,1 %,

               —

               съставките на ВСВК не трябва да бъдат идентифицирани индивидуално като притежаващи свойствата на УБТВ или на МУМБВ с отделно решение на ECHA, прието след извършване на задълбочен анализ в това отношение, и

               —

               не е налице нарушение на принципа на равно третиране.

         По тези съображения жалбоподателите смятат, че решението на Общия съд по дело T-93/10 и обжалваното решение трябва да бъдат отменени.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ L 396, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3 и поправки в L 36/84 от 5.2.2009 г. и L 118/89 от 12.5.2010 г.)


title: Дело F-10/15: Жалба, подадена на 23 януари 2015 г.  — ZZ и др./Комисия

text:
               16.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/48

         Жалба, подадена на 23 януари 2015 г. — ZZ и др./Комисия
   (Дело F-10/15)
   (2015/C 089/59)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: ZZ и др. (представители: J.-N. Louis, R. Metz, N. de Montigny, D. Verbeke и T. Van Lysebeth, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решенията, определящи правата на жалбоподателите да получат възстановяване на годишните пътни разноски съгласно член 8 от Приложение VII към Правилника за длъжностните лица, изменен с Регламент № 1023/2013 на Парламента и на Съвета от 22 октомври 2013 г. за изменение на Правилника за длъжностните лица и на УРДС

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отменят фишовете за заплата за юни 2014 г. на жалбоподателите, тъй като с тях за първи път се прилага член 8 от Приложение VII към Правилника за длъжностните лица в редакцията му в сила от 1 януари 2014 година, за да се определи възстановяването на пътните им разноски,

               —

               ако е необходимо, да се отменят бланкетните решения от 15 октомври 2014 г. за отхвърляне на административната им жалба,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-602/11: Жалба, подадена на 22 ноември 2011 г. — Pêra-Grave/СХВП — Fundação De Almeida (QTA S. JOSÉ DE PERAMANCA)

text:
               4.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/30

         Жалба, подадена на 22 ноември 2011 г. — Pêra-Grave/СХВП — Fundação De Almeida (QTA S. JOSÉ DE PERAMANCA)
   (Дело T-602/11)
   2012/C 32/63
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Pêra-Grave Sociedade Agrícola, Unipessoal, Lda (Évora, Португалия) (представител: J. de Oliveira Vaz Miranda Sousa, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Fundação Eugénio De Almeida (Évora, Португалия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 19 септември 2011 г. по дело R 1797/2010-2 и вследствие на това да отхвърли изцяло възражението, направено срещу заявената марка, като бъде уважена заявката за регистрация в нейната цялост, и

               —

               да осъди ответника да заплати както направените от него съдебни разноски така и тези, направени от жалбоподателя в рамките на настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративната марка „QTA S. JOSÉ DE PERAMANCA“ за стоки от клас 33 — Заявка за марка на Общността № 7291669

      Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: Регистрираната в Португалия под № 283684 фигуративна марка „VINHO PÊRAMANCA TINTO“ за стоки от клас 33; Регистрираната в Португалия под № 308864 фигуративна марка „VINHO PÊRAMANCA BRANCO“ за стоки от клас 33; Регистрираната в Португалия под № 405797 фигуративна марка „PÊRAMANCA“ за стоки от клас 33

      Решение на отдела по споровете: Отхвърля възражението

      Решение на апелативния състав: Уважава възражението и жалбата, отменя оспорваното решение и отхвърля заявката за марка на Общността за всички оспорвани стоки

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета, доколкото апелативният състав: (i) допуснал грешка при прилагане на правото като минимизирал общото значение на редица визуални, звукови и концептуални различия между знаците и като преувеличил и следователно надценил общото отражение на единствения общ елемент между тях: словните елементи „PERA“ и „MANCA“; и (ii) неправилно приложил принципите и подхода, следвани от Общия съд по дело T-332/05, TERRANUS/TERRA, към делото sub judice и приел погрешно, че степента на общото сходство между противопоставените знаци била достатъчна, за породи вероятност от объркване.


title: Дело T-452/08: Жалба, подадена на 6 октомври 2008 г.  — DHL Aviation и DHL Hub Leipzig/Комисия

text:
               10.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/34

         Жалба, подадена на 6 октомври 2008 г. — DHL Aviation и DHL Hub Leipzig/Комисия
   (Дело T-452/08)
   (2009/C 6/70)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподатели: DHL Aviation NV (Zaventem, Белгия) и DHL Hub Leipzig GmbH (Schkeuditz, Германия) (представители: A. Burnside, Solicitor и B. van de Walle de Ghelcke, адвокат)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени решението, доколкото с него жалбоподателите се определят за бенефициери на държавна помощ, считана за несъвместима с общия пазар и доколкото с него се разпорежда на Германия да възстанови твърдяната държавна помощ, и

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателите искат частичната отмяна на Решение на Комисията от 23 юли 2008 година по преписка C 48/2006 (ex N 227/2006) — Германия, доколкото с него жалбоподателите се определят за бенефициери на държавна помощ, считана за несъвместима с общия пазар и доколкото с него се разпорежда на Германия да възстанови твърдяната държавна помощ.
   На 5 април 2006 г. Германия нотифицира взетите от летище Лайпциг, което е публична собственост, и от провинция Саксония мерки относно изграждането и пускането в експлоатация на нова южна писта на летище Лайпциг и по-конкретно във връзка с изграждането на европейска платформа на групата DHL за дейностите и, свързани с експресни куриерски услуги, осъществявани на посоченото летище. Нотифицираните мерки били по-специално „Рамковото споразумение“ (1), сключено между летището и DHL Hub Leipzig, както и „Писмо за подкрепа“, издадено от провинция Саксония в полза на летище Лайпциг и на DHL Hub Leipzig, за изплащане на обезщетение за вреди, в случай че DHL Hub Leipzig вече не осъществява дейност на летището, както е било предвидено. Жалбоподателите изтъкват, че обжалваното решение води до лишаването им от правото им на претенция, въз основа на поетите от летище Leipzig и Mitteldeutsche Flughafen (наричано по-нататък „MFAG“) съгласно Рамковото споразумение договорни задължения, както и от предвидената в писмото за подкрепа гаранция, която също е обект на възстановяването на твърдяната държавна помощ.
   Жалбоподателите изтъкват следните правни основания:

               С първото и второто си правно основание жалбоподателите твърдят, че Комисията е допуснала явна грешка при прилагането на член 87, параграф 1 EО. Като е квалифицирала като държавни помощи „клаузата нощни полети“ и „клаузата за 90 %“, Комисията не е приложила правилно посочената разпоредба. Жалбоподателите твърдят, че Комисията е допуснала явна грешка при прилагането на принципа на инвеститор при условията на пазарна икономика, като е възприела като референтен момент ноември 2004 г., а не действителната дата на сключване на Рамковото споразумение. Освен това жалбоподателите твърдят, че Комисията е извършила явна грешка, приемайки че независимо от референтния момент за инвестиционното решение, така наречените неограничени гаранции, предвидени от Рамковото споразумение, във всички случаи представляват държавна помощ, тъй като поетите съгласно тези разпоредби рискове от DHL са финансирани с капиталова инжекция, която сама по себе си представлява държавна помощ.

               С второто си правно основание жалбоподателите изтъкват, че Комисията не е приложила правилно член 87, параграф 1 EО, като е приела, че писмото за подкрепа представлява държавна помощ, без да е отчела обичайната търговска практика между холдинговите дружества-майки и дъщерните дружества.

               С третото си правно основание жалбоподателите твърдят, че Комисията е нарушила член 253 EО, като не е отчела всички релевантни фактори, когато е квалифицирала като държавни помощи „клаузата за нощни полети“, „клаузата за 90 %“, и писмото за подкрепа.

               С четвъртото си правно основание жалбоподателите подчертават, че Комисията е допуснала явна грешка в преценката, като е разпоредила възстановяването на твърдяната държавна помощ.

               С петото си правно основание жалбоподателите посочват, че Комисията е нарушила член 235 EО, като е счела, че твърдяната държавна помощ се съдържа в членове 8 и 9 от Рамковото споразумение и като е решила, че тези разпоредби са несъвместими с общия пазар и че поради това те трябва да бъдат отменени.

      (1)  Съгласно Известие, публикувано в ОВ C 48, 2007 г., стp. 7, това споразумение налага на летището задължението да изгради нова южна писта, както и други задължения по отношение на капацитет и дейност. В случай на неизпълнение (напр. ако нощните полети бъдат забранени от регулиращите органи) DHL може да поиска обезщетение за вредите и загубите си.


title: Дело C-585/11: Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Karlsruhe (Германия) на 24 ноември 2011 г. — Philipp Seeberger/Studentenwerk Heidelberg

text:
               18.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 49/15

         Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Karlsruhe (Германия) на 24 ноември 2011 г. — Philipp Seeberger/Studentenwerk Heidelberg
   (Дело C-585/11)
   2012/C 49/24
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgericht Karlsruhe

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Philipp Seeberger

      Ответник: Studentenwerk Heidelberg

      Преюдициален въпрос

   Допуска ли правото на Съюза национална правна уредба, която изключва предоставянето на помощ за обучение във връзка със следването в друга държава членка само поради това, че към момента на започване на следването учащият, който е упражнил правото на свободно движение, не е имал постоянно местожителство в своята държава членка на произход от поне три години? (1)

      (1)  Тълкуване на членове 20 и 21 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) — Гражданство на Съюза и свободно движение


title: Дело T-395/13: Решение на Общия съд от 18 септември 2015 г. — Miettinen/Съвет (Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Становище на правната служба на Съвета относно предложения за директива и регламент на Европейския парламент и на Съвета за наказателните санкции за злоупотреба с вътрешна информация и манипулиране на пазара — Частичен отказ на достъп — Изключение, отнасящо се до защитата на правните становища — Изключение, отнасящо се до защитата на процеса на вземане на решения)

text:
               3.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/32

         Решение на Общия съд от 18 септември 2015 г. — Miettinen/Съвет
   (Дело T-395/13) (1)

   ((Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Становище на правната служба на Съвета относно предложения за директива и регламент на Европейския парламент и на Съвета за наказателните санкции за злоупотреба с вътрешна информация и манипулиране на пазара - Частичен отказ на достъп - Изключение, отнасящо се до защитата на правните становища - Изключение, отнасящо се до защитата на процеса на вземане на решения))
   (2015/C 363/40)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Samuli Miettinen (Espoo, Финландия) (представители: O. Brouwer и E. Raedts, адвокати)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално K. Pellinghelli, P. Plaza García и K. Toomus, впоследствие P. Plaza García, A. Jensen и M. Bauer)

      Встъпили страни в подкрепа на жалбоподателя: Кралство Швеция (представители: първоначално A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, E. Karlsson, L. Swedenborg и C. Hagerman, впоследствие A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, N. Otte Widgren, K. Sparrman, E. Karlsson, L. Swedenborg и F. Sjövall) и Република Естония (представител: N. Grünberg)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение на Съвета от 13 май 2013 г., с което се отказва предоставянето на пълен достъп до документ 12979/12 от 27 юли 2012 г., съдържащ становище на правната служба на Съвета относно предложение за директива на Европейския парламент и на Съвета за наказателните санкции за злоупотреба с вътрешна информация и манипулиране на пазара, предложение за регламент за наказателните санкции за злоупотреба с вътрешна информация и манипулиране на пазара, както и предложения за други актове, свързани с хармонизацията на административните санкции по отношение на финансовите услуги.

      Диспозитив

               1)

               Отменя Решение на Съвета на Европейския съюз от 13 май 2013 г., с което се отказва предоставянето на пълен достъп до документ 12979/12 от 27 юли 2012 г., съдържащ становище на правната служба на Съвета относно предложение за директива на Европейския парламент и на Съвета за наказателните санкции за злоупотреба с вътрешна информация и манипулиране на пазара, предложение за регламент за наказателните санкции за злоупотреба с вътрешна информация и манипулиране на пазара, както и предложения за други актове, свързани с хармонизацията на административните санкции по отношение на финансовите услуги, и отменя писмото на Съвета от 23 юли 2013 г.

               2)

               Осъжда Съвета да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези, които са направени от г-н Samuli Miettinen.

               3)

               Кралство Швеция и Република Естония понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 274, 21.9.2013 г.


title: Дело C-210/08 P: Жалба, подадена на 21 май 2008 г. от Sebirán, SL срещу Решение на Първоинстанционния съд (четвърти състав), постановено на 12 март 2008 г. по дело T-332/04, Subirán, S.L./СХВП и El Coto de Rioja, S.A.

text:
               19.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/15

         Жалба, подадена на 21 май 2008 г. от Sebirán, SL срещу Решение на Първоинстанционния съд (четвърти състав), постановено на 12 март 2008 г. по дело T-332/04, Subirán, S.L./СХВП и El Coto de Rioja, S.A.
   (Дело C-210/08 P)
   (2008/C 183/29)
   Език на производството: испански
   Страни

      Жалбоподател: Sebirán, SL (представители: г-н J. Calderón Chavero и г-жа T. Villate Consonni, abogados)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) и El Coto De Rioja, S.A.
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени Решение на четвърти състав на Първоинстанционния съд, постановено на 12 март 2008 г. по дело T-332/04, като се обяви недвусмислено, че марките EL COTO/COTO DE IMAZ (от една страна) и COTO D'ARCIS (от друга страна) са съвместими;

               —

               Да се разпределят съдебните разноски, както се следва.

         Правни основания и основни доводи

      Несъгласие с преценката на Първоинстанционния съд: Sebirán счита, че по отношение на марката на Общността COTO D'ARCIS
         не
       се прилага забраната, установена с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 (1), тъй като при възражение на притежателя на по-ранна марка, а именно марките на Общността EL COTO и COTO DE IMAZ в конкретния случай, не следва да се отказва по-късната, тъй като за целите на нормата, съдържаща забраната, тя в достатъчна степен се различава от по-ранните марки, независимо от това, че стоките или услугите, които те и заявената марка обозначават, като цяло са идентични или си приличат. Нещо повече, не съществува никаква вероятност от объркване в съзнанието на потребителите на цялата територия на Европейския съюз. Тази вероятност от объркване не включва вероятността от свързване с по-ранната марка.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ 1994 г., L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело F-40/11: Определение на Съда на публичната служба (едноличен състав) от 3 май 2013 г. — Marcuccio/Комисия (Публична служба — Социално осигуряване — Бивше длъжностно лице, пенсионирано поради инвалидност — Злополука — Липса на покритие — Жалба с отпаднал предмет — Липса на основание за произнасяне)

text:
               31.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/47

         Определение на Съда на публичната служба (едноличен състав) от 3 май 2013 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело F-40/11) (1)

   (Публична служба - Социално осигуряване - Бивше длъжностно лице, пенсионирано поради инвалидност - Злополука - Липса на покритие - Жалба с отпаднал предмет - Липса на основание за произнасяне)
   2013/C 252/83
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: г-н J. Currall и г-жа C. Berardis-Kayser, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението, с което се определят престациите, на които има право жалбоподателя, поради трайната си частична инвалидност

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за произнасяне по жалбата по дело F-40/11, Marcuccio/Комисия.

               2.

               Г-н Marcuccio понася направените от него съдебни разноски и е осъден да заплати съдебните разноски на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 186, 25.6.2011 г., стр. 34.


title: Дело C-57/09: Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgericht (Германия) на 10 февруари 2009 г. — Федерална република Германия/B, Страна, участваща в производството: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

text:
               6.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/3

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgericht (Германия) на 10 февруари 2009 г. — Федерална република Германия/B, Страна, участваща в производството: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
   (Дело C-57/09)
   2009/C 129/04
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesverwaltungsgericht

      Страни в главното производство

      Ищец: Федерална република Германия

      Ответник: B

      Страна, участваща в производството: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Преюдициални въпроси

               1)

               Налице ли е тежко престъпление от общ характер или нарушение на целите и принципите на Организацията на обединените нации по смисъла на член 12, параграф 2, букви б) и в) от Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила (1), когато молителят е участвал в организация, която фигурира в списъка на лица, групи и образувания, съдържащ се в приложението към Общата позиция на Съвета за прилагане на специални мерки за борба с тероризма и прилага терористични методи, като същият е подпомагал активно въоръжената борба на тази организация?

               2)

               При утвърдителен отговор на въпрос 1: Предпоставка ли е за изключването от статута на бежанец съгласно член 12, параграф 2, букви б) и в) от Директива 2004/83/ЕО фактът, че молителят продължава да представлява източник на заплаха?

               3)

               При отрицателен отговор на въпрос 2: Предпоставка ли е за изключването от статута на бежанец съгласно член 12, параграф 2, букви б) и в) от Директива 2004/83/ЕО проверка за наличието на пропорционалност, отнасяща се до конкретния случай?

               4)

               При утвърдителен отговор на въпрос 3:

                           а)

                           Следва ли при проверката на пропорционалността да се отчита, че молителят се ползва от защитата срещу експулсиране съгласно член 3 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи от 4 ноември 1950 г. или съгласно националните разпоредби?

                           б)

                           Следва ли изключването да се счита за непропорционално само в особени изключителни случаи?

               5)

               Съвместим с директивата по смисъла на член 3 от Директива 2004/83/ЕО ли е фактът, че въпреки наличието на основание за изключване съгласно член 12, параграф 2 от Директивата молителят има право на убежище според националното конституционно право?

      (1)  ОВ L 304, стp. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 52


title: Дело C-404/12 P: Жалба, подадена на 3 септември 2012 г. от Съвета на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 14 юни 2012 г. по дело T-338/08, Stichting Natuur en Milieu, Pesticide Action Network Europe/Комисия

text:
               12.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/27

         Жалба, подадена на 3 септември 2012 г. от Съвета на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 14 юни 2012 г. по дело T-338/08, Stichting Natuur en Milieu, Pesticide Action Network Europe/Комисия
   (Дело C-404/12 P)
   2013/C 9/45
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Moore и K. Michoel)

      Други страни в производството: Stichting Natuur en Milieu, Pesticide Action Network Europe, Европейска комисия, Република Полша

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска:

               —

               да се отмени Решение на Общия съд от 14 юни 2012 г. по дело T-338/08,

               —

               изцяло да се отхвърли жалбата, подадена в първоинстанционното производство,

               —

               жалбоподателите в първоинстанционното производство да бъдат осъдени да заплатят солидарно разноските на Съвета в настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   Според Съвета с решението си по това дело Общият съд допуснал две грешки при прилагането на правото. Макар да не оспорва констатацията на Общия съд, че в разглеждания случай Комисията не е действала при упражняване на законодателни правомощия, Съветът смята, че Общият съд не тълкувал и не приложил правилно съдебната практика от решенията по дело Nakajima (1) и по дело Fediol (2). Затова Общият съд неправилно постановил, че законосъобразността на Регламент (ЕО) № 1367/2006 (3) може да се преценява от гледна точка на Орхуската конвенция (4) за достъпа до информация, участието на обществеността в процеса на вземането на решения и достъпа до правосъдие по въпроси на околната среда.
   Освен това Съветът смята, че направеният от законодателя избор в Регламент № 1367/2006 при всички случаи е в пълно съответствие с Орхуската конвенция. В това отношение Общият съд дал неправилно тълкуване на член 9, параграф 3 от Орхуската конвенция, доколкото не съобразил свободата на действие, предоставена на страните по конвенцията.
   Затова Съветът моли да се отмени посоченото решение на Общия съд и да се постанови решение по съществото на делото, с което изцяло да бъде отхвърлена жалбата, подадена в първоинстанционното производство.

      (1)  Решение на Съда от 7 май 1991 г. по дело Nakajima/Съвет (C-69/89, Recueil, стр. I-2069).

      (2)  Решение на Съда от 22 юни 1989 г. по дело Fediol/Комисия (70/87, Recueil, стр. 1781).

      (3)  Регламент (ЕО) № 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността (ОВ L 264, стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 126).

      (4)  Орхуска конвенция от 25 юни 1998 г. за достъпа до информация, участието на обществеността в процеса на вземането на решения и достъпа до правосъдие по въпроси на околната среда, одобрена с Решение 2005/370/ЕО на Съвета от 17 февруари 2005 г. (ОВ L 124, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 201).


title: Дело C-67/17: Преюдициално запитване, отправено от Районен съд — Варна (България) на 7 февруари 2017 година — Тодор Илиев/Благовеста Илиева

text:
               10.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/30

         Преюдициално запитване, отправено от Районен съд — Варна (България) на 7 февруари 2017 година — Тодор Илиев/Благовеста Илиева
   (Дело C-67/17)
   (2017/C 112/39)
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Районен съд — Варна

      Страни в главното производство

      Ищец: Тодор Илиев

      Ответник: Благовеста Илиева

      Преюдициални въпроси

               1.

               Представлява ли спор относно имуществени права произтичащи от брачни правоотношения, по смисъла на чл. 1, пар. 1, б. „а“ от Регламент 44/2001 (1) на Съвета, иск между бивши съпрузи за извършване на делба на придобита по време на брака в режим на съпружеска имуществена общност движима вещ?

               2.

               Попада ли в изключенията относно приложимостта на Регламент 44/2001 г. и по конкретно на чл. 1, т. 2, б. А от Регламента спор относно делба на движима вещ придобита по време на брака, но вписана в регистрите на компетентните национални власти само на името на единия съпруг?

               3.

               Кой съд е компетентен да разгледа спор между бивши съпрузи относно собствеността на движими вещи, придобити по време на сключения между страните граждански брак, когато съпрузите са граждани на една държава членка на ЕС, а по делото е установено, че местоживеенето на страните е на територията на друга държава членка в моментите на сключване на брака, придобиване на вещите, прекратяване на брака и предявяване на иск за делба на вещите след прекратяване на брака?

      (1)  Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела OB 2001, L 12, стр. 1; Специално българско издание: глава 19, том 3, стр. 74


title: Дело T-658/13 P: Жалба, подадена на 10 декември 2013 г. от BP срещу решението, постановено на 30 септември 2013 г. от Съда на публичната служба по дело F-38/12, BP/FRA

text:
               1.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/11

         Жалба, подадена на 10 декември 2013 г. от BP срещу решението, постановено на 30 септември 2013 г. от Съда на публичната служба по дело F-38/12, BP/FRA
   (Дело T-658/13 P)
   2014/C 61/20
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: BP (Барселона, Испания) (представители: L. Levi и M. Vandenbussche, lawyers)

      Друга страна в производството: Агенция на Европейския съюз за основните права (FRA)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателката иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Съда на публичната служба от 30 септември 2013 г. по дело F-38/12;

               —

               вследствие на това, да отмени решението за неподновяване на договора на жалбоподателката и за преместването й в друга служба, с дата 27 февруари 2012 г.; да осъди ответника да заплати на жалбоподателката обезщетение за имуществени вреди в размер на 1 320 EUR месечно, считано от септември 2012 г., ведно с мораторна лихва в размер на основния лихвен процент на Европейската централна банка, увеличен с два пункта; да осъди ответника да заплати на жалбоподателката обезщетение за морални вреди в размер, определен ex aequo et bono, на 50 000 EUR; и

               —

               да осъди ответника да заплати разноските в производството пред първата инстанция и по обжалването.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателката излага следните правни основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Относно решението за неподновяване на договора на жалбоподателката:

                           —

                           Първо, жалбоподателката твърди, че Съдът на публичната служба е нарушил принципа на право на защита и право на изслушване и на достъп до информацията, която се отнася до нея, въплътен в член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз и е изопачил доказателствата;

                           —

                           Второ, жалбоподателката твърди, че с отказа си да разреши втора размяна на писмени становища и представянето на относими доказателства в отговор на становището на ответника и по време на изслушването, Съдът на публичната служба е нарушил правото на жалбоподателката на защита, допуснал е явна грешка в преценката и е лишил жалбоподателката от справедлив процес;

                           —

                           Трето, жалбоподателката твърди, че Съдът на публичната служба е допуснал явна грешка при преценката на първото й оплакване за наличие в решението на ответника на явна грешка в преценката и за изопачаване на фактите и доказателствата;

                           —

                           Четвърто, жалбоподателката твърди явна грешка в преценката на оплакванията й за репресия и злоупотреба с власт, изопачаване на фактите и доказателствата.

               2.

               Относно решението за преместване:

                           —

                           Първо, жалбоподателката твърди незаконосъобразна преценка на Съда на публичната служба по второто й оплакване, свързано с неправомерно и едностранно изменение на съществен елемент от трудовия договор и несъответствие между длъжност и степен, и изопачаване на доказателствата;

                           —

                           Второ, жалбоподателката твърди, че Съдът на публичната служба е приложил погрешно правото при преценката на довода й във връзка с липсата на изслушване от ответника преди решението за преместване и с нарушаване на правото на защита.

               3.

               Жалбоподателката твърди нарушение на член 87, параграф 2 и член 88 от Процедурния правилник на Съда на публичната служба по отношение на разноските, и нарушение на задължението за мотивиране.


title: Дело C-33/16: Преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus (Финландия), постъпило на 20 януари 2016 г. — A Oy

text:
               29.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 111/13

         Преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus (Финландия), постъпило на 20 януари 2016 г. — A Oy
   (Дело C-33/16)
   (2016/C 111/16)
   Език на производството: фински

      Запитваща юрисдикция

   Korkein hallinto-oikeus

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: A Oy

      Друга страна: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли член 148, буква г) от Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета относно общата система на данъка върху добавената стойност да се тълкува в смисъл, че товаренето и разтоварването на плавателен съд са услуги по смисъла на тази разпоредба, които съгласно член 148, буква а) от тази директива са предназначени за посрещане на непосредствените нужди на товара на морски плавателни съдове?

               2)

               Предвид т. 24 от решението на Съда на Европейския съюз Elmeka по съединени дела C 181/04 — C 183/04, според която предвиденото в тази разпоредба освобождаване не може да се разширява до услуги, предоставяни на по-ранни етапи в търговската верига, следва ли член 148, буква г) от Директива 2006/112/ЕО да се тълкува в смисъл, че освобождаването важи и за разглежданата в случая услуга, при която извършваната от подизпълнител на дружеството A Oy услуга на първия етап от търговската верига на практика обхваща непосредствено насочена към товара услуга, която дружеството A Oy фактурира на спедиторско или транспортно предприятие?

               3)

               Предвид т. 24 от посоченото по-горе решение на Съда на Европейския съюз, според която предвиденото в тази разпоредба освобождаване се отнася само за услуги, които се предоставят непосредствено на корабопритежателя, следва ли член 148, буква г) от Директива 2006/112/ЕО да се тълкува в смисъл, че предвиденото в него освобождаване от ДДС не може да се прилага в случай, че услугата се предоставя на упълномощения да се разпорежда с товара, като например на износителя или на вносителя на стоката?
               Korkein hallinto-oikeus ще постанови решение по настоящото дело след произнасяне на Съда на Европейския съюз по отправеното преюдициално запитване.

      (1)  ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9 том 3 стр. 7.


title: Дело C-178/08: Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgericht (Германия) на 29 април 2008 г. — Ahmed Adem и Hamrin Mosa Rashi/Федерална република Германия

text:
               2.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 197/5

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgericht (Германия) на 29 април 2008 г. — Ahmed Adem и Hamrin Mosa Rashi/Федерална република Германия
   (Дело C-178/08)
   (2008/C 197/07)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Bundesverwaltungsgericht
   Страни в главното производство

      Ищец: Ahmed Adem и Hamrin Mosa Rashi

      Ответник: Федерална република Германия
   Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 11, параграф 1, буква д) от Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година (1) да се тълкува в смисъл, че — независимо от член 1 C, точка 5, изречение второ от Конвенцията за статута на бежанците от 28 юли 1951 г. (Женевска конвенция за бежанците) — статутът на бежанец се прекратява тогава, когато са престанали да съществуват основателните опасения от преследване на бежанеца по смисъла на член 2, буква в) от директивата, на основание на които е предоставен статут на бежанец, и той няма и други причини за опасения от преследване по смисъла на член 2, буква в) от директивата?

               2)

               Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен: дали прекратяването на статута на бежанец съгласно член 11, параграф 1, буква д) от директивата изисква освен това в страната, чието гражданство има бежанецът:

                           a)

                           да е налице субект на закрила по смисъла на член 7, параграф 1 от директивата и в това отношение достатъчно ли е защитата да може да бъде осигурена само с помощта на многонационални военни сили;

                           б)

                           бежанецът да не е заплашен от тежко посегателство по смисъла на член 15 от директивата, което води до предоставяне на субсидиарна закрила съгласно член 18 от директивата и/или

                           в)

                           положението със сигурността да е стабилно и общите условия на живот да гарантират жизнения минимум?

               3)

               В положение, при което предходните обстоятелства, въз основа на които на съответното лице е предоставен статут на бежанец, са престанали да съществуват, дали новите, различни и обосноваващи преследване обстоятелства:

                           a)

                           трябва да се преценяват съобразно критерия за вероятност за преследване, използван във връзка с предоставянето на статут на бежанец, или в полза на съответното лице трябва да се прилага друг критерий

                           б)

                           трябва да се разглеждат като се отчита смекчаването на тежестта на доказване съгласно член 4, параграф 4 от директивата?

      (1)  ОВ L 304, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 52.


title: Дело T-93/17: Жалба, подадена на 14 февруари 2017 г. — Duferco Long Products/Комисия

text:
               18.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 121/38

         Жалба, подадена на 14 февруари 2017 г. — Duferco Long Products/Комисия
   (Дело T-93/17)
   (2017/C 121/57)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Duferco Long Products SA (Люксембург, Люксембург) (представители: J.-F. Bellis, R. Luff и M. Favart, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви настоящата жалба за допустима и основателна,

               —

               да отмени член 1, параграф е) и член 2 от Решението на Комисията от 20 януари 2016 година относно държавна помощ SA.33926 2013/C (ex 2013/NN, 2011/CP), приведена в действие от Белгия в полза на Duferco,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първото основание е изведено от явни грешки при прилагането на правото и при преценката, допуснати от Комисията при разглеждането на равностойния (pari passu) характер на шестата мярка, обявена за несъвместима с общия пазар. Това основание се разделя на две части:

                           —

                           първа част, според която , противно на преценката на Комисията, разглежданата сделка наистина е била осъществена равностойно (pari passu),

                           —

                           втора част, според която преценката на Комисията на равностойния (pari passu) характер на сделката била опорочена от сериозни грешки при изчислението и преценката.

               2.

               Второто основание е изведено от явни грешки при прилагането на правото и при преценката, допуснати от Комисията при разглеждането на критерия за частния инвеститор в условията на пазарна икономика. Това основание се разделя на четири части:

                           —

                           първа част, според която, като смесва приложимостта и прилагането на критерия за частния инвеститор в условията на пазарна икономика Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото и е приложила неправилно критерия за частния инвеститор в условията на пазарна икономика,

                           —

                           втора част, според която, като не е направила сравнителен анализ или като не е приложила друг метод за преценка на разглежданата сделка, Комисията е нарушила принципа за частния инвеститор в условията на пазарна икономика, както и задълженията за мотивиране и за полагане на грижа при преценката на този критерий,

                           —

                           трета част, според която Комисията е нарушила задълженията за мотивиране и за полагане на грижа при преценката на критерия за частния инвеститор в условията на пазарна икономика,

                           —

                           четвърта част, според която Валонската област е предоставила голям брой документи, които доказвали, че Foreign Strategic Investment Holding, дъщерно дружество на Société Wallonne de Gestion et de Participation, е имало поведението на частен инвеститор в условията на пазарна икономика.


title: Дело C-145/16: Решение на Съда (шести състав) от 16 февруари 2017 г. (преюдициално запитване от Gerechtshof Amsterdam — Нидерландия) — Aramex Nederland BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane (Преюдициално запитване — Регламент (ЕИО) № 2658/87 — Митнически съюз и Обща митническа тарифа — Тарифно класиране — Комбинирана номенклатура — Валидност — Регламент (ЕС) № 301/2012 — Позиции 8703 и 8711 — Триколесно превозно средство, наречено „Spyder)

text:
               10.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/10

         Решение на Съда (шести състав) от 16 февруари 2017 г. (преюдициално запитване от Gerechtshof Amsterdam — Нидерландия) — Aramex Nederland BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane
   (Дело C-145/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Регламент (ЕИО) № 2658/87 - Митнически съюз и Обща митническа тарифа - Тарифно класиране - Комбинирана номенклатура - Валидност - Регламент (ЕС) № 301/2012 - Позиции 8703 и 8711 - Триколесно превозно средство, наречено „Spyder))
   (2017/C 112/15)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Gerechtshof Amsterdam

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Aramex Nederland BV

      Ответник Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

      Диспозитив

   Комбинираната номенклатура в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, в редакцията му съгласно Регламент (ЕС) № 927/2012 на Комисията от 9 октомври 2012 г., трябва да се тълкува в смисъл, че триколесно превозно средство като разглежданото в главното производство, оборудвано с гуми, които са произведени за триколесните мотоциклети, но са сходни с тези за автомобилите, управлявано посредством кормило и снабдено със система за управление, действаща на принципа Акерман, попада в обхвата на позиция 8703 от тази номенклатура.

      (1)  ОВ C 200, 6.6.2016 г.