title: Дело C-372/20: Преюдициално запитване от Bundesfinanzgericht (Австрия), постъпило на 6 август 2020 г. — QY/Finanzamt Wien für den 8., 16. und 17. Bezirk

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/16

      Преюдициално запитване от Bundesfinanzgericht (Австрия), постъпило на 6 август 2020 г. — QY/Finanzamt Wien für den 8., 16. und 17. Bezirk
      (Дело C-372/20)
      (2020/C 433/20)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesfinanzgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: QY

         Ответник: Finanzamt Wien für den 8., 16. und 17. Bezirk

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли член 11, параграф 3, буква д) от Регламент № 883/2004 (1) да се тълкува в смисъл, че в неговия обхват попада положението на работничка, гражданка на държава членка, в която тя и децата ѝ пребивават, при положение че е наета по трудово правоотношение като сътрудник по програма за помощ за развитие от работодател със седалище в друга държава членка, и към трудовото правоотношение се прилага системата за задължително социално осигуряване на държавата по местоседалището на работодателя, при положение че работничката е командирована от работодателя в трета държава, макар и не веднага след назначаването ѝ, а след приключване на подготвителен период и след връщането ѝ за период на реинтеграция в държавата по местоседалището на работодателя?

                  2)

                  Нарушава ли национална разпоредба като член 53, параграф 1 от FLAG, който по-специално съдържа самостоятелна повеля за равно третиране с австрийските граждани, забраната за транспониране на регламенти по смисъла на член 288, параграф 2 от ДФЕС?
                  Въпроси 3—4 се отнасят до случая, при който положението на жалбоподателката попада в приложното поле на член 11, параграф 3, буква д) от Регламент № 883/2004 и при който правото на Съюза задължава единствено държавата членка на пребиваване да предоставя семейни обезщетения.

                  3)

                  Следва ли установената за работодатели в член 45, параграф 2 ДФЕС забрана за дискриминация на основание гражданство, закрепена субсидиарно и в член 18 ДФЕС, да се тълкува в смисъл, че тя противоречи на национална разпоредба като член 13, параграф 1 от Entwicklungshelfergesetz (Закон за сътрудниците по програма за помощ за развитие, наричан по-нататък „EHG“) в редакцията му, действаща до 31 декември 2018 г. (наричана по-нататък „старата редакция“), която обвързва правото на получаване на семейни обезщетения в държавата членка, която не е компетентна съгласно правото на Съюза, с изискването центърът на основните жизнени интереси на сътрудника по програма за помощ за развитие, съответно неговото обичайно пребиваване, да е било на територията на държавата членка по местоседалището на работодателя още преди започване на заетостта, при положение че това изискване следва да се изпълнява и от австрийските граждани?

                  4)

                  Следва ли член 68, параграф 3 от Регламент № 883/2004 и член 60, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 987/2009 (2) на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. за установяване процедурата за прилагане на системите за социална сигурност, ОВ L 284, 30 октомври 2009 г. (наричан по-нататък „Регламент № 987/2009“ или „Регламентът за прилагане“) да се тълкуват в смисъл, че институцията на държавата членка по осъществяване на заетостта, за която лицето, подало заявлението, предполага, че е с основна компетентност, и до която е подадено заявлението за семейни обезщетения, но чието законодателство не се прилага нито с приоритет, нито субсидиарно, но в която държава членка е налице право на семейни обезщетения съгласно алтернативна разпоредба от националното ѝ законодателство, е длъжна да приложи по аналогия разпоредбите относно задължението за препращане на заявлението, за предоставяне на информация, за издаване на временно решение относно приложимите правилата за предимство и за временното парично обезщетение?

                  5)

                  Само за ответния административен орган в качеството му на осигурителна институция ли се прилага задължението за издаване на временно решение относно приложимите правила за предимство, или това задължение е в сила и за административния съд, сезиран в производството по обжалване?

                  6)

                  В кой момент административният съд е длъжен да издаде предварително решение относно приложимите правила за предимство?
                  Въпрос 7 се отнася до случая, при който положението на молителят попада в приложното поле на член 11, параграф 3, буква а) от Регламент № 883/2004 и при който правото на ЕС задължава държавата по осъществяване на заетостта и държавата членка по пребиваване съвместно да предоставят семейни обезщетения.

                  7)

                  Следва ли изразът „тази институция […] препраща заявлението“ в член 68, параграф 3, буква а) от Регламент № 883/2004 и изразът „същата институция препраща […] искането“ в член 60 от Регламент № 987/2009 да се тълкуват в смисъл, че тези разпоредби обвързват институцията на държавата членка с основна компетентност и институцията на държавата членка с вторична компетентност по такъв начин, че двете държави членки трябва съвместно да обработят ЕДНО (едно, в единствено число) заявление за семейни обезщетения, или евентуалното доплащане от страна на институцията на държавата членка, чието законодателство следва да се прилага субсидиарно, следва да се заяви отделно от лицето, така че то трябва да подаде две физически отделни заявления (два отделни формуляра) до две институции на две държави членки, при което съответно се започват да текат различни срокове?
                  Въпроси 8—9 се отнасят за периода след 1 януари 2019 г., когато с въвеждането на индексацията на семейните помощи Австрия премахва предоставянето на семейна помощ за сътрудници по програма за помощ за развитие, като отменя член 13, параграф 1 от EHG (Entwicklungshelfergesetz, Закон за сътрудниците по програма за помощ за развитие) (старата редакция).

                  8)

                  Следва ли член 4, параграф 4 и членове 45 и 208 ДФЕС, член 4, параграф 3 ДЕС, членове 2, 3, 7 и дял II от Регламент № 883/2004 да се тълкуват в смисъл, че въвеждат обща забрана за държава членка да премахва семейните обезщетения за сътрудници по програми за помощ за развитие, които взимат членове на семейството си със себе си в третата държава, в която са изпратени на работа?
                  При условията на евентуалност — въпрос 9:
                  Следва ли член 4, параграф 4 и членове 45 и 208 ДФЕС, член 4, параграф 3 ДЕС, членове 2, 3, 7 и дял II от Регламент № 883/2004 да се тълкуват в смисъл, че тези разпоредби гарантират в случай като разглеждания в главното производство, че сътрудник по програма за помощ за развитие, който вече е придобил право на семейни обезщетения за предходни периоди, ще продължи да се ползва от това конкретно право занапред във времето, въпреки че държавата членка е отменила правото на семейни обезщетения за сътрудници по програми за помощ за развитие?

         (1)  Регламент (EО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социално осигуряване (ОВ L 166, 2004 г., стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82).

         (2)  Регламент (ЕО) № 987/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година за установяване процедурата за прилагане на Регламент (ЕО) № 883/2004 за координация на системите за социална сигурност (ОВ L 284, 2009 г., стр. 1).


title: Дело C-421/20: Преюдициално запитване от Oberlandesgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 8 септември 2020 г. — Acacia Srl/Bayerische Motoren Werke Aktiengesellschaft

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/19

      Преюдициално запитване от Oberlandesgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 8 септември 2020 г. — Acacia Srl/Bayerische Motoren Werke Aktiengesellschaft
      (Дело C-421/20)
      (2020/C 433/22)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Acacia Srl

         Ответник: Bayerische Motoren Werke Aktiengesellschaft

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Може ли при нарушение на промишлен дизайн на Общността националният съд по мястото на нарушението, сезиран с иска съгласно международната подсъдност по мястото на настъпване на фактите по член 82, параграф 5 от Регламент № 6/2002 (1), да приложи националното право на държавата членка по своето седалище (lex fori) към произтичащите от нарушението искания, които се отнасят до територията на тази държава членка?

                  2)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос: може ли „мястото, където е извършено първоначалното действие на нарушението“ по смисъла на решение на Съда, Nintendo/BigBen (C-24/16 и C-25/16) (2), за определяне на приложимото към произтичащите от нарушението искания право съгласно член 8, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 864/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 11 юли 2007 година относно приложимото право към извъндоговорни задължения („Рим II“) (наричан по-нататък „Регламент Рим II“) (3) да се намира и в държавата членка, в която пребивават потребителите, към които са насочени офертите в интернет, и в която стоките, нарушаващи промишления дизайн, се предлагат на пазара по смисъла на член 19 от Регламент № 6/2002, доколкото се оспорват само предлагането и пускането на пазара в тази държава членка, и тогава, когато офертите в интернет, на които се основават предлагането и пускането на пазара, са пуснати в друга държава членка?

         (1)  Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността (ОВ L 3, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 70).

         (2)  ECLI:EU:C:2017:724.

         (3)  ОВ L 199, 2007 г., стр. 40.


title: Дело C-434/20: Преюдициално запитване от Landgericht Frankfurt am Main (Германия), постъпило на 16 септември 2020 г. — flightright GmbH/SunExpressGünes Ekspres Havacilik A.S.

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/20

      Преюдициално запитване от Landgericht Frankfurt am Main (Германия), постъпило на 16 септември 2020 г. — flightright GmbH/SunExpressGünes Ekspres Havacilik A.S.
      (Дело C-434/20)
      (2020/C 433/23)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Frankfurt am Main

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: flightright GmbH

         Ответник: SunExpressGünes Ekspres Havacilik A.S.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли членове 4 и 7 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1) на Съвета от 11 февруари 2004 г. да се тълкуват в смисъл, че промяна на резервацията за друг, по-ранен полет, с който пътникът достига своя краен пункт на пристигане 10 часа и 1 минута преди планираното време за пристигане на първоначално резервирания полет, представлява случай на отказан достъп на борда, за който се дължи обезщетение?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос: трябва ли — както по принцип се изисква от член 3, параграф 2, респ. член 2, буква й) от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Съвета от 11 февруари 2004 г. — пътникът да се представи на гишето за регистрация, респ. да се представи за качване на борда съответно в посочения час или не по-късно от 45 минути преди обявения час на излитане на първоначално резервирания полет, за да се приложи Регламент (ЕО) № 261/2004 на Съвета от 11 февруари 2004 г., респ. да се обоснове наличието на отказан достъп на борда, за който се дължи обезщетение, въпреки че поради използването на променения по-ранен заместващ полет това фактически вече не е било възможно?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004, стр. 1; Специално издание на български език, глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-435/20: Преюдициално запитване от Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht (Германия), постъпило на 16 септември 2020 г. — C./Федерална република Германия

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/20

      Преюдициално запитване от Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht (Германия), постъпило на 16 септември 2020 г. — C./Федерална република Германия
      (Дело C-435/20)
      (2020/C 433/24)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: C.

         Ответник: Федерална република Германия

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Съвместима ли е с разпоредбите на член 33, параграф 2, буква г) и на член 2, буква р) от Директива 2013/32/ЕС (1) национална правна уредба, съгласно която молба за международна закрила може да бъде отхвърлена като недопустима последваща молба, когато първата процедура за предоставяне на убежище е приключила с постановяване на отказ и е проведена в друга държава — членка на ЕС?

                  2.

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос: съвместима ли е с разпоредбите на член 33, параграф 2, буква г) и на член 2, буква р) от Директива 2013/32/ЕС национална правна уредба, съгласно която молба за международна закрила може да бъде отхвърлена като недопустима последваща молба дори когато първата процедура за предоставяне на убежище е приключила с постановяване на отказ и не е проведена в държава — членка на ЕС, а в Швейцария?

                  3.

                  При отрицателен отговор на втория въпрос: съвместима ли е с разпоредбите на член 33, параграф 2, буква г) от Директива 2013/32/ЕС национална правна уредба, съгласно която, в случай на последваща молба, молбата за убежище е недопустима, без да се прави разлика между статут на бежанец и статут на лице под субсидиарна закрила?

         (1)  Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (OB L 180, 2013 г., стр. 60).


title: Дело C-438/20: Преюдициално запитване от Landgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 18 септември 2020 г. — BT/Eurowings GmbH

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/21

      Преюдициално запитване от Landgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 18 септември 2020 г. — BT/Eurowings GmbH
      (Дело C-438/20)
      (2020/C 433/25)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Düsseldorf

         Страни в главното производство

         Въззивник: BT

         Въззиваем: Eurowings GmbH

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Налице ли е „отказан достъп на борда“ по смисъла на член 4 и член 2, буква й) от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1) и когато на пътниците се отказва да бъдат превозени със съответния полет не чак на изхода за качване на борда на самолета (изхода за излитане), а още преди това, на гишето за регистрация, и по тази причина те дори не стигат до изхода за качване на борда (изхода за излитане)?

                  2.

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос: налице ли е „отказан достъп на борда“ по смисъла на член 4 и член 2, буква й) от Регламент (ЕО) № 261/2004 и когато на гишето за регистрация се отказва пътникът да бъде допуснат на борда само няколко минути преди времето на излитане по разписание, т.е. в момент, в който качването на пътниците на самолета очевидно вече е приключило и фактически вече не е възможно пътникът да бъде допуснат на борда?

                  3.

                  При отрицателен отговор на втория въпрос: представлява ли прехвърлянето на пътника към друг полет „отказан достъп на борда“ по смисъла на член 4 и член 2, буква й) от Регламента, когато пътникът стига до гишето за регистрация само няколко минути преди времето на излитане по разписание, т.е. в момент, в който качването на пътниците на самолета очевидно вече е приключило и фактически вече не е възможно пътникът да бъде допуснат на борда и превозът му е бил отказан поради вече приключилото качване на пътниците на самолета?

                  4.

                  При отрицателен отговор на първия, втория и третия въпрос: трябва ли член 2, буква й) от Регламент (ЕО) № 261/2004 да се тълкува в смисъл, че е налице „отказан достъп на борда“ по смисъла на член 2, буква й) от Регламента, когато пътниците се нареждат на опашката пред гишето за регистрация навреме (в случая: около два часа) преди излитането, но поради организационни пропуски на авиокомпанията (например, недостатъчен брой отворени гишета за регистрация, липса на персонал, неинформиране на пътниците по високоговорителната уредба) и/или поради неизправности, възникнали на летището (в случая: дефект на багажната лента), редът им на гишето за регистрация идва едва в момент (в случая: пет минути преди времето на излитане по разписание), в който качването на пътниците на самолета вече е приключило и по тази причина пътниците вече не могат да бъдат превозени?

         (1)  Регламент на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (OB L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-442/20: Преюдициално запитване от Amtsgericht Nürnberg (Германия), постъпило на 21 септември 2020 г. — flightright GmbH/Ryanair Designated Activity Company

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/22

      Преюдициално запитване от Amtsgericht Nürnberg (Германия), постъпило на 21 септември 2020 г. — flightright GmbH/Ryanair Designated Activity Company
      (Дело C-442/20)
      (2020/C 433/26)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Amtsgericht Nürnberg

         Страни в главното производство

         Ищец: flightright GmbH

         Ответник: Ryanair Designated Activity Company

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Представлява ли „извънредно обстоятелство“ по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1) синдикално организирана стачка на собствения персонал на опериращ въздушен превозвач?

                  2)

                  Има ли значение обстоятелството дали посочената стачка се води въз основа на искания на персонала, които до момента не са били закрепени с договор между персонала и опериращия въздушен превозвач?

                  3)

                  Има ли значение дали конкретната стачка е предизвикана от опериращия въздушен превозвач чрез определено поведение по време на преговорите със синдикатите?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-445/20: Преюдициално запитване от Amtsgericht Nürnberg (Германия), постъпило на 21 септември 2020 г. — PN и LM/Ryanair Designated Activity Company

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/24

      Преюдициално запитване от Amtsgericht Nürnberg (Германия), постъпило на 21 септември 2020 г. — PN и LM/Ryanair Designated Activity Company
      (Дело C-445/20)
      (2020/C 433/29)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Amtsgericht Nürnberg

         Страни в главното производство

         Ищци: PN, LM

         Ответник: Ryanair Designated Activity Company

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Представлява ли „извънредно обстоятелство“ по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1) синдикално организирана стачка на собствения персонал на опериращ въздушен превозвач?

                  2)

                  Има ли значение обстоятелството дали посочената стачка се води въз основа на искания на персонала, които до момента не са били закрепени с договор между персонала и опериращия въздушен превозвач?

                  3)

                  Има ли значение дали конкретната стачка е предизвикана от опериращия въздушен превозвач чрез определено поведение по време на преговорите със синдикатите?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-449/20: Преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo (Португалия), постъпило на 22 септември 2020 г. — Real Vida Seguros SA/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/24

      Преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo (Португалия), постъпило на 22 септември 2020 г. — Real Vida Seguros SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Дело C-449/20)
      (2020/C 433/30)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Supremo Tribunal Administrativo

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Real Vida Seguros SA

         Ответник: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Преюдициални въпроси

      Противоречи ли на свободното движение на капитали съгласно член 63 и сл. ДФЕС обстоятелството, че съгласно членове 31 и 2 от Estatuto dos Benefícios Fiscais (Статута на данъчните облекчения) за целите на данъка върху приходите на юридическите лица (IRC), платен от жалбоподателя за 1999 г. и 2000 г., могат да се приспадат 50 % от дивидентите, получени от национални (португалски) фондови борси, а да се считат за изключени от такова приспадане дивидентите, получени от фондови борси на други държави — членки на Европейския съюз?


title: Дело C-451/20: Преюдициално запитване от Landesgericht Korneuburg (Австрия), постъпило на 23 септември 2020 г. — Airhelp Limited/Austrian Airlines AG

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/25

      Преюдициално запитване от Landesgericht Korneuburg (Австрия), постъпило на 23 септември 2020 г. — Airhelp Limited/Austrian Airlines AG
      (Дело C-451/20)
      (2020/C 433/31)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesgericht Korneuburg

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Airhelp Limited

         Ответник: Austrian Airlines AG

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Следва ли член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1) да се тълкува в смисъл, че Регламентът следва да се приложи и за въздушен превоз, за който е направена една-единствена резервация и който се състои от два полета, като и двата полета трябва да се изпълнят от един (и същ) превозвач от Общността, ако както мястото на излитане на първия полет, така и мястото на пристигане на втория полет са в трета държава, а само мястото на пристигане на първия полет и мястото на излитане на втория полет са на територията на държава членка?
                  При утвърдителен отговор на [първия] въпрос:

                  2)

                  Следва ли член 5, параграф 1, буква в), подточка iii) от Регламент (ЕО) № 261/2004 да се тълкува в смисъл, че пътникът има право на обезщетение по член 7, параграф 1 от Регламента и тогава, когато съгласно предложеното му премаршрутиране би стигнал по разписание до крайния пункт на пристигане не повече от два часа след часа на пристигане по разписание на отменения полет, но всъщност не достига крайния пункт на пристигане в този времеви диапазон?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-456/20 P: Жалба, подадена на 21 септември 2020 г. от Crédit agricole SA срещу решението, постановено от Общия съд (втори разширен състав) на 8 юли 2020 г. по дело T-576/18, Crédit agricole SA/ЕЦБ

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/26

      Жалба, подадена на 21 септември 2020 г. от Crédit agricole SA срещу решението, постановено от Общия съд (втори разширен състав) на 8 юли 2020 г. по дело T-576/18, Crédit agricole SA/ЕЦБ
      (Дело C-456/20 P)
      (2020/C 433/33)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Crédit agricole SA (представители: A. Champsaur, A. Delors, avocates)

         Друга страна в производството: Европейска централна банка

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да отмени точка 2 от диспозитива на решението, постановено от Общия съд на 8 юли 2020 г. по дело T-576/18, Crédit Agricole SA/ЕЦБ, с което се отхвърля искането на жалбоподателя в частта за отмяна на Решение ECB/SSM/2018-FRCAG-75 на ЕЦБ от 16 юли 2018 г.,

                  —

                  да уважи всички искания, формулирани от жалбоподателя в първоинстанционното производство пред Общия съд,

                  —

                  да осъди ЕЦБ да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят твърди, че:

                  (1)

                  Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото, свързана с прилагането на член 26, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници, и нарушил принципа на прилагане с обратна сила на по-лекото наказание, като приел, че жалбоподателят е извършил нарушение при публикуването на информация по третия стълб и в декларацията си COREP за второто тримесечие на 2016 г.,

                  (2)

                  Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото и нарушил задължението за мотивиране, като не се произнесъл по основанието, изведено от допуснатото с Решение ECB/SSM/2018-FRCAG-75 нарушение на принципа на правната сигурност, и нарушил принципа на правната сигурност, като приел наличието на нарушение на член 26, параграф 3 от Регламент № 575/2013 макар изрично да признал липсата на яснота на тази разпоредба,

                  (3)

                  Общият съд допуснал нарушение на член 18, параграф 1 от Регламент (ЕС) 1024/2013 на Съвета от 15 октомври 2013 година за възлагане на Европейската централна банка на конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции, и на задължението за мотивиране, като не доказал наличието на небрежно поведение от страна на жалбоподателя,

                  (4)

                  Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото и нарушил задължението за мотивиране, като не се произнесъл по основанието, изведено от допуснатото с Решение ECB/SSM/2018-FRCAG-75 нарушение на принципа на пропорционалност и на принципа на равното третиране, и нарушил тези два принципа, като мълчаливо приел, че е налице основание за налагане на имуществена санкция.


title: Дело C-457/20 P: Жалба, подадена на 21 септември 2020 г. от Crédit agricole Corporate and Investment Bank срещу решението, постановено от Общия съд (втори разширен състав) на 8 юли 2020 г. по дело T-577/18, Crédit agricole Corporate and Investment Bank/ЕЦБ

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/27

      Жалба, подадена на 21 септември 2020 г. от Crédit agricole Corporate and Investment Bank срещу решението, постановено от Общия съд (втори разширен състав) на 8 юли 2020 г. по дело T-577/18, Crédit agricole Corporate and Investment Bank/ЕЦБ
      (Дело C-457/20 P)
      (2020/C 433/34)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Crédit agricole Corporate and Investment Bank (представители: A. Champsaur, A. Delors, avocates)

         Друга страна в производството: Европейска централна банка

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да отмени точка 2 от диспозитива на решението, постановено от Общия съд на 8 юли 2020 г. по дело T-577/18, Crédit Agricole Corporate and Investment Bank/ЕЦБ, с което се отхвърля искането на жалбоподателя в частта за отмяна на Решение ECB/SSM/2018-FRCAG-76 на ЕЦБ от 16 юли 2018 г.,

                  —

                  да уважи всички искания, формулирани от Crédit Agricole Corporate and Investment Bank в първоинстанционното производство пред Общия съд,

                  —

                  да осъди ЕЦБ да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква три основания:

                  (1)

                  Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото и нарушил задължението за мотивиране, като не се произнесъл по основанието, изведено от допуснатото с Решение ECB/SSM/2018-FRCAG-76 нарушение на принципа на правната сигурност, и нарушил принципа на правната сигурност, като приел наличието на нарушение на член 26, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници, макар изрично да признал липсата на яснота на тази разпоредба,

                  (2)

                  Общият съд допуснал нарушение на член 18, параграф 1 от Регламент (ЕС) 1024/2013 на Съвета от 15 октомври 2013 година за възлагане на Европейската централна банка на конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции, и на задължението за мотивиране, като не доказал наличието на небрежно поведение от страна на жалбоподателя,

                  (3)

                  Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото и нарушил задължението за мотивиране, като не се произнесъл по основанието, изведено от допуснатото с Решение ECB/SSM/2018-FRCAG-76 нарушение на принципа на пропорционалност и на принципа на равното третиране, и нарушил тези два принципа, като мълчаливо приел, че е налице основание за налагане на имуществената санкция.


title: Дело C-458/20 P: Жалба, подадена на 21 септември 2020 г. от CA Consumer Finance срещу решението, постановено от Общия съд (втори разширен състав) на 8 юли 2020 г. по дело T-578/18, CA Consumer Finance/ЕЦБ

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/28

      Жалба, подадена на 21 септември 2020 г. от CA Consumer Finance срещу решението, постановено от Общия съд (втори разширен състав) на 8 юли 2020 г. по дело T-578/18, CA Consumer Finance/ЕЦБ
      (Дело C-458/20 P)
      (2020/C 433/35)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: CA Consumer Finance (представители: A. Champsaur, A. Delors, avocates)

         Друга страна в производството: Европейска централна банка

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да отмени точка 2 от диспозитива на решението, постановено от Общия съд на 8 юли 2020 г. по дело T-578/18, CA Consumer Finance/ЕЦБ, с което се отхвърля искането на жалбоподателя в частта за отмяна на Решение ECB/SSM/2018-FRCAG-77 на ЕЦБ от 16 юли 2018 г.,

                  —

                  да уважи всички искания, формулирани от CA Consumer Finance в първоинстанционното производство пред Общия съд, и

                  —

                  да осъди ЕЦБ да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква три основания:

                  (1)

                  Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото и нарушил задължението за мотивиране, като не се произнесъл по основанието, изведено от допуснатото с Решение ECB/SSM/2018-FRCAG-77 нарушение на принципа на правната сигурност, и нарушил принципа на правната сигурност, като приел наличието на нарушение на член 26, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници, макар изрично да признал липсата на яснота на тази разпоредба,

                  (2)

                  Общият съд допуснал нарушение на член 18, параграф 1 от Регламент (ЕС) 1024/2013 на Съвета от 15 октомври 2013 година за възлагане на Европейската централна банка на конкретни задачи относно политиките, свързани с пруденциалния надзор над кредитните институции, и на задължението за мотивиране, като не доказал наличието на небрежно поведение от страна на жалбоподателя,

                  (3)

                  Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото и нарушил задължението за мотивиране, като не се произнесъл по основанието, изведено от допуснатото с Решение ECB/SSM/2018-FRCAG-77 нарушение на принципа на пропорционалност и на принципа на равното третиране, и нарушил тези два принципа, като мълчаливо приел, че е налице основание за налагане на имуществената санкция.


title: Дело C-462/20: Преюдициално запитване от Tribunale di Milano (Италия), постъпило на 25 септември 2020 г. — Associazione per gli Studi Giuridici sull’Immigrazione (ASGI) и др. /Presidenza del Consiglio dei Ministri — Dipartimento per le politiche della famiglia, Ministero dell’Economia e delle Finanze

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/28

      Преюдициално запитване от Tribunale di Milano (Италия), постъпило на 25 септември 2020 г. — Associazione per gli Studi Giuridici sull’Immigrazione (ASGI) и др. /Presidenza del Consiglio dei Ministri — Dipartimento per le politiche della famiglia, Ministero dell’Economia e delle Finanze
      (Дело C-462/20)
      (2020/C 433/36)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale di Milano

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Associazione per gli Studi Giuridici sull’Immigrazione (ASGI), Avvocati per niente onlus (APN), Associazione NAGA — Organizzazione di volontariato per l’Assistenza Socio-Sanitaria e per i Diritti di Cittadini Stranieri, Rom e Sinti

         Ответници: Presidenza del Consiglio dei Ministri — Dipartimento per le politiche della famiglia, Ministero dell’Economia e delle Finanze

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допуска ли член 11, параграф 1, буква г) или е) от Директива 2003/109/ЕО (1) национална правна уредба като разглежданата, която предвижда издаването от правителството на държава членка само на граждани на тази държава членка и на други държави — членки на Европейския съюз, с изключение на дългосрочно пребиваващите граждани на трети държави, на документ, който дава право на отстъпка при доставката на стоки или услуги от публични и частни субекти, сключили споразумение с правителството на тази държава членка?

                  2)

                  Допуска ли член 12, параграф 1, буква д) от Директива 2011/98/ЕС (2) във връзка с член 1, буква щ) и член 3, буква й) от Регламент (ЕО) № 883/2004 (3) или член 12, параграф 1, буква ж) от Директива 2011/98/ЕС национална правна уредба като разглежданата, която предвижда издаването от правителството на държава членка само на граждани на тази държава членка и на други държави — членки на Европейския съюз, с изключение на гражданите на трети държави, посочени в член 3, параграф 1, букви б) и в) от Директива 2011/98/ЕС, на документ, който дава право на отстъпка при доставката на стоки или услуги от публични и частни субекти, сключили споразумение с правителството на тази държава членка?

                  3)

                  Допуска ли член 14, параграф 1, буква д) от Директива 2009/50/ЕО (4) във връзка с член 1, буква щ) и член 3, буква й) от Регламент (ЕО) № 883/2004 или член 14, параграф 1, буква ж) от Директива 2009/50/ЕО национална правна уредба като разглежданата, която предвижда издаването от правителството на държава членка само на граждани на тази държава членка и на други държави — членки на Европейския съюз, с изключение на гражданите на трети държави, притежаващи „синя карта на ЕС“ по смисъла на Директива 2009/50/ЕО, на документ, който дава право на отстъпка при доставката на стоки или услуги от публични и частни субекти, сключили споразумение с правителството на тази държава членка?

                  4)

                  Допуска ли член 29 от Директива 2011/95/ЕС национална правна уредба като разглежданата, която предвижда издаването от правителството на държава членка само на граждани на тази държава членка и на други държави — членки на Европейския съюз, с изключение на гражданите на трети държави, които се ползват от международна закрила, на документ, който дава право на отстъпка при доставката на стоки или услуги от публични и частни субекти, сключили споразумение с правителството на тази държава членка?

         (1)  Директива 2003/109/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 година относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни (ОВ L 16, 2004 г., стр. 44; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 225).

         (2)  Директива 2011/98/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно единна процедура за кандидатстване на граждани на трети държави за единно разрешение за пребиваване и работа на територията на държава членка и относно общ набор от права за работници от трети държави, законно пребиваващи в държава членка (ОВ L 343, 2011 г., стр. 1).

         (3)  Регламент (EО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социално (ОВ L 166, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82).

         (4)  Директива 2009/50/ЕО на Съвета от 25 май 2009 година относно условията за влизане и пребиваване на граждани на трети държави за целите на висококвалифицирана трудова заетост (ОВ L 155, 2009 г., стр. 17).


title: Дело C-467/20: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hamburg (Германия), постъпило на 28 септември 2020 г. — BC/Deutsche Lufthansa AG

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/31

      Преюдициално запитване от Amtsgericht Hamburg (Германия), постъпило на 28 септември 2020 г. — BC/Deutsche Lufthansa AG
      (Дело C-467/20)
      (2020/C 433/38)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Amtsgericht Hamburg

         Страни в главното производство

         Ищец: BC

         Ответник: Deutsche Lufthansa AG

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 5, параграф 1, буква в) и член 7, параграф 1 във връзка с член 3, параграф 5 от Регламент № 261/2004 (1) да се тълкуват в смисъл, че при директно свързан полет, съставен от два полета, за които е направена една-единствена резервация, започващ от летище извън територията на държавите членки (в трета държава), с краен пункт летище на територията на държава членка и с преминаване през летище в трета държава, пътникът, който е пристигнал в крайния пункт със закъснение от три часа или повече, дължащо се на първия полет, извършен от установен в трета държава превозвач в рамките на споразумение за съвместно използване на кодове, може да предяви своя иск за обезщетение на основание на посочения регламент срещу въздушния превозвач от Общността, при когото е направена единната резервация и който е извършил само втория полет?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-470/20: Преюдициално запитване от Riigikohus (Естония), постъпило на 29 септември 2020 г. — AS Veejaam, OÜ Espo/AS Elering

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/31

      Преюдициално запитване от Riigikohus (Естония), постъпило на 29 септември 2020 г. — AS Veejaam, OÜ Espo/AS Elering
      (Дело C-470/20)
      (2020/C 433/39)
      Език на производството: естонски

         Запитваща юрисдикция

      Riigikohus

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: AS Veejaam, OÜ Espo

         Ответник: AS Elering

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли правилата на Съюза относно държавните помощи, по-специално изискването за наличие на стимулиращ ефект, предвидено в параграф 50 от Съобщението на Комисията, озаглавено „Насоки относно държавната помощ за опазване на околната среда и за енергетика за периода 2014—2020 г.“ (1), да се тълкуват в смисъл, че схема за помощи — която позволява на производител на електроенергия от възобновяеми източници да кандидатства за изплащането на държавна помощ след започването на работата по даден проект в случая, когато национална разпоредба предоставя на всеки производител, който отговаря на законоустановените условия, право на получаване на подкрепата и не дава право на преценка на компетентния орган в това отношение — е в съответствие с тези правила?

                  2)

                  Изключено ли е държавна помощ да има стимулиращ ефект във всички случаи, в които инвестицията, която е основание за предоставянето на помощта, е била предприета поради изменението на условията на екологично разрешение, включително и когато заявителят, както в настоящия случай, вероятно би прекратил дейността си поради по-строгите условия, определени с разрешението, ако не беше получил държавната помощ?

                  3)

                  Като се имат предвид по-специално съображенията на Съда на Европейския съюз, изложени в решение по дело С-590/14 Р (т. 49 и 50) (2), става ли въпрос за нова помощ по смисъла на член 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2015/1589 (3), когато, както в настоящия случай, с решение относно държавна помощ Комисията e обявила за съвместими с вътрешния пазар както съществуваща схема за помощи, така и планирани изменения и държавата е посочила по-специално че ще прилага съществуващата схема за помощи само до определена крайна дата, при положение че съществуващата въз основа на приложимата правна уредба схема за помощи продължава да се прилага извън посочената от държавата крайна дата?

                  4)

                  Когато Комисията впоследствие вземе решение да не повдига възражения срещу схема за помощи, прилагана в нарушение на член 108, параграф 3 ДФЕС, лицата, които имат право на оперативна помощ, имат ли право да искат помощта да им бъде изплатена и за периода преди датата на приемане на решението на Комисията, при условие че националните процесуални разпоредби допускат това?

                  5)

                  Има ли право на помощ, независимо от разпоредбата на член 108, параграф 3 ДФЕС, заявител, който е кандидатствал за оперативна помощ по схема за помощи и е започнал работата по проект, отговарящ на условия, които са били счетени за съвместими с вътрешния пазар, към момент, в който схемата за помощи е била прилагана законосъобразно, но е кандидатствал за държавната помощ към момент, в който срокът на схемата за помощи е бил удължен, без да бъде уведомена Комисията?

         (1)  ОВ C 200, 2014 г., стр. 1.

         (2)  Решение на Съда от 26 октомври 2016 г., DEI/Комисия (C-590/14 P, EU:C:2016:797).

         (3)  Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 248, 2015 г., стр. 9).


title: Дело C-473/20: Преюдициално запитване, отправено от Софийски районен съд (България) на 30 септември 2020 година — „ИНВЕСТ ФОНД МЕНИДЖМЪНТ“ АД / Комисия за финансов надзор

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/32

      Преюдициално запитване, отправено от Софийски районен съд (България) на 30 септември 2020 година — „ИНВЕСТ ФОНД МЕНИДЖМЪНТ“ АД / Комисия за финансов надзор
      (Дело C-473/20)
      (2020/C 433/40)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Софийски районен съд

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: „ИНВЕСТ ФОНД МЕНИДЖМЪНТ“ АД

         Ответник: Комисия за финансов надзор

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Какъв е вложеният смисъл от европейския законодател в понятието „съществени елементи“ на проспектите, употребено в чл. 72 от Директива 2009/65/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (OB L 302/32 от 17.11.2009 г.)?

                  2.

                  Следва ли разпоредбата на чл. 69, § 2 от Директива 2009/65/ЕО на ЕП и Съвета от 13 юли 2009 г. да се тълкува в смисъл, че всяка промяна на минимално изискуемата информация в проспектите, предвидена в приложение I, списък А, винаги попада в понятието „съществени елементи“ по чл. 72 от директивата, което да налага тяхното своевременно актуализиране?

                  3.

                  При евентуален отрицателен отговор на въпрос № 2, следва ли да се приеме, че информацията относно промяната при персоналния състав на членовете на съвета на директорите на дадено управляващо дружество, които не са изпълнителни членове и на които не е възложеното управлението, попада в обхвата на понятието „съществени елементи“, употребено в чл. 72 от Директива 2009/65/ЕО на ЕП и Съвета от 13 юли 2009 г.?

                  4.

                  Следва ли разпоредбата на чл. 99а, б. „с“ от Директива 2009/65/ЕО на ЕП и Съвета от 13 юли 2009 г. да се тълкува в смисъл, че е допустимо налагането на санкция на управляващо дружество — за всеки един от управляваните от него взаимни фондове, единствено в случаите на системно неспазване на задълженията по отношение на предоставяната на инвеститорите информация, наложени в съответствие с националните разпоредби за транспониране на членове 68—82 от Директива 2009/65/ЕО на ЕП и Съвета от 13 юли 2009 г.?

         (1)  OB 2009, L 302, стр. 32


title: Дело C-487/20: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Alba Iulia (Румъния), постъпило на 2 октомври 2020 г. — Philips Orăştie S.R.L./Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/34

      Преюдициално запитване от Curtea de Apel Alba Iulia (Румъния), постъпило на 2 октомври 2020 г. — Philips Orăştie S.R.L./Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
      (Дело C-487/20)
      (2020/C 433/42)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Curtea de Apel Alba Iulia

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: SC Philips Orăştie S.R.L.

         Ответник: Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Преюдициален въпрос

      Могат ли разпоредбите на член 179[, първа алинея] и на член 183[, първа алинея] от Директива 112/2006/ЕО (1) във връзка с принципите на равностойност, ефективност и неутралност да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба/практика, съгласно която размерът на подлежащия на възстановяване ДДС се намалява, като при изчисляването на дължимия ДДС се включват сумите за допълнителни задължения за плащане, определени с ревизионен акт, който е отменен с неокончателно решение, когато тези допълнителни задължения са гарантирани с банкова гаранция и уредбата на националното данъчно производство признава суспензивен ефект върху изпълнението на тази гаранция за другите такси и данъци?

         (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-484/20: Преюдициално запитване от Oberlandesgericht München (Германия), постъпило на 1 октомври 2020 г. — Vodafone Kabel Deutschland GmbH/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/33

      Преюдициално запитване от Oberlandesgericht München (Германия), постъпило на 1 октомври 2020 г. — Vodafone Kabel Deutschland GmbH/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.
      (Дело C-484/20)
      (2020/C 433/41)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberlandesgericht München

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Vodafone Kabel Deutschland GmbH

         Ответник: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

         Преюдициален въпрос

      Следва ли член 62, параграф 4 от Директива (ЕС) 2015/2366 (1) да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба или практика, която при договори с продължително изпълнение с потребители позволява като преходен режим забраната за начисляване на такси за използването на платежни инструменти и платежни услуги да се прилага съгласно съответната национална правна разпоредба за транспониране само когато договорното задължение, на което се основават плащанията, е възникнало след 13 януари 2018 г., а да не се прилага, когато то е възникнало преди 13 януари 2018 г., въпреки че обработката на (последващи) платежни операции започва едва след 13 януари 2018 г.?

         (1)  Директива (ЕС) 2015/2366 на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2015 година за платежните услуги във вътрешния пазар, за изменение на директиви 2002/65/ЕО, 2009/110/ЕО и 2013/36/ЕС и Регламент (ЕС) № 1093/2010 и за отмяна на Директива 2007/64/ЕО (ОВ L 337, 2015 г., стр. 35).


title: Дело C-490/20: Преюдициално запитване, отправено от Административен съд София-град (България) на 2 октомври 2020 година — В.М.А. / Столична община, район „Панчарево“

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/35

      Преюдициално запитване, отправено от Административен съд София-град (България) на 2 октомври 2020 година — В.М.А. / Столична община, район „Панчарево“
      (Дело C-490/20)
      (2020/C 433/44)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Административен съд София-град

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: В.М.А.

         Ответник: Столична община, район „Панчарево“

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Следва ли член 20 и член 21 ДФЕС, както и член 7, 24 и 45 от Хартата на основните права на ЕС, да се тълкуват в смисъл, че не допускат българските административни органи, сезирани с искане за удостоверяване на раждане на дете, български гражданин, настъпило в друга държава-членка на ЕС, и удостоверено с испански акт за раждане, в който са вписани две лица от женски пол като майки, без да се уточнява дали и коя от тях е биологичната майка на детето, да откажат да издадат български акт за раждане с мотива, че жалбоподателят отказва да посочи коя е биологичната майка на детето?

                  2.

                  Следва ли член 4, параграф 2, ДЕС, както и член 9 от Хартата на основните права на ЕС, да се тълкува в смисъл, че зачитането на националната и конституционна идентичност на държавите-членки на ЕС предполага, че последните разполагат с широко право на преценка по отношение на правилата за установяване на произход. По-конкретно:

                              —

                              Следва ли чл. 4, параграф 2, ДЕС да се тълкува в смисъл, че позволява на държавите-членки да изискат информация за биологичния произход на детето?

                              —

                              Следва ли чл. 4, параграф 2, ДЕС, заедно с чл. 7 и член 24 § 2 от Хартата, да се тълкуват с смисъл, че е необходимо да се търси баланс между националната и конституционна идентичност на държава-членка, като се има предвид, че към настоящия момент липсва консенсус както в ценностно така и в правно отношение досежно възможността да се впишат като родители в акт за раждане лица от един и същ пол, без да се уточнява дали и кой от тях е биологичен родител на детето, и висшият интерес на детето? При утвърдителен отговор, как конкретно би могъл да се постигне този баланс?

                  3.

                  Имат ли значение за отговора на първия въпрос правните последици от Брекзит, доколкото едната майка, посочена в акта за раждане, издаден в друга държава-членка, е гражданка на Обединеното кралство, а другата е гражданка на държава-членка на ЕС, като се има предвид по-специално фактът, че отказът за издаването на български акт за раждане на детето възпрепятства издаване на документ за самоличност на детето от държава-членка на ЕС и оттук, евентуално, затруднява пълноценното упражняване на неговите права на европейски гражданин?

                  4.

                  В случай на положителен отговор по първия въпрос, налага ли правото на ЕС, и по-специално принципът на ефективност, задължение за компетентните национални власти да се отклонят от образеца за съставяне на акт за раждане, който е част от действащото национално право?


title: Дело C-499/20: Преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias (Гърция), постъпило на 1 октомври 2020 г. — DIMCO Dimovasili M.I.K.E./Ypourgos Perivallontos kai Energeias

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/37

      Преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias (Гърция), постъпило на 1 октомври 2020 г. — DIMCO Dimovasili M.I.K.E./Ypourgos Perivallontos kai Energeias
      (Дело C-499/20)
      (2020/C 433/46)
      Език на производството: гръцки

         Запитваща юрисдикция

      Symvoulio tis Epikrateias

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: DIMCO Dimovasili M.I.K.E.

         Ответник: Ypourgos Perivallontos kai Energeias

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 4, параграф 1.1, член 7, параграф 4 и член 8, във връзка с приложение I към Директива 97/23/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 май 1997 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки във връзка със съоръженията под налягане (ОВ L 181), да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба като параграфи 1.2.4, P9.5.6.9 и P9.5.8.2 от гръцкия технически регламент на разглежданите в главното производство вътрешни инсталации за природен газ с работно налягане до 500 mbar, които определят по съображения за сигурност на лицата предимно в случаи на земетресения, условия и ограничения (задължение за вентилация, забрана за заземено пресичане), що се отнася до начина за инсталиране на съоръжения под налягане (газови тръбопроводи), когато посочените условия и ограничения се прилагат без разлика и по отношения на тръбопроводи, които подобно на разглежданите в главното производство, имат маркировка „CE“ и са сертифицирани от производителя като подлежащи на безопасно инсталиране и използване, без да съответстват на посочените по-горе условия и ограничения? Или
      напротив горепосочените разпоредби на Директива 97/23/ЕО във връзка с член 2 от нея трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат условия и ограничения, които произтичат от начините за инсталация на съоръжения под налягане (газови тръбопроводи) като разглежданите в настоящото производство?


title: Дело C-510/20: Иск, предявен на 12 октомври 2020 — Европейска комисия / Република България

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/39

      Иск, предявен на 12 октомври 2020 — Европейска комисия / Република България
      (Дело C-510/20)
      (2020/C 433/48)
      Език на производството: български

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: O. Beynet, Иван Залогин, представители)

         Ответник: Република България

         Искания

                  —

                  Да бъде установено, че Република България не е изпълнила задълженията си по член 5, параграф 2, буква а), подточки i), ii) и iii) и член 17, параграфи 2 и 3 от Директива 2008/56/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 година за създаване на рамка за действие на Общността в областта на политиката за морска среда.

                  —

                  Република България да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и главни доводи

      В нарушение на горепосочените разпоредби от Директива 2008/56/ЕО Република България е пропуснала да предостави на Комисията в срок задължителните актуализации на първоначалната оценка на състоянието на морската среда, определянето на добро състояние на околната среда и екологичните цели.

         (1)  OB 2008, L 164, стр. 19


title: Дело C-520/20: Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Силистра (България) на 16 октомври 2020 година — DB, LY / Началник на Районно управление гр. Силистра при Областна дирекция на Министерство на вътрешните работи

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/40

      Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Силистра (България) на 16 октомври 2020 година — DB, LY / Началник на Районно управление гр. Силистра при Областна дирекция на Министерство на вътрешните работи
      (Дело C-520/20)
      (2020/C 433/49)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Административен съд — Силистра

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: DB, LY

         Ответник: Началник на Районно управление гр. Силистра при Областна дирекция на Министерство на вътрешните работи

         Преюдициален въпрос

      Следва ли чл. 39 и по-специално чл. 39 § 3 от Решение 2007/533/ПВР на Съвета от 12 юни 2007 година относно създаването, функционирането и използването на Шенгенската информационна система от второ поколение (ШИС II), да се тълкува в смисъл, че се допуска национална уредба и административни практики, съгласно които, когато са налице данни, обосноваващи извод, че сигналът, въведен в ШИС, излиза от обхвата на целите, за постигането на които е регистриран, и по-конкретно на тези от чл. 38 § 1, компетентният изпълняващ орган може и следва да откаже изпълнението.


title: Дело T-316/18: Решение на Общия съд от 15 октомври 2020 г. — První novinová společnost/Комисия (Държавни помощи — Пощенски сектор — Задължение за предоставяне на универсална услуга — Решение да не се повдигат възражения — Защита на процесуалните права — Продължителност на производството — Пълно и достатъчно разглеждане на преписката от Комисията — Компенсация за изпълнение на задължението за предоставяне на универсална услуга — Услуга от общ икономически интерес — Директива 97/67/ЕО — Метод на избегнатите нетни разходи — Задължение за мотивиране)

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/42

      Решение на Общия съд от 15 октомври 2020 г. — První novinová společnost/Комисия
      (Дело T-316/18) (1)

      (Държавни помощи - Пощенски сектор - Задължение за предоставяне на универсална услуга - Решение да не се повдигат възражения - Защита на процесуалните права - Продължителност на производството - Пълно и достатъчно разглеждане на преписката от Комисията - Компенсация за изпълнение на задължението за предоставяне на универсална услуга - Услуга от общ икономически интерес - Директива 97/67/ЕО - Метод на избегнатите нетни разходи - Задължение за мотивиране)
      (2020/C 433/51)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: První novinová společnost a.s., встъпило в правата на Mediaservis s.r.o. (Прага, Чешка република) (представители: D. Vosol и C. Schneider, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: L. Flynn, D. Recchia и K. Blanck)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Чешка република (представители: M. Smolek, J. Vláčil, T. Müller и I. Gavrilová), Česká pošta s. p. (Прага) (представител: P. Kadlec, адвокат)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C(2018) 753 окончателен на Комисията от 19 февруари 2018 година, държавна помощ SA.45281 (2017/N) и държавна помощ SA. 44859 (2016/FC), с което се обявява, че компенсациите, предоставени от Чешката република на Česká pošta за осъществяването на нейната пощенска дейност в рамките на задължението за предоставяне на универсална услуга през периода 2013—2017 г., представляват държавна помощ, съвместима с вътрешния пазар в съответствие с член 106, параграф 2 ДФЕС.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  První novinová společnost a.s., встъпило в правата на Mediaservis s. r. o., понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейската комисия.

                  3)

                  Чешката република и Česká pošta s. p. понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 276, 6.8.2018 г.


title: Съединени дела T-479/11 RENV и T-157/12 RENV: Решение на Общия съд от 5 октомври 2020 г. — Франция и IFP Énergies nouvelles/Комисия (Държавни помощи — Научни изследвания в областта на петролните залежи — Схема за помощ, приведена в действие от Франция — Имплицитна неограничена държавна гаранция, предоставена на IFPEN посредством даването на статут на EPIC — Предимство — Презумпция за съществуването на предимство — Пропорционалност)

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/41

      Решение на Общия съд от 5 октомври 2020 г. — Франция и IFP Énergies nouvelles/Комисия
      (Съединени дела T-479/11 RENV и T-157/12 RENV) (1)

      (Държавни помощи - Научни изследвания в областта на петролните залежи - Схема за помощ, приведена в действие от Франция - Имплицитна неограничена държавна гаранция, предоставена на IFPEN посредством даването на статут на EPIC - Предимство - Презумпция за съществуването на предимство - Пропорционалност)
      (2020/C 433/50)
      Език на производството: френски

         Страни

         Ищец по дело T-479/11 RENV: Френска република (представител: P. Dodeller)

         Ищец по дело T-157/12 RENV: IFP Énergies nouvelles (Рюей Малмезон, Франция) (представители: E. Lagathu и É. Barbier de La Serre, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: B. Stromsky и D. Grespan)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение 2012/26/ЕС на Комисията от 29 юни 2011 година относно държавна помощ C 35/08 (ex NN 11/08), отпусната от Франция на публичноправната организация Institut français du pétrole (ОВ L 14, 2012 г., стр. 1)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя член 5, параграфи 3 и 4, както и член 6, параграф 1, доколкото се отнася до максималното въздействие на държавната гаранция съгласно оценката в член 5, параграфи 3 и 4 от Решение 2012/26/ЕС на Комисията от 29 юни 2011 година относно държавна помощ C 35/08 (ex NN 11/08), отпусната от Франция на публичноправната организация Institut français du pétrole.

                  2)

                  Отхвърля жалбите в останалата им част.

                  3)

                  Европейската комисия, Френската република и IFP Énergies nouvelles понасят направените от тях съдебни разноски по дела T-479/11 и T-157/12.

                  4)

                  Френската република, IFP Énergies nouvelles и Комисията понасят направените от тях съдебни разноски по дело C-438/16 P.

                  5)

                  Френската република понася направените от нея съдебни разноски заедно със съдебните разноски, направени от Комисията, по дело T-479/11 RENV.

                  6)

                  IFP Énergies nouvelles и Комисията понасят направените от тях съдебни разноски по дело T-157/12 RENV.

         (1)  ОВ C 340, 19.11.2011 г.


title: Дело T-583/18: Решение на Общия съд от 5 октомври 2020 г. — GVN/Комисия (Държавни помощи — Обществен пътнически превоз — Компенсиране на разходите, свързани със задълженията за извършване на обществена услуга — Задължение за определяне на максимални тарифи за ученици, студенти, чираци и лица с намалена подвижност — Член 7a от Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz (Закон за местния транспорт на провинция Долна Саксония) — Решение да не се повдигат възражения — Член 3, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 — Прехвърляне на финансови средства от провинция на органи, които организират пътнически превози на общинско равнище — Понятие за помощ)

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/42

      Решение на Общия съд от 5 октомври 2020 г. — GVN/Комисия
      (Дело T-583/18) (1)

      (Държавни помощи - Обществен пътнически превоз - Компенсиране на разходите, свързани със задълженията за извършване на обществена услуга - Задължение за определяне на максимални тарифи за ученици, студенти, чираци и лица с намалена подвижност - Член 7a от Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz (Закон за местния транспорт на провинция Долна Саксония) - Решение да не се повдигат възражения - Член 3, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 - Прехвърляне на финансови средства от провинция на органи, които организират пътнически превози на общинско равнище - Понятие за помощ)
      (2020/C 433/52)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Gesamtverband Verkehrsgewerbe Niedersachsen e.V. (GVN) (Хановер, Германия) (представител: C. Antweiler, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: F. Tomat и K.-P. Wojcik)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Федерална република Германия (представители: J. Möller, D. Klebs и S. Heimerl) и Land Niedersachsen (Германия) (представители: S. Barth и H. Gading, адвокати)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C(2018) 4385 final на Комисията от 12 юли 2018 г. да не се повдигат възражения по отношение на мярката, приета от провинция Долна Саксония съгласно член 7а от Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz [преписка SA.46538 (2017/NN)] (ОВ C 292, 2018 т., стр. 1)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Gesamtverband Verkehrsgewerbe Niedersachsen e.V. (GVN) понася освен направените от него съдебни разноски и разноските, направени от Европейската комисия.

                  3)

                  Федерална република Германия и провинция Долна Саксония понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 427, 26.11.2018 г.


title: Дело T-597/18: Решение на Общия съд от 5 октомври 2020 г. — Hermann Albers/Комисия (Държавни помощи — Обществен пътнически превоз — Компенсация за разходи, свързани с изпълнението на задължения за обществени услуги — Задължение за установяване на максимални тарифи за ученици, студенти, стажанти и лица с намалена подвижност — Член 7a от Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz (Закон за местния транспорт на Долна Саксония) — Решение да не се повдигат възражения — Член 3, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 — Прехвърляне на финансови средства от федерална провинция на органите, организиращи превоза на общинско равнище — Понятие за помощ — Задължение за уведомяване)

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/43

      Решение на Общия съд от 5 октомври 2020 г. — Hermann Albers/Комисия
      (Дело T-597/18) (1)

      (Държавни помощи - Обществен пътнически превоз - Компенсация за разходи, свързани с изпълнението на задължения за обществени услуги - Задължение за установяване на максимални тарифи за ученици, студенти, стажанти и лица с намалена подвижност - Член 7a от Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz (Закон за местния транспорт на Долна Саксония) - Решение да не се повдигат възражения - Член 3, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 - Прехвърляне на финансови средства от федерална провинция на органите, организиращи превоза на общинско равнище - Понятие за помощ - Задължение за уведомяване)
      (2020/C 433/53)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Hermann Albers e.K. (Нойбьоргер, Германия) (представител: S. Roling, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: F. Tomat и K.-P. Wojcik)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Федерална република Германия (представители: J. Möller, D. Klebs и S. Heimerl) и Land Niedersachsen (Германия) (представители: S. Barth и H. Gading, адвокати)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C(2018) 4385 final на Комисията от 12 юли 2018 г. да не повдига възражения срещу мярката, приета от Land Niedersachsen съгласно член 7a от Niedersächsisches Nahverkehrsgesetz (Закон за местния транспорт на Долна Саксония) (преписка SA. 46697 [2017/NN]) (ОВ C 292, 2018 г., стр. 1)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Hermann Albers e.K. понася, освен направените от него съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.

                  3)

                  Федерална република Германия и Land Niedersachsen понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 427, 26.11.2018 г.


title: Дело T-48/19: Решение на Общия съд от 15 октомври 2020 г. — smart things solutions/EUIPO — Samsung Electronics (smart:)things) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Европейския съюз „smart:)things“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Член 59, параграф 1, буква a) от Регламент 2017/1001 — Член 95, параграф 1 от Регламент 2017/1001)

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/44

      Решение на Общия съд от 15 октомври 2020 г. — smart things solutions/EUIPO — Samsung Electronics (smart:)things)
      (Дело T-48/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Европейския съюз „smart:)things“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Член 59, параграф 1, буква a) от Регламент 2017/1001 - Член 95, параграф 1 от Регламент 2017/1001)
      (2020/C 433/54)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: smart things solutions GmbH (Зеефелд, Германия) (представител: R. Dissmann, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: A. Söder, H. O’Neill и V. Ruzek)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Samsung Electronics GmbH (Швалбах/Таунус, Германия) (представители: T. Schmitz, M. Breuer и И. Димитров, адвокати)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 20 ноември 2018 г. (преписка R 835/2018-4), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Samsung Electronics и smart things solutions.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда smart things solutions GmbH да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати тези, направени от Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) и от Samsung Electronics GmbH.

         (1)  ОВ C 103, 18.3.2019 г.


title: Дело T-249/19: Решение на Общия съд от 15 октомври 2020 г. — Karpeta-Kovalyova/Комисия (Публична служба — Договорно наети служители — Възнаграждение — Решение, с което се отказва правото на надбавка за експатриране, на дневна надбавка, на надбавка за настаняване и възстановяването на разноските за преместване и пътните разноски при постъпване на служба — Член 4, параграф 1, буква а) от приложение VII от Правилника — Дипломатически статут — Петгодишен референтен период — Понятие за обичайно местоживеене)

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/45

      Решение на Общия съд от 15 октомври 2020 г. — Karpeta-Kovalyova/Комисия
      (Дело T-249/19) (1)

      (Публична служба - Договорно наети служители - Възнаграждение - Решение, с което се отказва правото на надбавка за експатриране, на дневна надбавка, на надбавка за настаняване и възстановяването на разноските за преместване и пътните разноски при постъпване на служба - Член 4, параграф 1, буква а) от приложение VII от Правилника - Дипломатически статут - Петгодишен референтен период - Понятие за обичайно местоживеене)
      (2020/C 433/55)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Marina Karpeta-Kovalyova (Синт Питерс-Волюве, Белгия) (представител: S. Pappas, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: T. Bohr и D. Milanowska)

         Предмет

      Искане по член 270 ДФЕС за отмяна на решението на Комисията от 14 юни 2018 г., с което на жалбоподателя се отказва правото на надбавка за експатриране, на дневна надбавка, на надбавка за настаняване и възстановяването на пътните разноски при постъпване на служба и на разноските за преместване

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-жа Marina Karpeta-Kovalyova да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 187, 3.6.2019 г.


title: Дело T-607/19: Решение на Общия съд от 15 октомври 2020 г. — Itinerant Show Room/EUIPO (FAKE DUCK) (Марка на Европейския съюз — Заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „FAKE DUCK“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (EС) 2017/1001 — Принципи на равно третиране и на законност)

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/46

      Решение на Общия съд от 15 октомври 2020 г. — Itinerant Show Room/EUIPO (FAKE DUCK)
      (Дело T-607/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „FAKE DUCK“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (EС) 2017/1001 - Принципи на равно третиране и на законност)
      (2020/C 433/57)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Itinerant Show Room Srl (Сан Джорджо ин Боско, Италия) (представител: E. Montelione, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Capostagno)

         Предмет

      Жалба срещу решение на втори апелативен състав на EUIPO от 1 юли 2019 г. (преписка R 830/2019-2) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „FAKE DUCK“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Itinerant Show Room Srl да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 372, 4.11.2019 г.


title: Дело T-788/19: Решение на Общия съд от 15 октомври 2020 г. — Body Attack Sports Nutrition/EUIPO — Sakkari (Sakkattack) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Sakkattack“ — По-ранни международни словни марки „ATTACK“ и „Body Attack“ и по-ранна международна фигуративна марка „Body Attack SPORTS NUTRITION“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/46

      Решение на Общия съд от 15 октомври 2020 г. — Body Attack Sports Nutrition/EUIPO — Sakkari (Sakkattack)
      (Дело T-788/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Sakkattack“ - По-ранни международни словни марки „ATTACK“ и „Body Attack“ и по-ранна международна фигуративна марка „Body Attack SPORTS NUTRITION“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2020/C 433/58)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Body Attack Sports Nutrition GmbH & Co. KG (Хамбург, Германия) (представител: S. Labesius, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Crespo Carrillo и V. Ruzek)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Maria Sakkari (Никозия, Кипър) (представител: M. Nikolaraki, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 26 август 2019 г. (съединени преписки R 2432/2018-4 и R 2562/2018-4), постановено в производство по възражение със страни Body Attack Sports Nutrition и г-жа Sakkari.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Body Attack Sports Nutrition GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 10, 13.1.2020 г.


title: Дело T-818/19: Решение на Общия съд от 15 октомври 2020 г. — Dvectis CZ/EUIPO — Yado (поддържаща възглавница) (Промишлен дизайн на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Регистриран промишлен дизайн на Общността, изобразяващ поддържаща възглавница — Предходен промишлен дизайн — Основание за недействителност — Липса на отличителен характер — Информиран потребител — Степен на свобода на автора — Липса на различно общо впечатление — Член 6 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 6/2002 — Задължение за мотивиране)

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/47

      Решение на Общия съд от 15 октомври 2020 г. — Dvectis CZ/EUIPO — Yado (поддържаща възглавница)
      (Дело T-818/19) (1)

      (Промишлен дизайн на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Регистриран промишлен дизайн на Общността, изобразяващ поддържаща възглавница - Предходен промишлен дизайн - Основание за недействителност - Липса на отличителен характер - Информиран потребител - Степен на свобода на автора - Липса на различно общо впечатление - Член 6 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 6/2002 - Задължение за мотивиране)
      (2020/C 433/59)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Dvectis CZ s.r.o. (Бърно, Чешка република) (представител: J. Svojanovská, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Ivanauskas и V. Ruzek)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Yado s.r.o. (Хандлова, Словакия)

         Предмет

      Жалба, подадена срещу решението на трети апелативен състав на EUIPO от 10 септември 2019 г. (преписка R 513/2018-3) относно производство по обявяване на недействителност между Yado и Dvectis CZ.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Dvectis CZ s.r.o. да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 27, 27.1.2020 г.


title: Дело T-847/19: Решение на Общия съд от 5 октомври 2020 г. — X-cen-tek/EUIPO — Altenloh, Brinck & Co. (PAX) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „PAX“ — По-ранни фигуративни марки на Европейския съюз и международни марки „SPAX“ — Относително основание за отказ — Доминиращ елемент — Липса на неутрализиране — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001] — Прилагане на закона във времето)

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/48

      Решение на Общия съд от 5 октомври 2020 г. — X-cen-tek/EUIPO — Altenloh, Brinck & Co. (PAX)
      (Дело T-847/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „PAX“ - По-ранни фигуративни марки на Европейския съюз и международни марки „SPAX“ - Относително основание за отказ - Доминиращ елемент - Липса на неутрализиране - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001] - Прилагане на закона във времето)
      (2020/C 433/60)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: X-cen-tek GmbH & Co. KG (Варденбург, Германия) (представител: H. Hillers, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Hanne)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Altenloh, Brinck & Co. GmbH & Co. KG (Енепетал, Германия)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 27 септември 2019 г. (преписка R 2324/2018-2), постановено в производство по възражение със страни Altenloh, Brinck & Co. и X-cen-tek

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда X-cen-tek GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 45, 10.2.2020 г.


title: Дело T-851/19: Решение на Общия съд от 15 октомври 2020 г. — Body Attack Sports Nutrition/EUIPO — Sakkari (SAKKATTACK) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „SAKKATTACK“ — По-ранни международни словни марки „ATTACK“ и „Body Attack“ и по-ранна международна фигуративна марка „Body Attack SPORTS NUTRITION“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/48

      Решение на Общия съд от 15 октомври 2020 г. — Body Attack Sports Nutrition/EUIPO — Sakkari (SAKKATTACK)
      (Дело T-851/19) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „SAKKATTACK“ - По-ранни международни словни марки „ATTACK“ и „Body Attack“ и по-ранна международна фигуративна марка „Body Attack SPORTS NUTRITION“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2020/C 433/61)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Body Attack Sports Nutrition GmbH & Co. KG (Хамбург, Германия) (представител: S. Labesius, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Crespo Carrillo и V. Ruzek)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Maria Sakkari (Никозия, Кипър) (представител: M. Nikolaraki, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 14 октомври 2019 г. (преписка R 2560/2018-4), постановено в производство по възражение със страни Body Attack Sports Nutrition и г-жа Sakkari.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Body Attack Sports Nutrition GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 61, 24.2.2020 г.


title: Дело T-2/20: Решение на Общия съд от 15 октомври 2020 г. — Laboratorios Ern/EUIPO — Bio-tec Biologische Naturverpackungen (BIOPLAST BIOPLASTICS FOR A BETTER LIFE) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Фигуративна марка „BIOPLAST BIOPLASTICS FOR A BETTER LIFE“ — По-ранна национална словна марка „BIOPLAK“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/49

      Решение на Общия съд от 15 октомври 2020 г. — Laboratorios Ern/EUIPO — Bio-tec Biologische Naturverpackungen (BIOPLAST BIOPLASTICS FOR A BETTER LIFE)
      (Дело T-2/20) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Международна регистрация, посочваща Европейския съюз - Фигуративна марка „BIOPLAST BIOPLASTICS FOR A BETTER LIFE“ - По-ранна национална словна марка „BIOPLAK“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2020/C 433/62)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Laboratorios Ern, SA (Барселона, Испания) (представител: S. Correa Rodríguez, avocate)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Crespo Carrillo и E. Śliwińska)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Bio-tec Biologische Naturverpackungen GmbH & Co. KG (Емерих, Германия)

         Предмет

      Жалба против решението на пети апелативен състав на EUIPO от 10 октомври 2019 г. (дело R 418/2019-5), постановено в производство по възражение между Laboratorios Ern и Bio-tec Biologische Naturverpackungen.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Laboratorios Ern, SA да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 68, 2.3.2020 г.


title: Дело T-49/20: Решение на Общия съд от 15 октомври 2020 г. — Rothenberger/EUIPO — Paper Point (ROBOX) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „ROBOX“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „OROBOX“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Самостоятелна подкатегория от стоки — Вземане предвид на описателен елемент — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/50

      Решение на Общия съд от 15 октомври 2020 г. — Rothenberger/EUIPO — Paper Point (ROBOX)
      (Дело T-49/20) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „ROBOX“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „OROBOX“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Самостоятелна подкатегория от стоки - Вземане предвид на описателен елемент - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2020/C 433/63)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Rothenberger AG (Келхайм, Германия) (представители: V. von Bomhard и J. Fuhrmann, avocats)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: G. Sakalaitė-Orlovskienė, J. Crespo Carrillo и V. Ruzek)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Paper Point S.n.c. di Daria Fabbroni e Simone Borghini (Арецо, Италия)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 31 октомври 2019 г. (преписка R 210/2019-1), постановено в производство по възражение със страни Paper Point и Rothenberger.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Rothenberger AG да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 87, 16.3.2020 г.


title: Дело T-180/20: Определение на Общия съд от 6 октомври 2020 г. — Sharpston/Съвет и Конференция на представителите на правителствата на държавите членки (Жалба за отмяна — Оттегляне на Обединеното кралство от Съюза — Декларация на Конференцията на представителите на правителствата на държавите членки относно последиците от оттеглянето на Обединеното кралство за генералните адвокати на Съда — Акт, неподлежащ на обжалване — Недопустимост)

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/50

      Определение на Общия съд от 6 октомври 2020 г. — Sharpston/Съвет и Конференция на представителите на правителствата на държавите членки
      (Дело T-180/20) (1)

      (Жалба за отмяна - Оттегляне на Обединеното кралство от Съюза - Декларация на Конференцията на представителите на правителствата на държавите членки относно последиците от оттеглянето на Обединеното кралство за генералните адвокати на Съда - Акт, неподлежащ на обжалване - Недопустимост)
      (2020/C 433/64)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Eleanor Sharpston (Шьонфелз, Люксембург) (представители: N. Forwood, J. Robb, barristers, и H. Mercer, QC)

         Ответници: Съвет на Европейския съюз, Конференция на представителите на правителствата на държавите членки (представители: M. Bauer, R. Meyer и A. Sikora-Kalėda)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на Декларацията на Конференцията на представителите на правителствата на държавите членки относно последиците от оттеглянето на Обединеното кралство от Европейския съюз за генералните адвокати на Съда на Европейския съюз от 29 януари 2020 г.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Г-жа Eleanor Sharpston понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Съвета на Европейския съюз и на Конференцията на представителите на правителствата на държавите членки.

         (1)  ОВ C 201, 15.6.2020 г.


title: Дело T-184/20: Определение на Общия съд от 6 октомври 2020 г. — Sharpston/Съд на Европейския съюз (Жалба за отмяна — Оттегляне на Обединеното кралство от Съюза — Писмо на председателя на Съда, с което държавите членки са приканени да назначат генерален адвокат — Акт, неподлежащ на обжалване — Недопустимост)

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/51

      Определение на Общия съд от 6 октомври 2020 г. — Sharpston/Съд на Европейския съюз
      (Дело T-184/20) (1)

      (Жалба за отмяна - Оттегляне на Обединеното кралство от Съюза - Писмо на председателя на Съда, с което държавите членки са приканени да назначат генерален адвокат - Акт, неподлежащ на обжалване - Недопустимост)
      (2020/C 433/65)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Eleanor Sharpston (Шьонфелз, Люксембург) (представител: N. Forwood, barrister)

         Ответник: Съд на Европейския съюз (представители: J. Inghelram и Á. Almendros Manzano)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението, съдържащо се в писмото на председателя на Съда от 31 януари 2020 г. до председателя на Съвета на Европейския съюз, с което държавите членки са приканени да назначат генерален адвокат на длъжността, заемана понастоящем от жалбоподателя

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Г-жа Eleanor Sharpston понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Съда на Европейския съюз.

         (1)  ОВ C 201, 15.6.2020 г.


title: Дело T-550/20: Определение на Общия съд от 6 октомври 2020 г. — Sharpston/Съвет и представители на правителствата на държавите членки (Жалба за отмяна — Оттегляне на Обединеното кралство от Съюза — Решение на представителите на правителствата на държавите членки за назначаване на генерален адвокат в Съда — Акт, неподлежащ на обжалване — Явна недопустимост)

text:
               14.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 433/51

      Определение на Общия съд от 6 октомври 2020 г. — Sharpston/Съвет и представители на правителствата на държавите членки
      (Дело T-550/20) (1)

      (Жалба за отмяна - Оттегляне на Обединеното кралство от Съюза - Решение на представителите на правителствата на държавите членки за назначаване на генерален адвокат в Съда - Акт, неподлежащ на обжалване - Явна недопустимост)
      (2020/C 433/66)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Eleanor Sharpston (Шьонфелз, Люксембург) (представители: N. Forwood, barrister, и J. Flynn, QC)

         Ответници: Съвет на Европейския съюз, представители на правителствата на държавите членки (представители: M. Bauer, R. Meyer и A. Sikora-Kalėda)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ЕС) 2020/1251 на представителите на правителствата на държавите членки от 2 септември 2020 година за назначаване на трима съдии и на един генерален адвокат в Съда (ОВ L 292, 2020 г., стр. 1) в частта относно назначаването на г-н Anathasios Rantos на длъжността генерален адвокат в Съда

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Г-жа Eleanor Sharpston понася направените от нея съдебни разноски, както и направените от Съвета на Европейския съюз и представителите на правителствата на държавите членки разноски, включително във връзка с обезпечителното производство пред Общия съд и Съда по дела T-550/20 R, C-423/20 P(R) и C-424/20 P(R).

         (1)  ОВ C 348, 10.10.2020 г.