title: Дело C-391/12: Решение на Съда (трети състав) от 17 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — RLvS Verlagsgesellschaft mbH/Stuttgarter Wochenblatt GmbH (Директива 2005/29/ЕО — Нелоялни търговски практики — Персонален обхват — Въвеждащ в заблуждение пропуск в рекламни статии — Правна уредба на държава членка, която предвижда забрана за платени публикации, които не са обозначени като „рекламни статии“ ( „Anzeige“ ) — Пълна хармонизация — По-строги мерки — Свобода на печата)

text:
               14.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 367/18

         Решение на Съда (трети състав) от 17 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — RLvS Verlagsgesellschaft mbH/Stuttgarter Wochenblatt GmbH
   (Дело C-391/12) (1)

   (Директива 2005/29/ЕО - Нелоялни търговски практики - Персонален обхват - Въвеждащ в заблуждение пропуск в рекламни статии - Правна уредба на държава членка, която предвижда забрана за платени публикации, които не са обозначени като „рекламни статии“ („Anzeige“) - Пълна хармонизация - По-строги мерки - Свобода на печата)
   2013/C 367/31
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: RLvS Verlagsgesellschaft mbH

      Ответник: Stuttgarter Wochenblatt GmbH

      Предмет

   Преюдициално запитване — Bundesgerichtshof — Тълкуване на Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и за изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260) и по-специално на член 3, параграф 5, член 4 и член 7, параграф 2, както и на точка 11 от приложение I към нея — Измамен пропуск в рекламни репортажи — Правна уредба на държава членка, която предвижда забрана за платените публикации, които не съдържат указанието „рекламно обявление“ („Anzeige“)

      Диспозитив

   При обстоятелства като тези по главното производство предназначението на Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялните търговски практики“) не е да бъде противопоставяна на издателите на периодични издания, така че при тези обстоятелства директивата трябва да се тълкува в смисъл, че тя допуска прилагането на национална разпоредба, по силата на която тези издатели са длъжни да обозначават изрично с думите „рекламна статия“ („Anzeige“) всяка публикация в своите периодични издания, за която получават заплащане, освен ако мястото, на което тя е поместена, или нейното оформление не позволяват по най-общ начин да се разпознае рекламният ѝ характер.

      (1)  ОВ C 343, 10.11.2012 г.


title: Дело T-390/14: Жалба, подадена на 3 юни 2014 г.  — Établissement Amra/СХВП (KJ KANGOO JUMPS XR)

text:
               15.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/64

         Жалба, подадена на 3 юни 2014 г. — Établissement Amra/СХВП
   (KJ KANGOO JUMPS XR)
   (Дело T-390/14)
   2014/C 315/108
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Établissement Amra (Вадуц, Лихтенщайн) (представител: S. Rizzo, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени изцяло решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 10 март 2014 г. по преписка R 1511/2013-2;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: позиционна марка, изразяваща се в долната пружинна част от спортно и тренировъчно устройство, съдържаща словните елементи „KJ KANGOO JUMPS XR“, за стоки от клас 28 — заявка за марка на Общността № 1 1 7 26  494

      Решение на проверителя: отхвърля заявката за регистрация

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-133/07: Иск, предявен на 18 април 2007 г. — Mitsubishi Electric/Комисия

text:
               23.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 140/37

         Иск, предявен на 18 април 2007 г. — Mitsubishi Electric/Комисия
   (Дело T-133/07)
   (2007/C 140/62)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Mitsubishi Electric Corp. (Токио, Япония) (представители: R. Denton, Solicitor и K. Haegeman, адвокат)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца
   Ищецът иска:

               —

               да се отмени решението, по-специално членове 1-40 от него, доколкото се прилага за Melco и TMT&D за периода, през който Melco носи солидарна отговорност с Toshiba за дейностите на TMT&D, или

               —

               да се отмени член 2, буква ж) от решението и член 2, буква з), доколкото се отнасят до Melco, или

               —

               да се измени член 2 от решението доколкото се отнася до Melco, като се отмени или — субсидиарно — се намали значително глобата, наложена с него на Melco, и във всички случаи

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати своите разноски по това производство и тези на Melco.

         Правни основания и основни доводи
   На основание членове 230 и 229 ЕО ищецът, Mitsubishi Electric Corporation (наричан по-нататък „Melco“), е предявил иск за отмяна на Решение на Комисията от 24 януари 2007 г. (Дело COMP/F/38.899 — Комутационна апаратура с газова изолация — C(2006) 6762 окончателен), с което Комисията е приела, че ищецът, наред с други предприятия, е отговорен за нарушение на член 81, параграф 1 ЕО и също и така, от 1 януари 1994 г., на член 53 ЕИП в сектора за комутационна апаратура с газова изолация (наричан по-нататък „КАГИ“) чрез редица споразумения и съгласувани практики, състоящи се в: а) разпределяне на пазара, б) разпределяне на квоти и поддържане на съответните пазарни дялове, в) разпределяне на отделни КАГИ-проекти (тръжна манипулация) на определени производители и манипулиране на тръжната процедура за тези проекти, г) определяне на цени, д) споразумения за прекратяване на лицензионни договори с предприятия, които не са членове на картела и е) обмен на поверителна информация за пазара. Субсидиарно, ищецът иска отмяна или намаляване на наложената глоба.
   В исковата си молба Melco се позовава на следните основания:
   Според него Комисията не е доказала надлежно, че ищецът е нарушил член 81 ЕО като е участвал в картел, чиято цел или последица е ограничаване на конкуренцията в Европейското икономическо пространство.
   Ищецът твърди, че Комисията не е установила наличието на споразумение в нарушение на член 81 ЕО, по което Melco е бил страна.
   В допълнение ищецът твърди, че Комисията е допуснала грешка в преценката като е не е взела предвид доказателствата от техническо и икономическо естество, които изясняват, че Melco не е присъствал на европейския пазар и доказват затрудненото му навлизане на този пазар.
   Ищецът поддържа, че Комисията е нарушила правилата за доказване като необосновано е обърнала тежестта на доказване и е нарушила принципа на презумпцията за невиновност.
   Според ищеца Комисията освен това е нарушила принципите на равно третиране и пропорционалност по различни начини: като е изчислила наложената на Melco глоба въз основа на оборота му за 2001 г., а не за 2003 г.; като е изчислила приложимия коефициент за Melco и като неправилно е определила световния КАГИ-пазар и дяла на Melco в него. Освен това, според ищеца Комисията е нарушила принципа на пропорционалност, като е определила глобата на Melco за участието му в ККА (1)-споразумение (GQ agreement), по същия начин както за европейските производители, участвали както в ККА, така и в ЕК (2)-споразумението (EQ agreement).
   Ищецът твърди, че Комисията не е изпълнила задължението си да мотивира извода си, че глобата на Melco следва да бъде изчислена въз основа на оборота му за 2001 г. и че Melco притежава 15-20 % от световния КАГИ-оборот.
   Освен това, според ищеца Комисията е нарушила принципа на добрата администрация при определянето на стойността на световния пазар на КАГИ.
   Ищецът твърди, че Комисията е допуснала грешка като не е взела предвид доказателствата от икономическо и техническо естество при преценката на въздействието от поведението на Melco и при изчисляване на наложената му глоба. Според ищеца, Комисията е допуснала грешка и при определяне на продължителността на картела, чието наличие тя твърди.
   Освен това, ищецът поддържа, че Комисията е нарушила правото му на защита и правото му на справедлив процес, като не е предоставила на Melco съществени оневиняващи и уличаващи доказателства, на които се основава определената глоба. В заключение, както твърди ищецът, по време на административната процедура Комисията не е осведомила Melco за своето заключение относно теорията за компенсация, като по този начин е нарушила правото му на защита.

      (1)  „К“означава „квота“, „КА“„комутационна апаратура“.

      (2)  „E“означава „европейска“, а „К“означава „квота“. EК-споразумението е посочено по друг начин в оспорваното решение като „Оперативно споразумение на Е-група за ККА-споразумение“(E-Group Operation Agreement for GQ-Agreement).


title: Дело F-133/11: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 12 декември 2013 г. — BV/Комисия (Публична служба — Назначаване — Кандидати, вписани в резервна листа от конкурс, обявление за който е публикувано преди влизането в сила на новия правилник — Класиране в степен — Принцип на равно третиране — Дискриминация поради възраст — Свободно движение на хора)

text:
               8.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 39/27

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 12 декември 2013 г. — BV/Комисия
   (Дело F-133/11) (1)

   (Публична служба - Назначаване - Кандидати, вписани в резервна листа от конкурс, обявление за който е публикувано преди влизането в сила на новия правилник - Класиране в степен - Принцип на равно третиране - Дискриминация поради възраст - Свободно движение на хора)
   2014/C 39/48
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: BV (Берлин, Германия) (представител: P. Goergen, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и B. Eggers)

      Встъпила страна: Съвет на Европейския съюз (представители: J. Herrmann и A. F. Jensen)

      Предмет

   Отмяна на решението, с което, като прилага по-неблагоприятни за жалбоподателя разпоредби, вписан в резервната листа от конкурс EPSO/A/17/04, обявление за който е публикувано преди влизане в сила на новия правилник, Комисията класира жалбоподателя в степен 6, стъпка 2.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда BV да заплати направените от него и понесените от Европейската комисия съдебни разноски.

               3.

               Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 133, 5.5.2013 г., стр. 29.


title: Дело T-242/15: Жалба, подадена на 18 май 2015 г. — ACDA и др./Комисия

text:
               20.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 236/45

         Жалба, подадена на 18 май 2015 г. — ACDA и др./Комисия
   (Дело T-242/15)
   (2015/C 236/61)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Automobile Club des Avocats — ACDA (Париж, Франция); Organisation des Transporteurs Routiers Européens — OTRE (Бордо, Франция); Fédération française des motards en colère — FFMC (Париж); Fédération française de motocyclisme (Париж) и Union nationale des automobile clubs (Париж) (представител: M. Lesage, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да обяви жалбата им за допустима;

               —

               да отмени Становище SA.38271 на Европейската комисия от 28 октомври 2014 г. относно държавна помощ SA.2014/N 38271 във връзка с Plan de relance autoroutier sur le territoire français (План за развитие на магистралите на територията на Франция), публикувано на 20 февруари 2015 г. в Официален вестник на Европейския съюз (ОВЕС).

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателите излага пет основания.

               1.

               С първото основание се твърди, че френският План за развитие на магистралите (наричан по-нататък „ПРМ“) щял да доведе до облагодетелстване конкретно на дружествата — концесионери на магистрали, посредством обществени средства.

               2.

               С второто основание се твърди, че с ПРМ се нарушава конкуренцията.

               3.

               С третото основание се твърди, че се допуска свръхкомпенсиране на разходите, извършени от дружествата — концесионери на магистрали, което били несъвместимо със задачата им от общ икономически интерес.

               4.

               С четвъртото основание се твърди, че се възпрепятства търговският обмен между държавите членки.

               5.

               С петото основание се твърди, че извършените в ПРМ изменения, без ново уведомление до Комисията след Становище SA.38271, са незаконосъобразни.


title: Дело C-307/05: Решение на Съда (втори състав) от 13 септември 2007 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social de San Sebastián — Испания) — Yolanda Del Cerro Alonso/Osakidetza (Servicio Vasco de Salud) (Директива 1999/70/ЕО — Клауза 4 от Рамковото споразумение относно срочната работа — Принцип на недискриминация — Понятие условия за наемане на работа — Допълнителни възнаграждения за прослужено време — Включване — Обективни причини, обосноваващи разлика в третирането — Липса)

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/7

         Решение на Съда (втори състав) от 13 септември 2007 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social de San Sebastián — Испания) — Yolanda Del Cerro Alonso/Osakidetza (Servicio Vasco de Salud)
   (Дело C-307/05) (1)

   (Директива 1999/70/ЕО - Клауза 4 от Рамковото споразумение относно срочната работа - Принцип на недискриминация - Понятие „условия за наемане на работа“ - Допълнителни възнаграждения за прослужено време - Включване - Обективни причини, обосноваващи разлика в третирането - Липса)
   (2007/C 269/14)
   Език на производството: испански
   Препращаща юрисдикция
   Juzgado de lo Social de San Sebastián
   Страни в главното производство

      Ищец: Yolanda Del Cerro Alonso

      Ответник: Osakidetza (Servicio Vasco de Salud)
   Предмет
   Преюдициално запитване — Juzgado de lo Social de San Sebastián — Тълкуване на Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129) — Условия на труд, които включват или не включват икономическите условия — Неизплащане поради споразумения между синдикалните представители на персонала и администрацията — Достатъчни обективни причини
   Диспозитив

               1.

               Понятието „условия за наемане на работа“, предвидено в клауза 4, точка 1 от Рамковото споразумение за срочната работа, сключено на 18 март 1999 г. и приложено към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), трябва да се тълкува в смисъл, че може да служи за основание за предявяването на претенция като посочената в главното производство, свързана с отпускането на работник на срочен трудов договор на допълнителното възнаграждение за прослужено време, на което съгласно националната правна уредба имат право само работниците на постоянен трудов договор.

               2.

               Клауза 4, точка 1 от Рамковото споразумение трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска въвеждането на разлика в третирането между работниците на срочен трудов договор и работниците на постоянен трудов договор, която се обосновава единствено с обстоятелството, че е предвидена в законова или подзаконова разпоредба на държава-членка или в колективен трудов договор, сключен между синдикалните представители на персонала и съответния работодател.

      (1)  ОВ C 257, 15.10.2005 г.


title: Дело C-684/13: Преюдициално запитване, отправено от Vestre Landsret (Дания) на 23 декември 2013 г. — Johannes Demmer/Fødevareministeriets Klagecenter

text:
               22.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 85/14

         Преюдициално запитване, отправено от Vestre Landsret (Дания) на 23 декември 2013 г. — Johannes Demmer/Fødevareministeriets Klagecenter
   (Дело C-684/13)
   2014/C 85/27
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Vestre Landsret

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Johannes Demmer

      Ответник: Fødevareministeriets Klagecenter

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли изискването селскостопанската площ да не се използва за „неселскостопански дейности“ по смисъла на член 44, параграф 2 от Регламент № 1782/2003 (1) и изискването селскостопанската площ да се използва за „селскостопанска дейност, или (…) предимно за селскостопански дейности“ по смисъла на член 34, параграф 2, буква а) от Регламент № 73/2009 (2) да се тълкуват в смисъл, че едно от условията за подпомагане е площите да се използват основно за селскостопански цели?

                           а)

                           Ако е така, е необходимо Съдът на Европейския съюз да изясни какви фактори трябва да се вземат предвид при преценката коя е „основната“ цел на използването, когато площите се използват едновременно за няколко различни цели.

                           б)

                           Ако е така, е необходимо Съдът на Европейския съюз да изясни дали в конкретния случай това означава, че зоните за безопасност около пистите, пътеките за рулиране и крайните участъци за спиране на летищата, които са част от летищата и са обект на специални правила и ограничения за използването на площите като приложимите в случая, но които същевременно се използват за събиране на трева за производство на фуражни гранули, по естеството и предназначението си отговарят на условията за подпомагане съгласно посочените разпоредби.

               2.

               Трябва ли изискването селскостопанската площ да е част от „стопанството“ на земеделския производител по смисъла на член 44, параграф 2 от Регламент № 1782/2003 и член 34, параграф 2, буква а) от Регламент № 73/2009 да се тълкува в смисъл, че зоните за безопасност около пистите, пътеките за рулиране и крайните участъци за спиране на летищата, които са част от летищата и са обект на специални правила и ограничения за използването на площите като приложимите в случая, но които същевременно се използват за събиране на трева за производство на фуражни гранули, отговарят на условията за подпомагане съгласно посочените разпоредби?

               3.

               Ако отговорът на въпрос 1, буква б) и/или въпрос 2 е отрицателен, при положение че площите не само се използват за обработване на постоянни пасища за производство на фуражни гранули, но и представляват зони за безопасност около пистите, пътеките за рулиране и крайните участъци за спиране, налице ли е:

                           а)

                           грешка, за която може разумно да се предположи, че е могла да бъде установена от земеделския производител по смисъла на член 137 от Регламент № 73/2009, когато за площите все пак са предоставени права на плащане?

                           б)

                           грешка, която е могла да бъде установена по разумен път от земеделския производител по смисъла на член 73, параграф 4 от Регламент за изпълнение № 796/2004 (3) на Комисията, когато за площите все пак са платени помощи?

                           в)

                           недължимо плащане, във връзка с което не може да се счита, че бенефициерът е действал добросъвестно по смисъла на член 73, параграф 5 от Регламент за изпълнение № 796/2004 на Комисията, когато все пак за площите са платени помощи?

               4.

               Към кой момент се преценява дали:

                           а)

                           е налице грешка, за която може разумно да се предположи, че е могла да бъде установена от земеделския производител по смисъла на член 137 от Регламент № 73/2009;

                           б)

                           е налице грешка, която е могла да бъде установена по разумен път от земеделския производител по смисъла на член 73, параграф 4 от Регламент за изпълнение № 796/2004 на Комисията;

                           в)

                           може да се счита, че бенефициерът е действал добросъвестно по смисъла на член 73, параграф 5 от Регламент за изпълнение № 796/2004 на Комисията?

               5.

               Трябва ли преценката, посочена във въпрос 4, букви а), б) и в), да се прави поотделно за всяка година на подпомагане, или трябва да се прави за плащанията като цяло?

      (1)  Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители и за изменение на Регламенти (ЕИО) № 2019/93, (ЕО) № 1452/2001, (ЕО) № 1453/2001, (ЕО) № 1454/2001, (ЕО) 1868/94, (ЕО) № 1251/1999, (ЕО) № 1254/1999, (ЕО) № 1673/2000, (ЕИО) № 2358/71 и (ЕО) № 2529/2001 (ОВ L 270, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 49, стр. 177).

      (2)  Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета от 19 януари 2009 година за установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски стопани, за изменение на регламенти (ЕО) № 1290/2005, (ЕО) № 247/2006, (ЕО) № 378/2007 и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1782/2003 (ОВ L 30, стр. 16).

      (3)  Регламент (ЕО) № 796/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за определяне на подробни правила за прилагане на интегрираната система за администриране и контрол, кръстосано спазване и модулация, предвидени в Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители (ОВ L 141, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 56, стр. 210).


title: Дело T-167/08: Решение на Общия съд от 27 юни 2012 г. — Microsoft/Комисия (Конкуренция — Злоупотреба с господстващо положение — Клиентски операционни системи за персонален компютър — Операционни системи за сървъри на работни групи — Отказ на предприятието с господстващо положение да предостави информацията, свързана с оперативната съвместимост, и да разреши използването ѝ — Изпълнение на задължения, произтичащи от решение, с което се установява нарушение и се налага определено поведение — Периодична имуществена санкция)

text:
               11.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/13

         Решение на Общия съд от 27 юни 2012 г. — Microsoft/Комисия
   (Дело T-167/08) (1)

   (Конкуренция - Злоупотреба с господстващо положение - Клиентски операционни системи за персонален компютър - Операционни системи за сървъри на работни групи - Отказ на предприятието с господстващо положение да предостави информацията, свързана с оперативната съвместимост, и да разреши използването ѝ - Изпълнение на задължения, произтичащи от решение, с което се установява нарушение и се налага определено поведение - Периодична имуществена санкция)
   2012/C 243/24
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Microsoft Corp. (Redmond, Вашингтон, САЩ) (представители: J.-F. Bellis и I. Forrester, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: T. Christoforou, V. Di Bucci, F. Castillo de la Torre и N. Khan)

      Встъпили в подкрепа на жалбоподателя страни: The Computing Technology Industry Association, Inc. (Оукбрук Терас, Илиноис, САЩ) (представители: G. van Gerven и T. Franchoo, avocats); и Association for Competitive Technology, Inc. (Вашингтон, DC, САЩ) (представители: първоначално D. Went и H. Pearson, solicitors, впоследствие H. Mercer, QC)

      Встъпили в подкрепа на ответника страни: Free Software Foundation Europe eV (Хамбург, Германия) и Samba Team (Ню Йорк, Ню Йорк, САЩ) (представители: C. Piana и T. Ballarino, avocats); Software & Information Industry Association (Вашингтон, DC) (представители: T. Vinje и D. Dakanalis, solicitors, и A. Tomtsis, avocat); European Committee for Interoperable Systems (ECIS) (Брюксел, Белгия) (представители: T. Vinje, solicitor, M. Dolmans, N. Dodoo и A. Ferti, avocats); International Business Machines Corp. (Армонк, Ню Йорк, САЩ) (представители: M. Dolmans и T. Graf, avocats); Red Hat, Inc. (Уилмингтън, Делауеър, САЩ) (представители: C.-D. Ehlermann, S. Völcker, avocats, и C. O’Daly, solicitor); и Oracle Corp. (Редууд Шорс, Калифорния, САЩ) (представители: T. Vinje, solicitor, и D. Paemen, avocat)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2008) 764 окончателен на Комисията от 27 февруари 2008 година за определяне на окончателния размер на периодичните санкционни плащания, наложени на Microsoft Corp. с Решение C(2005) 4420 окончателен (дело COMP/C 3/37.792 — Microsoft) и при условията на евентуалност искане за отмяна или намаляване на периодичната имуществена санкция, наложена с това решение на жалбоподателя

      Диспозитив

               1.

               Определя размера на периодичната имуществена санкция, наложена на Microsoft Corp. в член 1 от Решение C(2008) 764 окончателен на Комисията от 27 февруари 2008 година за определяне на окончателния размер на периодичните санкционни плащания, наложени на Microsoft Corp. с Решение C(2005) 4420 окончателен (дело COMP/C 3/37.792 — Microsoft), на 860 млн. евро.

               2.

               Microsoft понася направените от него съдебни разноски, 95 % от съдебните разноски, направени от Европейската комисия, с изключение на съдебните ѝ разноски във връзка с встъпването на The Computing Technology Industry Association, Inc. и на Association for Competitive Technology, Inc., и 80 % от съдебните разноски, направени от Free Software Foundation Europe e.V. и Samba Team, Software & Information Industry Association, European Committee for Interoperable Systems, International Business Machines Corp., Red Hat Inc. и Oracle Corp.

               3.

               Комисията понася 5 % от направените от нея съдебни разноски, с изключение на съдебните разноски във връзка с встъпването на The Computing Technology Industry Association, Inc. и Association for Competitive Technology, Inc.

               4.

               The Computing Technology Industry Association и Association for Competitive Technology понасят поотделно както направените от тях съдебни разноски, така и съдебните разноски на Комисията във връзка с тяхното встъпване.

               5.

               Free Software Foundation Europe и Samba Team, Software & Information Industry Association, European Committee for Interoperable Systems, International Business Machines, Red Hat и Oracle понасят 20 % от направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 171, 5.7.2008 г.


title: Дело T-498/12: Жалба, подадена на 16 ноември 2012 г. — Koinopraxia Touristiki Loutrakiou/Комисия

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/58

         Жалба, подадена на 16 ноември 2012 г. — Koinopraxia Touristiki Loutrakiou/Комисия
   (Дело T-498/12)
   2013/C 26/118
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Koinopraxia Touristiki Loutrakiou AE OTA — Loutraki AE — Club Hotel Loutraki Casino Touristikes kai Xenodocheiakes Epicheiriseis AE (Loutraki, Гърция) (представител: S. Pappas, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени потвърдителното решение на Комисията от 18 септември 2012 г. — Ares (2012)1082114 — с което е отхвърлена молбата на жалбоподателя за достъп до определени документи, и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Със своята жалба жалбоподателят иска, в съответствие с член 263 ДФЕС, да се отмени решението на Европейската комисия от 18 септември 2012 г., с което се отхвърля окончателно подаденото от жалбоподателя заявление за потвърждение за получаване на достъп до писмото на гръцките органи от 16 май 2012 г. относно определянето на размера на подлежащата на възстановяване неправомерна държавна помощ в съответствие с решението на Генерална дирекция „Конкуренция“ на Европейската комисия от 24 май 2011 г. (1)

   В подкрепа на своята жалба жалбоподателят изтъква следните правни основания:

               На първо място жалбоподателят се позовава на нарушение на задължението на администрацията да мотивира решенията си за отхвърляне, доколкото отговорът на последната съдържа само общо позоваване на изключенията, предвидени в Регламент № 1049/2001, без никакво допълнително развитие и без същински мотиви на решението.

               На второ място жалбоподателят изтъква нарушение на принципа на прозрачност вследствие на нарушението на посочения Регламент № 1049/2001 и на Регламент № 659/1999 (2), доколкото обжалваното решение не предоставя възможно най-широк достъп на обществеността до документите, като не тълкува и не прилага стриктно изключенията, предвидени в Регламент № 1049/2001.

               На последно място жалбоподателят изтъква и нарушение на член 108, параграф 2 ДФЕС, както и на членове 6 и 20 от Регламент № 659/1999, като последица от нарушението на правото му на защита и в по-широк смисъл — на принципа на добрата администрация.

      (1)  Решение на Комисията от 24 май 2011 година, C(2011) 3504 окончателен, относно държавна помощ, предоставена от Гърция за някои гръцки казина C 16/10 (ex NN 22/10, ex CP 318/09) (ОВ L 285, стр. 25).

      (2)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


title: Дело T-258/10: Жалба, подадена на 10 юни 2010 г. — France Télécom/Комисия

text:
               28.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 234/40

         Жалба, подадена на 10 юни 2010 г. — France Télécom/Комисия
   (Дело T-258/10)
   ()
   2010/C 234/74
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: France Télécom (Париж, Франция) (представители: M. van der Woude и D. Gillet, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви за допустима настоящата жалба,

               —

               да се отмени решението и

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят иска отмяната на Решение C(2009) 7426 окончателен на Комисията от 30 септември 2009 г. (1), с което се обявява, че компенсирането от френските власти на свързаните с предоставянето на обществена услуга разходи в размер на 59 милиона евро на обединение на предприятия за създаване и експлоатиране на електронна съобщителна мрежа с много висока скорост при пренос на данни (проект THD 92) в департамента Hauts-de-Seine не представлява държавна помощ.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква две правни основания, изведени от:

               —

               нарушение на понятието за държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, тъй като Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото, прилагайки в настоящия случай четирите критерия от съдебната практика в Решение по дело Altmark, доколкото:

                           —

                           проектът THD92 не преследва цел от общ икономически интерес, а за конкурентноспособност на департамента Hauts-de-Seine като международен делови център,

                           —

                           проектът THD92 се осъществява в „черна зона“ и не отговаря на пазарен неуспех и

                           —

                           компенсирането в размер на 59 милиона евро е непропорционално и е било предоставено въз основа на критерии за подбор, които не са били предварително известни,

               —

               нарушение на член 108, параграф 2 от ДФЕС, тъй като Комисията е нарушила процесуалните права на жалбоподателя, като не е започнала формалната процедура по разследване, лишавайки по този начин жалбоподателя от възможността да защити своята гледна точка като трето заинтересувано лице.

      (1)  Държавна помощ № 331/2008 — Франция.


title: Дело C-394/10: Иск, предявен на 4 август 2010 г. — Европейска комисия/Великото херцогство Люксембург

text:
               9.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 274/17

         Иск, предявен на 4 август 2010 г. — Европейска комисия/Великото херцогство Люксембург
   (Дело C-394/10)
   ()
   2010/C 274/26
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: R. Troosters и J. Sénéchal)

      Ответник: Великото херцогство Люксембург

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приело всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2006/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за запазване на данни, създадени или обработени, във връзка с предоставянето на обществено достъпни електронни съобщителни услуги или на обществени съобщителни мрежи и за изменение на Директива 2002/58/ЕО (1), или във всеки случай като не е съобщило на Комисията за посочените разпоредби, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си по член 15 от тази директива;

               —

               да се осъди Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за транспониране на Директива 2006/24/ЕО е изтекъл на 15 септември 2007 г. Към момента на предявяване на настоящия иск обаче ответната страна все още не е предприела всички необходими мерки за транспониране на директивата или във всеки случай не ги е съобщила на Комисията.

      (1)  ОВ L 105, стр. 54; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 53, стр. 51.


title: Дело C-666/16 P: Определение на Съда (шести състав) от 19 юли 2017 г. — Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH, Ecolab Deutschland GmbH/Европейска агенция по химикали (Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Регламент (ЕС) № 528/2012 — Предоставяне на пазара и употреба на биоциди — Член 95 — Европейска агенция по химикали (ECHA) — Публикуване на списък на активни вещества — Вписване на дружество като доставчик на активно вещество)

text:
               11.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 300/9

         Определение на Съда (шести състав) от 19 юли 2017 г. — Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH, Ecolab Deutschland GmbH/Европейска агенция по химикали
   (Дело C-666/16 P) (1)

   ((Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Регламент (ЕС) № 528/2012 - Предоставяне на пазара и употреба на биоциди - Член 95 - Европейска агенция по химикали (ECHA) - Публикуване на списък на активни вещества - Вписване на дружество като доставчик на активно вещество))
   (2017/C 300/12)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH, Ecolab Deutschland GmbH (представители: M. Grunchard и K. Van Maldegem, avocats, P. Sellar, Advocate)

      Друга страна в производството: Европейска агенция по химикали (представители: M. Heikkilä и C. Buchanan, подпомагани от P. Oliver, barrister)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH и Ecolab Deutschland GmbH да заплатят съдебните разноски.

         Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH, Ecolab Deutschland GmbH, Европейската агенция по химикали (ECHA), BASF SE и Oxea GmbH понасят направените от всяко от тях съдебни разноски, свързани с молбата за встъпване.

      (1)  ОВ C 53, 20.2.2017 г.


title: Дело C-194/14 P: Жалба, подадена на 17 април 2014 г. от AC-Treuhand AG срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 6 февруари 2014 г. по дело T-27/10, AC-Treuhand AG/Европейска комисия

text:
               16.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 184/20

         Жалба, подадена на 17 април 2014 г. от AC-Treuhand AG срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 6 февруари 2014 г. по дело T-27/10, AC-Treuhand AG/Европейска комисия
   (Дело C-194/14 P)
   2014/C 184/24
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: AC-Treuhand AG (представители: C. Steinle и I. Bodenstein, Rechtsanwälte)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска:

               1.

               да се отмени обжалваното съдебно решение,

               2.

               да се отмени Решение С (2009) 8682 окончателен на Комисията от 11 ноември 2009 г. (преписка COMP/38589 — Топлинни стабилизатори) в частта, в която се отнася до жалбоподателя,
               при условията на евентуалност, да се намалят глобите, наложени на жалбоподателя с член 2, точки 17 и 38 от това решение,

               3.

               при условията на евентуалност спрямо искането по точка 2, делото да бъде върнато на Общия съд за ново разглеждане и решаване в съответствия с указанията на Съда по тълкуването и прилагането на правото,

               4.

               при всички случаи Комисията да бъде осъдена да заплати разноските на жалбоподателя по производствата пред Общия съд и Съда.

      Основания и основни доводи

               1.

               Обжалва се решението на Общия съд на Европейския съюз от 6 февруари 2014 г. по дело T-27/10. С това решение Общият съд отхвърля жалбата, която жалбоподателят подава на 27 януари 2010 г. срещу Решение C (2009) 8682 окончателен на Комисията от 11 ноември 2009 г. относно процедура по прилагане на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/38589 — Топлинни стабилизатори).

               2.

               Жалбоподателят сочи общо четири основания за обжалване:

               3.

               По първото основание той поддържа, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, доколкото в нарушение на принципа за законност (nullum crimen sine lege und nulla poena sine lege), закрепен в член 49, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“), тълкувал член 81 ЕО дотолкова разширително, че в случая изобщо не била налице изискваната във всяка правова държава степен на сигурност и предвидимост на условията за прилагане на член 81 ЕО. С това Общият съд нарушил член 81 ЕО и член 49, параграф 1 от Хартата.

               4.

               По второто основание жалбоподателят твърди, че Общият съд неправилно приел, че четвъртото посочено отменително основание не е налице, тъй като не съобразил, че в случая принципът на законност (член 49, параграф 1 от Хартата) и принципът за равно третиране ограничават свободата на преценка на Комисията при определянето на глобите.

               5.

               По третото основание жалбоподателят твърди, че Общият съд се е произнесъл в нарушение на член 23, параграфи 2 и 3 от Регламент № 1/2003 и в нарушение на Насоките за определянето на глобите. Жалбоподателят изтъкнал пред Общия съд, че съобразно определената в Насоките от 2006 г. методология наложените му глоби е трябвало да се определят не фиксирано, а въз основа на възнагражденията, получени за доставката на свързаните с нарушенията услуги. Общият съд неправилно отхвърлил този довод и приел размера на глобите за законосъобразен.

               6.

               По четвъртото основание жалбоподателят твърди, че Общият съд се е произнесъл в нарушение на член 261 ДФЕС, член 23, параграф 3 и член 31 от Регламент № 1/2003, доколкото не е упражнил правилно и в нужния обем правомощията си за пълен съдебен контрол. Освен това при упражняването на тези правомощия Общият съд сам нарушил принципа на законност (член 49, параграф 1 от Хартата), принципа за равно третиране и принципа на пропорционалност.


title: Дело T-567/15: Решение на Общия съд от 14 юли 2016 г. — Monster Energy/EUIPO — Mad Catz Interactive (Изображение на черен квадрат с четири бели ленти) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща черен квадрат с четири бели ленти — По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща три разположени вертикално нокътя на граблива птица или звяр — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               29.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 314/23

         Решение на Общия съд от 14 юли 2016 г. — Monster Energy/EUIPO — Mad Catz Interactive (Изображение на черен квадрат с четири бели ленти)
   (Дело T-567/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща черен квадрат с четири бели ленти - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща три разположени вертикално нокътя на граблива птица или звяр - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2016/C 314/32)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Monster Energy Company (Корона, Калифорния, Съединени щати) (представител: P. Brownlow, solicitor)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Gája)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Mad Catz Interactive, Inc. (Сан Диего, Калифорния, Съединени щати)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 1 юли 2015 г (преписка R 2368/2014-5), постановено в производство по възражение между Monster Energy Company и Mad Catz Interactive.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Monster Energy Company да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 381, 16.11.2015 г.


title: Дело C-45/16 P: Определение на Съда (девети състав) от 26 януари 2017 г. — d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis/Европейска комисия (Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Арбитражна клауза — Договор „Multi-level patient — specific artery and artherogenesis model for outcome prediction, decision support treatment, and virtual hand-on training (ARTreat)“, сключен в рамките на Седмата рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007-2013) — Предсрочно прекратяване на този договор поради нередности, допуснати при изпълнението на друг договор, сключен с Европейската комисия — Добросъвестност — Оправдани правни очаквания във връзка с липсата на предсрочно прекратяване)

text:
               3.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 104/23

         Определение на Съда (девети състав) от 26 януари 2017 г. — d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis/Европейска комисия
   (Дело C-45/16 P) (1)

   ((Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Арбитражна клауза - Договор „Multi-level patient - specific artery and artherogenesis model for outcome prediction, decision support treatment, and virtual hand-on training (ARTreat)“, сключен в рамките на Седмата рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007-2013) - Предсрочно прекратяване на този договор поради нередности, допуснати при изпълнението на друг договор, сключен с Европейската комисия - Добросъвестност - Оправдани правни очаквания във връзка с липсата на предсрочно прекратяване))
   (2017/C 104/33)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis (представител: K. Damis, dikigoros)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представител: R. Lyal)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 98, 14.3.2016 г.


title: Дело C-364/09 Р: Жалба, подадена на 14 септември 2009 г. от Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH срещу решението на Първоинстанционния съд (осми състав), постановено на 8 юли 2009 г. по дело T-226/08 — Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), друга страна в производството: Schwarzbräu GmbH

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/48

         Жалба, подадена на 14 септември 2009 г. от Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH срещу решението на Първоинстанционния съд (осми състав), постановено на 8 юли 2009 г. по дело T-226/08 — Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), друга страна в производството: Schwarzbräu GmbH
   (Дело C-364/09 Р)
   2009/C 267/81
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH (представител: P. Wadenbach, Rechtsanwalt)
   Други страни в производството:

               —

               Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

               —

               Schwarzbräu GmbH

      Искания на жалбоподателя

               1.

               Да се отмени решението на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 8 юли 2009 г. по дело Т-226/08;

               2.

               Да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 8 април 2008 г. (преписка R1124/2004-4);

               3.

               Да се заличи изцяло марката на Общността „ALASKA“(№ 505503) поради наличието на абсолютни основания за отказ;

               4.

               Да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

         При условията на евентуалност, по отношение на искане № 3:
   Да се обяви за недействителна марката на Общността „ALASKA“(№ 505503) поне за следните стоки: „минерална и газирана вода и други безалкохолни напитки от клас 32“.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е насочена срещу решението на Първоинстанционния съд, с което се отхвърля жалбата, подадена от жалбоподателя в настоящото производство срещу решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация от 8 април 2008 г. С последното решение апелативният състав отхвърля направеното от жалбоподателя в настоящото производство искане за обявяване на недействителността на словната марка на Общността „ALASKA“ по отношение на всички обхванати от регистрацията стоки (минерална и газирана вода и други безалкохолни напитки; плодови напитки и сокове; сиропи и други препарати за приготвяне на напитки).
   Страните спорят по същество относно това дали съществува абсолютно основание за отказ поради необходимост от запазване на възможността за свободно ползване на указание за географски произход.
   В жалбата си жалбоподателят в настоящото производство твърди, че Първоинстанционният съд е направил неправилно тълкуване на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 40/94 (наричан по-нататък РМО), най-вече с оглед на принципите, развити в съдебната практика.
   Съгласно текста на посочената разпоредба от Регламента за марката на Общността, за да се откаже регистрацията на марка на Общността е достатъчно тя да се състои предимно от знаци или от означения, които могат да служат в търговията, за да се означи географският произход на посочените в заявката стоки. Оттук следвало, че дори географски означения, които могат да се използват от предприятията, би трябвало да се оставят за свободно ползване от тях като указания за географски произход за съответната група стоки. Прилагането на посочената разпоредба от РМО не изисквало наличието на конкретна, действителна или сериозна необходимост от запазване на възможността за свободно ползване.
   Ако Първоинстанционният съд беше приложил правилно от правна гледна точка член 7, параграф 1, буква в) от РМО и развитите в съдебната практика принципи към настоящия случай, той трябвало да установи, че Аляска бил най-големият резервоар на питейна вода в Съединените щати, че съответните потребители свързвали Аляска с естествено изобилие от чиста вода в нейните различни форми, че добивът на минерална вода в Аляска се осъществявал в значим от икономическа гледна точка обем, че вече имало предлагане на пазара в Общността, поради което сериозно се разглеждало разширяването му. Така било ясно, че означението „ALASKA“ можело в бъдеще да се използва от конкурентите като указание за произход.
   Вместо това Първоинстанционният съд приложил неправилно от правна гледна точка член 7, параграф 1, буква в) от РМО и принципите на съдебната практика, като чрез проверка за уместност, т.е. проверка дали доставката на минерална вода в Общността от Аляска била целесъобразна от микроикономическа гледна точка (конкуренция, транспортни разходи), поставил допълнителни изисквания, излизащи извън посочените принципи. Тези допълнителни изисквания трябвало да се разглеждат като прекалено големи с оглед на член 7, параграф 1, буква в), неговото съдържание и по-специално с оглед на развитите в съдебната практика принципи, и водели до прекалено широко тълкуване, което не е съобразено с целта на общностната уредба.


title: Дело C-16/17: Преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Португалия), постъпило на 13 януари 2017 г. — TGE Gas Engineering GmbH — Sucursal em Portugal/Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               3.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 104/34

         Преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Португалия), постъпило на 13 януари 2017 г. — TGE Gas Engineering GmbH — Sucursal em Portugal/Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Дело C-16/17)
   (2017/C 104/49)
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: TGE Gas Engineering GmbH — Sucursal em Portugal

      Ответник: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли членове 44, 45, член 132, параграф 1, буква е), членове 167, 168, 169, 178, 179, 192-A, 193, 194 и 196 от Директивата за ДДС (Директива 2006/112) (1), членове 10 и 11 от Регламент за изпълнение (ЕС) № 282/2011 (2) и принципът на пропорционалност да се тълкуват в смисъл, че не допускат португалската данъчна администрация да откаже право на приспадане на ДДС на клон на дружество, учредено съгласно германското право, при положение че:

               —

               дружеството, учредено съгласно германското право, е получило данъчен номер в Португалия за осъществяване на конкретна сделка, а именно „придобиване на дялово участие“, съответстващо на непостоянно установено чуждестранно образувание;

               —

               впоследствие в Португалия е регистриран клон на посоченото дружество, учредено съгласно германското право, и му е определен собствен данъчен номер като постоянно образувание на посоченото дружество;

               —

               след това дружеството, учредено съгласно германското право, като използва собствения си данъчен номер, сключва с друго предприятие договор за учредяване на Обединение по икономически интереси (ОИИ) за изпълнението на обществена поръчка в Португалия;

               —

               по-късно, използвайки собствения си данъчен номер, клонът сключва договор за подизпълнение с ОИИ, в който са уговорени взаимните престации между клона и ОИИ, както и това, че ОИИ трябва да фактурира на подизпълнителите направените от него разходи в договорените дялове;

               —

               в дебитните известия, издадени от ОИИ за разходите на клона, е посочен данъчният номер на обединението и върху тях е начислен ДДС;

               —

               дружеството приспада платения по дебитните известия ДДС;

               —

               активните операции на ОИИ се състоят (посредством договора за подизпълнение) от активни операции на клона и друго предприятие в състава на ОИИ, като последните два субекта фактурират на ОИИ всички приходи, които обединението е фактурирало на възложителя?

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, ОВ 2006, L 347, стр. 1

      (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 282/2011 на Съвета от 15 март 2011 година за установяване на мерки за прилагане на Директива 2006/112/ЕО относно общата система на данъка върху добавената стойност, ОВ 2011, L 77, стр. 1


title: Дела T-394/08, T-408/08, T-453/08 и T-454/08: Решение на Общия съд от 20 септември 2011 г. — Regione autonoma della Sardegna и др./Комисия (Държавни помощи — Помощи за хотелиерството в Регион Сардиния — Решение, с което помощите се обявяват за частично съвместими и частично за несъвместими с общия пазар и се разпорежда тяхното възстановяване — Нови помощи — Задължение за мотивиране — Защита на оправданите правни очаквания — Стимулиращ ефект — Правилото de minimis)

text:
               29.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/13

         Решение на Общия съд от 20 септември 2011 г. — Regione autonoma della Sardegna и др./Комисия
   (Дела T-394/08, T-408/08, T-453/08 и T-454/08) (1)

   (Държавни помощи - Помощи за хотелиерството в Регион Сардиния - Решение, с което помощите се обявяват за частично съвместими и частично за несъвместими с общия пазар и се разпорежда тяхното възстановяване - Нови помощи - Задължение за мотивиране - Защита на оправданите правни очаквания - Стимулиращ ефект - Правилото de minimis)
   2011/C 319/24
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподатели: Regione autonoma della Sardegna (Италия) (представители: A. Fantozzi, P. Carrozza и G. Mameli, avocats) (T-394/08); SF Turistico Immobiliare Srl (Orosei, Италия) (представител: L. Marcialis, avocat) (T-408/08); Timsas Srl (Arezzo, Италия) (представители: D. Dodaro, S. Pinna и S. Cianciullo, avocats) (T-453/08); и Grand Hotel Abi d’Oru SpA (Olbia) (представители: D. Dodaro, S. Cianciullo и R. Masuri, avocats) (T-454/08)

      Ответник: Европейска комисия (представители: дела T-394/08 и T-454/08, E. Righini, D. Grespan и C. Urraca Caviedes; дело T-408/08, E. Righini и D. Grespan; дело T-453/08, D. Grespan и C. Urraca Caviedes)

      Встъпили страни в подкрепа на жалбоподателя по дело T-394/08: Selene di Alessandra Cannas Sas (Cagliari, Италия); HGA Srl (Golfo Aranci, Италия); Gimar Srl (Sassari, Италия); Coghene Costruzioni Srl (Alghero, Италия); Camping Pini e Mare di Cogoni Franco & C. Sas (Quartu Sant’Elena, Италия); Immobiliare 92 Srl (Arzachena, Италия); Gardena Srl (Santa Teresa di Gallura, Италия); Hotel Stella 2000 Srl (Olbia, Италия); Vadis Srl (Valledoria, Италия); Macpep Srl (Sorso, Италия); San Marco Srl (Alghero); Due Lune SpA (Милано, Италия); Nicos Residence Srl (Santa Teresa di Gallura); Rosa Murgese (Iglesias, Италия); Mavi Srl (Arzachena); Hotel Mistral di Bruno Madeddu & C. Sas (Alghero); L’Esagono di Mario Azara & C. Snc (San Teodoro, Италия); Le Buganville di Cogoni Giuseppe & C. Snc (Villasimius, Италия); и Le Dune di Stefanelli Vincenzo & C. Snc (Arbus, Италия) (представители: G. Dore, F. Ciulli и A. Vinci, avocats)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2008/854/ЕО на Комисията от 2 юли 2008 година относно схема за държавна помощ C 1/04 (ex NN 158/03 и CP 15/2003): [злоупотреба с] мярка за помощ N 272/98, Регионален закон № 9 от 1998 г. (ОВ L 302, стр. 9), по силата на който Regione autonoma della Sardegna е предоставил безвъзмездни помощи за първоначални инвестиции в хотелиерството в Сардиния

      Диспозитив

               1.

               Съединява дела T-394/08, T-408/08, T-453/08 и T-454/08 за целите на постановяване на съдебното решение.

               2.

               Отхвърля жалбите.

               3.

               Жалбоподателите понасят съдебните разноски на Комисията, с изключение на направените от нея във връзка с встъпването, както и направените от тях съдебни разноски.

               4.

               Встъпилите страни по дело T-394/08 заплащат направените от Комисията съдебните разноски във връзка с встъпването, както и направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 285, 8.11.2008 г.


title: Съединени дела C-523/11 и C-585/11: Решение на Съда (трети състав) от 18 юли 2013 г. (преюдициални запитвания от Verwaltungsgericht Hannover, Verwaltungsgericht Karlsruhe — Германия) — Laurence Prinz/Region Hannover (C-523/11) и Philipp Seeberger/Studentenwerk Heidelberg (C-585/11) (Гражданство на Съюза — Членове 20 ДФЕС и 21 ДФЕС — Право на свободно движение и на пребиваване — Помощ за обучение, отпускана на гражданите на държава членка, които следват курс на обучение в друга държава членка — Задължение за местопребиваване в държавата членка по произход в продължение на най-малко три години преди началото на следването)

text:
               7.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/9

         Решение на Съда (трети състав) от 18 юли 2013 г. (преюдициални запитвания от Verwaltungsgericht Hannover, Verwaltungsgericht Karlsruhe — Германия) — Laurence Prinz/Region Hannover (C-523/11) и Philipp Seeberger/Studentenwerk Heidelberg (C-585/11)
   (Съединени дела C-523/11 и C-585/11) (1)

   (Гражданство на Съюза - Членове 20 ДФЕС и 21 ДФЕС - Право на свободно движение и на пребиваване - Помощ за обучение, отпускана на гражданите на държава членка, които следват курс на обучение в друга държава членка - Задължение за местопребиваване в държавата членка по произход в продължение на най-малко три години преди началото на следването)
   2013/C 260/15
   Език на производството: немски

      Запитващи юрисдикции

   Verwaltungsgericht Hannover, Verwaltungsgericht Karlsruhe

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Laurence Prinz (C-523/11), Philipp Seeberger (C-585/11)

      Ответници: Region Hannover (C-523/11), Studentenwerk Heidelberg (C-585/11)

      Предмет

   Преюдициални запитвания — Verwaltungsgericht Hannover, Verwaltungsgericht Karlsruhe — Тълкуване на членове 20 и 21 ДФЕС — Получаване на помощ за обучение („Ausbildungsförderung“) — Национална разпоредба, ограничаваща получаването на помощ за обучение за една година за граждани, следващи курс на обучение в чужбина и които към началото на курса си на обучение са имали постоянно местожителство на територията на страната в продължение на по-малко от три години.

      Диспозитив

   Членове 20 ДФЕС и 21 ДФЕС следва да се тълкуват в смисъл, че не допускат съществуването на уредба в държава членка, която подчинява предоставянето, за срок от повече от една година, на помощ за обучение при следване на курс на обучение в друга държава членка на едно-единствено изискване, каквото е предвиденото в член 16, параграф 3 от Федералния закон за индивидуалното насърчаване на обучението (Bundesgesetz über individuelle Förderung der Ausbildung (Bundesausbildungsförderungsgesetz), изменен от 1 януари 2008 г. с двадесет и втория закон за изменение на Федералния закон за индивидуалното насърчаване на обучението — че търсещият такава помощ трябва да е имал място на постоянно пребиваване по смисъла на този закон на територията на тази държава членка в продължение на най-малко три години преди началото на посочения курс на обучение.

      (1)  ОВ C 13, 14.1.2012 г.

      ОВ C 49, 18.2.2012 г.


title: Дело C-633/16: Преюдициално запитване от Sø- og Handelsretten (Дания), постъпило на 7 декември 2016 г. — Ernst & Young P/S/Konkurrencerådet

text:
               13.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/17

         Преюдициално запитване от Sø- og Handelsretten (Дания), постъпило на 7 декември 2016 г. — Ernst & Young P/S/Konkurrencerådet
   (Дело C-633/16)
   (2017/C 046/19)
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Sø- og Handelsretten

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ernst & Young P/S

      Ответник: Konkurrencerådet

      Преюдициални въпроси

               1)

               Какви критерии следва да се прилагат при преценката дали поведението или действията на предприятието попадат в обхвата на забраната по член 7, параграф 1 от Регламент № 139/2004 (1) на Съвета относно контрола върху концентрациите между предприятия (забраната за предварително осъществяване) и за да е налице действие по осъществяване по смисъла на член 7, параграф 1, необходимо ли е съответното действие изцяло или частично, фактически или правно да е част от самата промяна в контрола или самата концентрация на продължаващите дейности на участващите предприятия, която при надхвърляне на количествените прагове поражда задължението за изпращане на нотификация?

               2)

               Може ли прекратяването на споразумение за сътрудничество като разглежданото в случая, оповестено при обстоятелства като описаните в акта за преюдициално запитване, да съставлява действие по осъществяване на концентрацията в нарушение на забраната по член 7, параграф 1 от Регламент № 139/2004 на Съвета и съответно по какви критерии трябва да се вземе решение?

               3)

               Има ли значение за отговора на втория въпрос дали прекратяването на споразумението реално е породило релевантни от гледна точка на конкурентното право пазарни последици?

               4)

               При утвърдителен отговор на третия въпрос: какви критерии трябва да се прилагат и каква степен на вероятност трябва да се изисква, когато в конкретния случай се преценява дали прекратяването на споразумението е породило такива пазарни последици, в това число какво е значението на възможността тези последици да се дължат на други причини?

      (1)  Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 година относно контрола върху концентрациите между предприятия (ОВ L 24, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 201).


title: Дело C-572/08: Иск, предявен на 22 декември 2008 г.  — Комисия на Европейските общности/Италианска република

text:
               7.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/14

         Иск, предявен на 22 декември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-572/08)
   (2009/C 55/22)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: A. Aresu и W. Mölls)

      Ответник: Италианска република
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като предоставя данъчно предимство за регенерираните смазочни масла, произведени от получени в Италия отработени масла, но отказва да предостави същото предимство за регенерираните смазочни масла, произведени от получени в други държави-членки отработени масла (съгласно член 62 от „Консолидиран текст на законодателните разпоредби относно данъчното облагане на производството, потреблението и наказателните и административни санкции в тази област“ („Testo unico delle disposizioni legislative concernenti le imposte sulla produzione e sui consumi e relative sanzioni penale e amministrative“), одобрен със Законодателен декрет № 504 от 26 октомври 1995 г., тълкуван с циркулярно писмо № 24/D на Agenzia delle Entrate от 5 май 2004 г. и в съответствие с член 1, параграф 116 от Закон № 266 от 23 декември 2005 г.), Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 90 ЕО;

               —

               да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Комисията упреква италианските власти за това, че запазват в сила система на данъчни предимства за регенерираните смазочни масла, която предоставя предимство за италианското производство в ущърб на производствата на останалите държави-членки, в явно нарушение на принципа на недопускане на дискриминация, прогласен в данъчната област от член 90 ЕО.
   Тази система възпроизвежда предходен режим на данъчни предимства, за който Съдът вече е постановил осъдително решение през 1980 г., като изложените от Италианската република доводи относно подходящия характер на тази нова система не могат да обосноват този избор.


title: Дело T-519/12: Определение на Общия съд от 10 септември 2014 г.  — mobile.international/СХВП — Комисия (PL mobile.eu) (Марка на Общността — Искане за обявяване на недействителност — Оттегляне на искането за обявяване на недействителност — Липса на основание за произнасяне)

text:
               17.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 409/39

         Определение на Общия съд от 10 септември 2014 г. — mobile.international/СХВП — Комисия (PL mobile.eu)
   (Дело T-519/12) (1)

   ((Марка на Общността - Искане за обявяване на недействителност - Оттегляне на искането за обявяване на недействителност - Липса на основание за произнасяне))
   2014/C 409/56
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: mobile.international GmbH (Клайнмахнов, Германия) (представител: T. Lührig, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Европейска комисия

      Предмет

   Жалба срещу решение на първи апелативен състав на СХВП от 6 септември 2012 г. (преписка R 1401/2011-1), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Европейската комисия и mobile.international GmbH

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне.

               2)

               Осъжда жалбоподателя да заплати собствените си съдебни разноски и тези на ответника.

      (1)  ОВ C 26.1.2013 г.


title: Дело T-36/07: Решение на Първоинстанционния съд от 25 юни 2008 г. — Zipcar/СХВП — Canary Islands Car (ZIPCAR) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за словна марка на Общността ZIPCAR — По-ранна национална словна марка CICAR — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94)

text:
               2.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 197/22

         Решение на Първоинстанционния съд от 25 юни 2008 г. — Zipcar/СХВП — Canary Islands Car (ZIPCAR)
   (Дело T-36/07) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за словна марка на Общността ZIPCAR - По-ранна национална словна марка CICAR - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94)
   (2008/C 197/38)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Zipcar, Inc. (Кембридж, Масачузетс, Съединени щати) (представители: M. Elmslie, solicitor, и N. Saunders, barrister)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: D. Botis)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Canary Islands Car, SL (San Bartolome, Испания)
   Предмет
   Жалба срещу решение на втори апелативен състав на СХВП от 30 ноември 2006 г. (преписка R 122/2006-2), относно процедура по възражение между Canary Islands Car, SL и Zipcar, Inc.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

                  Осъжда Zipcar, Inc. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 82 от 14.4.2007 г.


title: Дело C-250/09: Преюдициално запитване отправено от Районен съд Пловдив (България) на 6 юли 2009 г. — Васил Иванов Георгиев/Технически университет — София, филиал Пловдив

text:
               12.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/23

         Преюдициално запитване отправено от Районен съд Пловдив (България) на 6 юли 2009 г. — Васил Иванов Георгиев/Технически университет — София, филиал Пловдив
   (Дело C-250/09)
   2009/C 220/45
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Районен съд Пловдив

      Страни в главното производство

      Ищец: Васил Иванов Георгиев

      Ответник: Технически университет — София, филиал Пловдив

      Преюдициални въпроси

               1)

               Дали разпоредбите на Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (1) изключват приложението на национален закон, който не допуска сключването на безсрочни трудови договори с професори, навършили 65 годишна възраст? По-конкретно, съобразявайки чл. 6, пар. 1 от директивата, обективно и обосновано оправдани от законосъобразна цел, както и пропорционални ли са предвидените в чл. 7, ал. 1, т. 6 от Закона за защита от дискриминация предвиждания, въвеждащи възрастови ограничения при заемането на конкретна длъжност, имайки предвид, че директивата е транспонирана в българското законодателство изцяло?

               2)

               Дали разпоредбите на Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите изключват приложението на национален закон, който предвижда задължително пенсиониране на професори, навършили 68 годишна възраст? Възможно ли е при изложените факти и обстоятелства по настоящото дело и в случай на констатирано противоречие между разпоредбите на Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите и релевантното национално законодателство, в което въпросната директива е транспонирана, тълкуването на разпоредби от общностното право да доведе до неприлагане на националното законодателство?

      (1)  ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7.


title: Дело T-144/02: Решение на Първоинстанционния съд от 12 юли 2007 г. — Eagle и др./Комисия (Персонал, нает в съвместното предприятие JET — Прилагане на различен правен статут от статута на временно наетите служители — Обезщетяване на претърпени материални вреди)

text:
               25.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 199/26

         Решение на Първоинстанционния съд от 12 юли 2007 г. — Eagle и др./Комисия
   (Дело T-144/02) (1)

   (Персонал, нает в съвместното предприятие JET - Прилагане на различен правен статут от статута на временно наетите служители - Обезщетяване на претърпени материални вреди)
   (2007/C 199/48)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищци: Richard J. Eagle (Oxon, Обединено кралство) и дванадесет други ищци, чиито имена са посочени в приложение към решението (представител: D. Beard, barrister)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представител: J. Currall)

      Страна, встъпила в защита на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix и B. Driessen)
   Предмет
   Определяне, въз основа на Решението на Първоинстанционния съд от 5 октомври 2004 г. по дело Eagle и др./Комисия (T-144/02, Recueil, стр. II-3381), на размера на обезщетението, дължимо за имуществените вреди, които всеки един от ищците е претърпял поради факта, че не е бил нает като временно нает служител на Европейските общности за изпълнение на своята дейност в съвместното предприятие Joint European Torus (JET).
   Диспозитив

               1)

               Комисията се осъжда да заплати на всеки един от ищците обезщетение, съответстващо на сумата, посочена за всеки от тях в колона (6) от приложение 3 към настоящото решение.

               2)

               Върху тази сума да се начисли лихва в размер на 5,25 %, считано от 31 декември 1999 г., до момента на действителното плащане.

               3)

               Комисията да понесе направените от нея разноски и разноските на ищците, направени в цялото производство пред Първоинстанционния съд.

               4)

               Съветът да понесе направените от него разноски.

      (1)  ОВ C 169, 13.7.2002 г.


title: Дело C-430/13: Преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Ítélőtábla (Hungría) на 29 юли 2013 г. — Ilona Baradics и др./QBE Insurance (Europe) Limited Magyarországi Fióktelepe, Magyar Állam

text:
               23.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 344/38

         Преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Ítélőtábla (Hungría) на 29 юли 2013 г. — Ilona Baradics и др./QBE Insurance (Europe) Limited Magyarországi Fióktelepe, Magyar Állam
   (Дело C-430/13)
   2013/C 344/67
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Fővárosi Ítélőtábla

      Страни в главното производство

      Ищци: Ilona Baradics, Adrienn Bóta, Éva Emberné Stál, Lászlóné György, Sándor Halász, Zita Harászi, Zsanett Hideg, Katalin Holtsuk, Gábor Jancsó, Mária Katona, Gergely Kézdi, Dr. László Korpás, Ferencné Kovács, Viola Kőrösi, Tamás Kuzsel, Attila Lajtai, Zsolt Lőrincz, Ákos Nagy, Attiláné Papp, Zsuzsanna Peller, Ágnes Petkovics, László Pongó, Zsolt Porpáczy, Zsuzsanna Rávai, László Román, Zsolt Schneck, Mihály Szabó, Péter Szabó, Zoltán Szalai, Erika Szemeréné Radó, Dr. Zsuzsanna Szigeti, Nikolett Szőke, Péter Tóth, Zsófia Várkonyi и Mónika Veress

      Ответници: QBE Insurance (Europe) Limited Magyarországi Fióktelepe и Magyar Állam

      Преюдициални въпроси

               1.

               Изпълнил ли е националният законодател надлежно членове 7 и 9 от Директива 90/314/ЕИО (1), тоест предоставил ли е ефективна защита на частноправните субекти в случай на несъстоятелност на организаторите или продавачите на дребно на пътувания, като е предвидил, че размерът на предоставената от организатора или продавача на дребно финансова гаранция трябва да се изчисли като определен процент от нетните приходи, предвидени от продажбата на туристическия пакет или като минимална стойност?

               2.

               В случай, че може да се докаже наличието на нарушение от страна на държавата, достатъчно съществено ли е то, за да се търси отговорност за вреди?

      (1)  Директива 90/314/ЕИО на Съвета от 13 юни 1990 година относно пакетните туристически пътувания, пакетните туристически ваканции и пакетните туристически обиколки (ОВ L 158, стр. 59; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 9, стр. 248).


title: Дело T-148/08: Решение на Общия съд от 12 май 2010 г. — Beifa Group/СХВП — Schwan-Stabilo Schwanhäußer (Пособие за писане) (Промишлен дизайн на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ пособие за писане — По-ранна национална фигуративна марка — Основание за обявяване на недействителност — Използване в промишления дизайн на Общността на по-ранен знак, чийто притежател има право да забрани използването му — Член 25, параграф 1, буква д) от Регламент № 6/2002 — Искане за доказване на реалното използване на по-ранната марка, направено за първи път пред апелативния състав)

text:
               3.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/33

         Решение на Общия съд от 12 май 2010 г. — Beifa Group/СХВП — Schwan-Stabilo Schwanhäußer (Пособие за писане)
   (Дело T-148/08) (1)

   (Промишлен дизайн на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ пособие за писане - По-ранна национална фигуративна марка - Основание за обявяване на недействителност - Използване в промишления дизайн на Общността на по-ранен знак, чийто притежател има право да забрани използването му - Член 25, параграф 1, буква д) от Регламент № 6/2002 - Искане за доказване на реалното използване на по-ранната марка, направено за първи път пред апелативния състав)
   2010/C 179/56
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Beifa Group Co. Ltd (Ningbo, Zhejiang, Китай) (представители: R. Davis, barrister, и N. Cordell, solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Schwan-Stabilo Schwanhaüßer GmbH & Co. KG (Heroldsberg, Германия) (представители: U. Blumenröder и H. Gauß, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на трети апелативен състав на СХВП от 31 януари 2008 г. (преписка R 1352/2006-3) в производство за обявяване на недействителност на промишлен дизайн на Общността между Schwan-Stabilo Schwanhäußer GmbH & Co. KG и Ningo Beifa Group Co., Ltd

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на трети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 31 януари 2008 г. (преписка R 1352/2006-3).

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3.

               СХВП понася, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Beifa Group Co. Ltd. Schwan-Stabilo Schwanhaüßer GmbH & Co. KG.

      (1)  ОВ C 142, 7.6.2008 г.


title: Дело C-506/07: Преюдициално запитване, отправено от Audiencia Provincial de La Coruña (Испания) на 20 ноември 2007 г. — Lubricantes y Carburantes Galaicos, S. L. (Lubricarga)/Petrogal Española S.A., понастоящем GALP Energía España SAU

text:
               9.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/6

         Преюдициално запитване, отправено от Audiencia Provincial de La Coruña (Испания) на 20 ноември 2007 г. — Lubricantes y Carburantes Galaicos, S. L. (Lubricarga)/Petrogal Española S.A., понастоящем „GALP Energía España SAU“
   (Дело C-506/07)
   (2008/C 37/07)
   Език на производството: испански
   Препращаща юрисдикция
   Audiencia Provincial de La Coruña
   Страни в главното производство

      Ищец: Lubricantes y Carburantes Galaicos, S. L. (Lubricarga)

      Ответник: Petrogal Española S.A., понастоящем „GALP Energía España SAU“
   Преюдициални въпроси

               1)

               Дали член [81] от Договора е при всяко положение изключен, ако подписаният между „Lubricarga S.L.“ и „Petrogal S.A.“ договор е de minimis, или, въпреки посочената квалификация, тази разпоредба ще се приложи към договора, ако на собственика на бензиностанцията се налага задължение за спазване на определената от доставчика крайна цена за продажба на потребителите и/или когато задълженията за изключително закупуване и забраните за извършване на конкурентна дейност са наложени на дистрибутора, без да са обект на времевите ограничения, установени в Регламент (ЕИО) № 1984/83 на Комисията (1) и Регламент (ЕО) № 2790/99 на Комисията (2)?

               2)

               Когато Регламент № 1984/83, ако е приложим, забранява сключването за неопределено време или за повече от десет години на вертикални споразумения за изключителност относно бензиностанции, при предвиденото в член 12, параграф 2 изключение, че „когато споразумението се отнася до бензиностанция, която доставчикът е предоставил под наем на дистрибутора, или която му е разрешил да ползва на друго фактическо или правно основание, на дистрибутора могат да бъдат налагани предвидените в настоящия раздел задължения за изключително закупуване и забраните за извършване на конкурентна дейност за целия период, през който той фактически използва помещенията“ [неофициален превод], дали в това изключение се включва случай като разглеждания, при който според частния договор от 27 юли 1990 г. и официално заверения акт от 10 октомври 1995 г. собственикът на терен Lubricarga е прехвърлило на Galp право на строеж за срок от 25 години, като Galp се е задължило да построи бензиностанцията при условие, че след завършването на строежа инсталациите ще бъдат предоставени за стопанисване на Lubricarga за същия период от време със задължението да придобива всички моторни и други горива изключително от петролната компания?

               3)

               Когато Регламент 2790/1999, ако е приложим, предвижда в своя член 5, че „[с]рокът от пет години […] не се прилага, когато договорните стоки или услуги се продават от купувача на производствени обекти или терени, собственост на доставчика, или наети от доставчика от трети страни, който не е свързан с купувача [да се чете: „които не са свързани с купувача“], при условие че продължителността на задължението за въздържане от конкуренция не надвишава периода, през който производствените обекти и терени се заемат от купувача“, дали в това изключение се включва случай като разглеждания, при който според частния договор от 27 юли 1990 г. и официално заверения акт от 10 октомври 1995 г. собственикът на терен Lubricarga е прехвърлило на Galp право на строеж за срок от 25 години, като Galp се е задължило да построи бензиностанция при условие, че след като тя бъде построена, инсталациите ще бъдат предоставени за стопанисване на Lubricarga за същия период от време със задължението да придобива всички моторни и други горива изключително от петролната компания?

               4)

               Когато член [81], параграф 1, буква а) от Договора за ЕИО предвижда забрана за косвено определяне на покупни или продажни цени и Регламент (ЕИО) № 1984/83 на Комисията в своето осмо съображение сочи, че „с настоящия Регламент не могат да бъдат допуснати други ограничителни задължения, и в частност такива, с които се ограничава изборът на клиенти от дистрибутора или свободата на последния да определя своите цени и условия на продажба“ [неофициален превод], дали това можа да се приложи към договор като разглеждания, чиито член 10 и приложение I се отнасят до осигуряване на конкурентни цени и гласят, че „предоставените на собственика намаления няма да бъдат по-малки от средната стойност на комисионните, получени от операторите на трите предприятия с най-голям оборот, които упражняват дейност в географския район на бензиностанцията“, тъй като посоченият договор може при всяко положение да ограничи правото на купувача да определя продажната цена?

               5)

               Когато член [81], параграф 1, буква а) от Договора за ЕИО предвижда забрана за косвено определяне на покупни или продажни цени и Регламент (ЕИО) 2790/99 от 22 ноември включва в особено сериозните ограничения на конкуренцията поддържането на цената за препродажба, дали това може да се приложи към договор като разглеждания, чиито член 10 и приложение I се отнасят до осигуряване на конкурентни цени и гласят, че „предоставените на собственика намаления няма да бъдат по-малки от средната стойност на комисионните, получени от операторите на трите предприятия с най-голям оборот, които упражняват дейност в географския район на бензиностанцията“, тъй като посоченият договор може при всяко положение да ограничи правото на купувача да определя продажната цена?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 1984/83 на Комисията от 22 юни 1983 година за прилагане на член 85, алинея 3 от Договора към категории споразумения за изключителни покупки (ОВ L 173, стр. 5).

      (2)  Регламент (ЕО) № 2790/99 на Комисията от 22 декември 1999 година за прилагането на член 81, параграф 3 от Договора за категориите вертикални споразумения и съгласувани практики (ОВ L 336, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 66).


title: Дело T-518/11: Определение на Общия съд от 5 май 2014 г.  — BTL Diffusion/СХВП — dm-drogerie markt (babyTOlove) (Марка на Общността — Производство по възражение — Оттегляне на възражението — Липса на основание за произнасяне)

text:
               29.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 339/17

         Определение на Общия съд от 5 май 2014 г. — BTL Diffusion/СХВП — dm-drogerie markt (babyTOlove)
   (Дело T-518/11) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за произнасяне))
   2014/C 339/19
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: BTL Diffusion (Сен Клу, Франция) (представител: A. Berendes, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: K. Klüpfel и D. Botis)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Карлсруе, Германия) (представители: C. Mellein и B. Beinert, адвокати)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 8 юли 2011 г. (преписка R 883/2010-2), постановено в производство по възражение със страни dm-drogerie markt GmbH & Co. KG и BTL Diffusion.

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по жалбата.

               2)

               Осъжда жалбоподателя и встъпилата страна да понесат направените от тях съдебни разноски и всеки от тях да заплати съответно половината от съдебните разноски на ответника.

      (1)  ОВ C 355, 3.12.2011 г.


title: Дело C-369/06: Определение на председателя на седми състав на Съда от 28 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия

text:
               8.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/32

         Определение на председателя на седми състав на Съда от 28 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия
   (Дело C-369/06) (1)

   (2007/C 297/54)

      Език на производството: немски

   Председателят на седми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 261, 28.10.2006 г.


title: Дело T-86/10: Жалба, подадена на 17 февруари 2010 г. — British Sugar/Комисия

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/58

         Жалба, подадена на 17 февруари 2010 г. — British Sugar/Комисия
   (Дело T-86/10)
   2010/C 113/90
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: British Sugar plc (Лондон, Обединеното кралство) (представители: K. Lasok, QC, G. Facenna, Barrister, W. Robinson, P. Doris и D. Das, Solicitors)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени спорната мярка,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните и другите разноски, направени от жалбоподателя във връзка с настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят иска отмяната на Регламент (ЕО) № 1193/2009 на Комисията от 3 ноември 2009 година за поправка на регламенти (ЕО) № 1762/2003, (ЕО) № 1775/2004, (ЕО) № 1686/2005, (ЕО) № 164/2007 и за определяне на размера на налога върху производството в сектора на захарта за пазарните години 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 и 2005/2006 (1).
   Жалбоподателят изтъква следните правни основания в подкрепа на исканията си.
   На първо място той сочи, че Комисията не е взела необходимите мерки с оглед изпълнението на Решения на Съда по дело Jülich (2) и по дело SAFBA (3), с които Съдът обявява за невалидни Регламенти (ЕО) № 1762/2003 (4), № 1775/2004 (5) и № 1686/2005 (6) на Комисията. Жалбоподателят твърди, че в резултат на постановените съдебни решения по тези дела, Комисията е била задължена и следователно е била компетентна да вземе необходимите мерки за поправяне на установената в тези решения незаконосъобразност. Това задължение и тази компетентност се свеждали до приемането на необходимите мерки за гарантиране на възстановяването на засегнатите лица (включително жалбоподателя) на сумите, които те били задължени незаконосъобразно да платят за съответните пазарни години. Тези суми според жалбоподателя са били и продължават да бъдат определяеми чрез прилагането на формулата, използвана в регламентите, които Съдът е приел за невалидни, при условие, че установената от Съда грешка бъде коригирана. Жалбоподателят следователно твърди, че в нарушение на това задължение и като е действала извън тази компетентност, Комисията е приела спорната мярка, която е опорочена от същия основен недостатък, накарал Съда да обяви за невалидни регламенти (ЕО) № 1762/2003, № 1775/2004 и № 1686/2005.
   На второ място, жалбоподателят изтъква, че възприетият в спорната мярка метод на изчисляване на налозите в сектора на захарта противоречи на изводите на Съда в Решение по дело Jülich.
   На трето място, жалбоподателят твърди, че Комисията не е била компетентна да приеме спорната мярка на основание на Регламент (ЕО) № 1260/2001, защото според жалбоподателя:

               —

               този регламент е бил отменен и не е бил в сила към момента, в който е била приета спорната мярка, и

               —

               от решение по дело Jülich следва, че Комисията не е била компетентна да определя размера на налозите върху производството по начин, който не съответства на член 15 от този регламент. При липсата на компетентност въз основа на решения по дело Jülich и по дело SAFBA или въз основа на Регламент № 1260/2001, компетентността за определяне на налозите върху производството принадлежи на Съвета по силата на настоящия член 43 ДФЕС. Следователно Комисията изобщо не е била компетентна да приеме спорната мярка.

      (1)  ОВ L 321, 2009 г., стр. 1.

      (2)  Решение от 8 май 2008 г. по дело Zuckerfabrik Jülich, (C-5/06 и C-23/06—C-36/06, Сборник, стр. I-3231).

      (3)  Определение на Съда от 6 октомври 2008 г. по дело SAFBA, (C-175/07—C-184/07, Сборник, стр. I-142).

      (4)  Регламент (ЕО) № 1762/2003 на Комисията от 7 октомври 2003 година за определяне на размера на налога върху производството в сектора на захарта за пазарната година 2002/2003, ОВ L 254, 2003 г., стр. 4.

      (5)  Регламент (ЕО) № 1775/2004 на Комисията от 14 октомври 2004 година за определяне на размера на налога върху производството в сектора на захарта за пазарната година 2003/04, ОВ L 316, 2004 г., стр. 64.

      (6)  Регламент (ЕО) № 1686/2005 на Комисията от 14 октомври 2005 година за определяне на размера на налога върху производството в сектора на захарта за пазарната година 2004/05, ОВ L 271, 2005 г., стр. 12.


title: Дело T-143/14: Жалба, подадена на 3 март 2014 г.  — ЕЕ/СХВП (Изображение на бели точки върху жълт фон)

text:
               5.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 135/57

         Жалба, подадена на 3 март 2014 г. — ЕЕ/СХВП (Изображение на бели точки върху жълт фон)
   (Дело T-143/14)
   2014/C 135/74
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: ЕЕ Ltd (Hatfield, Обединено кралство) (представител: P. Brownlow, Solicitor)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 27 ноември 2013 г. по преписка R 703/2013-2.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, представляваща изображение на бели точки върху жълт фон, за стоки и услуги от класове 7, 9, 16, 25, 35 — 39, 41, 42 и 45 — Заявка за марка на Общността № 11 388 311.

      Решение на проверителя: отказва регистрация на заявената марка.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността.


title: Дело C-23/14: Решение на Съда (втори състав) от 6 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Sø- og Handelsretten — Дания) — Post Danmark A/S/Konkurrencerådet (Преюдициално запитване — Член 82 ЕО — Злоупотреба с господстващо положение — Пазар на доставката на масови пощенски пратки — Пряка пощенска реклама — Схема за отстъпки със задна дата — Отстраняващ ефект — Критерий за равностойния по ефикасност конкурент — Степен на вероятност и тежест на антиконкурентните последици)

text:
               23.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 389/4

         Решение на Съда (втори състав) от 6 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Sø- og Handelsretten — Дания) — Post Danmark A/S/Konkurrencerådet
   (Дело C-23/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 82 ЕО - Злоупотреба с господстващо положение - Пазар на доставката на масови пощенски пратки - Пряка пощенска реклама - Схема за отстъпки със задна дата - Отстраняващ ефект - Критерий за равностойния по ефикасност конкурент - Степен на вероятност и тежест на антиконкурентните последици))
   (2015/C 389/04)
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Sø- og Handelsretten

      Страни в главното производство

      Ищец: Post Danmark A/S

      Ответник: Konkurrencerådet

      Диспозитив

               1)

               За да се определи дали схема за отстъпки като разглежданата в главното производство, прилагана от предприятие с господстващо положение, може да има отстраняващ ефект на пазара в нарушение на член 82 ЕО, следва да се проверят всички обстоятелства по случая, и в частност критериите и условията за предоставяне на отстъпките, обхватът на господстващо положение на съответното предприятие и конкретните условия на конкуренцията на релевантния пазар. Обстоятелството, че тази схема за отстъпки обхваща по-голямата част от клиентите на пазара, може да представлява полезно указание за мащаба на тази практика и за нейното отражение на пазара, които могат да увеличат вероятността за отстраняващ антиконкурентен ефект.

               2)

               Прилагането на т.нар. критерий за „равностойния по ефикасност конкурент“ не е абсолютно необходимо условие, за да се констатира злоупотреба със схема за отстъпки по смисъла на член 82 ЕО. В положение като разглежданото в главното производство не е релевантно прилагането на т.нар. критерий за „равностойния по ефикасност конкурент“.

               3)

               Член 82 ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че за да попаднат в приложното поле на този член, антиконкурентните последици от схема за отстъпки, използвана от предприятие с господстващо положение като разглежданото в главното производство, трябва да са вероятни, без да е необходимо да се доказва, че са сериозни или значителни.

      (1)  ОВ C 78, 15.3.2014 г.


title: Дело C-667/15: Преюдициално запитване от Hof van beroep te Antwerpen (Белгия), постъпило на 14 декември 2015 г. — Loterie Nationale — Nationale Loterij NV/Paul Adriaensen и др.

text:
               21.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 106/10

         Преюдициално запитване от Hof van beroep te Antwerpen (Белгия), постъпило на 14 декември 2015 г. — Loterie Nationale — Nationale Loterij NV/Paul Adriaensen и др.
   (Дело C-667/15)
   (2016/C 106/14)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hof van beroep te Antwerpen

      Страни в главното производство

   Жалбоподател: Loterie Nationale — Nationale Loterij NV
   Ответници: Paul Adriaensen, Werner De Kesel, The Right Frequency VZW

      Преюдициален въпрос

               1)

               Прилагането на точка 14 от приложение I към Директива 2005/29/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/EО, 98/27/EО и 2002/65/EО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (EО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета предполага ли наличие на забранена пирамидална схема само в случаите, когато осъществяването на обещанието за получаване на плащане спрямо вече регистрираните участници:

                           —

                           зависи главно или основно от прякото прехвърляне на сумите, платени от новопостъпилите участници („пряка връзка“),
                           или

                           —

                           е достатъчно обещанието за получаване на плащане спрямо вече регистрирани участници да зависи главно или основно от косвено изплащане от сумите, платени от вече регистриралите се участници, тоест без вече регистрираните участници да получават насрещната си престация главно или основно вследствие на извършена от тях продажба или употреба на стоки или услуги, а що се отнася до осъществяването на обещанието за получаване на плащане главно или основно от привличането и сумите, платени от новопостъпили участници („косвена връзка“)?

      (1)  ОВ. L 149, стр. 22.