title: Дело T-475/07: Решение на Общия съд от 9 септември 2011 г. — Dow AgroSciences и др./Комисия (Продукти за растителна защита — Активно вещество трифлуралин — Невключване в приложение I към Директива 91/414/ЕИО — Жалба за отмяна — Процедура за оценяване — Ново и допълнително изследване — Срокове — Понятия риск и опасност — Явна грешка в преценката — Проект на доклад за преглед — Проект на директива или решение — Срокове — Последици от евентуално неспазване — Оправдани правни очаквания — Принцип на пропорционалност — Решение 1999/468/ЕО за комитологията — Регламент (ЕО) № 850/2004 — Член 3, параграф 3 — Възражение за незаконосъобразност)

text:
               22.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/35

         Решение на Общия съд от 9 септември 2011 г. — Dow AgroSciences и др./Комисия
   (Дело T-475/07) (1)

   (Продукти за растителна защита - Активно вещество трифлуралин - Невключване в приложение I към Директива 91/414/ЕИО - Жалба за отмяна - Процедура за оценяване - Ново и допълнително изследване - Срокове - Понятия „риск“ и „опасност“ - Явна грешка в преценката - Проект на доклад за преглед - Проект на директива или решение - Срокове - Последици от евентуално неспазване - Оправдани правни очаквания - Принцип на пропорционалност - Решение 1999/468/ЕО за комитологията - Регламент (ЕО) № 850/2004 - Член 3, параграф 3 - Възражение за незаконосъобразност)
   2011/C 311/61
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: AgroSciences Ltd (Хитчин, Обединеното кралство) и 20-те останали жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложението (представители: C. Mereu и K. Van Maldegem, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: L. Parpala и B. Doherty, подпомагани от J. Stuyck, avocat)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2007/629/ЕО на Комисията от 20 септември 2007 година относно невключването на трифлуралин в приложение I към Директива 91/414/ЕИО на Съвета и отнемането на разрешенията за продукти за растителна защита, съдържащи това вещество (ОВ L 255, стр. 42).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Dow AgroSciences Ltd и останалите 20 жалбоподатели, посочени в приложението, да заплатят, наред с направените от тях съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 51, от 23.2.2008 г.


title: Дело C-339/07: Решение на Съда (първи състав) от 12 февруари 2009 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Rechtsanwalt Christopher Seagon als Insolvenzverwalter über das Vermögen der Frick Teppichboden Supermärkte GmbH/Deko Marty Belgium NV (Съдебно сътрудничество по граждански дела — Производство по несъстоятелност — Компетентна юрисдикция)

text:
               4.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/4

         Решение на Съда (първи състав) от 12 февруари 2009 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Rechtsanwalt Christopher Seagon als Insolvenzverwalter über das Vermögen der Frick Teppichboden Supermärkte GmbH/Deko Marty Belgium NV
   (Дело C-339/07) (1)

   (Съдебно сътрудничество по граждански дела - Производство по несъстоятелност - Компетентна юрисдикция)
   (2009/C 82/07)
   Език на производството: немски
   Запитваща юрисдикция
   Bundesgerichtshof
   Страни в главното производство

      Ищец: Christopher Seagon als Insolvenzverwalter über das Vermögen der Frick Teppichboden Supermärkte GmbH

      Ответник: Deko Marty Belgium NV
   Предмет
   Преюдициално запитване — Bundesgerichtshof — Тълкуване на член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност (ОВ L 160, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 1, стр. 143) и на член 1, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74) — Компетентност на държавата-членка, на чиято територия е разположен центърът на основните интереси на длъжника относно решения, които пряко произтичат от производството по несъстоятелност и са тясно свързани с него — Иск (Insolvenzanfechtungsklage) за възстановяване на сума, платена от длъжника на дружество със седалище в друга държава-членка
   Диспозитив
   Член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност трябва да се тълкува в смисъл, че съдилищата на държавата-членка, на чиято територия е образувано производството по несъстоятелност, са компетентни да се произнесат по отменителен иск, основан на несъстоятелност и насочен срещу ответник, който съгласно устройствения си акт има седалище в друга държава-членка.

      (1)  ОВ C 269, 10.11.2007 г.


title: Дело T-426/11: Решение на Общия съд от 6 февруари 2013 г. — Maharishi Foundation/СХВП (MÉDITATION TRANSCENDANTALE) (Марка на Общностт — Заявка за словна марка на Общността „MÉDITATION TRANSCENDANTALE“ — Абсолютно основание за отказ — Решение на апелативния състав да върне делото на проверителя — Член 65, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Допустимост — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009 — Съответни потребители)

text:
               16.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/17

         Решение на Общия съд от 6 февруари 2013 г. — Maharishi Foundation/СХВП (MÉDITATION TRANSCENDANTALE)
   (Дело T-426/11) (1)

   (Марка на Общностт - Заявка за словна марка на Общността „MÉDITATION TRANSCENDANTALE“ - Абсолютно основание за отказ - Решение на апелативния състав да върне делото на проверителя - Член 65, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Допустимост - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009 - Съответни потребители)
   2013/C 79/30
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Maharishi Foundation Ltd (Сейнт Хелиър, Джърси) (представител: A. Meijboom, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на втори апелативен състав на СХВП от 6 април 2011 г. (дело R 1294/2010-2) относно заявка за регистрация на словен знак „MÉDITATION TRANSCENDANTALE“ като марка на Общността

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Maharishi Foundation Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 282, 24.9.2011 г.


title: Дело C-224/08: Решение на Съда (осми състав) от 10 февруари 2009 г.  — Комисия на Европейските общности/Френска република (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 2006/100/ЕО — Липса на транспониране в определения срок)

text:
               4.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/7

         Решение на Съда (осми състав) от 10 февруари 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република
   (Дело C-224/08) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2006/100/ЕО - Липса на транспониране в определения срок)
   (2009/C 82/13)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: C. Huvelin, V. Peere и H. Støvlbæk)

      Ответник: Френска република (представители: G. de Bergues и B. Messmer)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане или несъобщаване в предвидения срок на мерките, необходими за съобразяване с Директива 2006/100/ЕО на Съвета от 20 ноември 2006 година за адаптиране на някои директиви в областта на свободното движение на хора поради присъединяването на България и Румъния (ОВ L 363, стр. 141; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 10, стр. 194)
   Диспозитив

               1)

               Като не е приела всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2006/100/ЕО на Съвета от 20 ноември 2006 година за адаптиране на някои директиви в областта на свободното движение на хора поради присъединяването на България и Румъния, Френската република не е изпълнила задълженията си по член 2 от тази директива.

               2)

               Осъжда Френската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 171, 5.7.2008 г.


title: Дело T-217/09: Определение на Общия съд от 18 март 2013 г. — Mitteldeutsche Flughafen и Flughafen Dresden/Комисия

text:
               18.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/26

         Определение на Общия съд от 18 март 2013 г. — Mitteldeutsche Flughafen и Flughafen Dresden/Комисия
   (Дело T-217/09) (1)

   2013/C 141/48
   Език на производството: немски
   Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 180, 1.8.2009 г.


title: Дело C-61/11: Преюдициално запитване, отправено от Corte di Appello di Trento (Италия) на 10 февруари 2011 г. — Наказателно производство срещу El Dridi Hassen, известен също като Karim Soufi

text:
               9.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/8

         Преюдициално запитване, отправено от Corte di Appello di Trento (Италия) на 10 февруари 2011 г. — Наказателно производство срещу El Dridi Hassen, известен също като Karim Soufi
   (Дело C-61/11)
   2011/C 113/16
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Corte di Appello di Trento

      Страна в главното производство

   El Dridi Hassen, известен също като Karim Soufi

      Преюдициални въпроси

   Предвид както на принципа на лоялно сътрудничество, насочен към постигането на целите на Директивата, така и на принципа, че наказанието трябва да бъде съразмерно, подходящо и обосновано, допускат ли членове 15 и 16 от Директива 2008/115/ЕО (1):

               1.

               възможността за нарушението на междинна фаза от административната процедура по връщане, преди да приключи тази процедура, да бъде наложена наказателноправна санкция, като се прибегне до възможно най-строгата административна принуда?

               2.

               възможността дори липсата на съдействие от страна на лицето в процедурата за експулсиране, и по-специално неизпълнението на първата издадена от административния орган заповед за извеждане, да се наказва с лишаване от свобода до четири години?

      (1)  ОВ L 348, стр. 98.


title: Дело T-11/16: Определение на Общия съд от 7 юни 2017 г. — De Masi/Комисия (Жалба за отмяна — Достъп до документи — Регламент (EО) № 1049/2001 Липса на потвърдително решение — Заявление за достъп в рамките на на междуинституционалното сътрудничество на основание член 230 ДФЕС — Документи относно работата на групата „Кодекс за поведение“ (Данъчно облагане на предприятия), създадена от Съвета — Акт, неподлежащ на обжалване — Явна недопустимост)

text:
               14.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/15

         Определение на Общия съд от 7 юни 2017 г. — De Masi/Комисия
   (Дело T-11/16) (1)

   ((Жалба за отмяна - Достъп до документи - Регламент (EО) № 1049/2001 Липса на потвърдително решение - Заявление за достъп в рамките на на междуинституционалното сътрудничество на основание член 230 ДФЕС - Документи относно работата на групата „Кодекс за поведение“ (Данъчно облагане на предприятия), създадена от Съвета - Акт, неподлежащ на обжалване - Явна недопустимост))
   (2017/C 269/21)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Fabio De Masi (Брюксел, Белгия) (представител: A. Fischer-Lescano, professeur)

      Ответник: Европейска комисия (представители: F. Erlbacher, J. Baquero Cruz и A. Buchet)

      Предмет

   Жалба на основание член 263 ДФЕС за отмяна, от една страна, на решението, съдържащо се в писмото на Комисията от 9 декември 2015 г. в отговор на заявлението за достъп до документите на групата „Кодекс за поведение“ (Данъчно облагане на предприятия), подадено от жалбоподателя на основание Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 73), и от друга страна, решението, съдържащо се в писмото на Комисията от 9 ноември 2015 г. в отговор на заявление за достъп до същите документи, подадено от председателя на специалната комисия на Европейския парламент относно данъчните постановления и другите мерки, сходни по естество или въздействие

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като явно недопустима.

               2)

               Г-н Fabio De Masi понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 78, 29.2.2016 г.


title: Дело T-61/07: Иск, предявен на 26 февруари 2007 г. — Италия/Комисия

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/49

         Иск, предявен на 26 февруари 2007 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-61/07)
   (2007/C 95/99)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Италианска република (представител: P. Gentili, Avvocato dello Stato)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени нота № 12244 от 14.12.2006 г. на Комисията на Европейските общности, Генерална дирекция „Регионална политика — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия “относно плащания на Комисията с размер, различен от поискания. Реф. Програма DOCUP Lazio (№ CCI 2000 IT 162 DO 009);

               —

               да се отмени нота № 12528 от 19.12.2006 г. на Комисията на Европейските общности, Генерална дирекция „Регионална политика — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия “относно плащания на Комисията с размер, различен от поискания. Реф. Програма DOCUP Piemonte (№ CCI 2000 IT 162 DO 007);

               —

               да се отмени нота № 12558 от 20.12.2006 г. на Комисията на Европейските общности, Генерална дирекция „Регионална политика — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия “относно плащания на Комисията с размер, различен от поискания. Реф. Програма POR Puglia (№ CCI 1999 IT 161 PO 009);

               —

               да се отмени нота № 00321 от 16.1.2007 г. на Комисията на Европейските общности, Генерална дирекция „Регионална политика — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия “относно плащания на Комисията с размер, различен от поискания. Реф. Програма DOCUP Lazio (№ CCI 2000 IT 162 DO 009);

               —

               да се отмени нота № 00322 от 16.1.2007 г. на Комисията на Европейските общности, Генерална дирекция „Регионална политика — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия “относно Сертифициране и деклариране на междинни разходи и заявление за плащане. DOCUP Veneto Ob. 2 2000-2006 (№ CCI 2000 IT 162 DO 005);

               —

               да се отмени нота № 00324 от 16.1.2007 г. на Комисията на Европейските общности, Генерална дирекция „Регионална политика — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия “относно плащания на Комисията с размер, различен от поискания. Реф. Програма POR Sardegna 2000-2006 (№ CCI 1999 IT 161 PO 010);

               —

               да се отмени нота № 00325 от 16.1.2007 г. на Комисията на Европейските общности, Генерална дирекция „Регионална политика — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия “относно плащания на Комисията с размер, различен от поискания. Реф. Програма POR Campania 2000-2006 (№ CCI 1999 IT 161 PO 007);

               —

               да се отмени нота № 00425 от 18.1.2007 г. на Комисията на Европейските общности, Генерална дирекция „Регионална политика — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия “относно плащания на Комисията с размер, различен от поискания. Реф. Програма DOCUP Toscana Ob. 2 (№ CCI 1999 IT 162 DO 001);

               —

               да се отмени нота № 00427 от 18.1.2007 г. на Комисията на Европейските общности, Генерална дирекция „Регионална политика — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия “относно плащания на Комисията с размер, различен от поискания. Реф. Програма POR Puglia (№ CCI 1999 IT 161 PO 009);

               —

               да се отменят всички свързани с тях и предходни актове, като се осъди Комисията на Европейските общности да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Правните основания и основните доводи са подобни на изтъкнатите по дело T-345/04, Италианска република срещу Комисията (1).

      (1)  ОВ C 262, 23.10.2004 г., стр. 55.


title: Дело C-375/13: Преюдициално запитване, отправено от Handelsgericht Wien (Австрия) на 3 юли 2013 г. — Harald Kolassa/Barclays Bank PLC

text:
               21.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 274/6

         Преюдициално запитване, отправено от Handelsgericht Wien (Австрия) на 3 юли 2013 г. — Harald Kolassa/Barclays Bank PLC
   (Дело C-375/13)
   2013/C 274/12
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Handelsgerichts Wien

      Страни в главното производство

      Ищец: Harald Kolassa

      Ответник: Barclays Bank PLC

      Преюдициални въпроси

                  А.

                  (член 15, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 44/2001
                   (1)
                  (Регламент „Брюксел I“)

                           1.

                           Трябва ли изразът „[п]о отношение на дела във връзка с договор, сключен от лице — потребител, за цел, която може да се приеме, че е извън неговата търговска дейност или професия“ в член 15, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 44/2001 да се тълкува в смисъл, че:

                                       1.1.

                                       ищецът — който в качеството на потребител е придобил дългова ценна книга на приносител на вторичния пазар и понастоящем предявява срещу емитента права, които са основани както на отговорността за проспекта, поради неизпълнение на задълженията за предоставяне на информация и за извършване на проверка, така и на условията по облигационния заем — може да се позовава на предвидената в тази разпоредба компетентност, когато с покупката на ценната книга от трето лице ищецът се е суброгирал в правата на лицето, първоначално записало облигацията, в рамките на договорното отношение между това лице и емитента?

                                       1.2.

                                       (при утвърдителен отговор на въпрос 1.1.) ищецът може да се позовава на предвидената в член 15 от същия регламент компетентност и когато третото лице, от което потребителят е купил дълговата ценна книга на приносител, преди това я е придобило за цел, която може да се приеме, че не е извън неговата търговска дейност или професия, т.е. в договора за облигационен заем ищецът замества лице, което не е потребител?

                                       1.3.

                                       (при утвърдителен отговор на въпроси 1.1. и 1.2.) ищецът потребител може да се позовава на компетентността при потребителски договори, предвидена в член 15 от същия регламент, и когато приносител на дълговата ценна книга е не самият той, а третото лице, на което ищецът е възложил да закупи ценните книжа, което трето лице не е потребител и което съгласно уговореното държи от свое име тези ценни книжа фидуциарно за ищеца, като последният разполага единствено с облигационноправна претенция да търси предаването на ценната книга от това лице?

                           2.

                           (при утвърдителен отговор на въпрос 1.1) Предоставя ли член 15, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на съда, който трябва да се произнесе по иска, предявен на основание на договорната отговорност при придобиване на облигации, акцесорна компетентност да се произнесе и по иск, предявен на основание на деликтната отговорност, произтичаща от същото придобиване на облигации?

                  Б.

                  (член 5, точка 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 44/2001 (Регламент „Брюксел I“):

                           1.

                           Трябва ли изразът „по дела, свързани с договор“ в член 5, точка 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 44/2001 да се тълкува в смисъл, че:

                                       1.1.

                                       ищецът — който е придобил дългова ценна книга на приносител на вторичния пазар и понастоящем предявява претенции срещу емитента, както на основание на отговорността за проспекта, поради неизпълнение на задълженията за предоставяне на информация и за извършване на проверка, така и на основание на условията по облигационния заем — може да се позовава на предвидената в тази разпоредба компетентност, когато с покупката на ценната книга от трето лице ищецът се е суброгирал в правата на лицето, първоначално записало облигацията, в рамките на договорното отношение между това лице и емитента?

                                       1.2.

                                       (при утвърдителен отговор на въпрос 1.1.) ищецът може да се позовава на предвидената в член 5, точка 1, буква а) от същия регламент компетентност и когато приносител на дълговата ценна книга е не самият той, а третото лице, на което ищецът е възложил да закупи ценните книжа и което съгласно уговореното държи от свое име тези ценни книжа фидуциарно за ищеца, като последният разполага единствено с облигационноправна претенция да търси предаването на ценната книга от това лице?

                           2.

                           (при утвърдителен отговор на въпрос 1.1) Предоставя ли член 5, точка 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 44/2001 на съда, който трябва да се произнесе по произнесе по иска, предявен на основание на договорната отговорност при придобиването на облигации акцесорна компетентност да се произнесе и по иск, предявен на основание на деликтната отговорност, произтичаща от същото придобиване на облигации?

                  В.

                  (член 5, точка 3 от Регламент (ЕО) № 44/2001 (Регламент „Брюксел I“):

                           1.

                           Претенциите на основание на отговорността за проспекта съгласно законодателството в областта на капиталовите пазари, и претенциите на основание на неизпълнението на задълженията за осигуряване на закрила и за предоставяне на информация във връзка с емитирането на дългова ценна книга на приносител, представляват ли претенции на основание на деликтна или квазиделиктна отговорност по смисъла на член 5, точка 3 от Регламент (ЕО) № 44/2001?

                                       1.1.

                                       (при утвърдителен отговор на въпрос 1) Това важи ли и в случаите, когато самото лице не е приносител на дълговата ценна книга, а има само облигационното право да иска връщане на полученото от приносителя, който държи фидуциарно за него ценните книжа, предявява тези претенции срещу емитента?

                           2.

                           Трябва ли изразът „мястото, където е настъпило или може да настъпи вредоносното събитие“ в член 5, точка 3 от Регламент (ЕО) № 44/2001 да се тълкува в смисъл, че при покупка на ценна книга въз основа на умишлено подвеждаща информация

                                       2.1.

                                       за мястото на настъпване на вредите следва да се счита местоживеенето на увреденото лице, което е мястото, където е съсредоточено неговото имущество?

                                       2.2.

                                       (при утвърдителен отговор на въпрос 2.1.) Това важи ли и в случаите, когато нареждането за покупка и преводът на уговорената цена във валутното правоотношение могат да бъдат оттеглени до сетълмента на сделката, а сетълментът е извършен в друга държава членка известно време след като е дебитирана сметката на увреденото лице?

                  Г.

                  Проверка на компетентността, двояко релевантни факти

                           1.

                           При проверката на компетентността съгласно членове 25 и 26 от Регламент (ЕО) № 44/2001 съдът трябва ли да извърши действия по пълно събиране на доказателства във връзка със спорните факти, които са релевантни както за въпроса за компетентността, така и за съществуването на предявеното право (т.нар. „двояко релевантни факти“), или при произнасянето по въпроса за компетентността трябва да приема, че твърденията на ищеца са истинни?

      (1)  Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).


title: Дело T-274/17: Жалба, подадена на 10 май 2017 г. — Monster Energy/EUIPO — Bösel (MONSTER DIP)

text:
               10.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/36

         Жалба, подадена на 10 май 2017 г. — Monster Energy/EUIPO — Bösel (MONSTER DIP)
   (Дело T-274/17)
   (2017/C 221/51)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Monster Energy Company (Корона, Калифорния, Съединени щати) (представител: P. Brownlow, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Marco Bösel (Бад Фалингбостел, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „MONSTER DIP“ — заявка за регистрация № 13 118 211

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 10 февруари 2017 г. по преписка R 1062/2016-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да отмени решението на отдела по споровете от 19 април 2016 г. по възражение B 2433681,

               —

               да отхвърли марката, предмет на възражението, по отношение на всички стоки и услуги,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б), както и на член 8, параграфи 4 и 5 от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-295/09: Решение на Съда (седми състав) от 25 февруари 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Испания (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2006/43/ЕО — Дружествено право — Задължителен одит на годишните счетоводни отчети и консолидираните счетоводни отчети — Липса на транспониране в определения срок)

text:
               17.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 100/9

         Решение на Съда (седми състав) от 25 февруари 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
   (Дело C-295/09) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2006/43/ЕО - Дружествено право - Задължителен одит на годишните счетоводни отчети и консолидираните счетоводни отчети - Липса на транспониране в определения срок)
   2010/C 100/13
   Език на производството: испански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: G. Braun и E. Adsera Ribera)

      Ответник: Кралство Испания (представител: F. Díez Moreno)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане в предвидения срок на необходимите разпоредби за съобразяване с Директива 2006/43/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 май 2006 година относно задължителния одит на годишните счетоводни отчети и консолидираните счетоводни отчети, за изменение на Директиви 78/660/ЕИО и 83/349/ЕИО на Съвета и за отмяна на Директива 84/253/ЕИО на Съвета (ОВ L 157, стр. 87; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 122)

      Диспозитив

               1.

               Като не е приело в определения срок законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2006/43/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 май 2006 година относно задължителния одит на годишните счетоводни отчети и консолидираните счетоводни отчети, за изменение на Директиви 78/660/ЕИО и 83/349/ЕИО на Съвета и за отмяна на Директива 84/253/ЕИО на Съвета, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по посочената директива.

               2.

               Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 256, 24.10.2009 г.


title: Дело T-363/16: Жалба, подадена на 7 юли 2016 г. — Zoetis Belgium/Комисия

text:
               22.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/50

         Жалба, подадена на 7 юли 2016 г. — Zoetis Belgium/Комисия
   (Дело T-363/16)
   (2016/C 305/68)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Zoetis Belgium (Ottignies-Louvain-la-Neuve, Белгия) (представители: H. Vanhulle, B. van de Walle de Ghelcke, C. Borgers и N. Baeten, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение на Комисията от 11 януари 2016 г. относно схемата за държавна помощ под формата на освобождаване на свръхпечалбата SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), прилагана от Кралство Белгия,

               —

               при условията на евентуалност, да отмени членове 2—4 от Решението,

               —

               във всеки случай да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по делото.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               С първото основание се твърди, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото и явна грешка при идентифициране на твърдяната мярка за помощ и определянето ѝ като схема за помощ по смисъла на член 1, буква г) от Регламент № 2015/1589 на Съвета (1) и член 107 ДФЕС.

               2.

               С второто основание се твърди, че Комисията е нарушила член 107 ДФЕС, не е изложила мотиви и е допуснала явна грешка в преценката, като е приела, че белгийската система на предварителни постановления относно свръхпечалбата съставлява мярка за държавна помощ.

               3.

               С третото основание се твърди, че Комисията е нарушила член 16, параграф 1 от Регламент № 2015/1589 на Съвета и общите принципи на правна сигурност и оправдани правни очаквания, като е разпоредила възстановяване на твърдяната помощ.

               4.

               С четвъртото основание се твърди, че Комисията е нарушила член 2, параграф 6 ДФЕС и принципа на равно третиране, както и че е извършила злоупотреба с власт, използвайки правилата за държавни помощи с цел да забрани белгийската система на предварителни постановления относно свръхпечалбата.

      (1)  Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 248, 2015 г., стр. 9).


title: Дело T-527/12: Определение на Общия съд от 8 март 2017 г. — DeMaCo Holland/Комисия

text:
               8.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 144/60

         Определение на Общия съд от 8 март 2017 г. — DeMaCo Holland/Комисия
   (Дело T-527/12) (1)

   (2017/C 144/82)
   Език на производството: нидерландски
   Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 26, 26.1.2013 г.


title: Дело F-141/07: Жалба, подадена на 20 декември 2007 г. — Maniscalco/Комисия

text:
               12.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 92/49

         Жалба, подадена на 20 декември 2007 г. — Maniscalco/Комисия
   (Дело F-141/07)
   (2008/C 92/100)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Daniele Maniscalco (Рим, Италия) (представители: C. Cardarello и F. D'amora, avvocati)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Предмет и описание на спора
   Отмяна на решението за назначаване на жалбоподателя във функционална група IV, степен 13, стъпка 1.
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решение № ADMIN.B.2/OG/jmt/D(07)23504,

               —

               да се установи, че искането за назначаване на по-висока степен и за заплащане на разликата във възнаграждението, считано от датата на изготвяне на доклада, с който се признава правото на жалбоподателя да бъде назначен на степен 16, е основателно,

               —

               да се осъди Генерална дирекция „Персонал и администрация“ — Дирекция А — Персонал и кариери, да заплати дължимата сума заедно с лихвите и разноските, отговаряща на разликата между заплатата за степен 13 и заплатата, полагаща се за степен 16,

               —

               да се признае за напред назначаването на жалбоподателя на степен 16, като договорно нает служител, и на стъпка, съответстваща на броя на прослужените години.


title: Покана за подаване на кандидатури — Директор на дирекция Протокол и посещения (степен AD 14 или AD 15)

text:
               9.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               CA 130/1

         Покана за подаване на кандидатури
   Директор на дирекция „Протокол и посещения“ (степен AD 14 или AD 15)
   (2009/C 130 A/01)
   В Съда на Европейските общности предстои да се освободи длъжността директор на дирекция „Протокол и посещения“ (степен AD 14 или AD 15). Същата ще бъде заета съгласно член 29, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица на Европейските общности.
   Естество на служебните задължения
   Под ръководството на секретаря на Съда титулярят на длъжността отговаря за управлението на дирекция „Протокол и посещения“, като организира и координира нейните дейности.
   В рамките на служебните си задължения директорът на дирекция „Протокол и посещения“ оглавява протокола на Съда и на това основание наблюдава организацията на официалните посещения на високопоставени личности в Съда, както и организацията на тържествените съдебни заседания и други официални прояви.
   Едновременно с това той отговаря за служба „Посещения“, което включва:

               —

               подготовката на учебни и опознавателни посещения (около 15 000 посетители годишно),

               —

               организацията на срещи в Съда с магистрати от различни държави.

         Директорът на „Протокол и посещения“ ще следи особено внимателно за доброто управление на служителите в поверената му дирекция; той по-специално ще създава благоприятни условия за тяхната мотивация, обучение и приспособяване към изискванията на службата. Едновременно с това ще полага усилия за усъвършенстване на методите на работа в дирекцията, както и за оптималното усвояване на ресурсите и използване на инструментариума под негово разпореждане. Накрая, в качеството на вторично оправомощен разпоредител с бюджетни кредити, той ще осигурява доброто управление на бюджетните кредити под негово разпореждане.
   Изисквания и необходими документи

               —

               Завършено висше образование, удостоверено с диплома.

               —

               Задълбочени познания и професионален опит в областите, попадащи в дейността на дирекцията.

               —

               Способност за управление на административен отдел.

               —

               Добри познания по английски и френски език.

         Подаване на кандидатурите
   Кандидатурите за тази длъжност трябва да бъдат получени в Съда единствено по електронна поща на адрес DIR-PV-CURIA@curia.europa.eu, най-късно до 13,00 часа на 27 юни 2009 г. Към кандидатурите трябва да се приложат подробна автобиография и други подходящи документи.


               24.2.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 42/1

         (2007/C 42/01)
   Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз

         ОВ C 20, 27.1.2007 г.

   Може да намерите тези текстове на:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Дело T-364/09 P: Жалба, подадена на 21 септември 2009 г. от Giorgio Lebedef срещу решението, постановено на 7 юли 2009 г. от Съда на публичната служба по дело F-39/08, Lebedef/Комисия

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/52

         Жалба, подадена на 21 септември 2009 г. от Giorgio Lebedef срещу решението, постановено на 7 юли 2009 г. от Съда на публичната служба по дело F-39/08, Lebedef/Комисия
   (Дело T-364/09 P)
   2009/C 282/99
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Люксембург) (представител: F. Frabetti, avocat)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на СПС от 7 юли 2009 г. по дело F-39/08, Giorgio LEBEDEF, живущ на 4, Neie Wee, L-1670, Senningerberg, Люксембург, длъжностно лице в Европейската комисия, подпомаган и представляван от адв. Frédéric FRABETTI, 5, rue Jean Bertels, L-1230 Люксембург, avocat à la Cour, като адрес за връчване е кантората на последния, срещу Комисията на Европейските общности, за която се явяват представителите ѝ, със съдебен адрес в Люксембург, ответник, с предмет жалба за отмяна на решенията от 29.5.2007 г., 20.6.2007 г., 28.6.2007 г., 6.7.2007 г., както и на двете решения от 26.7.2007 г. и решението от 2.8.2007 г., свързани с приспадането на 32 дни от отпуска на жалбоподателя за 2007 г.;

               —

               да се уважат исканията на жалбоподателя, направени в първоинстанционното производство;

               —

               при условията на евентуалност, делото да бъде върнато на Съда на публичната служба за ново разглеждане;

               —

               Първоинстанционният съд да се произнесе по съдебните разноски и да осъди Европейската комисия да заплати тези разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателят моли да бъде отменено Решение на Съда на публичната служба (СПС) от 7 юли 2009 г., постановено по дело Lebedef/Комисия, F-39/08, с което се отхвърля жалбата, с която жалбоподателят е поискал отмяната на няколко решения, свързани с приспадането на 32 дни от годишния му отпуск за 2007 г.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква девет правни основания, изведени от:

               —

               неспазването на член 1, шеста алинея от приложение II към Правилника за длъжностните лица на Европейските общности във връзка със състава и процедурите по-конкретно на Комитета по персонала, както и на член 1, параграф 2 от Рамковото споразумение, което урежда отношенията между Комисията и синдикалните и професионалните организации;

               —

               неправилното тълкуване и прилагане на понятието „синдикална свобода“, основано на член 24б от Правилника;

               —

               нарушението на точка III.c във връзка с „работата на непълен работен ден по медицински съображения“ от решението на Комисията от 28 април 2004 г. за въвеждане на разпоредби за прилагане по отношение на отсъствия, причинени от болест или злополука, и по-специално точката, в която се предвижда, че „взетите дни годишен отпуск се разглеждат като пълни дни“;

               —

               неотчитането на здравословното състояние на жалбоподателя;

               —

               неправилното тълкуване и прилагане на понятията „участие в представителството на персонала“, „командироване в синдикална организация“ и „синдикална мисия“;

               —

               изопачаването и изкривяването на фактите и твърденията на жалбоподателя, както и на неправилните фактически констатации на СПС относно регистрирането на „неразрешени отсъствия“ в SysPer2;

               —

               грешка при прилагане на правото, допусната от СПС при тълкуването на понятието „отсъствие“, както е определено в членове 57, 59 и 60 от Правилника;

               —

               грешка при прилагане на правото, допусната от СПС при прилагането на член 60 от Правилника; и

               —

               липса на мотиви във връзка с преценките на СПС, поставени под въпрос с първите осем правни основания.


title: Дело C-8/14: Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia (Испания) на 10 януари 2014 г.  — Unnim Banc, S.A./Diego Fernández Gabarro и др.

text:
               7.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/14

         Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia (Испания) на 10 януари 2014 г. — Unnim Banc, S.A./Diego Fernández Gabarro и др.
   (Дело C-8/14)
   2014/C 102/18
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de Primera Instancia

      Страни в главното производство

      Молител: Unnim Banc, S.A.

      Ответник: Diego Fernández Gabarro, Pedro Penalva López и Clara López Durán

      Преюдициален въпрос

   Допускат ли членове 6 и 7 от Директива 93/13/ЕИО (1) едномесечния срок, предвиден в Закон 1/2013 за защитата на длъжниците по ипотечни кредити, преструктуриране на задълженията и социални наеми?

      (1)  Директива на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (OВ L 95, стp. 29; Специално издание на български език, глава 15, том 2, стр. 273.


title: Съединени дела T-420/11 и T-56/12: Решение на Общия съд от 22 януари 2015 г.  — Ocean Capital Administration и др./Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие — Замразяване на средства — Сила на прeсъдено нещо — Последици от отмяна на ограничителните мерки за образувание, притежавано или контролирано от образувание, за което е прието, че участва в ядреното разпространение — Съобразяване на последиците от отмяната във времето)

text:
               9.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 81/12

         Решение на Общия съд от 22 януари 2015 г. — Ocean Capital Administration и др./Съвет
   (Съединени дела T-420/11 и T-56/12) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Сила на прeсъдено нещо - Последици от отмяна на ограничителните мерки за образувание, притежавано или контролирано от образувание, за което е прието, че участва в ядреното разпространение - Съобразяване на последиците от отмяната във времето))
   (2015/C 081/15)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Ocean Capital Administration GmbH (Хамбург, Германия) и останалите жалбоподатели, чиито наименования са посочени в приложение към решението (дело T-420/11), IRISL Maritime Training Institute (Техеран, Иран), Kheibar Co. (Техеран), Kish Shipping Line Manning Co. (остров Киш, Иран); IRISL Multimodal Transport Co. (Техеран) (дело T-56/12) (представители: F. Randolph, QC, M. Taher, solicitor и M. Lester, barrister)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop, както и по дело T-420/11 — P. Plaza García, а по дело T-56/12 — M.-M. Joséphidès)

      Предмет

   По дело T-420/11, жалба за отмяна на Решение 2011/299/ОВППС на Съвета от 23 май 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 136, стр. 65), на Регламент за изпълнение (ЕС) № 503/2011 на Съвета от 23 май 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 136, стр. 26) и на Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) № 961/2010 (ОВ L 88, стр. 1), в частта от тези актове, отнасяща се до жалбоподателите, а по дело T-56/12 — жалба за отмяна на Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, стр. 71), на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, стр. 11) и на Регламент № 267/2012, в частта от тези актове, отнасяща се до жалбоподателите.

      Диспозитив

               1)

               Отменя в частта, отнасяща се до Ocean Capital Administration GmbH и останалите жалбоподатели, чиито наименования са посочени в приложението към настоящото решение:

                           —

                           Решение 2011/299/ОВППС на Съвета от 23 май 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран,

                           —

                           Регламент за изпълнение (ЕС) № 503/2011 на Съвета от 23 май 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран,

                           —

                           Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) № 961/2010.

               2)

               Отменя в частта, отнасяща се до IRISL Maritime Training Institute, Kheibar Co., Kish Shipping Line Manning Co. и IRISL Multimodal Transport Co.:

                           —

                           Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран,

                           —

                           Регламент за изпълнение (ЕС) № 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран,

                           —

                           Регламент № 267/2012.

               3)

               Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС, изменено с Решение 2011/299 и с Решение 2011/783, продължава да се прилага, от една страна, по отношение на Ocean Capital Administration и на останалите жалбоподатели, чиито наименования са посочени в приложението към настоящото решение, и от друга страна, по отношение на IRISL Maritime Training Institute, Kheibar, Kish Shipping Line Manning и IRISL Multimodal Transport, до момента, когато отмяната на Регламент № 267/2012 породи действие.

               4)

               Съветът на Европейския съюз понася освен направените от него съдебни разноски и съдебните разноски, направени, от една страна, от Ocean Capital Administration и останалите 35 жалбоподатели, чиито наименования са посочени в приложението към настоящото решение, и от друга страна, от IRISL Maritime Training Institute, Kheibar, Kish Shipping Line Manning и IRISL Multimodal Transport.

      (1)  ОВ C 290, 1.10.2011 г.


               9.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/22

         Дело, заведено на 20 декември 2016 г. от Autonomy Capital (Jersey) LP и Eaton Vance Management срещу Надзорния орган на ЕАСТ
   (Дело E-20/16)
   (2017/C 73/12)
   На 20 декември 2016 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Надзорния орган на ЕАСТ от Autonomy Capital (Jersey) LP и Eaton Vance Management, представлявани от Pétur Örn Sverrisson hrl. и Halldór Backman hrl., Morrison & Foerster (UK) LLP, Citypoint, с адрес: One Ropemaker Street, London EC2Y 9AW.
   Жалбоподателите искат от Съда на ЕАСТ:

               1.

               Да обяви за нищожно решението на ответника от 23 ноември 2016 г., с което се приключва разглеждането на жалбата, подадена от жалбоподателите срещу Исландия; както и

               2.

               Да осъди ответника да заплати направените от жалбоподателите съдебни разноски във връзка с настоящото производство.

         Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на жалбата:

               —

               Жалбоподателите твърдят, че Закон № 37/2016, приет от исландския парламент, представлява дискриминация въз основа на национална принадлежност чрез налагането на значителни изисквания и свързани с тях санкции в случай на неспазване спрямо притежателите на исландски крони в чужбина, повечето от които са непостоянно пребиваващи лица в Исландия, без да поставя равностойни изисквания спрямо местните притежатели на исландски крони.

               —

               Според жалбоподателите Надзорният орган на ЕАСТ се позовава на член 43 от Споразумението за ЕИП в подкрепа на твърдението, че Исландия е разполагала и продължава да разполага с възможността да се отклонява от задължението си да спазва основните свободи, заложени в Споразумението за ЕИП.

               —

               Жалбоподателите твърдят, че Надзорният орган на ЕАСТ е определил погрешно равнището на свободата на преценка, предоставена на държавите от ЕИП/ЕАСТ с член 43, и следователно Исландия не е изпълнила критерия, установен в член 43, параграф 4.

               —

               Освен това жалбоподателите твърдят, че независимо от конкретния случай всяка дерогация от задължение, предвидено в Споразумението за ЕИП, трябва да бъде в съответствие с принципа на пропорционалност и нейният обхват не трябва да е по-широк, отколкото е необходимо за преодоляване на внезапните трудности, които са възникнали. Според жалбоподателите проверките, произтичащи от Закон № 37/2016, са непропорционални и не отговарят на изразените опасения на исландското правителство и освен това органите на Исландия не са разгледали значително по-малко ограничителните варианти, които са им били предложени.


title: Дело T-284/16: Определение на Общия съд от 29 ноември 2016 г. — Gulli/EUIPO — Laverana („Lybera“)

text:
               23.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/60

         Определение на Общия съд от 29 ноември 2016 г. — Gulli/EUIPO — Laverana („Lybera“)
   (Дело T-284/16) (1)

   (2017/C 022/81)
   Език на производството: английски
   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 270, 25.7.2016 г.


title: Дело T-389/16: Решение на Общия съд от 13 юли 2017 г. — AIA/EUIPO — Casa Montorsi (MONTORSI F. & F.) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Европейския съюз „MONTORSI F. & F.“ — По-ранна национална словна марка „Casa Montorsi“ — Относително основание за недействителност — Вероятност от объркване — Член 53, параграф 1, буква a), и член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Споразумение за едновременно съществуване на марките — Обхват — Член 53, параграф 3 от Регламент № 207/2009)

text:
               28.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/43

         Решение на Общия съд от 13 юли 2017 г. — AIA/EUIPO — Casa Montorsi (MONTORSI F. & F.)
   (Дело T-389/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Европейския съюз „MONTORSI F. & F.“ - По-ранна национална словна марка „Casa Montorsi“ - Относително основание за недействителност - Вероятност от объркване - Член 53, параграф 1, буква a), и член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Споразумение за едновременно съществуване на марките - Обхват - Член 53, параграф 3 от Регламент № 207/2009))
   (2017/C 283/65)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Agricola italiana alimentare SpA (AIA) (Сан Мартино Буон Алберго, Италия) (представител: адв. S. Rizzo)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: L. Rampini)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Casa Montorsi Srl (Виньола, Италия) (представители: адв. S. Verea, адв. K. Muraro и адв. M. Balestriero)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 28 април 2016 г. (преписка R 1239/2014-1) относно производство за обявяване на недействителност със страни Casa Montorsi и AIA

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Agricola italiana alimentare SpA (AIA) да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 335, 12.9.2016 г.


title: Дело T-410/16: Жалба, подадена на 31 юли 2016 г. — Makhlouf/Съвет

text:
               10.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 371/13

         Жалба, подадена на 31 юли 2016 г. — Makhlouf/Съвет
   (Дело T-410/16)
   (2016/C 371/15)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Rami Makhlouf (Дамаск, Сирия) (представител: E. Ruchat, адвокат)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви жалбата му за допустима и основателна,

               —

               съответно да отмени Решение (ОВППС) 2016/850 от 27 май 2016 г., както и последващите актове за изпълнението му в частта, в която се отнасят до жалбоподателя,

               —

               да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушаване на правото на защита и на правото на ефективни правни средства за защита, предвидени в членове 6 и 13 от Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи (наричана по-нататък „ЕКПЧ“), в член 215 от Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-нататък „ДФЕС“), както и в членове 41 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушаване на задължението за мотивиране, доколкото изложените от Съвета мотиви не отговарят на задължението, наложено на институциите на Европейския съюз с член 6 от ЕКПЧ, с член 296 ДФЕС, както и с член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

               3.

               Третото основание е изведено от явна грешка в преценката, която Съветът е допуснал по отношение на участието на жалбоподателя във финансирането на сирийския режим.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от факта, че оспорваните мерки ограничават необосновано и непропорционално основните права на жалбоподателя и по-специално правото му на собственост, предвидено в член 1 от първия допълнителен протокол към ЕКПЧ и в член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз, правото на зачитане на доброто му име, предвидено в член 8 и член 10, параграф 2 от ЕКПЧ, принципа на презумпцията за невиновност, предвиден в член 6 от ЕКПЧ и член 48 от Хартата на основните права на Европейския съюз, свободата да изразява мнение, предвидена в член 10 от ЕКПЧ, както и правото му на свободно движение, предвидено в член 2, параграф 2 от Протокол № 4 от ЕКПЧ.

               5.

               Петото основание е изведено от нарушаване на Насоките на Съвета от 2 декември 2005 г. относно прилагането и оценяването на ограничителните мерки (санкции) в рамките на общата външна политика и политика на сигурност на Европейския съюз (документ 15114/05 на Съвета от 2 декември 2005 г.).


title: Дело C-139/16: Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Burgos (Испания), постъпило на 7 март 2016 г. — Juan Moreno Marín, Maria Almudena Benavente Cardaba и Rodrigo Moreno Benavente/Abadía Retuerta, S.A.

text:
               6.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 200/6

         Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Burgos (Испания), постъпило на 7 март 2016 г. — Juan Moreno Marín, Maria Almudena Benavente Cardaba и Rodrigo Moreno Benavente/Abadía Retuerta, S.A.
   (Дело C-139/16)
   (2016/C 200/09)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Audiencia Provincial sección № 3 de Burgos

      Страни в главното производство

      Ищци: Juan Moreno Marín, Maria Almudena Benavente Cardaba и Rodrigo Moreno Benavente

      Ответник: Abadía Retuerta, S.A.

      Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли да се включи в забраните по член 3, параграф 1, буква в) от Директива 2008/95 (1) използването на знак, който сочи характеристиката на продукт или услуга, състояща се във възможността този продукт или услуга да се открие в изобилие на едно и също място с висока стойност и качество?

               2)

               Може ли да се счита, че знак с тези характеристики е указание за географски произход, доколкото въпросните продукт или услуга са концентрирани винаги в определено физическо пространство?

      (1)  Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 299, стр. 25).


title: Дело T-356/16: Жалба, подадена на 4 юли 2016 г. — Brita/EUIPO — Aquis Wasser-Luft-Systeme (maxima)

text:
               22.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/50

         Жалба, подадена на 4 юли 2016 г. — Brita/EUIPO — Aquis Wasser-Luft-Systeme (maxima)
   (Дело T-356/16)
   (2016/C 305/67)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Brita GmbH (Таунусщайн, Германия) (представител: S. Maaßen, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Aquis Wasser-Luft-Systeme GmbH (Ребщайн, Швейцария)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация № 1 128 639

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 3 май 2016 г. по преписка R 99/2015-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да измени обжалваното решение, както и решението на отдела по споровете от 11 ноември 2014 г., като приеме възражението и отхвърли разширението на обхвата на защита на международна регистрация IR 1128639 „MAXIMA“ на територията на Европейския съюз.

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски в производствата по обжалване пред EUIPO и Общия съд.

      Изложени основания

               —

               нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 43, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-666/16 P: Определение на Общия съд от 3 юли 2017 г. — De Nicola/ЕИБ (Обжалване — Персонал на ЕИБ — Атестиране — Доклад за развитие на кариерата — Атестационен доклад за 2013 г. — Искане за отмяна на решението на комисията по жалбите и на решението жалбоподателят да не бъде повишен — Психически тормоз — Искане за обезщетение)

text:
               28.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/50

         Определение на Общия съд от 3 юли 2017 г. — De Nicola/ЕИБ
   (Дело T-666/16 P) (1)

   ((Обжалване - Персонал на ЕИБ - Атестиране - Доклад за развитие на кариерата - Атестационен доклад за 2013 г. - Искане за отмяна на решението на комисията по жалбите и на решението жалбоподателят да не бъде повишен - Психически тормоз - Искане за обезщетение))
   (2017/C 283/77)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Carlo De Nicola (Щрасен, Люксембург) (представител: G. Ferabecoli, адвокат)

      Друга страна в производството: Европейска инвестиционна банка (представители: T. Gilliams и G. Faedo, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 21 юли 2016 г., De Nicola/ЕИБ (F-100/15, EU:F:2016:167), с която се иска това решение да бъде отменено

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Г-н Carlo De Nicola понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски на Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) в настоящото производство.

      (1)  ОВ C 410, 7.11.2016 г.


               15.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 467/25

         Дело, заведено на 20 септември 2016 г. от Marine Harvest ASA срещу Надзорния орган на ЕАСТ
   (Дело E-12/16)
   (2016/C 467/12)
   На 20 септември 2016 г. срещу Надзорния орган на ЕАСТ (НОЕ) бе заведено дело от Marine Harvest ASA, представлявано от г-н Torben Foss, адвокат, и Kjetil Raknerud, адвокат, от Advokatfirmaet PricewaterhouseCoopers AS, с адрес Sandviksbodene 2A, P.O. Box 3984 Sandviken, NO-5835 Bergen.
   Ищецът иска от Съда на ЕАСТ да постанови, че:

               1.

               Решението на Надзорния орган на ЕАСТ по Дело № 79116 от 27 юли 2016 г. се основава на неправилно тълкуване на относимите източници на правото, и поради това е невалиден.

               2.

               Надзорният орган на ЕАСТ има компетентността и задължението за извършване на наблюдение на държавната помощ в сектора на рибарството, в съответствие с член 4, параграф 1 от протокол 9 от Споразумението за ЕИП, и поради това е задължен да направи оценка на твърденията на ищеца чрез официална жалба, подадена на 2 май 2016 г.

               3.

               Надзорния орган на ЕАСТ заплаща съдебните разноски.

      Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:

               —

               Ищецът иска отмяна на Решение № 79116 на Надзорния орган на ЕАСТ от 27 юли 2016 г.

               —

               Marine Harvest твърди, че НОЕ разполага с необходимите правомощия за преразглеждане на това, дали помощта за производството и предлагането на пазара на рибни продукти и продукти на аквакултурата, е съвместима със Споразумението за ЕИП, и да проведе наблюдение, съгласно член 62 от Споразумението за ЕИП, вж. Протокол 26 от Споразумението за ЕИП, и освен това, че НОЕ е задължен да извършва подобно наблюдение в съответствие със същия член.

               —

               Основен елемент е тълкуването на Протокол 26 към Споразумението, с който се определят правомощията на Надзорния орган на ЕАСТ, но той не се отнася конкретно до сектора на рибарството и аквакултурите. Според решение на НОЕ, гореспоменатият списък трябва да се смята за изчерпателен.

               —

               Ищецът счита, че това тълкуване, с цел да се изтъкне един нюанс на Протокол 26, не е подкрепено от целите и основните разпоредби на Споразумението, изброени в самия протокол.


title: Дело F-85/12: Определение на Съда на публичната служба от 29 август 2016 г. — Roest/Комисия

text:
               10.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 371/34

         Определение на Съда на публичната служба от 29 август 2016 г. — Roest/Комисия
   (Дело F-85/12) (1)

   (2016/C 371/40)
   Език на производството: френски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 295, 29.9.2012 г., стр. 35.


title: Дело T-256/17: Жалба, подадена на 2 май 2017 г. — Labiri/ЕИСК

text:
               3.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/34

         Жалба, подадена на 2 май 2017 г. — Labiri/ЕИСК
   (Дело T-256/17)
   (2017/C 213/46)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Vassiliki Labiri (Брюксел, Белгия) (представители: J.-N. Louis и N. de Montigny, avocats)

      Ответник: Европейски икономически и социален комитет

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:
   Да приеме и постанови:

               —

               отмяна на решението на Европейския икономически и социален комитет да не изпълни добросъвестно точка 3 от постигнатото между страните доброволно споразумение,

               —

               да осъди Европейския икономически и социален комитет да заплати на жалбоподателя сумата от 250 000 EUR;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на член 266 ДФЕС, тъй като обжалваното решение, според което за ответника било невъзможно да изпълни споразумение, подписано при доброволно уреждане на спора по дело F-33/15, Labiri/ЕИСК, представлявало неизпълнение на решение на Съда на Европейския съюз. Такова незаконно въздържане от изпълнение на така сключено споразумение освен това представлявало нарушение на задължението за полагане на грижа по отношение на жалбоподателя, на предвиденото в член 4, параграф 3 ДЕС задължение за лоялно сътрудничество, на принципите на добросъвестно изпълнение на доброволните споразумения между страните и на принципа на добра администрация и на задължението за съдействие, произтичащо от член 24 от Правилника за длъжностните лица.

               2.

               Второто основание е изведено от злоупотреба с власт, изразяваща се по-конкретно в злоупотреба с процесуални права, тъй като ответникът никога не е имал намерение да изпълни честно постигнатото между страните споразумение, а го е подписал единствено с цел жалбоподателят да се откаже от претенциите си по дело F-33/15.


title: Дело C-136/09: Преюдициално запитване, отправено от Areios Pagos (Гърция) на 10 април 2009 г. — Organismos Sillogikis Diacheirisis Dimiourgon Theatrikon kai Optikoakoustikon Ergon/DIVANI AKROPOLIS Anonymi Xenodochiaki kai Touristiki Etairia

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/32

         Преюдициално запитване, отправено от Areios Pagos (Гърция) на 10 април 2009 г. — Organismos Sillogikis Diacheirisis Dimiourgon Theatrikon kai Optikoakoustikon Ergon/DIVANI AKROPOLIS Anonymi Xenodochiaki kai Touristiki Etairia
   (Дело C-136/09)
   2009/C 141/56
   Език на производството: гръцки

      Запитваща юрисдикция

   Areios Pagos (Гърция)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Organismos Sillogikis Diacheirisis Dimiourgon Theatrikon kai Optikoakoustikon Ergon

      Ответник: DIVANI AKROPOLIS Anonymi Xenodochiaki kai Touristiki Etairia

      Преюдициален въпрос

               1)

               Представлява ли само по себе си обзавеждането от хотелиера на хотелските стаи с телевизионни приемници и свързването на последните с монтираната в хотела централна антена, при положение, че не е налице каквото и да било друго действие, посредничество или намеса на хотелиера, публично разгласяване на произведение по смисъла на член 3, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО? По-конкретно, налице ли е в конкретния случай от гледна точка на посоченото по-горе решение на Съда от 7 декември 2006 година (по дело SGAE, C-306/05, Recueil, 2006 стр. I-11519) разпространение на сигнал до настанените в хотелските стаи клиенти чрез телевизионните приемници, с които те са обзаведени, дължащо се на техническата намеса на хотелиера?


title: Дело C-317/09 P: Решение на Съда (пети състав) от 18 ноември 2010 г. — Architecture, microclimat, énergies douces — Europe et Sud SARL (ArchiMEDES)/Европейска комисия (Обжалване — Компенсиране на вземанията, които се регламентират от различни правни уредби — Искане за възстановяване на авансово платените суми — Принцип litis denuntiatio — Право на защита и право на справедлив съдебен процес)

text:
               15.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/13

         Решение на Съда (пети състав) от 18 ноември 2010 г. — Architecture, microclimat, énergies douces — Europe et Sud SARL (ArchiMEDES)/Европейска комисия
   (Дело C-317/09 P) (1)

   (Обжалване - Компенсиране на вземанията, които се регламентират от различни правни уредби - Искане за възстановяване на авансово платените суми - Принцип litis denuntiatio - Право на защита и право на справедлив съдебен процес)
   2011/C 13/21
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Architecture, microclimat, énergies douces — Europe et Sud SARL (ArchiMEDES) (представител: P.-P. Van Gehuchten, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: E. Manhaeve и S. Delaude)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (пети състав) на 10 юни 2009 г. по съединени дела ArchiMEDES/Комисия (T-396/05 и Т-397/05), с което Първоинстанционният съд отхвърля исканията на жалбоподателя, от една страна, да се отмени решението на Комисията за възстановяване на авансово платените суми по договор, обвързващ жалбоподателя, и за компенсиране на насрещните вземания и, от друга страна, да се осъди Комисията да изплати остатъка от предвидената по същия договор субсидия — Неприлагане на принципа litis denuntiatio — Отхвърляне на искането за ангажиране на солидарната отговорност на съдоговорителите — Нарушение на правото на защита и на справедлив съдебен процес

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Architecture, microclimat, énergies douces — Europe et Sud SARL (ArchiMEDES) да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 267, 7.11.2009 г.


title: Дело F-25/12: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 5 февруари 2013 г. — Presset/Комисия (Публична служба — Възнаграждение — Дневна надбавка — Условиe за предоставяне)

text:
               16.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/33

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 5 февруари 2013 г. — Presset/Комисия
   (Дело F-25/12) (1)

   (Публична служба - Възнаграждение - Дневна надбавка - Условиe за предоставяне)
   2013/C 79/55
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Paul-Henri Presset (Брюксел, Белгия) (представител: адв. P. Pradal)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и G. Gattinara)

      Предмет

   Публична служба — Искане за отмяна на решението, с което на жалбоподателя се отказват дневни надбавки.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-н Presset понася направените от него съдебни разноски, както и разноските на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 138, 12.5.2012 г., стр. 36.


title: Дело T-321/12: Жалба, подадена на 20 юли 2012 г. — Ciudad de la Luz и Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana/Комисия

text:
               22.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/32

         Жалба, подадена на 20 юли 2012 г. — Ciudad de la Luz и Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana/Комисия
   (Дело T-321/12)
   2012/C 287/61
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Ciudad de la Luz, SA (Аликанте, Испания) и Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana, SA (Аликанте) (представители: J. Buendía Sierra, N. Ruiz García и J. Belenguer Mula, abogados, и M. Muñoz de Juan, abogada)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да приеме и уважи основанията за отмяна, изложени в жалбата им,

               —

               да отмени Решение C(2012) 3025 окончателен на Европейската комисия от 8 май 2012 г. относно държавна помощ SA. 22668 (C 8/2008 — ex NN 4/2008), предоставена от Испания на „Ciudad de la Luz SA“, и в частност член 1, параграф 1 от това решение, доколкото с него се обявява, че инвестицията в Ciudad de la Luz SA (CDL) съдържа елементи на несъвместима държавна помощ, и се разпорежда възстановяването ѝ,

               —

               да обяви за нищожно или субсидиарно да отмени обжалваното решение и в частност член 1, параграф 1 от това решение, доколкото с него се обявява, че определени продуценти, осъществявали филмовите си продукции чрез CDL, са получили несъвместими помощи,

               —

               в резултат на това да отмени разпорежданията за възстановяване по член 2 от обжалваното решение и

               —

               да осъди Комисията за заплати разноските по настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат три правни основания.

               1.

               Грешка при прилагане на правото, доколкото Комисията приема, че са налице държавни помощи в полза на CDL (неправилно прилагане на принципа на частния инвеститор). Нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС и член 345 ДФЕС.
               Жалбоподателите считат, че Комисията неправилно анализира принципа на частния инвеститор и погрешно заключава, че е налице държавна помощ. Инвестициите на Generalitat Valenciana в CDL са извършени в два отделни момента, през 2000 г. и 2004 г., и двете решения за инвестиране са приети след изготвянето на отделни бизнес планове, които установяват очакваната рентабилност на проекта. Като прилага принципа на частния инвеститор, Комисията сравнява този проект с рентабилността на проекти и стопански субекти, с които той не може да се сравнява поради мащабите им, обезсмисляйки посочения принцип в нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС и член 345 ДФЕС.
               Освен това Комисията не взема предвид в правно-икономическия си анализ обстоятелството, че наред с проекта за филмови студии съществува и проект за развитие на търговски и хотелиерски комплекс върху площи около имота на SPTCV. Ако се вземат предвид и двата проекта, рентабилността на инвестицията в CDL става още по-голяма.

               2.

               Грешка в анализа на съвместимостта на проекта CDL и липса на мотиви
               Според жалбоподателите Комисията не взема предвид, че доколкото CDL се намира в Аликанте, за проекта са допустими регионални помощи. Тъй като става въпрос за голям инвестиционен проект, испанските власти считат, че CDL може да избере регионални помощи на стойност до 36 %, което Комисията не оспорва. Въпреки това, тя не приема, че ако принципът на частния инвеститор се приложи за 64 % от инвестицията, рентабилността на проекта ще бъде още по-голяма.
               Субсидиарно жалбоподателите считат, че инвестицията на валенсианските власти във филмово-студийния комплекс CDL трябва да бъде обявена за изцяло или частично съвместима съгласно член 107, параграф 3, буква г) ДФЕС.
               Комисията не обосновава изводите си, че помощите за изграждане на филмовите студии CDL не са необходими, съразмерни и подходящи, и че същите помощи не могат да бъдат приети дори и за частично съвместими като помощи за насърчаване на културата.

               3.

               Грешка при прилагане на правото поради липсата на решение и във всички случаи на мотиви, що се отнася до стимулите за филмови продукции
               Освен че счита, че инвестицията в CDL представлява несъвместима помощ, Комисията окачествява по същия начин и всички стимули, предоставяни на филмовите продуценти при условие, че заснемането се извършва в CDL.
               Само една точка от решението е посветена на тези предполагаеми помощи и в нея се посочва единствено, че същите са несъвместими. В решението нито се описва съответната мярка, нито се посочва предоставената за тази цел от държавата членка информация, нито се преценява наличието/липсата на елементите на помощ, нито се анализират критериите за съвместимост, нито се поставя въпросът за евентуалното съществуване на оправдани правни очаквания.
               Следователно жалбоподателите считат, че става въпрос за нищожен акт поради липсата на мотиви. Освен това доколкото отговарят на условията в Съобщението на Комисията относно помощите за киното от 2001 г., тези стимули следва да се считат за съвместими с член 107, параграф 3, буква г) ДФЕС.


title: Дело C-125/14: Преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék (Унгария), постъпило на 18 март 2014 г.  — Iron & Smith Kft./Unilever NV

text:
               10.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 175/23

         Преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék (Унгария), постъпило на 18 март 2014 г. — Iron & Smith Kft./Unilever NV
   (Дело C-125/14)
   2014/C 175/28
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Fővárosi Törvényszék

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Iron & Smith Kft.

      Друга страна в производството: Unilever NV

      Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли да бъде достатъчно за доказването на репутацията на марка на Общността съгласно член 4, параграф 3 от Директива 2008/95/ЕО (1) за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (наричана по-нататък „Директивата“), посочената марка да има репутация в една държава членка, включително в случай, че заявката за регистрация на национална марка, срещу която е направено възражение въз основа на тази репутация, е подадена в държава, различна от посочената държава членка?

               2)

               Може ли в рамките на териториалните критерии, използвани при разглеждането на репутацията на марка на Общността, да се прилагат изведените в практиката на Съда на Европейския съюз принципи относно реалното използване на марката на Общността?

               3)

               Ако притежателят на по-ранна марка на Общността докаже репутацията ѝ в държави, обхващащи съществена част от територията на Европейския съюз, които са различни от държавата членка, в която е подадена заявката за регистрация на национална марка, може ли въпреки това от него да се изисква да представи и достатъчно доказателства по отношение на посочената държава членка?

               4)

               При отрицателен отговор на предишния въпрос, може ли предвид особеностите на вътрешния пазар да се стигне до положение, при което интензивно използвана в съществена част от Европейския съюз марка да е непозната на съответните местни потребители и поради това спрямо тях да не е изпълнено другото необходимо условие за отказ на регистрация съгласно предвиденото в член 4, параграф 3 от Директивата, а именно да не е налице опасност от увреждане на репутацията или на отличителния характер или от несправедливо облагодетелстване от тях? Ако това е така, кои обстоятелства трябва да докаже притежателят на марката на Общността, за да бъде изпълнено посоченото условие?

      (1)  Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 299, стр. 25).


title: Дело T-585/11: Жалба, подадена на 10 ноември 2011 г. — Cheverny Investments/Комисия

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/60

      Жалба, подадена на 10 ноември 2011 г. — Cheverny Investments/Комисия
      (Дело T-585/11)
      (2012/C 25/115)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Cheverny Investments Ltd (St. Julians, Република Малта) (представител: H. Prinz zu Hohenlohe-Langenburg, Rechtsanwalt)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решение С(2011) 275 на Комисията от 26 януари 2011 г. относно държавна помощ C 7/10 при пренасянето на данъчни загуби на предприятия в затруднение „Sanierungsklausel“, с адресат Федерална република Германия;

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени решение на Комисията от 26 януари 2011 г. относно държавна помощ C-7/10, с адресат Федерална република Германия, тъй като след тълкуване на националното право се оказва, че оздравителната клауза по член 8c, параграф 1a от германския закон за корпоративното подоходно облагане (по-нататък „KStG“) се отнася не само за дружества, които са свръхзадлъжнели или неплатежоспособни или които са застрашени от неплатежоспособност, тъй като предвидената в член 8c, параграф 1a от KStG оздравителна мярка позволява и на дружества, чиято свръхзадлъжнялост или неплатежоспособност единствено предстои, въпреки че може да бъде избегната към съответния момент, да пренасят загуби при промяна на собствеността на капитала, ако са изпълнени от останалите условия за това;

                  —

                  да осъди ответника да заплати необходимите съдебни разноски съгласно член 87, параграф 2, първо изречение от Процедурния правилник.

         Правни основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата жалбоподателят посочва, че при анализа на оспорваната разпоредба на член 8c, параграф 1a от KStG ответникът допуска грешка в преценката, тъй като стига до погрешния извод, че оздравителната клауза представлява държавна помощ, доколкото приема, че

                  —

                  оспорваната разпоредба се отнася единствено до предприятия, които са неплатежоспособни или които са застрашени от неплатежоспособност, но не и до такива предприятия, чиято свръхзадлъжнялост или неплатежоспособност единствено предстои;

                  —

                  оспорваната разпоредба се прилага избирателно, тъй като за референтна система се използва не целият германски закон за корпоративното подоходно облагане, а единствено член 8c KStG.

            По-нататък жалбоподателят изтъква, че в оспорваното решение ответникът допуска грешка в преценката, доколкото

                  —

                  определя референтната система по отношение на KStG, без да взема предвид издаденото от самата Комисия Известие за прилагане на правилата за държавна помощ по отношение на мерките за пряко данъчно облагане на дружества (ОВ C 384, 1998 г., стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., том 3, глава 8, стр. 151) и предложението на Комисията за Директива на Съвета относно Обща консолидирана основа за облагане с корпоративен данък (ОКООКД);

                  —

                  не взема предвид, че оздравителната клауза е обоснована в контекста на разстройството на макроикономическото равновесие през 2009 г.

            Ето защо жалбоподателят смята, че ответникът нарушава член 107, параграф 1 от ДФЕС.


title: Дело C-523/08: Иск, предявен на 27 ноември 2008 г.  — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания

text:
               24.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 19/20

         Иск, предявен на 27 ноември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-523/08)
   (2009/C 19/35)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Condou-Durande и M.-A. Rabanal Suárez)

      Ответник: Кралство Испания
   Искания на ищеца

               —

               Да се обяви, че като не е приела всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2005/71/ЕО на Съвета от 12 октомври 2005 година относно специфична процедура за прием на граждани от трети страни за целите на провеждане на научноизследователска дейност (1), или във всеки случай, като не е уведомила Комисията за тези разпоредби, Испания не е изпълнила задълженията си по тази директива,

               —

               да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране във вътрешното право на Директива 2005/71/ЕО е изтекъл на 12 октомври 2007 г.

      (1)  ОВ L 289, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 199.


title: Дело C-459/08: Определение на председателя на Съда от 17 юни 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република

text:
               12.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/31

         Определение на председателя на Съда от 17 юни 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
   (Дело C-459/08) (1)

   2009/C 220/60

      Език на производството: португалски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ 313, 6.12.2008 г.


title: Дело T-107/13 P: Жалба, подадена на 21 февруари 2013 г. от Cornelia Trentea срещу решението, постановено на 11 декември 2012 г. от Съда на публичната служба по дело F-112/10, Trentea/FRA

text:
               4.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/22

         Жалба, подадена на 21 февруари 2013 г. от Cornelia Trentea срещу решението, постановено на 11 декември 2012 г. от Съда на публичната служба по дело F-112/10, Trentea/FRA
   (Дело T-107/13 P)
   2013/C 129/45
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Cornelia Trentea (Барселона, Испания) (представители: L. Levi и M. Vandenbussche, lawyers)

      Друга страна в производството: Агенция на Европейския съюз за основните права (FRA)

      Искания на жалбоподателката

   Жалбоподателката иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Съда на публичната служба от 11 декември 2012 г. по дело F-112/10,

               —

               съответно да отмени решението от 5 юни 2010 г. на органа, оправомощен да сключва договори, с което същият отхвърля кандидатурата на жалбоподателката за длъжността (ref. TA-ADMIN-AST 4-2009) и назначава друг кандидат на тази длъжност; да осъди FRA да заплати на жалбоподателката обезщетение за имуществени вреди в размер на разликата между настоящата ѝ заплата и заплатата за степен AST 4 до достигането на възрастта за пенсиониране заедно с всички надбавки и обезщетения и съответно изравняване на средствата по пенсионната партида и да осъди FRA да заплати на жалбоподателката обезщетение за неимуществени вреди в определен по справедливост размер от 10 000 EUR, и

               —

               да осъди FRA да заплати разноските в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателката излага пет правни основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               По първото правно основание се сочи нарушение на правилата за допустимостта на твърденията за наличие на основание за отмяна: допустимост на посоченото в първоинстанционното производство твърдение за липсата на представител на комитета на персонала в комисията по подбор — неизпълнение от страна на първоинстанционния съд на задължението за мотивиране. Жалбоподателката поддържа, първо, че Съдът на публичната служба се е произнесъл в нарушение на член 43 от процедурния си правилник, тъй като не е взел предвид факта, че въпросното твърдение се опира на документи и сведения, които FRA представя за първи път в производството пред Съда на публичната служба, и второ, че този съд не е съобразил, че споменатото твърдение е допустимо, тъй като е тясно свързано с други основания за отмяна, посочени в писмената фаза на производството. Трето, при всички случаи Съдът на публичната служба неправилно приел, и то без да се мотивира, че посоченото основание за отмяна не е сред основанията, които съдът служебно трябва да вземе предвид.

               2.

               По второто правно основание се твърди неправилност на фактическите констатации във връзка с писмения изпит, в резултат от което Съдът на публичната служба се произнесъл в нарушение на принципа на равно третиране и изопачил представените доказателства. Жалбоподателката поддържа, че Съдът на публичната служба неправилно е приел, че не е установено и дори не се твърди, че въпросите от писмения изпит са били еднакви за всички кандидати, тъй като всъщност в писмената си защита ответникът признал, че това е било така. Тази неточност довела до неправилност на правния извод на Съда на публичната служба, тъй като всъщност принципът на равно третиране изисквал всички кандидати да положат писмения изпит по едно и също време, а не в различни дни, както била организирана процедурата по подбор, в която участвала жалбоподателката. Освен това първоинстанционният съд отхвърлил довода на жалбоподателката за липсата на анонимност на писмения изпит, като се основал само на едно от твърденията на FRA, което обаче жалбоподателката оспорила.

               3.

               По третото правно основание се твърди незаконосъобразност на състава на комисията по подбор, изопачаване на доказателствата и неизпълнение на задължението за мотивиране. Жалбоподателката поддържа, че Съдът на публичната служба се е произнесъл в нарушение на материалното право и е изопачил представените доказателства, когато е приел, без да се мотивира, че началникът на административната служба на FRA и началникът на финансовия отдел на FRA имат задълбочени познания и опит в областта на снабдяването — извод, направен само въз основа на твърденията на FRA, които обаче жалбоподателката оспорила. Всъщност тяхната липса на познания и опит се отразила на резултатите от подбора.

               4.

               По четвъртото правно основание се твърди неизпълнение на задължението за мотивиране и непроизнасяне в разумен срок. Жалбоподателката поддържа, че първоинстанционният съд се е произнесъл в нарушение на материалното право, когато е приел, че ответникът е изпълнил задължението си за мотивиране, тъй като всъщност преди първоинстанционното производство жалбоподателката изобщо не знаела какви критерии са приложени при оценяването на кандидатурата ѝ, не била информирана на кои изисквания не отговаря и не получила преди съдебното заседание подробни данни за общите си оценки. Без да са налице особени обстоятелства, оправдаващи подобен подход, Съдът на публичната служба в нарушение на закона взел предвид документ, представен от ответника в съдебното заседание, и така стигнал до извода, че ответникът е изпълнил задължението си за мотивиране. Освен това, първо, ако този документ ѝ е бил предоставен, както поискала, още в хода на административното производство, жалбоподателката щяла по-добре да разбере съображенията за отхвърлянето на кандидатурата ѝ и по-ефективно да оспори това решение. Второ, продължителността на производството пред Съда на публичната служба щяла да е по-разумна.

               5.

               По петото правно основание се твърди нарушение на член 87, параграф 2 и член 88 от Процедурния правилник на Съда на публичната служба относно съдебните разноски, както и неизпълнение на задължението за мотивиране. Жалбоподателката поддържа, че Съдът на публичната служба неправилно я е осъдил да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати тези на ответника.


               19.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/1

         (2008/C 183/01)
   Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз

         ОВ C 171, 5.7.2008 г.

   Предишни публикации

      ОВ C 158, 21.6.2008 г.

      ОВ C 142, 7.6.2008 г.

      ОВ C 128, 24.5.2008 г.

      ОВ C 116, 9.5.2008 г.

      ОВ C 107, 26.4.2008 г.

      ОВ C 92, 12.4.2008 г.

   Може да намерите тези текстове на:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Дело T-179/09: Жалба, подадена на 28 април 2009 г. — Dunamenti Erőmű/Комисия

text:
               18.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 167/16

         Жалба, подадена на 28 април 2009 г. — Dunamenti Erőmű/Комисия
   (Дело T-179/09)
   2009/C 167/32
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Dunamenti Erőmű Zrt. (Százhalombatta, Унгария), (представители: J. Lever, QC, A. Nourry и R. Griffith, solicitors)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението и всички подлежащи на изпълнение части на диспозитива, които се отнасят до жалбоподателя,

               —

               при условията на евентуалност, да се отменят член 2 и член 5 от Решението в частта, в която е разпоредено възстановяване на помощта от страна на жалбоподателя, над размера на помощта, за който Комисията би трябвало да приеме, че е несъвместим с общия пазар,

               —

               да бъде разпоредено събиране на доказателства на основание член 65 от Процедурния правилник, като бъде задължена Комисията да представи на Съда копия от цялата кореспонденция между Комисията и унгарските власти и всички посочени в точка 466 от обжалваното решение протоколи от срещите и разискванията между тях,

               —

               ако Съдът в своята мъдрост приеме, че би могъл да бъде подпомогнат от експерт или експерти, да разпореди мерки за събиране на доказателства като поиска от тях доклад или доклади или всяка друга мярка за събиране на доказателства, която Съдът в своята мъдрост счете за подходяща,

               —

               да се осъди Комисия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят иска отмяната на Решение на Комисията C (2008) 2223 окончателен от 4 юни 2008 г., с което е обявена за несъвместима с Общия пазар помощта, предоставена от унгарските власти на някои производители на електроенергия под формата на дългосрочни договори за закупуване (ДДЗ) на електроенергия, сключени между оператора на преносна система Magyar Villamos Müvek Rt. („MVM“), собственост на унгарската държава и тези производители на дата, преди присъединяването на Република Унгария към Европейския съюз [държавна помощ C 41/2005 (ex NN 49/2005) — Унгарски „невъзвръщаеми разходи“]. В обжалваното решение жалбоподателят е посочен като получател на твърдяната държавна помощ и решението задължава Унгария да възстанови помощта от жалбоподателя заедно с лихвите.
   В подкрепа на исканията си жалбоподателят излага четири правни основания:
   В първото си правно основание жалбоподателят посочва, че Комисията е нарушила член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, тъй като е квалифицирала ДДЗ на жалбоподателя като мярка, представляваща помощ, независимо че Комисията е признала, че той представлява „основно“ предприватизационно споразумение. Ето защо според жалбоподателя унгарските власти действали в съответствие с принципа на инвеститор в условия на пазарна икономика. Жалбоподателят твърди, че Комисията е приложила неправилно Договора за присъединяване на Унгария и член 1, б) v) от Регламент на Съвета № 659/1999 (1).
   На второ място жалбоподателят твърди, че дори ако, quad non с ДДЗ през 1995 г е предоставена държавна помощ на жалбоподателя, същият има право да се позове на оправдани правни очаквания, че според общностното право такава помощ ще се третира като съществуваща помощ.
   На трето място жалбоподателят твърди, че като квалифицира ДДЗ на жалбоподателя като несъвместима държавна помощ решението е нарушава принципа на пропорционалност, тъй като помощта неправилно е квалифицирана като оперативна помощ и не би следвало да се приема, че е несъвместима, доколкото тя компенсира жалбоподателя за неговите невъзвръщаеми разходи. По-нататък жалбоподателят твърди, че този извод е опорочен от недостатъчни и/или неправилни логически разсъждения и нарушава член 87, параграф 3, а) от Договора за ЕО, тъй като изобщо не признава ролята на ДДЗ на жалбоподателя за стимулирането на икономическото развитие.
   На четвърто място жалбоподателят твърди, че разпореждането за възстановяване нарушава член 14, параграф 1 от Регламент на Съвета № 659/1999 и общите принципи на общностното право, като принципа на законните интереси и на оправданите правни очаквания. Жалбоподателят твърди освен това, че Комисията е нарушила съществени процесуални изисквания, като неговото процесуално право на справедлив процес.

      (1)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от of 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО, ОВ L 83, 1999 г., стp. 1, Специално издание на български език 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41.


title: Дело T-347/08: Определение на Първоинстанционния съд от 19 декември 2008 г.  — iTouch International/СХВП — Touchnet Information Systems (iTouch)

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/68

         Определение на Първоинстанционния съд от 19 декември 2008 г. — iTouch International/СХВП — Touchnet Information Systems (iTouch)
   (Дело T-347/08) (1)

   (2009/C 44/117)

      Език на производството: английски

   Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 272 от 25.10.2008 г.