title: Дело C-562/13: Преюдициално запитване, отправено от Cour du travail de Bruxelles (Белгия) на 31 октомври 2013 г. — Centre public d'action sociale d'Ottignies-Louvain-La-Neuve/Moussa Abdida

text:
               11.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/20

         Преюдициално запитване, отправено от Cour du travail de Bruxelles (Белгия) на 31 октомври 2013 г. — Centre public d'action sociale d'Ottignies-Louvain-La-Neuve/Moussa Abdida
   (Дело C-562/13)
   2014/C 9/32
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour du travail de Bruxelles

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Centre public d'action sociale d'Ottignies-Louvain-La-Neuve

      Ответник: Moussa Abdida

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли Директиви 2004/83/ЕО (1), 2005/85/ЕО (2) и 2003/9/ЕО (3) да се тълкуват в смисъл, че задължават държавата членка, чието законодателство предвижда, че чужденецът, който „страда от заболяване, създаващо реална опасност за живота или физическото му здраве или реална опасност от нечовешко или унизително отнасяне, когато в страната му на произход няма подходящо лечение“, има право на субсидиарна закрила по смисъла на член 15, б) от Директива 2004/83/ЕО,

                           —

                           да предвиди суспензивно действие на жалбата срещу административно решение, с което на съответното лице се отказва право на пребиваване и/или субсидиарна закрила и му се нарежда да напусне територията на страната,

                           —

                           до произнасянето по подадената срещу това административно решение жалба да поема в рамките на системата за социална помощ или системата за прием разходите за задоволяване на елементарните потребности на жалбоподателя извън медицинските грижи?

               2.

               При отрицателен отговор, Хартата на основните права, и в частност членове 1—3 (човешко достойнство, право на живот и неприкосновеност), член 4 (забрана на нечовешкото или унизително отношение), член 19, параграф 2 (забрана за експулсиране към държава, в която съществува сериозен риск от нечовешко или унизително отношение), членове 20 и 21 (равенство и недискриминация спрямо други категории лица, търсещи субсидиарна закрила) и/или член 47 (право на ефективни правни средства за защита), задължава ли държавата членка, която транспонира Директиви 2004/83/ЕО, 2005/85/ЕО и 2003/9/ЕО, да предвиди суспензивно действие на обжалването и поемане на разходите за задоволяване на елементарните потребности, за които става дума във въпрос 1 по-горе?

      (1)  Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила (ОВ L 304, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 52).

      (2)  Директива 2005/85/ЕО на Съвета от 1 декември 2005 година относно минимални норми относно процедурата за предоставяне или отнемане на статут на бежанец в държавите членки (ОВ L 326, стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 242)

      (3)  Директива 2003/9/ЕО на Съвета от 27 януари 2003 година за определяне на минимални стандарти относно приемането на лица, търсещи убежище (ОВ L 31, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 48).


title: Дело C-290/16: Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 24 май 2016 г. — Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

text:
               19.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 343/22

         Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 24 май 2016 г. — Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.
   (Дело C-290/16)
   (2016/C 343/34)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG

      Ответник: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли разпоредбата на член 23, параграф 1, трето изречение от Регламент (ЕО) № 1008/2008 (1) да се тълкува в смисъл, че при публикуване на своите въздухоплавателни тарифи въздушните превозвачи трябва да посочат действителния размер на посочените в букви б), в) и г) от тази разпоредба данъци, летищни такси и други такси, допълнителни такси и съответни тарифи, като следователно не могат да ги отразяват само частично в своите въздухоплавателни тарифи по буква а) от същата разпоредба?

               2)

               Следва ли разпоредбата на член 22, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1008/2008 да се тълкува в смисъл, че не допуска прилагането на национална правна уредба относно общите договорни условия, имаща правно основание в правото на Съюза, съгласно която на неявили се за полет или анулирали самолетния си билет потребители по тази причина не може да се налага отделна такса за обработване?

      (1)  Регламент (ЕО) № 1008/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 24 септември 2008 година относно общите правила за извършване на въздухоплавателни услуги в Общността (ОВ L 293, стр. 3).


title: Дело C-443/11: Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Amsterdam (Нидерландия) на 29 август 2011 г. — F.P. Jeltes, M.A. Peeters, J.G.J. Arnold/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)

text:
               3.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/8

         Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Amsterdam (Нидерландия) на 29 август 2011 г. — F.P. Jeltes, M.A. Peeters, J.G.J. Arnold/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)
   (Дело C-443/11)
   2011/C 355/12
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank Amsterdam

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: F.P. Jeltes, M.A. Peeters, J.G.J. Arnold

      Ответник: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)

      Преюдициални въпроси

               1.

               Важи ли и при условията на Регламент № 883/2004 (1) допълващата функция на постановеното при действието на Регламент № 1408/71 (2) Решение по дело Miethe (3), с което по-конкретно се обосновава правото на нетипичните погранични работници на избор по отношение на държавата членка, в която се поставят на разположение на службите по заетостта и от която получават обезщетения за безработица, тъй като изгледите да се реинтегрират в трудовия пазар на избраната от тях държава членка са най-големи? Или пък член 65 от Регламент № 883/2004, разглеждан като цяло, гарантира в достатъчна степен, че напълно безработните работници ще получават обезщетения при най-благоприятните за тях условия за търсене на работа и Решение по дело Miethe е загубило добавената си стойност?

               2.

               Допуска ли правото на Съюза, в случая член 45 ДФЕС или член 7, параграф 2 от Регламент № 1612/68 (4), възможността дадена държава членка да откаже да изплаща обезщетения за безработица съгласно нормите на своето законодателство на останал без никаква работа работник (пограничен работник) — който последно е работил в същата държава членка и с оглед на наличните социални и семейни връзки за който може да се приеме, че изгледите да се реинтегрира в трудовия пазар на тази държава членка са най-големи — само на основание, че той живее в друга държава членка?

               3.

               С оглед на член 87, параграф 8 от Регламент № 883/2004, на член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз и на принципа на правна сигурност какъв следва да е отговорът на предходния въпрос, ако на такъв работник са изплащани обезщетения за безработица съгласно законодателството на държавата на предходна заетост още преди Регламент № 883/2004 да влезе в сила и максималният срок на изплащане на обезщетенията и срокът за възстановяване на правото на обезщетение към този момент все още не са били изтекли (а изплащането на обезщетенията е прекратено, тъй като безработното лице е започнало нова работа)?

               4.

               Различен ли ще е отговорът на втория въпрос, в случай че на съответните безработни погранични работници е било дадено уверение, че ще могат да искат правото им на обезщетение да бъде възстановено, ако след като започнат работа отново станат безработни и поради неяснотите в практиката по прилагане предоставените в това отношение данни са се оказали неверни или неточни?

      (1)  Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социално осигуряване (ОВ L 166; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82; поправка OB L 33, 7.2.2008 г., стр. 12).

      (2)  Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26).

      (3)  Решение от 12 юни 1986 г. (C-1/85, Recueil, стр. 1837).

      (4)  Регламент (ЕИО) № 1612/68 на Съвета от 15 октомври 1968 година относно свободното движение на работници в Общността (ОВ L 257; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 11).


title: Дело T-115/13: Жалба, подадена на 22 февруари 2013 г. — Dennekamp/Парламент

text:
               20.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/43

         Жалба, подадена на 22 февруари 2013 г. — Dennekamp/Парламент
   (Дело T-115/13)
   2013/C 114/66
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Gert-Jan Dennekamp (Гитхорн, Нидерландия) (представители: O. Brouwer и T. Oeyen, lawyers)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение на Парламента от 11 декември 2012 г., с което се отказва да се предостави достъп до (i) всички документи, които показват кои настоящи членове на Европейския парламент (по-нататък „ЧЕП“) участват във фонд за допълнително пенсионно осигуряване (по-нататък „пенсионен фонд“), (ii) списък с имената на ЧЕП, които участват в пенсионния фонд след септември 2005 г., и (iii) списък с имената на настоящи участници в пенсионния фонд, за които Парламентът плаща месечна вноска. Това решение е съобщено на жалбоподателя на 12 декември 2012 г. в писмо с референтен номер A(2012)13180, и

               —

               да осъди Парламента да заплати съдебните разноски на жалбоподателя съгласно член 87 от Процедурния правилник на Общия съд, включително разноските на евентуални встъпили страни.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на членове 11 и 42 от Хартата на основните права на Европейския съюз; грешка при прилагането на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1049/2001 (1) във връзка с член 8, буква б) от Регламент (ЕО) № 45/2001 (2), тъй като обжалваното решение неправомерно ограничава обхвата на правото да се получава и разпространява информация, съдържащо се в член 11 от Хартата на основните права на Европейския съюз (по-нататък „Хартата“), и правото на достъп до официални документи, съдържащо се в член 42 от Хартата, като прилага неправилно член 4, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1049/2001 във връзка с член 8, буква б) от Регламент (ЕО) № 45/2001, по съображение че:

                           —

                           на първо място, Парламентът неправилно приема, че жалбоподателят не е посочил ясно формулирана и легитимна цел, от която да става ясна необходимостта от предаване на личните данни, съдържащи се в заявените документи,

                           —

                           на второ място, Парламентът неправилно е приел, че информацията за участието в пенсионния фонд попада в частната сфера на съответните ЧЕП, и

                           —

                           на трето място, Парламентът е допуснал грешка при прилагането на правото, като е приел, че законният интерес на съответните ЧЕП има приоритет пред необходимостта от предаване на данните.

               2.

               Второто основание е изведено от твърдението, че Парламентът, в резултат на допуснатите грешки при прилагането на правото, не е изпълнил задължението си да мотивира в достатъчна и задоволителна степен обжалваното решение, поради което не е изпълнил задължението си да посочи съответни мотиви съгласно член 296 ДФЕС.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).

      (2)  Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 година относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (ОВ L 8, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 30, стр. 142).


title: Дело C-390/14: Преюдициално запитване от Eparchiako Dikastirio Larnakas (Кипър), постъпило на 18 август 2014 г.  — Astinomikos Diefthindis Larnakas/Masoud Mehrabipari

text:
               20.10.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/7

         Преюдициално запитване от Eparchiako Dikastirio Larnakas (Кипър), постъпило на 18 август 2014 г. — Astinomikos Diefthindis Larnakas/Masoud Mehrabipari
   (Дело C-390/14)
   2014/C 372/10
   Език на производството: гръцки

      Запитваща юрисдикция

   Eparchiako Dikastirio Larnakas

      Страни в главното производство

      Орган, по чието искане е образувано производството: Astinomikos Diefthindis Larnakas

      Ответник: Masoud Mehrabipari

      Преюдициални въпроси

               1)

               Могат ли предвид принципа на лоялно сътрудничество, принципа на ефективност с оглед на постигане на целите на директивите и принципа за налагане на пропорционални, подходящи и разумни наказания, членове 15 и 16 от Директива 2008/115/ЕО (1) да се тълкуват в смисъл, че допускат въз основа на национална правна уредба, предхождаща транспонирането (член 19, [параграф 1, букви f) и i) от Закона за чужденците и имиграцията, наричан „Глава 105“), да се образува наказателно производство срещу незаконно пребиваващ гражданин на трета страна, по отношение на когото без резултат са приложени принудителни мерки за извеждане от територията и който е бил задържан за срок повече от 18 месеца, поради това че няма паспорт и не е сътрудничил с компетентните органи за издаването на такъв паспорт от неговото посолство, който твърди, че се страхува от преследване от страна на иранските власти?

               2)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос, може ли това наказателно производство да се образува веднага след изтичане на максималния период на задържане от 18 месеца с оглед на извеждането, в резултат на което незаконно пребиваващият гражданин на трета страна да не бъде освободен, и ако Съдът приеме, че е необходимо поради опасност да се укрие и да не се яви на делото, задържането му да продължи докато наказателното производство е висящо?

               3)

               Как следва да се разбира изразът „липса на съдействие“ от гражданина на трета страна по смисъла на член 15, [параграф 6, буква a)] от Директива 2008/115 и по-конкретно, може ли това понятие да съвпада със съдържащото се в разпоредбите от националното право (член 19, [параграф 1, букви f) и i) от Закона за чужденците и имиграцията наричан „Глава 105“]), които предвиждат наказателна санкция за всеки, който откаже да „представи на директора който и да е поискан от него документ“, както и за всяко „активно или пасивно оказване на съпротива или противопоставяне на директор при изпълнение на неговите функции“ при отказ да се представи паспортът, докато в същото време не са представени данни във връзка с предприети от компетентните органи действия пред компетентните органи на страната по произход за успешно провеждане на действията по извеждане на гражданина на третата страна?

      (1)  Директива 2008/115/ЕО НА Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите-членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (ОВ L 348, стр. 98)


title: Дело F-85/09: Жалба, подадена на 19 октомври 2009 г. — Rossi Ferreras/Комисия

text:
               19.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/45

         Жалба, подадена на 19 октомври 2009 г. — Rossi Ferreras/Комисия
   (Дело F-85/09)
   2009/C 312/74
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Francisco Rossi Ferreras (Люксембург, Люксембург) (представител: F. Frabetti, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Предмет и описание на спора

   Искане за отмяна на доклада за развитие на кариерата на жалбоподателя за периода от 1 юли 2001 г. до 31 декември 2002 г.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени докладът за развитие на кариерата на жалбоподателя за периода от 1 юли 2001 г. до 31 декември 2002 г.,

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.


title: Съединени дела C-236/08—C-238/08: Решение на Съда (голям състав) от 23 март 2010 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation, Франция) — Google France, Google, Inc./Louis Vuitton Malletier (C-236/08), Viaticum SA, Luteciel SARL (C-237/08), Centre national de recherche en relations humaines (CNRRH) SARL, Pierre-Alexis Thonet, Bruno Raboin, Tiger SARL (C-238/08) (Марки — Интернет — Търсачка — Реклама от ключови думи ( „keyword advertising“ ) — Визуализиране, от съответстващи на марки ключови думи, на връзки към сайтове на конкуренти на притежателите на посочените марки или към сайтове, които предлагат фалшиви стоки — Директива 89/104/ЕИО — Член 5 — Регламент (ЕО) № 40/94 — Член 9 — Отговорност на оператора на търсачката — Директива 2000/31/ЕО (Директива за електронната търговия)

text:
               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/2

         Решение на Съда (голям състав) от 23 март 2010 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation, Франция) — Google France, Google, Inc./Louis Vuitton Malletier (C-236/08), Viaticum SA, Luteciel SARL (C-237/08), Centre national de recherche en relations humaines (CNRRH) SARL, Pierre-Alexis Thonet, Bruno Raboin, Tiger SARL (C-238/08)
   (Съединени дела C-236/08—C-238/08) (1)

   (Марки - Интернет - Търсачка - Реклама от ключови думи („keyword advertising“) - Визуализиране, от съответстващи на марки ключови думи, на връзки към сайтове на конкуренти на притежателите на посочените марки или към сайтове, които предлагат фалшиви стоки - Директива 89/104/ЕИО - Член 5 - Регламент (ЕО) № 40/94 - Член 9 - Отговорност на оператора на търсачката - Директива 2000/31/ЕО (Директива за електронната търговия)
   2010/C 134/02
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Google France, Google, Inc.

      Ответници: Louis Vuitton Malletier (C-236/08), Viaticum SA, Luteciel SARL (C-237/08), Centre national de recherche en relations humaines (CNRRH) SARL, Pierre-Alexis Thonet, Bruno Raboin, Tiger SARL (C-238/08)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Cour de cassation (Франция) — Тълкуване на член 5, параграф 1, букви a) и б) от Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 40, 1989 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92) и на член 14 от Директива 2000/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2000 година за някои правни аспекти на услугите на информационното общество, и по-специално на електронната търговия на вътрешния пазар (ОВ L 178, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 29, стр. 257) — Понятие за „използване“ на марката и права на притежателя ѝ — Доставчик на възмездни услуги за каталогизиране в Интернет, който не прави никаква реклама на самите стоки или услуги, но предоставя на разположение на рекламодателите ключови думи, които възпроизвеждат или имитират заявени марки и организира посредством договор за каталогизиране създаването и привилегированото изобразяване, от тези ключови думи, на рекламни препратки към сайтове, на които се предлагат идентични стоки или стоки, подобни на обхванатите от регистрацията на посочените марки — Условия за освобождаване от отговорност на доставчика на услуги, който съхранява информация, предоставена от получателите на тези услуги

      Диспозитив

               1.

               Член 5, параграф 1, буква a) от Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките и член 9, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността трябва да се тълкуват в смисъл, че притежателят на дадена марка има право да забрани на рекламодател да рекламира —изхождайки от идентична с посочената марка ключова дума, избрана от този рекламодател без съгласието на посочения притежател в рамките на услуга по каталогизиране в Интернет — стоки или услуги, идентични с тези, за които е регистрирана посочената марка, когато тази реклама не позволява или позволява единствено трудно на средностатистическия интернет потребител да разбере дали посочените в съобщението стоки или услуги са с произход от притежателя на марката или от икономически свързано с него предприятие, или напротив, са с произход от трето лице.

               2.

               Доставчикът на услуга по каталогизиране в Интернет, който съхранява като ключова дума знак, идентичен с марка, и организира визуализирането на съобщения от тази ключова дума, не използва този знак по смисъла на член 5, параграфи 1 и 2 от Директива 89/104 или на член 9, параграф 1 от Регламент № 40/94.

               3.

               Член 14 от Директива 2000/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2000 година за някои правни аспекти на услугите на информационното общество, и по-специално на електронната търговия на вътрешния пазар (Директива за електронна търговия), трябва да се тълкува в смисъл, че посоченото в него правило се прилага за доставчика на услуга по каталогизиране в Интернет, когато този доставчик не е имал активна роля от характер, който да му позволи да се запознае или да контролира съхранените данни. Ако не е имал такава роля, този доставчик не може да носи отговорност за информацията, съхранена по молба на рекламодател, освен ако след като е узнал за незаконния характер на тази информация или на действията на този рекламодател, той не е действал експедитивно за отстраняването или блокирането на достъпа до посочената информация.

      (1)  ОВ C 209, 15.8.2008 г.


title: Съединени дела T-383/06 и T-71/07: Определение на Първоинстанционния съд от 14 май 2008 г. — Icuna.Com/Парламент (Жалба за отмяна — Иск за обезщетение — Обществени поръчки за услуги — Публичен търг в рамките на Общността — Отхвърляне на оферта — Решение за отмяна на тръжната процедура — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               2.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 197/24

         Определение на Първоинстанционния съд от 14 май 2008 г. — Icuna.Com/Парламент
   (Съединени дела T-383/06 и T-71/07) (1)

   (Жалба за отмяна - Иск за обезщетение - Обществени поръчки за услуги - Публичен търг в рамките на Общността - Отхвърляне на оферта - Решение за отмяна на тръжната процедура - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   (2008/C 197/42)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Icuna.Com SCRL (Braine-le-Château, Белгия) (представители: J. Windey и P. De Bandt, avocats)

      Ответник: Европейски парламент (представители: O Caisou-Rousseau и M. Ecker)
   Предмет
   По дело T-383/06, от една страна, искане за отмяна на решението на Европейския парламент от 1 декември 2006 г., с което е отхвърлена оферта, представена от жалбоподателя в рамките на позиция № 2 (съдържание на предаванията) в тръжна процедура EP/DGINFO/WEBTV/2006/0003 за създаване и въвеждане в експлоатация на телевизионен канал на Европейския парламент, достъпен чрез Интернет, както и, от друга страна, искане за обезщетение за вредите, които се твърди, че са претърпени от жалбоподателя в резултат на приемането на решението от 1 декември 2006 г. и, по дело T-71/07, от една страна, искане за отмяна на решението на Европейския парламент от 31 януари 2007 г. за отмяна на тръжна процедура EP/DGINFO/WEBTV/2006/0003 за създаване и въвеждане в експлоатация на телевизионен канал на Европейския парламент, достъпен чрез Интернет, относно позиция № 2 (съдържание на предаванията), както и, от друга страна, искане за обезщетение за вредите, които се твърди че са претърпени от жалбоподателя в резултат на приемане на решението от 31 януари 2007 г.
   Диспозитив

               1)

               Съединява дела T-383/06 и T-71/07 за целите на определението.

               2)

               Произнася се по възражението за недопустимост по дело T-71/07 с решението по същество.

               3)

               Отхвърля като явно лишена от всякакво правно основание жалбата по дело T-71/07.

               4)

               Основанието за постановяване на съдебно решение по същество по искането за отмяна по дело T-383/06 е отпаднало.

               5)

               Отхвърля като явно лишено от всякакво правно основание искането за обезщетение по дело T-383/06.

               6)

               Парламентът понася направените от него съдебни разноски по дело T-383/06, както и половината от съдебните разноски на Icuna.Com SCRL, включително свързаните с обезпечителното производство. Icuna.Com понася половината от направените от него съдебни разноски.

               7)

               Icuna.Com понася направените от него съдебни разноски по дело T-71/07, както и направените от Парламента съдебни разноски, включително свързаните с обезпечителното производство и с възражението за недопустимост.

      (1)  ОВ C 20 от 27.1.2007 г.


title: Дело T-196/09: Определение на Общия съд от 1 март 2010 г. — TerreStar Europe/Комисия

text:
               1.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/78

         Определение на Общия съд от 1 март 2010 г. — TerreStar Europe/Комисия
   (Дело T-196/09) (1)

   2010/C 113/115

      Език на производството: английски

   Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 167, 18.7.2009 г.


title: Дело T-472/12: Жалба, подадена на 30 октомври 2012 г. — Novartis Europharm/Комисия

text:
               15.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 389/8

         Жалба, подадена на 30 октомври 2012 г. — Novartis Europharm/Комисия
   (Дело T-472/12)
   2012/C 389/13
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Novartis Europharm (Хоршам, Обединено кралство) (представител: C. Schoonderbeek, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение C(2012) 5894 окончателен на Европейската комисия от 16 август 2012 г. за издаване на разрешение за търговия на Teva Pharma BV в съответствие с член 3 от Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата (ОВ L 136, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 44, стр. 83), и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят сочи едно правно основание за отмяната на обжалваното решение, а именно че то е незаконосъобразно поради нарушение на правото на Novartis Europharm Ltd. на защита на данните за неговия продукт „Aclasta“ съгласно член 13, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 2309/93 (1) във връзка с член 89 от Регламент (ЕО) № 726/2004. Тъй като за „Aclasta“ е издадено отделно, самостоятелно разрешение за търговия съгласно централизираната процедура, разрешението за „Aclasta“ не спада към същото общо разрешение за търговия като „Zometa“ (друг продукт на Novartis Europharm Ltd), както е посочено в член 6, параграф 1 от Директива 2001/83/ЕО (2) за целите на защитата на данните.
   Освен това обжалваното решение е незаконосъобразно поради нарушение на член 10, параграф 1 от Директива 2001/83/ЕО, доколкото срокът на защита на данните за референтния лекарствен продукт „Aclasta“ не е изтекъл и съответно не са спазени условията за издаване на разрешение за търговия по реда на този член.

      (1)  Регламент (ЕИО) № 2309/93 на Съвета от 22 юли 1993 година относно установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и относно създаване на Европейска агенция за оценка на лекарствените продукти (ОВ L 214, стр. 1).

      (2)  Директива 2001/83/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3).


title: Дело F-27/14: Жалба, подадена на 24 март 2014 г.  — ZZ/ЕСВД

text:
               16.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 184/43

         Жалба, подадена на 24 март 2014 г. — ZZ/ЕСВД
   (Дело F-27/14)
   2014/C 184/72
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: S. Orlandi, avocat

      Ответник: Европейска служба за външна дейност (ЕСВД)

      Предмет на производството

   Отмяна на решението, с което след образувано срещу жалбоподателя дисциплинарно производство поради обвинения от националните органи за измама, съставяне на документи с невярно съдържание и документна измама, пране на пари и корупция в европейски процедури за обществени поръчки, е уволнен без намаляване на пенсионните му права, считано от 1 февруари 2014 г.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да бъде отменено решението от 16 януари 2014 г., с което ЕСВД уволнява жалбоподателя без да намали пенсионните му права,

               —

               да бъде осъден ЕСВД да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-37/07: Иск, предявен на 1 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република

text:
               24.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 69/8

         Иск, предявен на 1 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република
   (Дело C-37/07)
   (2007/C 69/18)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: M. Condou-Durande)

      Ответник: Френска република
   Искания

               —

               да се установи, че като не е приела законовите, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2003/109/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 г. относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни (1), и като във всеки случай не е уведомила Комисията за приемането им, Френската република не е изпълнила задълженията, произтичащи от тази директива;

               —

               да се осъди Френската република да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на Директива 2003/109/ЕО е изтекъл на 23 януари 2006 г.

      (1)  ОВ L 16, 2004 г., стр. 44.


title: Дело T-384/10: Решение на Общия съд от 29 май 2013 г. — Испания/Комисия (Кохезионен фонд — Регламент (ЕО) № 1164/94 — Проекти, свързани с водоснабдяването на населението на хидрографския басейн на река Гуадиана в района на Андевало, санирането и пречистването на басейна на река Гуадалкивир и водоснабдяването на мрежите, обслужващи повече от една община в провинциите Гранада и Малага — Частична отмяна на финансовата помощ — Процедура за възлагане на обществени поръчки за строителство и за услуги — Понятие за строеж — Разделяне на поръчките — Определяне на финансовите корекции — Член З, параграф 2 от приложение II към Регламент № 1164/94 — Пропорционалност)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/63

         Решение на Общия съд от 29 май 2013 г. — Испания/Комисия
   (Дело T-384/10) (1)

   (Кохезионен фонд - Регламент (ЕО) № 1164/94 - Проекти, свързани с водоснабдяването на населението на хидрографския басейн на река Гуадиана в района на Андевало, санирането и пречистването на басейна на река Гуадалкивир и водоснабдяването на мрежите, обслужващи повече от една община в провинциите Гранада и Малага - Частична отмяна на финансовата помощ - Процедура за възлагане на обществени поръчки за строителство и за услуги - Понятие за строеж - Разделяне на поръчките - Определяне на финансовите корекции - Член З, параграф 2 от приложение II към Регламент № 1164/94 - Пропорционалност)
   2013/C 225/141
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Испания (представители: първоначално J. M. Rodríguez Cárcamo, впоследствие A. Rubio González, abogados del Estado)

      Ответник: Европейска комисия (представители: A. Steiblytė, D. Kukovec и B. Conte, първоначално подпомагани от J. Rivas Andrés, X. García García, avocats, и M. Vilarasau Slade, solicitor, впоследствие от J. Rivas Andrés и X. García García)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2010) 4147 на Комисията от 30 юни 2010 г., с което се намалява предоставената от Кохезионния фонд финансова помощ на следните (групи) проекти: „Водоснабдяване на населението на хидрографския басейн на река Гуадиана: район Андевало“ (2000.ES.16.C.PE.133), „Саниране и пречистване на басейна на река Гуадалкивир: Гуадайра, Алхарафе и защитените природни територии на Гуадалкивир“ (2000.16.C.PE.066) и „Водоснабдяване на обслужващите повече от една община мрежи в провинциите Гранада и Малага“ (2002.ES.16.C.PE.061)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 288, 23.10.2010 г.


title: Дело F-75/09: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 23 ноември 2010 г. — Wenig/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Молба за съдействие — Накърняването на доброто име и на презумпцията за невиновност)

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/61

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 23 ноември 2010 г. — Wenig/Комисия
   (Дело F-75/09) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Молба за съдействие - Накърняването на доброто име и на презумпцията за невиновност)
   2011/C 30/116
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Fritz Harald Wenig (Woluwé-Saint-Pierre, Белгия) (представители: първоначално G.-A. Dal и D. Voillemot, avocats, впоследствие G.-A. Dal, D. Voillemot, T. Bontinck и S. Woog, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и D. Martin)

      Предмет

   От една страна искане за отмяна на мълчаливия отказ по отношение на молбата за съдействие, подадена от жалбоподателя до Европейската комисия на 23 септември 2008 г., а от друга страна искане за отмяна на решението за отхвърляне на Европейската комисия от 14 ноември 2008 г.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата на г-н Wenig.

               2.

               Г-н Wenig понася всички съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 267, 7.11.2009 г., стр. 85.


title: Дело F-106/10: Жалба, подадена на 22 октомври 2010 г. — Gross и др./Съд

text:
               5.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/34

         Жалба, подадена на 22 октомври 2010 г. — Gross и др./Съд
   (Дело F-106/10)
   2011/C 72/55
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Ivo Gross (Люксембург, Люксембург) и други (представител: J. Kayser, avocat)

      Ответник: Съд на Европейския съюз

      Предмет и описание на спора

   Отмяна на решенията, възпроизведени във фишовете за привеждане в съответствие с нормативната уредба на възнагражденията на жалбоподателите за периода от юли до декември 2009 г. и във фишовете за възнагражденията, изготвени след 1 януари 2010 г. при годишното адаптиране на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица и другите служители въз основа на Регламент на Съвета (ЕС, Евратом) № 1296/2009 от 23 декември 2009 г.

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени решението на органа по назначаването за адаптиране на възнагражденията на жалбоподателите, така както е отразено във фишовете за адаптиране със задна дата на възнагражденията за месец декември 2009 г., изплатени през 2010 г., във фишовете за възнагражденията за месеците януари, февруари, март, април, май, юни, юли, август, септември 2010 г. и всички по-късно изготвени фишове за възнаграждения до датата на решението, с което настоящото дело приключва окончателно, доколкото са проява на неправомерно прилагане на стойност на адаптиране на възнаграждението от 1,85 %, вместо от 3,7 %;

               —

               да се осъди Съдът да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-266/13: Решение на Съда (пети състав) от 19 март 2015 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — L. Kik/Staatssecretaris van Financiën (Преюдициално запитване — Социална сигурност — Регламент (ЕИО) № 1408/71 — Споразумение между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Швейцарската конфедерация, от друга страна, относно свободното движение на хора — Гражданин на държава членка, където той живее, който е зает като работник на полагащ тръбопроводи кораб, плаващ под флага на трета държава — Работник, първоначално нает от предприятие, установено в Нидерландия, а впоследствие от предприятие, установено в Швейцария — Труд, полаган последователно върху прилежащия континентален шелф на трета държава, в международни води и в участъци от прилежащия континентален шелф на някои държави членки — Персонално приложно поле на посочения регламент — Определяне на приложимото законодателство)

text:
               11.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/2

         Решение на Съда (пети състав) от 19 март 2015 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — L. Kik/Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-266/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Социална сигурност - Регламент (ЕИО) № 1408/71 - Споразумение между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Швейцарската конфедерация, от друга страна, относно свободното движение на хора - Гражданин на държава членка, където той живее, който е зает като работник на полагащ тръбопроводи кораб, плаващ под флага на трета държава - Работник, първоначално нает от предприятие, установено в Нидерландия, а впоследствие от предприятие, установено в Швейцария - Труд, полаган последователно върху прилежащия континентален шелф на трета държава, в международни води и в участъци от прилежащия континентален шелф на някои държави членки - Персонално приложно поле на посочения регламент - Определяне на приложимото законодателство))
   (2015/C 155/02)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: L. Kik

      Ответник: Staatssecretaris van Financiën

      Диспозитив

               1.

               Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, в изменената му и актуализирана редакция съгласно Регламент (ЕО) № 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 година, изменен с Регламент (ЕО) № 307/1999 на Съвета от 8 февруари 1999 г., следва да бъде тълкуван в смисъл, че работник като г-н L. Kik — гражданин на държава членка, където той живее и където подлежат на данъчно облагане неговите доходи — който работи на поставящ тръбопроводи кораб, плаващ под флага на трета държава из различни части на света, по-специално върху прилежащия континентален шелф на някои държави членки, като този работник първоначално е нает от предприятие, установено в държавата членка, в която живее, но впоследствие сменя работодателя си и понастоящем е нает от предприятие, установено в Швейцария, но през цялото време продължава да живее в същата държава членка и да плава на същия кораб, попада в персоналното приложно поле на Регламент № 1408/71 в изменената му и актуализирана редакция съгласно Регламент № 118/97, изменен с Регламент № 307/1999.

               2.

               Разпоредбите, съдържащите се в дял II от Регламент № 1408/71 в изменената му и актуализирана редакция съгласно Регламент № 118/97, изменен с Регламент № 307/1999, уреждащи определянето на приложимото национално законодателство, следва да бъдат тълкувани в смисъл, че гражданинът на дадена държава членка или на Конфедерация Швейцария, която е приравнена на държава членка за целите на прилагането на този регламент, който упражнява трудова дейност на борда на кораб, плаващ под флага на трета държава извън територията на Европейския съюз, включително върху континенталния шелф на дадена държава членка, но който е нает на работа от предприятие, установено на територията на Конфедерация Швейцария, е подчинен на законодателството на държавата по седалището на неговия работодател. Независимо от това, при наличието на обстоятелства като тези в главното дело и при положение че в съответствие с посочения регламент вследствие на прилагането на това законодателство се стига до осигуряване по доброволна схема за социална сигурност или не се стига до осигуряване по никаква схема за социална сигурност, този гражданин би следвало да бъде подчинен на законодателството на държавата членка по неговото местоживеене.

      (1)  ОВ C 207, 20.7.2013 г.


title: Дело C-349/14: Решение на Съда (първи състав) от 21 май 2015 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Ministre délégué, chargé du budget/Marlène Pazdziej (Преюдициално запитване — Протокол за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз — Член 12, втора алинея — Данък, който се събира в полза на общините и с който се облагат лица, притежаващи или ползващи жилище там — Пределен размер — Социална мярка — Вземане предвид на заплатите, надниците и възнагражденията, изплащани от Европейския съюз на длъжностните лица и другите му служители)

text:
               20.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 236/20

         Решение на Съда (първи състав) от 21 май 2015 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Ministre délégué, chargé du budget/Marlène Pazdziej
   (Дело C-349/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Протокол за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз - Член 12, втора алинея - Данък, който се събира в полза на общините и с който се облагат лица, притежаващи или ползващи жилище там - Пределен размер - Социална мярка - Вземане предвид на заплатите, надниците и възнагражденията, изплащани от Европейския съюз на длъжностните лица и другите му служители))
   (2015/C 236/28)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ministre délégué, chargé du budget

      Ответник: Marlène Pazdziej

      Диспозитив

   Член 12, втора алинея от Протокола за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз, приложен към Договорите за ЕС, за функционирането на ЕС и за ЕОАЕ, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като разглежданата в случая по главното производство, съгласно която изплатените от Европейския съюз заплати, надници и възнаграждения на длъжностните лица и другите му служители се вземат предвид, когато се определя пределният размер на дължимия данък „жилище“, събиран в полза на административно-териториалните структури, с оглед евентуалното намаление на този данък.

      (1)  ОВ C 372, 20.10.2014 г.


title: Дело C-181/16: Преюдициално запитване от Conseil d'État (Белгия), постъпило на 31 март 2016 г. — Sadikou Gnandi/État belge

text:
               30.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/21

         Преюдициално запитване от Conseil d'État (Белгия), постъпило на 31 март 2016 г. — Sadikou Gnandi/État belge
   (Дело C-181/16)
   (2016/C 191/26)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Sadikou Gnandi

      Ответник: État belge

      Преюдициален въпрос

   Следва ли член 5 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (1), който задължава държавите членки при прилагането на тази директива да спазват принципа на забрана за връщането, както и правото на ефективни средства за защита, предвидено в член 13, параграф 1 от същата директива и в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, да се тълкуват в смисъл, че не допускат приемането на решение за връщане, като предвиденото в член 6 от цитираната по-горе Директива 2008/115/ЕО, както и в член 52/3, параграф 1 от закона от 15 декември 1980 г. за влизането, пребиваването, установяването и извеждането на чужденци и в член 75, параграф 2 от Кралския указ от 8 октомври 1981 г. за влизането, пребиваването, установяването и извеждането на чужденци, след отхвърляне на молбата за убежище от Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides и следователно преди правните средства за съдебна защита срещу решението за отхвърляне да могат да бъдат изчерпени, както и преди процедурата по предоставяне на убежище да може окончателно да бъде приключена?

      (1)  ОВ L 348, стр. 98.


title: Дело C-173/13: Преюдициално запитване, отправено от Cour administrative d'appel de Lyon (Франция) на 9 април 2013 г. — Maurice Leone, Blandine Leone/Garde des Sceaux, Ministre de la Justice, Caisse nationale de retraite des agents des collectivités locales

text:
               15.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/20

         Преюдициално запитване, отправено от Cour administrative d'appel de Lyon (Франция) на 9 април 2013 г. — Maurice Leone, Blandine Leone/Garde des Sceaux, Ministre de la Justice, Caisse nationale de retraite des agents des collectivités locales
   (Дело C-173/13)
   2013/C 171/40
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour administrative d'appel de Lyon

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Maurice Leone, Blandine Leone

      Ответници: Garde des Sceaux, Ministre de la Justice, Caisse nationale de retraite des agents des collectivités locales

      Преюдициални въпроси

               1.

               Може ли да се счита, че разпоредбите на член L. 24 във връзка с член R. 37 от Кодекса за гражданските и военните пенсии, в редакцията им след изменението със Закон № 2004-1485 от 30 декември 2004 г. за финансови промени за 2004 г. и с Декрет № 2005-449 от 10 май 2005 г., водят до непряка дискриминация между мъжете и жените по смисъла на член 157 от Договора за функционирането на Европейския съюз?

               2.

               Може ли да се счита, че разпоредбите на член 15 от Декрет № 2003-1306 от 26 декември 2003 г. относно пенсионната схема за служителите, осигурявани към Caisse nationale de retraite des agents des collectivités locales, водят до непряка дискриминация между мъжете и жените по смисъла на член 157 от Договора за функционирането на Европейския съюз?

               3.

               При утвърдителен отговор на някой от първите два въпроса, може ли подобна непряка дискриминация да се обоснове с разпоредбите на член 157, параграф 4 от Договора за функционирането на Европейския съюз?


title: Дело T-108/08: Решение на Общия съд от 15 юли 2011 г. — Zino Davidoff/СХВП — Kleinakis kai SIA (GOOD LIFE) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „GOOD LIFE“ — По-ранна национална словна марка „GOOD LIFE“ — Реално използване на по-ранната марка — Задължение за полагане на дължимата грижа — Член 74, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 76, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/46

         Решение на Общия съд от 15 юли 2011 г. — Zino Davidoff/СХВП — Kleinakis kai SIA (GOOD LIFE)
   (Дело T-108/08) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „GOOD LIFE“ - По-ранна национална словна марка „GOOD LIFE“ - Реално използване на по-ранната марка - Задължение за полагане на дължимата грижа - Член 74, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 76, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2011/C 269/100
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Zino Davidoff SA (Фрибург, Швейцария) (представител: H. Kunz-Hallstein и R. Kunz-Hallstein, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: R. Pethke и J. Laporta Insa)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: I. Kleinakis kai SIA OE (Атина, Гърция) (представител: K. Siotou, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 30 ноември 2007 г. (преписка R 298/2007-2), постановено в производството по възражение между I. Kleinakis kai SIA OE и Zino Davidoff SA

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 30 ноември 2007 г. (преписка R 298/2007-2).

               2.

               СХВП понася, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Zino Davidoff SA.

               3.

               I. Kleinakis kai SIA OE понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 116, 9.5.2008 г.


title: Дело C-95/14: Решение на Съда (трети състав) от 16 юли 2015 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Milano — Италия) — Unione nazionale industria conciaria (UNIC), Unione Nazionale dei Consumatori di Prodotti in Pelle, Materie Concianti, Accessori e Componenti (Unicopel)/FS Retail, Luna srl, Gatsby srl (Преюдициално запитване — Свободно движение на стоки — Членове 34—36 ДФЕС — Мерки с равностоен ефект — Директива 94/11/ЕО — Членове 3 и 5 — Изчерпателно хармонизиране — Забрана за възпрепятстване на пускането на пазара на обувки, които отговарят на изискванията за етикетиране по Директива 94/11 — Национално законодателство, изискващо посочване на страната на произход в етикета на стоки, които са преработени в чужбина и върху които е отбелязана италианската дума „pelle“ — Обувки, допуснати за свободно обращение)

text:
               14.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 302/6

         Решение на Съда (трети състав) от 16 юли 2015 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Milano — Италия) — Unione nazionale industria conciaria (UNIC), Unione Nazionale dei Consumatori di Prodotti in Pelle, Materie Concianti, Accessori e Componenti (Unicopel)/FS Retail, Luna srl, Gatsby srl
   (Дело C-95/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Свободно движение на стоки - Членове 34—36 ДФЕС - Мерки с равностоен ефект - Директива 94/11/ЕО - Членове 3 и 5 - Изчерпателно хармонизиране - Забрана за възпрепятстване на пускането на пазара на обувки, които отговарят на изискванията за етикетиране по Директива 94/11 - Национално законодателство, изискващо посочване на страната на произход в етикета на стоки, които са преработени в чужбина и върху които е отбелязана италианската дума „pelle“ - Обувки, допуснати за свободно обращение))
   (2015/C 302/07)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Milano

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Unione nazionale industria conciaria (UNIC), Unione Nazionale dei Consumatori di Prodotti in Pelle, Materie Concianti, Accessori e Componenti (Unicopel)

      Ответници: FS Retail, Luna srl, Gatsby srl

      Диспозитив

   Членове 3 и 5 от Директива 94/11/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 март 1994 година относно сближаването на законовите, подзаконови и административни разпоредби на държавите членки в областта на етикетирането на материалите, използвани в основните компоненти на обувките, предназначени за продажба на потребителите, трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат законодателство на държава членка като разглежданото в главното производство, забраняващо по-специално пускането в продажба на кожени компоненти за обувки, които са с произход от други държави членки или от трети страни и които в последния случай вече са били пуснати в продажба в друга държава членка или в съответната държава членка, ако на тези стоки не е посочена тяхната страна на произход.

      (1)  ОВ C 245, 28.7.2014 г.


title: Дело C-165/13: Решение на Съда (втори състав) от 3 юли 2014 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Stanislav Gross/Hauptzollamt Braunschweig (Данъчни въпроси — Директива 92/12/ЕИО — Членове 7 — 9 — Общ режим на продуктите, подлежащи на облагане с акциз — Освободени за потребление в дадена държава членка продукти, държани с търговска цел в друга държава членка — Изискуемост на акциза от държателя на тези продукти, който ги е придобил в държавата членка по местоназначението им — Придобиване след края на действието по въвеждане)

text:
               1.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 292/7

         Решение на Съда (втори състав) от 3 юли 2014 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Stanislav Gross/Hauptzollamt Braunschweig
   (Дело C-165/13) (1)

   ((Данъчни въпроси - Директива 92/12/ЕИО - Членове 7 — 9 - Общ режим на продуктите, подлежащи на облагане с акциз - Освободени за потребление в дадена държава членка продукти, държани с търговска цел в друга държава членка - Изискуемост на акциза от държателя на тези продукти, който ги е придобил в държавата членка по местоназначението им - Придобиване след края на действието по въвеждане))
   2014/C 292/09
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesfinanzhof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Stanislav Gross

      Ответник: Hauptzollamt Braunschweig

      Диспозитив

   Член 9, параграф 1 от Директива 92/12/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно общия режим за продукти, подлежащи на облагане с акциз, и държането, движението и мониторинга на такива продукти, изменена с Директива 92/108/ЕИО на Съвета от 14 декември 1992 г., във връзка с член 7 от тази директива трябва да се тълкува в смисъл, че разпоредбата позволява на държава членка да посочи като длъжник на акциза лицето, което държи с търговска цел на данъчната територия на тази държава подлежащи на облагане с акциз стоки, освободени за потребление в друга държава членка, при обстоятелства като тези в главното производство, при положение че това лице дори не е било първият държател на тези стоки в държавата членка по местоназначението им.

      (1)  ОВ C 207, 20.7.2013 г.


title: Дело C-170/07: Решение на Съда (първи състав) от 5 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Вътрешно данъчно облагане — Задължение за технически преглед на вносни употребявани превозни средства — Член 28 ЕО и член 30 ЕО — Директива 96/96/ЕО — Признаване на техническите прегледи, извършени в други държави-членки)

text:
               19.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/4

         Решение на Съда (първи състав) от 5 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша
   (Дело C-170/07) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Вътрешно данъчно облагане - Задължение за технически преглед на вносни употребявани превозни средства - Член 28 ЕО и член 30 ЕО - Директива 96/96/ЕО - Признаване на техническите прегледи, извършени в други държави-членки)
   (2008/C 183/06)
   Език на производството: полски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: J. Hottiaux и K. Herrmann)

      Ответник: Република Полша (представител: E. Ośniecka-Tamecka)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 28 ЕО — Национална правна уредба, която налага за вносните употребявани превозни средства задължение за извършване на технически преглед преди тяхната регистрация, въпреки че националните превозни средства, които притежават същите характеристики, не подлежат на подобно изискване
   Диспозитив

               1)

               Като подлага вносните употребявани превозни средства, които преди това са регистрирани в други държави-членки, на технически преглед преди тяхната регистрация в Полша, Република Полша не е изпълнила задълженията си по член 28 ЕО.

               2)

               Осъжда Република Полша да заплати направените по делото съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 183, 4.8.2007 г.


title: Дело T-393/12: Решение на Общия съд от 22 януари 2015 г.  — Tsujimoto/СХВП — Kenzo (KENZO) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „KENZO“  — По-ранна словна марка на Общността „KENZO“  — Относително основание за отказ — Репутация — Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Задължение за мотивиране — Член 75 от Регламент № 207/2009 — Късно представяне на документи — Правомощие за преценка на апелативния състав — Член 76, параграф 2 от Регламент № 207/2009)

text:
               9.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 81/15

         Решение на Общия съд от 22 януари 2015 г. — Tsujimoto/СХВП — Kenzo (KENZO)
   (Дело T-393/12) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „KENZO“ - По-ранна словна марка на Общността „KENZO“ - Относително основание за отказ - Репутация - Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Задължение за мотивиране - Член 75 от Регламент № 207/2009 - Късно представяне на документи - Правомощие за преценка на апелативния състав - Член 76, параграф 2 от Регламент № 207/2009))
   (2015/C 081/19)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Kenzo Tsujimoto (Осака, Япония) (представител: A. Wenninger-Lenz, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Bullock)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Kenzo (Париж, Франция) (представители: P. Roncaglia, G. Lazzeretti и N. Parrotta, адвокати)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 29 май 2012 г. (преписка R 1659/2011-2), постановено в производство по възражение със страни Kenzo и г-н Kenzo Tsujimoto.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Kenzo Tsujimoto да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 355, 17.11.2012 г.


title: Дело C-298/15: Решение на Съда (пети състав) от 5 април 2017 г. (преюдициално запитване от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Литва) — „Borta“ UAB/Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkcija VĮ (Преюдициално запитване — Обществени поръчки — Директива 2004/17/ЕО — Поръчка със стойност под предвидения в тази директива праг — Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС — Ограничение за възлагане на подизпълнители — Подаване на съвместна оферта — Професионален капацитет на оферентите — Изменения на спецификациите на обществената поръчка)

text:
               29.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 168/6

         Решение на Съда (пети състав) от 5 април 2017 г. (преюдициално запитване от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Литва) — „Borta“ UAB/Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkcija VĮ
   (Дело C-298/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Обществени поръчки - Директива 2004/17/ЕО - Поръчка със стойност под предвидения в тази директива праг - Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС - Ограничение за възлагане на подизпълнители - Подаване на съвместна оферта - Професионален капацитет на оферентите - Изменения на спецификациите на обществената поръчка))
   (2017/C 168/06)
   Език на производството: литовски

      Запитваща юрисдикция

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Страни в главното производство

      Жалбоподател:„Borta“ UAB

      Ответник: Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkcija VĮ

      Диспозитив

               1)

               Що се отнася до обществена поръчка, която не попада в приложното поле на Директива 2004/17/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на поръчки от възложители, извършващи дейност в секторите на водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги, изменена с Регламент (ЕС) № 1336/2013 на Комисията от 13 декември 2013 г., но предизвиква несъмнен трансграничен интерес, членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат разпоредба от националното право като член 24, параграф 5 от Lietuvos Respublikos viešųjų pirkimų įstatymas (Закон за обществените поръчки на Република Литва), съгласно която, в случай че подизпълнители са поканени да изпълнят поръчка за строителство, основното строителство, както е определено от възлагащия орган, трябва да се извърши от избрания за изпълнител оферент.

               2)

               Що се отнася до такава обществена поръчка, принципите на равно третиране и на недопускане на дискриминация и задължението за прозрачност, произтичащи по-специално от членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат след публикуването на обявлението за обществена поръчка възлагащият орган да измени точка от спецификациите, отнасяща се до условията и правилата за съчетаване на професионалния капацитет, каквато е спорната точка 4.3, стига, първо, измененията да не са толкова съществени, че да привлекат потенциални оференти, които при липса на тези изменения не биха могли да подадат оферта, второ, измененията да са оповестени по подходящ начин и трето, да са направени преди подаването на оферти от оферентите, срокът за подаването на оферти да е удължен, когато измененията са съществени, допълнителният срок да съответства на значимостта на измененията и да е достатъчен, за да позволи на заинтересованите икономически оператори съответно да адаптират офертите си, като запитващата юрисдикция следва да провери дали тези условия са изпълнени.

               3)

               Член 54, параграф 6 от Директива 2004/17, изменена с Регламент № 1336/2013, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска точка от спецификациите като спорната точка 4.3, която в случай на подаване на съвместна оферта от няколко оферента изисква приносът на всеки от тях за изпълнение на изискванията във връзка с професионалния капацитет да съответства на частта от строителството, която той действително ще извърши, ако офертата бъде избрана.

      (1)  ОВ C 311, 21.9.2015 г.


title: Дело C-446/08: Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Франция) на 9 октомври 2008 г. — Société Solgar Vitamin's France, Valorimer SARL, Christian Fenioux, L'Arbre de Vie SARL, Société Source Claire, Nord Plantes EURL, Société RCS Distribution, Société Ponroy Santé — Встъпила страна: Syndicat de la Diététique et des Compléments Alimentaires/Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Emploi, Ministre de la Santé, de la Jeunesse et des Sports, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche

text:
               20.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 327/16

         Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Франция) на 9 октомври 2008 г. — Société Solgar Vitamin's France, Valorimer SARL, Christian Fenioux, L'Arbre de Vie SARL, Société Source Claire, Nord Plantes EURL, Société RCS Distribution, Société Ponroy Santé — Встъпила страна: Syndicat de la Diététique et des Compléments Alimentaires/Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Emploi, Ministre de la Santé, de la Jeunesse et des Sports, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche
   (Дело C-446/08)
   (2008/C 327/27)
   Език на производството: френски
   Препращаща юрисдикция
   Conseil d'État
   Страни в главното производство

      Ищци: Société Solgar Vitamin's France, Valorimer SARL, Christian Fenioux, L'Arbre de Vie SARL, Société Source Claire, Nord Plantes EURL, Société RCS Distribution, Société Ponroy Santé

      Ответници: Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Emploi, Ministre de la Santé, de la Jeunesse et des Sports, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche
   Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли Директива 2002/46/ЕО от 10 юни 2002 година (1) и по-конкретно член 5, параграф 4, и член 11, параграф 2 от нея, да се тълкуват в смисъл, че по принцип е от компетентност на Комисията да определя максималните количества от витамини и минерали, съдържащи се в добавките към храни, като държавите-членки си запазват компетентността да приемат правна уредба в тази област до приемането от Комисията на необходимия общностен акт?

               2)

               При утвърдителен отговор на този въпрос:

                           а)

                           Длъжни ли са държавите-членки при определяне на тези максимални количества да спазват разпоредбите на членове 28 и 30 от Договора за ЕО, трябва ли те също така да се ръководят от критериите, определени в член 5 от директивата, включително и от изискването за оценка на риска, основаваща се на общопризнати научни данни в един сектор, характеризиращ се все още с относителна неяснота?

                           б)

                           Може ли държава-членка да определя максимално допустими стойности, когато това е възможно, както например при флуора, да определя с точност в цифрово изражение приема на витамини и минерали, постъпващи от други хранителни източници, по-конкретно от питейната вода, за всяка група потребители и поотделно за всяка територия? Може ли в този случай да определя нулев процент при наличието на доказани рискове, без да приложи предпазната процедура по член 12 от Директивата от 10 юни 2002 година?

                           в)

                           При определяне на максималното допустимо съдържание, ако е възможно да се отчитат разликите в степените на чувствителност на различните потребителски групи по смисъла на буква а) от параграф 1 на член 5 от директивата, може ли държава-членка да се основава и на това, че дадена мярка, отнасяща се единствено до особено изложени на риск потребители, например едно подходящо етикетиране би могло да възпре тази група от това да прибягва до хранителни вещества с благоприятно влияние за нея в малки дози? Може ли отчитането на тази разлика в чувствителността да доведе до прилагане по отношение на цялото население на максималната допустима стойност, адаптирана към чувствителни потребители, по-конкретно на деца?

                           г)

                           В каква степен максималните допустими стойности могат да бъдат определяни в отсъствието на граници за безопасен прием поради липса на установена опасност за здравето? По-общо, в каква степен и при какви условия претеглянето на критериите, които трябва да се отчитат, би могло да доведе до максимално допустими стойности, чувствително по-ниски от границите за безопасен прием, определени за тези хранителни вещества?

      (1)  Директива 2002/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 юни 2002 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки по отношение на добавките към храни (ОВ L 183, стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 36, стр.39).


title: Дело C-254/10 P: Жалба, подадена на 21 май 2010 г. от Centre de Coordination Carrefour SNC срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 18 март 2010 г. по дело T-94/08, Centre de Coordination Carrefour/Комисия

text:
               11.9.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 246/16

         Жалба, подадена на 21 май 2010 г. от Centre de Coordination Carrefour SNC срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 18 март 2010 г. по дело T-94/08, Centre de Coordination Carrefour/Комисия
   (Дело C-254/10 P)
   ()
   2010/C 246/28
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Centre de Coordination Carrefour SNC (представители: X. Clarebout, C. Docclo и M. Pittie, avocats)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се приеме жалбата за допустима и основателна,

               —

               вследствие на което да се отмени обжалваното съдебно решение,

               —

               вследствие на което:

                           —

                           делото да се върне на Общия съд за ново произнасяне или

                           —

                           Съдът да се произнесе с окончателно решение като уважи исканията, направени от жалбоподателя в първоинстанционното производство, и отмени спорното решение (1);

               —

               да се осъди Европейската комисия да плати всички съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква пет правни основания.
   С първото си правно основание жалбоподателят поддържа, че Общият съд не е изпълнил задължението си да се мотивира, тъй като от една страна приел, че жалбоподателят няма правен интерес да обжалва спорното решение поради липса на валидно разрешение според белгийското право, а от друга страна, че допустимостта на жалбата му не зависи от това дали притежава валидно разрешение. Такива мотиви били противоречиви, тъй като Общият съд не можел едновременно да заключи, че липсва правен интерес поради липса на валидно разрешение и че това разрешение е без значение при преценката на допустимостта на жалбата.
   С второто си правно основание жалбоподателят поддържа, че Общият съд е изопачил изложените пред него факти като не се е съобразил със системата на белгийската правна уредба на координационните центрове, тълкувал е неправилно Кралски указ № 187 от 30 декември 1982 г. за създаването на координационни центрове (2), изопачил е неговия обхват и не се съобразил с йерархията на източниците на белгийското право. Всъщност разглежданият кралски указ бил приет по силата на специално овластяване и според белгийското право имал правна сила на закон и все още бил приложим по отношение на жалбоподателя, поради което той се ползвал от разрешение за срок от десет години.
   С третото си правно основание жалбоподателят се позовава на незачитане от Общия съд на силата на пресъдено нещо на Решение на Съда от 22 юни 2006 г. по дело Белгия и Forum 187/Комисия (C-182/03 и C-217/03), доколкото приел, че постановената с това решение отмяна на спорното решение забранявала подновяването на разрешенията на координационните центрове, считано от датата на уведомяването за спорното решение. С решението на Съда обаче спорното решение било отменено именно поради липсата на адекватни преходни периоди за координационните центрове, подали молба за подновяване на разрешението, производството по която все още е висящо към момента на уведомяването, или чието разрешение изтича едновременно със или малко след този момент.
   С четвъртото си правно основание жалбоподателят твърди, че Общият съд не се е съобразил с понятието „правен интерес“, тъй като е приел, че подадената жалба не би могла да доведе до резултат, ползващ жалбоподателя, с мотива, че не е сигурно, че в случай на отмяна на спорното решение белгийските власти ще приемат, че статутът на координационен център на жалбоподателя се запазва след 31 декември 2005 г. От една страна обаче в случая белгийските власти не разполагали с никакви дискреционни правомощия, тъй като разрешението трябвало да се предостави за срок от десет години, ако са изпълнени критериите, предвидени в Кралски указ № 187. От друга страна, в обжалваното съдебно решение самият Общ съд установил, че белгийските власти не са изключили възможността да позволят на жалбоподателя да се ползва от разглеждания режим след 31 декември 2005 г. и са решили да не му налагат санкции до окончателното произнасяне по жалбата му.
   Накрая, със своето пето и последно правно основание жалбоподателят поддържа, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е приел, че преходна мярка не може да има обратно действие. Всъщност не били редки случаите, особено в данъчната област, в които преходен период започва да тече от предходен момент.

      (1)  Решение 2008/283/ЕО на Комисията от 13 ноември 2007 г. за изменение на Решение 2003/757/ЕО относно схемата на помощ, въведена от Белгия, в полза на изградените в Белгия координационни центрове (ОВ 2008, L 90, стр. 7).

      (2)  Moniteur belge от 13 януари 1983 г., стр. 502.


title: Дело C-172/08: Решение на Съда (втори състав) от 25 февруари 2010 г. (преюдициално запитване от Commissione tributaria provinciale di Roma, Италия) — Pontina Ambiente Srl/Regione Lazio (Околна среда — Директива 1999/31/ЕО — Член 10 — Специален данък за депонирането на твърди отпадъци — Оператор на депо като задължено по този данък лице — Експлоатационни разходи на депото — Директива 2000/35/ЕО — Лихви за забава)

text:
               17.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 100/2

         Решение на Съда (втори състав) от 25 февруари 2010 г. (преюдициално запитване от Commissione tributaria provinciale di Roma, Италия) — Pontina Ambiente Srl/Regione Lazio
   (Дело C-172/08) (1)

   (Околна среда - Директива 1999/31/ЕО - Член 10 - Специален данък за депонирането на твърди отпадъци - Оператор на депо като задължено по този данък лице - Експлоатационни разходи на депото - Директива 2000/35/ЕО - Лихви за забава)
   2010/C 100/02
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Commissione tributaria provinciale di Roma

      Страни в главното производство

      Ищец: Pontina Ambiente Srl

      Ответник: Regione Lazio

      Предмет

   Преюдициално запитване — Commissione tributaria provinciale di Roma — Тълкуване на член 10 от Директива 1999/31/ЕО на Съвета от 26 април 1999 година относно депонирането на отпадъци (ОВ L 182, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 5, стр. 94), Директива 2000/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 юни 2000 г. относно борбата със забавяне на плащане по търговските сделки (ОВ L 200, стp. 35; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 226) и членове 12 ЕО, 14 ЕО, 43 ЕО и 46 ЕО — Национална правна уредба, с която се налага специален данък върху депонирането на твърди отпадъци и задължението за депото да внесе предварително посочения данък, определен в зависимост от количеството на депонираните отпадъци, който е дължим от субекта, извършващ депонирането

      Диспозитив

               1.

               Член 10 от Директива 1999/31/ЕО на Съвета от 26 април 1999 година относно депонирането на отпадъци, изменена с Регламент (ЕО) № 1882/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 29 септември 2003 година, трябва да се тълкува в смисъл, че същият допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която налага на оператора на площадка за депониране данък, който да му се възстанови от депониралия отпадъци местен орган, и която предвижда да му се наложат парични санкции в случай на просрочено плащане на данъка, при условие обаче тази правна уредба да се съпътства от мерки, целящи да гарантират действително възстановяване на посочения данък в кратък срок и отразяване в цената, платима от местния орган на оператора, на всички разходи, свързани със събирането, и по-специално произтичащи от просроченото плащане на сумите, дължими на това основание от местния орган на оператора, включително евентуално наложените му парични санкции поради тази забава. Националният съд следва да установи дали тези условия са изпълнени.

               2.

               Член 1, член 2, точка 1 и член 3 от Директива 2000/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 юни 2000 година относно борбата със забавяне на плащане по търговските сделки трябва да се тълкуват в смисъл, че сумите, дължими на оператора на площадка за депониране от страна на местен орган, депонирал отпадъци, каквито са дължимите за възстановяването на данък суми, попадат в приложното поле на посочената директива, както и че при това положение държавите членки трябва в съответствие с член 3 от нея да следят на оператора да се начисляват лихви в случай на просрочено плащане на споменатите суми, дължащо се на местния орган.

      (1)  ОВ C 183, 19.7.2008 г.


title: Дело T-508/13: Решение на Общия съд от 18 ноември 2015 г. — Government of Malaysia/СХВП — Vergamini (HALAL MALAYSIA) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „HALAL MALAYSIA“ — По-ранна нерегистрирана фигуративна марка „HALAL MALAYSIA“ — Относително основание за отказ — Липса на права върху по-ранния знак, придобити съгласно правото на държавата членка преди подаването на заявката за марка на Общността — Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Използване на по-ранната марка като сертификационна марка — Режим на иска за злоупотреба с наименование („action for passing off“) по common law — Липса на „goodwill“)

text:
               11.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/21

         Решение на Общия съд от 18 ноември 2015 г. — Government of Malaysia/СХВП — Vergamini (HALAL MALAYSIA)
   (Дело T-508/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „HALAL MALAYSIA“ - По-ранна нерегистрирана фигуративна марка „HALAL MALAYSIA“ - Относително основание за отказ - Липса на права върху по-ранния знак, придобити съгласно правото на държавата членка преди подаването на заявката за марка на Общността - Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Използване на по-ранната марка като сертификационна марка - Режим на иска за злоупотреба с наименование („action for passing off“) по common law - Липса на „goodwill“))
   (2016/C 007/29)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Government of Malaysia (представители: първоначално R. Volterra, solicitor, R. Miller, barrister, V. von Bomhard и T. Heitmann, адвокати, впоследствие R. Volterra, R. Miller и V. von Bomhard)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: P. Bullock и N. Bambara)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Paola Vergamini (Кастелнуово ди Гарфаняна, Италия)

      Предмет

   Жалба срещу решение на първи апелативен състав на СХВП от 27 юни 2013 г. (преписка R 326/2012-1) относно производство по възражение между Government of Malaysia и г-жа Paola Vergamini.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Government of Malaysia да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 352, 30.11.2013 г.


title: Дело C-226/09: Иск, предявен на 19 юни 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия

text:
               12.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/18

         Иск, предявен на 19 юни 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия
   (Дело C-226/09)
   2009/C 220/33
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Konstantinidis, A.-A. Gilly)

      Ответник: Ирландия

      Искания на ищеца

               —

               Да се обяви, че като е придала тежест на критериите за възлагане на обществена поръчка след крайната дата за подаване на оферти и като ги е изменила след първоначалното разглеждане на подадените оферти, Ирландия не е изпълнила задълженията си с оглед на принципите на равно третиране и на прозрачност, както се тълкуват от Съда на Европейските общности,

               —

               да се осъди Ирландия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В случая на разглежданата процедура за възлагане на обществена поръчка възлагащият орган представя спецификация, в която разумно може да се предположи, че критериите за възлагане на обществената поръчка ще се приложат подредени по важност в низходящ ред. След крайната дата за подаването на оферти той решава да придаде относителна тежест на критериите за възлагане на обществената поръчка. След първоначалното разглеждане на подадените оферти екипът на възлагащия орган за оценка обсъжда възможността за изменение на тази тежест и впоследствие за нейната промяна.
   Относителната тежест, придадена на критериите за възлагане на обществената поръчка след подаването на оферти и първоначалното разглеждане изменя относителното значение на критериите за възлагане на обществената поръчка и им предоставя по същество различно относително значение от това, което един оферент би могъл разумно да разбере от свързаната с обществената поръчка документация.
   Тъй като разглежданата процедура за възлагане на обществена поръчка се отнася до предоставяне на услуги, които не се сочат в приложение II А към Директива 2004/18/ЕО (1), подробните процедурни правила на тази директива не са приложими. Следователно член 40 от директивата, съгласно който възлагащите органи трябва да укажат в поканата за представяне на оферти най- малкото относителната тежест на критериите за възлагане на обществената поръчка или подреждането на тези критерии по важност в низходящ ред, също така не е приложим. Въпреки това въз основа на съдебната практика на Съда на Европейските общности възлагащият орган трябва да спазва основните принципи на Договора, включително принципите на равно третиране и на прозрачност.
   Комисията твърди, че, като е изменил критериите за възлагане на обществената поръчка по време на процедурата за възлагане на обществена поръчка, възлагащият орган, който е бил длъжен да спазва основните правила и принципи на Договора за ЕО, е нарушил принципите на равно третиране и на прозрачност, както се тълкуват от Съда на Европейските общности.

      (1)  Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116).


title: Дело T-295/17: Жалба, подадена на 15 май 2017 г. — Danpower Baltic/Комисия

text:
               7.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/29

         Жалба, подадена на 15 май 2017 г. — Danpower Baltic/Комисия
   (Дело T-295/17)
   (2017/C 256/35)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Danpower Baltic UAB (Кауно, Литва) (представители: D. Fouquet, J. Nysten и J. Voß, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Комисията относно държавна помощ от 19 септември 2016 г. по преписка SA.41539 (2016/N) — Литва, Инвестиционна помощ за високоефективна когенерационна електрическа централа във Вилнюс, UAB Vilniaus kogeneracinė jėgainė Viniaus Kogeneracinee Jeqaine — C(2016) 5943 окончателен;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага седем основания.

               1.

               Първото основание е явна грешка в преценката в решението на Комисията, тъй като то е основано на недостатъчни, непълни, несъществени и непоследователни доказателства

                           —

                           Решението на Комисията е основано на недостатъчни, непълни, несъществени и непоследователни доказателства. Това се отнася по-специално до достъпа до частно инвестиране в централите за комбинирано производство на топлинна и електрическа енергия (КТЕЦ) и други топлоцентрали, въздействието на КТЕЦ върху околната среда, съществуващия капацитет за изгаряне в Литва, статуквото на пазара на топлоснабдяване във Вилнюс, и липсата на успешна процедура по възлагане на обществени поръчки за избор на частен партньор. Тази информация не е била взета предвид от ответника.

               2.

               Второто основание е твърдението, че решението на Комисията нарушава член 107 ДФЕС, доколкото не спазва индивидуалното уведомяване и оценка, необходими за широкомащабна помощ и допуска приносът за цел от обществен интерес

                           —

                           Решението на Комисията нарушава член 107 ДФЕС, доколкото не спазва индивидуалното уведомление и оценка, необходими за широкомащабна помощ и допуска приносът към цел от обществен интерес. Решението на Комисията не оценява надлежно в съответствие с параграф 33 от Насоките относно държавната помощ за опазване на околната среда и за енергетика за периода 2014—2020 г., ако държавната помощ служи за защита на околната среда. Ответникът използва грешен стандарт за оценка и не отчита, че потенциалното намаление на емисиите CO2 са значително по-ниски от посочените в решението.

               3.

               Третото основание е твърдението, че решението на Комисията нарушава член 107 ДФЕС, доколкото ще доведе до заобикаляне на управлението на отпадъците в Литва

                           —

                           Решението на Комисията нарушава член 107 ДФЕС, доколкото то ще доведе до заобикаляне на управлението на отпадъците в Литва. Държавната помощ ще увеличи още повече свръхкапацитета на централите за изгаряне на отпадъци в Литва и ще снижи стимулите за увеличаване на рециклирането и повторното използване. Това ще попречи на Литва да отговори на целта за 50 % рециклиране съгласно Директива 2008/98/EО. Европейската комисия сама е призовала настоятелно литовското правителство да стимулира изграждането на централи за изгаряне на отпадъци.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от твърдението, че решението на Комисията нарушава член 107 ДФЕС, тъй като заключава, че ще бъде необходима намеса на държавата под формата на държавна помощ.

                           —

                           Ответникът не е разгледал доказателствата за адреса, че пазарът на топлинна енергия на окръг Вилнюс би довел до подобни подобрения на защитата на околната среда чрез заместване на газта с биомаса без да е необходима държавна намеса. Не е налице пропуск на пазара на топлинна енергия във Вилнюс. Пазарът на топлинна енергия е конкурентен пазар с конкурентни цени, които стимулират по подходящ начин инвестициите в CO2-неутрална биомаса и капацитета за изгаряне на отпадъци.

               5.

               Петото основание е изведено от твърдението, че решението на Комисията нарушава член 107 ДФЕС, тъй като заключава, че помощта е пропорционална.

                           —

                           В решението на Комисията не е извършена надлежна оценка на пропорционалността, тъй като с него се приема предоставената от литовското правителство информация без проверка и се използва погрешен съпоставителен сценарий, сравняващ напълно различни инвестиционни проекти (КТЕЦ и отоплителна котелна централа вместо сравняване на два проекта за КТЕЦ).

               6.

               Шестото основание е изведено от твърдението, че решението на Комисията нарушава член 107 ДФЕС, тъй като в него се приема, че държавната помощ би имала стимулиращ ефект.

                           —

                           Ответникът се е позовал на твърденията на литовското правителство, че бенефициерът не е можел по друг начин да построи КТЕЦ във Вилнюс, което обаче е невярно, тъй като тези дейности попадат точно в предмета на обичайната стопанска дейност на бенефициера, т.е. не би било необходимо да бъдат стимулирани допълнително.

               7.

               Седмото основание е изведено от твърдението, че решението на Комисията нарушава член 107 ДФЕС, доколкото преценява погрешно въздействието върху конкуренцията на пазара на топлинна енергия във Вилнюс.

                           —

                           Ответникът е имал на разположение информация относно конкуренцията на пазара на топлинна енергия във Вилнюс, но очевидно го е оценил погрешно, когато е приел, че няма да бъде повлияна. В частност заплахата от изтласкване извън пазара на съществуващите пазарни играчи, тъй като жалбоподателят не е бил разгледан в достатъчна степен и поради това изводите на ответника са погрешни. Държавната помощ ще изтласка извън пазара независимите производители на топлинна енергия, които експлоатират топлинни централи, работещи с CO2-неутрална биомаса. По-нататък, държавната помощ дава възможност на Vilnius KJ незабавно да стане доминиращият пазарен играч с пазарен дял от около 51 %.


title: Дело T-653/11: Жалба, подадена на 26 декември 2011 г. — Jaber/Съвет

text:
               25.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 58/12

         Жалба, подадена на 26 декември 2011 г. — Jaber/Съвет
   (Дело T-653/11)
   2012/C 58/23
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Aiman Jaber (Lattakia, Сирия) (представител: M. Ponsard, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да разгледа настоящата жалба по реда на бързото производство,

               —

               да отмени, в частта, в която тези актове се отнасят до жалбоподателя:

                           —

                           Решение 2011/273/ОВППС със съответните изменения и допълнения до настоящия момент, включително всички решения, посочени в точка 12 от жалбата,

                           —

                           Регламент № 442/2011 със съответните изменения и допълнения до настоящия момент, включително всички регламенти, посочени в точка 13 от жалбата,

                           —

                           Решение 2011/782/ОВППС със съответните изменения и допълнения до настоящия момент,

               —

               да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две правни основания.

               1.

               Първо правно основание, изведено от нарушаване на основните права и процесуални гаранции, по-специално на правото на изслушване, на правото на защита, на задължението за мотивиране и на принципа на ефективна съдебна защита, доколкото жалбоподателят не бил уведомен официално за включването му в списъка на санкционираните лица и доколкото ответникът не е отговорил на въпросите на жалбоподателя и не е посочил въз основа на какви конкретни доказателства името на жалбоподателя е било включено в спорните списъци.

               2.

               Второ правно основание, изведено от нарушаване на правото на собственост и на икономическата свобода, тъй като обжалваните актове несъмнено нарушават сериозно търговските дейности на жалбоподателя.


title: Дело C-455/05: Решение на Съда (трети състав) от 19 април 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Finanzgericht Hamburg — Германия) — Velvet & Steel Immobilien und Handels GmbH/Finalement Hamburg-Eimsbüttel (Шеста директива ДДС — Освобождавания — Член 13, част Б, буква г), точка 2 — Понятие за поемане на задължения — Поемане на задължение за извършване на обновителни работи върху недвижим имот — Отказ да се предостави освобождаване)

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/14

         Решение на Съда (трети състав) от 19 април 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Finanzgericht Hamburg — Германия) — Velvet & Steel Immobilien und Handels GmbH/Finalement Hamburg-Eimsbüttel
   (Дело C-455/05) (1)

   (Шеста директива ДДС - Освобождавания - Член 13, част Б, буква г), точка 2 - Понятие за „поемане на задължения“ - Поемане на задължение за извършване на обновителни работи върху недвижим имот - Отказ да се предостави освобождаване)
   (2007/C 96/23)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Finanzgericht Hamburg
   Страни в главното производство

      Ищец: Velvet & Steel Immobilien und Handels GmbH

      Ответник: Finanzamt Hamburg-Eimsbüttel
   Предмет
   Искане за преюдициално заключение — Finanzgericht Hamburg — Тълкуване на член 13, част Б, буква г), точка 2 от Директива 77/388/ЕИО: Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1), с измененията — Понятие за „поемане на задължения “— Отказ да се предостави освобождаване на задължение за извършване на обновителни работи върху недвижим имот
   Диспозитив
   Член 13, част Б, буква г), точка 2 от Шестата директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 г. относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, трябва да се тълкува в смисъл, че понятието „поемане на задължения “изключва от приложното поле на тази разпоредба задължения, различни от финансови, като задължението за извършване на обновителни работи върху недвижим имот.

      (1)  ОВ C 60, 11.3.2006 г.


title: Дело F-68/08: Жалба, подадена на 6 август 2008 г. — Sluiter/Европол

text:
               8.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 285/55

         Жалба, подадена на 6 август 2008 г. — Sluiter/Европол
   (Дело F-68/08)
   (2008/C 285/100)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Жалбоподател: Rudolf Sluiter (Hillegom, Нидерландия) (представител: P. de Casparis, avocat)

      Ответник: Европейска полицейска служба (Европол)
   Предмет на производството
   Отмяна на решение от 4 октомври 2007 г., с което Европол уведомява жалбоподателя, че няма никаква възможност да му предложи постоянна длъжност.
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението от 4 октомври 2007 г., с което ответникът уведомява жалбоподателя, че няма никаква възможност да му предложи постоянна длъжност, както и решението от 29 април 2008 г., с което се отхвърля подадената по административен ред жалба срещу първото решение, и решението от 12 юни 2008 г., с което се продължава това от 4 октомври 2007 г.,

               —

               да се осъди Европол да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-251/16: Жалба, подадена на 20 май 2016 г. — Генерален директор на Европейската служба за борба с измамите/Комисия

text:
               18.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/45

         Жалба, подадена на 20 май 2016 г. — Генерален директор на Европейската служба за борба с измамите/Комисия
   (Дело T-251/16)
   (2016/C 260/56)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Генералния директор на Европейската служба за борба с измамите (Брюксел, Белгия) (представители: L. Jelínek, член на персонала, подпомаган от G. M. Roberti и I. Perego, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Европейската комисия от 2 март 2016 г., C(2016)1449 окончателен, относно искане за снемане на имунитета, с изключение на член 1, параграф 2;

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първото основание е изведено от допуснати от Европейската комисия правни нарушения и явни грешки в преценката. Обжалваното решение не съответствало на правните критерии, които уреждат снемането на имунитета срещу съдебно преследване на генералния директор на Европейската служба за борба с измамите (OLAF), и се основавало на неправилно тълкуване на документите от преписката. Освен това в обжалваното решение се преценявал неправилно интересът на Съюза и се засягала независимостта на генералния директор на OLAF.

               2.

               Второто основание е изведено от правни нарушения и опорочен процес на вземане на решения

               3.

               Третото основание е изведено от неизпълнение на задължението за мотивиране.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от нарушение на принципа на лоялно сътрудничество и на процесуалните гаранции.