title: Дело C-228/14: Преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg (Германия), постъпило на 12 май 2014 г.  — DHL Hub Leipzig GmbH/Hauptzollamt Braunschweig

text:
               8.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 303/7

         Преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg (Германия), постъпило на 12 май 2014 г. — DHL Hub Leipzig GmbH/Hauptzollamt Braunschweig
   (Дело C-228/14)
   2014/C 303/09
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Hamburg

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: DHL Hub Leipzig GmbH

      Ответник: Hauptzollamt Braunschweig

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли да се смята, че данъкът върху добавената стойност при внос на стоки, реекспортирани под митнически надзор, тъй като са необщностни стоки, за които обаче е възникнало митническо задължение поради нарушение на задължението по член 204 от МК (1) — в конкретния случай поради пропуск да бъде завършен митническият режим външен транзит в Общността чрез представянето на стоките за митническо оформяне пред компетентната митница преди въвеждането им в съответната трета страна — не е бил законно дължим по смисъла на член 236, параграф 1 от ЦК във връзка с разпоредбите на Директива 2006/112/EО (2), най-малкото при положение че за длъжник на този данък се смята лицето, носител на нарушеното задължение, без то да е разполагало с право да се разпорежда с посочените стоки?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58).

      (2)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело T-237/09: Решение на Общия съд от 1 февруари 2012 г. — Région wallonne/Комисия (Околна среда — Директива 2003/87/ЕО — Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове — Национален план на Белгия за разпределение на квоти за емисии за периода 2008—2012 г. — Член 44 от Регламент (ЕО) № 2216/2004 — Последваща поправка — Нов участник — Решение, с което на централния администратор на Независимия регистър на операциите на Общността се нарежда да въведе поправка в таблицата „Национален разпределителен план“ )

text:
               10.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/26

         Решение на Общия съд от 1 февруари 2012 г. — Région wallonne/Комисия
   (Дело T-237/09) (1)

   (Околна среда - Директива 2003/87/ЕО - Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове - Национален план на Белгия за разпределение на квоти за емисии за периода 2008—2012 г. - Член 44 от Регламент (ЕО) № 2216/2004 - Последваща поправка - Нов участник - Решение, с което на централния администратор на Независимия регистър на операциите на Общността се нарежда да въведе поправка в таблицата „Национален разпределителен план“)
   2012/C 73/50
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Région wallonne [Валонски регион] (Белгия) (представители: J.-M. De Backer, A. Lepièce, I.-S. Brouhns и S. Engelen, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: E. White и O. Beynet)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на решението на Комисията от 27 март 2009 г. относно съобщения от Кралство Белгия национален план за разпределение на квоти за емисии на парникови газове за периода 2008—2012 г., с което на централния администратор се нарежда да въведе поправка в белгийската таблица „Национален разпределителен план“ в Независимия регистър на операциите на Общността

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на Комисията от 27 март 2009 г., с което на централния администратор се указва да въведе поправка в белгийската таблица „Национален разпределителен план“ в Независимия регистър на операциите на Общността, в частта, в която се отказва да се нареди на този администратор да въведе поисканата от Кралство Белгия с писмо от 18 февруари 2009 г. поправка в разпределението на квотите за инсталация № 116, обозначена като „Arcelor — Cockerill Sambre_HF6_Seraing“.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 193, 15.8.2009 г.


title: Дело C-418/16 P: Жалба, подадена на 28 юли 2016 г. от mobile.de GmbH, по-рано mobile.international GmbH, срещу решението на Общия съд (осми състав), постановено на 12 май 2016 г. по съединени дела Т–322/14 и T-325/14 — mobile.international/EUIPO — Резон

text:
               14.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 419/28

         Жалба, подадена на 28 юли 2016 г. от mobile.de GmbH, по-рано mobile.international GmbH, срещу решението на Общия съд (осми състав), постановено на 12 май 2016 г. по съединени дела Т–322/14 и T-325/14 — mobile.international/EUIPO — Резон
   (Дело C-418/16 P)
   (2016/C 419/37)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: mobile.de GmbH, по-рано mobile.international GmbH (представител: T. Lührig, Rechtsanwalt)

      Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост, „Резон“ ООД

      Искания на жалбоподателя

               —

               да бъде отменено решението на осми състав на Общия съд от 12 май 2016 г. по съединени дела T-322/14 и T-325/14, и

               —

               да бъде осъдена Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Обжалваното решение нарушавало член 57, параграф 2 от Регламент № 207/2009 (1) във връзка с правило 22, параграф 2 и правило 40, параграф 6 от Регламент № 2868/95 (2), тъй като противно на общопризнатите тълкувателни принципи на юридическата методология това решение тълкувало установеното понятие „доказване на използването“ по член 57, параграф 2 от Регламент № 207/2009 по различен начин от този, който следвал от правило 22, параграф 2 и от правило 40, параграф 6 от Регламент № 207/2009. Различното тълкуване на едни и същи термини, използвани в Регламент № 207/2009 и в Регламент № 2868/95, било несъвместимо с принципите на правна сигурност и яснота. Освен това Общият съд погрешно приел, че правило 40, параграф 6 и правило 22, параграф 2 от Регламент № 2868/95 изключвали възможността за по-късно представяне на доказателства за използването в рамките на процедурата по заличаване, а EUIPO не разполагала с право на преценка в това отношение. Член 57, параграф 1 от Регламент № 207/2009 не бил приложим, а и EUIPO не се позовавала на него, поради което решението на апелативния състав и решението на Общия съд не можели да се основат на това.
   Обжалваното решение нарушавало също така и член 76, параграф 2 от Регламент № 207/2009, тъй като Общият съд допуснал грешка в правоприлагането, като приел, че е приложим член 76, параграф 2 от Регламент № 207/2009, независимо че това прилагане в производството по обявяване на недействителност противоречало на правило 40, параграф 6 и на правило 22, параграф 2 от Регламент № 2868/95 вследствие на систематичното тълкуване на правило 50, параграф 1, трета алинея от Регламент № 2868/95. Освен това не били налице предпоставките по член 76, параграф 2 от Регламент № 207/2009, тъй като в хода на цялото производство встъпилата страна не изложила обоснована причина за късното представяне на фактурите, с които разполагала още от самото начало. По този начин Общият съд приложил неправилно член 76, параграф 2 от Регламент № 207/2009, тъй като етапът на производството и съпътстващите обстоятелства изключвали възможността да се вземат предвид представените доказателства. Освен това Общият съд подправил определени факти, тъй като изложил погрешно фактическата обстановка, така че, що се отнася до представените фактури пред въззивната инстанция, не ставало въпрос за „допълващи“ или „уточняващи“ доказателствени средства.
   Общият съд не разгледал нито фонетичните, нито концептуалните различия при фактически използваните знаци и основал изводите си като цяло не на общото впечатление, а единствено на отделни техни съставни части, поради което приложил погрешно член 15, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009.
   Общият съд взел предвид очевидно ирелевантни доказателства, независимо че те не били датирани или били представени след относимия срок. По този начин била допусната грешка при прилагане на член 57, параграф 2 от Регламент № 207/2009 във връзка с правило 22, параграфи 3 и 4 от Регламент № 2868/95.
   Допускайки грешка при прилагането на правото, Общият съд приел, че възражението за наличие на злоупотреба с право не следвало да бъде разглеждано. Общият съд въобще не разгледал възражението за погасяване.
   Накрая обжалваното съдебно решение нарушавало член 64, параграф 1 от Регламент № 207/2009, тъй като Общият съд неправилно приел, че като последица апелативният състав следвало да отмени решението на отдела по заличаване единствено за услугите „реклама във връзка с автомобили“, като решението в тази му част следвало да бъде върнато за ново разглеждане на отдела по заличаване, а по отношение на останалата част трябвало окончателно да бъде прието, че са използвани недоказани услуги, като отхвърлянето на част от исканията за заличаване поради недоказване на използването следвало да бъде посочено в диспозитива на съдебното решение, който можел да породи сила на пресъдено нещо.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността (ОВ L 303, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189).


title: Дело C-320/12: Преюдициално запитване, отправено от Højesteret (Дания) на 2 юли 2012 г. — Malaysia Dairy Industries Pte. Ltd/Ankenævnet for Patenter og Varemærker

text:
               25.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 258/14

         Преюдициално запитване, отправено от Højesteret (Дания) на 2 юли 2012 г. — Malaysia Dairy Industries Pte. Ltd/Ankenævnet for Patenter og Varemærker
   (Дело C-320/12)
   2012/C 258/22
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Højesteret

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Malaysia Dairy Industries Pte. Ltd

      Ответник: Ankenævnet for Patenter og Varemærker

      Преюдициални въпроси

               1.

               Понятието за недобросъвестност по член 4, параграф 4, буква ж) от Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (1), представлява ли израз на правен стандарт, който може да се изпълва със съдържание в съответствие с националното право, или пък е понятие на правото на Европейския съюз, което следва да се тълкува еднакво в целия Европейски съюз?

               2.

               Ако понятието за недобросъвестност по член 4, параграф 4, буква ж) от Директива 2008/95/ЕО е понятие на правото на Европейския съюз, следва ли то да се разбира в смисъл, че би могло да е достатъчно заявителят да е знаел или да е трябвало да знае за чуждестранната марка в момента на подаване на заявката, или са налице допълнителни изисквания относно субективното отношение на заявителя, за да може да се откаже извършването на регистрация?

               3.

               Може ли държава членка да избере да въведе специфична защита на чуждестранните марки, която по отношение на изискването за недобросъвестност се отличава от член 4, параграф 4, буква ж) от Директива 2008/95/ЕО, например чрез въвеждането на специално изискване заявителят да е знаел или да е трябвало да знае за чуждестранната марка?

      (1)  Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 299, 2008 г., стр. 25).


               5.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 39/4

         Дело, заведено на 1 декември 2014 г. от Kimek Offshore AS срещу Надзорния орган на ЕАСТ
   (Дело E-23/14)
   (2015/C 39/04)
   На 1 декември 2014 г. Kimek Offshore AS, представлявано от Bjørnar Alterskjær, адвокат, и Robert Lund, адвокат, адвокатска кантора ALT, Fridtjof Nansens plass 6, N-0160 Осло, Норвегия, заведе дело срещу Надзорния орган на ЕАСТ.
   Жалбоподателят иска от Съда на ЕАСТ:

               1.

               да отмени Решение на Надзорния орган на ЕАСТ № 225/14/COL от 18 юни 2014 г. относно регионално диференцираните вноски за социално осигуряване за периода 2014—2020 г.;

               2.

               да нареди на Надзорния орган на ЕАСТ да заплати разноските по делото.

      Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:

               —

               Жалбоподателят — Kimek Offshore е част от Kimek Group. Kimek Offshore предоставя услуги в нефтения и газовия бизнес и наема предимно заварчици, заварчици на газо- и нефтопроводи, механици и инженери. Администрацията и управлението му се намират в Kirkenes, Норвегия.

               —

               Делото се отнася до иск за отмяна на Решение на Надзорния орган на ЕАСТ, с което се одобрява регионална помощ в Норвегия за периода 2014—2020 г.

         Жалбоподателят твърди, че Надзорният орган на ЕАСТ:

               —

               е нарушил задължението си да открие официалната процедура по разследване, предвидена в член 1, параграф 2 от раздел I на Протокол 3 и в член 6, параграф 1 от раздел II на Протокол 3 към Споразумението за надзорен орган и съд (член 4, параграф 4 от раздел II на Протокол 3 към Споразумението за надзорен орган и съд);

               —

               е нарушил задължението си да мотивира решението, взето по отношение на правилата за данъчно облагане на социалните осигуровки, свързани с наемането на работници, в съответствие с член 16 от Споразумението за надзор и съд.


title: Дело T-462/08: Определение на Първоинстанционния съд от 21 април 2009 г. — Winzer Pharma/СХВП — Alcon (OFTAL CUSI) (Марка на Общността — Отмяна на решението на апелативния състав — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               18.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 167/11

         Определение на Първоинстанционния съд от 21 април 2009 г. — Winzer Pharma/СХВП — Alcon (OFTAL CUSI)
   (Дело T-462/08) (1)

   (Марка на Общността - Отмяна на решението на апелативния състав - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   2009/C 167/24
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Dr. Robert Winzer Pharma GmbH (Берлин, Германия) (представител: S. Schneller, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Alcon Inc. (Hünenberg, Швейцария) (представители: J. Isern Jara и M. Vidal-Quadras Trias de Bes, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 17 юли 2008 г. (преписка R 1471/2007-1), свързано с процедура по възражение между Dr. Robert Winzer Pharma GmbH и Alcon Inc.

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по жалбата.

               2)

               Ответната страна понася, освен направените от нея съдебни разноски, и разноските на жалбоподателя.

               3)

               Встъпилата страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 327, 20.12.2008 г.


title: Дело C-125/10: Преюдициално запитване, отправено от Bundespatentgerichts (Германия) на 9 март 2010 г. — Merck & Co Inc/Deutsches Patent-und Markenamt

text:
               19.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/17

      Преюдициално запитване, отправено от Bundespatentgerichts (Германия) на 9 март 2010 г. — Merck & Co Inc/Deutsches Patent-und Markenamt
      (Дело C-125/10)
      (2010/C 161/24)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundespatentgericht

         Страни в главното производство

         Ищец: Merck & Co Inc

         Ответник: Deutsches Patent- und Markenamt

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Може ли да бъде издаден сертификат за допълнителна закрила на лекарствени продукти (1), ако периодът от датата на подаване на заявката за основен патент до датата на издаване на първото разрешение за пускане на пазара в Общността е по-малък от пет години?

         (1)  Регламент (ЕО) № 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти (кодифицирана версия) (ОВ L 152, стр. 1).


title: Дело F-67/08: Жалба, подадена на 6 август 2008 г.  — Visser-Fornt Raya/Европол

text:
               8.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 285/55

         Жалба, подадена на 6 август 2008 г. — Visser-Fornt Raya/Европол
   (Дело F-67/08)
   (2008/C 285/99)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Жалбоподател: Maria Teresa Visser-Fornt Raya (Хага, Нидерландия) (представител: P. de Casparis, avocat)

      Ответник: Европейска полицейска служба (Европол)
   Предмет и описание на спора
   Отмяна на решението от 4 октомври 2007 г., с което Европол уведомява жалбоподателя, че няма никаква възможност да го назначи на постоянна длъжност.
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението от 4 октомври 2007 г., с което ответникът уведомява жалбоподателя, че няма никаква възможност да го назначи на постоянна длъжност, както и решението от 29 април 2008 г. за отхвърляне на жалбата, подадена срещу първото решение, и решението от 12 юни 2008 г., с което се потвърждава това от 4 октомври 2007 г.,

               —

               да се осъди Европол да заплати съдебните разноски.


title: Дело F-90/13: Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 19 март 2015 г. — Marcuccio/Комисия (Отстраняване от производството на представителя на страна — Липса на посочване на нов представител — Жалбоподател, който вече не отговаря на исканията на Съда на публичната служба — Липса на основание за произнасяне)

text:
               4.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 146/49

         Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 19 март 2015 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело F-90/13) (1)

   ((Отстраняване от производството на представителя на страна - Липса на посочване на нов представител - Жалбоподател, който вече не отговаря на исканията на Съда на публичната служба - Липса на основание за произнасяне))
   (2015/C 146/67)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: A., адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и G. Gattinara)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението, с което се отхвърля молбата на жалбоподателя за обезщетение на вредите, понесени поради изпращането от страна на ответника на писмо, отнасящо се до положението на жалбоподателя, до адвокат, който не го представлява, като по този начин било нарушено правото на жалбоподателя на зачитане на личния живот.

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по жалба F-90/13, Marcuccio/Комисия.

               2)

               Осъжда г-н Marcuccio да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 24, 25.1.2014 г., стр. 40.


title: Дело F-81/12: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 10 април 2014 г.  — Nieminen/Съвет (Публична служба — Повишаване — Процедура по повишаване за 2010 г. — Процедура по повишаване за 2011 г. — Решение да не се повишава жалбоподателят — Задължение за мотивиране — Съпоставяне на заслугите — Администратори, назначени на длъжности за лингвисти и администратори, назначени на други длъжности, освен за лингвисти — Квоти за повишаване — Устойчивост на заслугите във времето)

text:
               26.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 159/38

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 10 април 2014 г. — Nieminen/Съвет
   (Дело F-81/12) (1)

   ((Публична служба - Повишаване - Процедура по повишаване за 2010 г. - Процедура по повишаване за 2011 г. - Решение да не се повишава жалбоподателят - Задължение за мотивиране - Съпоставяне на заслугите - Администратори, назначени на длъжности за лингвисти и администратори, назначени на други длъжности, освен за лингвисти - Квоти за повишаване - Устойчивост на заслугите във времето))
   2014/C 159/51
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Risto Nieminen (Kraainem, Белгия) (представители: първоначално C. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, адвокати, впоследствие C. Abreu Caldas, S. Orlandi и J.-N. Louis, адвокати)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J. Herrmann и M. Bauer)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решенията за неповишаване на жалбоподателя в степен AD 12 в рамките на процедурите по повишаване за 2010 г. и 2011 г.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Nieminen да заплати направените от Съвета на Европейския съюз съдебни разноски, както и да понесе направените от самия него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 295, 29.9.2012 г., стр. 34.


title: Дело T-410/09: Жалба, подадена на 7 октомври 2009 г. — Almamet/Комисия

text:
               19.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/34

         Жалба, подадена на 7 октомври 2009 г. — Almamet/Комисия
   (Дело T-410/09)
   2009/C 312/56
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Almamet GmbH Handel mit Spänen und Pulvern aus Metall (Ainring, Германия) (представители: S. Hautbourg и C. Renner, lawyers)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви за недействително Решение на Комисията от 22 юли 2009 г. (дело COMP/39.396), в частта, която се отнася до жалбоподателя;

               —

               при условията на евентуалност, да се намали наложената в член 2 от решението глоба;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят иска да се отмени Решение на Комисията C (2009) 5791 окончателен от 22 юли 2009 година (дело № COMP/39.396 — реактиви на основата на калциев карбид и магнезий за стоманодобивната и газовата промишленост) относно производство по прилагане на член 81 ЕО и член 53 ЕИП, в което Комисията приема, че известен брой доставчици на гранули калциев карбид и магнезиеви гранули извършват подялба на пазари, квоти, разпределяне на клиенти, фиксиране на цени и обмен на чувствителна търговска информация за значителна част от пазара на ЕИП, като по този начин нарушават горепосочените разпоредби от Договора (наричано по-нататък „обжалваното решение“), в частта, която се отнася до жалбоподателя и, при условията на евентуалност, да се намали наложената му глоба в член 2 от обжалваното решение.
   Жалбоподателят излага три правни основания в подкрепа на искането си за отмяна:

               С първото си правно основание жалбоподателят посочва, че Комисията е нарушила неговото право на защита като е използвала документи срещу него, които са иззети извън рамките на решението на Комисията за проверка.

               С второто си правно основание жалбоподателят твърди, че Комисията не е доказала, в съответствие с изискуемия правен критерий на доказване, наличието на нарушение, установено в член 1 от обжалваното решение по отношение на магнезия. Жалбоподателят счита, че дори ако документите, които са иззети незаконосъобразно, бяха включени в преписката на Комисията, те щяха да са по принцип неточни и несъгласувани. Според твърденията на жалбоподателя останалата част от доказателствата са устно изявление за освобождаване от глоба или намаляване на нейния размер в замяна на съдействие, което не само, че било неточно, но представлявало и изопачаване на някои факти и било оспорено от другите страни. Въз основа на това жалбоподателят счита, че тежестта на доказване по отношение на твърдяното нарушение продължава да бъде на Комисията.

               С третото си правно основание жалбоподателят изтъква, че Комисията е допуснала явна грешка в преценката, че нарушението е едно-единствено и е непрекъснато. По-специално не е налице реална заменяемост между калциевия карбид и магнезиевите гранули. Освен това жалбоподателят твърди, че не е имало съвместен цялостен план относно двата продукта, за което свидетелства наличието на различни срещи за всеки от продуктите.
               При условията на евентуалност, жалбоподателят излага още четири правни основания в подкрепа на искането си за намаляване на наложената глоба в член 2 от обжалваното решение.

               С четвъртото си правно основание жалбоподателят твърди, че Комисията е нарушила точки 23 и 26 от Известието относно сътрудничеството (1) като му е отказала намаляване на наложената му глоба в съответствие с посоченото известие. Жалбоподателят счита, че елементите, които се съдържат в неговата молба за освобождаване от глоба или намаляване на нейния размер, представляват информация с висока добавена стойност. По-конкретно, жалбоподателят счита, че Комисията не е имала право да откаже намаляване на глобата само на основание, че неговата молба не съдържала никаква информация относно нарушението, свързано с магнезия, тъй като това нарушение не било част от процедурата.

               С петото си правно основание жалбоподателят изтъква, че Комисията е нарушила член 81 ЕО и член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1/2003 (2), както и точка 32 от Насоките относно глобите (3), като била определила окончателния размер на глобата на ниво, което надвишава с 10 % неговия последен оборот, който е бил предмет на одит. Жалбоподателят твърди, че Комисията се е основала на размера на неговия pro forma оборот за 2008 г. за целите на изчисляване на размера на глобата вместо на неговия последен оборот за 2007 г., който е бил предмет на одит. Освен това жалбоподателят счита, че Комисията трябвало да приложи намалението в размер на 20 % на основание точка 37 от Насоките относно глобите, след изчисляване на законния максимум в размер на 10 %.

               С шестото си правно основание жалбоподателят изтъква, че Комисията е нарушила принципа на пропорционалност като е определила прекомерен размер на глобата по отношение на жалбоподателя. Последният твърди, че е явно непропорционално налагането на глоба в размер, който води до отрицателна счетоводна стойност или намалява до нула счетоводната стойност на дружеството. Освен това наложената глоба надхвърляла финансовия капацитет на търговец като жалбоподателят, чиято дейност е свързана с продукти с много висока стойност и с много нисък марж на печалбата. На последно място жалбоподателят счита, че приложеното от Комисията намаление в размер на 20 %, не отчита в достатъчна степен особеното положение на жалбоподателя, което е потвърдено изрично от Комисията, като по този начин размерът на глобата остава непропорционален.

               Със седмото си правно основание жалбоподателят твърди, че Комисията е допуснала явна грешка в преценката, като е приела, че той не отговаря на условията в точка 35 от Известието относно глобата. Жалбоподателят счита, че Комисията е определила размера на глобата на ниво, което ще накърни непоправимо неговата икономическа жизнеспособност и ще доведе до загуба на стойността на неговите активи. Освен това жалбоподателят твърди, че Комисията е допуснала грешка в преценката като е приела, че в случая на жалбоподателя не е бил налице конкретен социален и икономически контекст, който следва да бъде отчетен.

      (1)  Известие на Комисията относно освобождаване от глоби и намаляване на техния размер по делата за картели (Текст от значение за ЕИП) (ОВ С 298, 2006 г., стр. 17; Специално издание на български език 2007 г., глава 8, том 5, стр. 3).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 [ЕО] и 82 [ЕО] (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).

      (3)  Насоки относно метода за определяне на глобите, налагани по силата на член 23, параграф 2, буква а) от Регламент № 1/2003 (ОВ С 210, 2006 г., стр. 2; Специално издание на български език 2007 г., глава 8, том 4, стр. 264).


title: Дело C-35/09: Преюдициално запитване, отправено от Corte suprema di cassazione (Италия) на 28 януари 2009 г.  — Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/Paolo Speranza

text:
               4.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/16

         Преюдициално запитване, отправено от Corte suprema di cassazione (Италия) на 28 януари 2009 г. — Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/Paolo Speranza
   (Дело C-35/09)
   (2009/C 82/29)
   Език на производството: италиански
   Запитваща юрисдикция
   Corte suprema di cassazione
   Страни в главното производство

      Ищец: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

      Ответник: Paolo Speranza
   Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 4, параграф 1, буква в) от Директива № 69/335/ЕО (1), съгласно който се облага с данък върху вноската увеличаването на капитала на капиталово дружество чрез вноски на активи от всякакъв вид, да се тълкува в смисъл, че подлежи на облагане действителната вноска, а не самото решение за увеличаване на капитала, което по същество е останало неизпълнено?

               2)

               Трябва ли член 4, параграф 1, буква в) от Директива № 69/335/ЕО да се тълкува в смисъл, че следва да се облага с данък единствено дружеството бенефициер, но не и длъжностното лице, което съставя или получава акта?

               3)

               При всички положения, съвместими ли са с принципа на пропорционалност средствата за защита, които италианската правна уредба предоставя на длъжностното лице, като се има предвид, че член 38 от Президентски указ № 131 от 1986 г. предвижда, че недействителността или възможността за отмяна на решението за увеличаване на капитала са ирелевантни и допуска възстановяване на платения данък единствено вследствие на влязло в сила съдебно решение по гражданско дело, с което се обявява недействителността или се извършва отмяната.

      (1)  ОВ L 249, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 9.


title: Дело C-172/17 P: Жалба, подадена на 5 април 2017 г. от ANKO A. E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 25 януари 2017. г. по дело T-768/14, ANKO/Европейска комисия

text:
               29.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 168/27

         Жалба, подадена на 5 април 2017 г. от ANKO A. E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 25 януари 2017. г. по дело T-768/14, ANKO/Европейска комисия
   (Дело C-172/17 P)
   (2017/C 168/36)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: ANKO A. E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (представител: Stauroula Paliou, avvocato)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да отмени решението на Общия съд от 25 януари 2017 г. по дело T-768/14 и да върне делото на Общия съд за произнасяне по същество;

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят изтъква, че решението на Общия съд от 25 януари 2017 г. по дело T-768/14 съдържа правни констатации, които нарушават нормите на правото на Съюза, и оспорва тези констатации с настоящата жалба.
   Според жалбоподателя оспорваното решение трябва да бъде отменено на следните основания:

               i.

                  Първо, изопачаване на фактическите доказателства във връзка с надеждността на системата за отчитане на периодите на заетост

               ii.

                  Второ, грешка при прилагане на правото във връзка с правилата, уреждащи, що се отнася до жалбата, предмета и доказателствата.

               iii.

                  Трето, грешка в прилагане на правото по отношение на правилата, които уреждат, що се отнася до насрещната жалба, до възлагането на тежестта на доказване.

               iv.

                  Четвърто, съществено процесуално нарушение, и по-конкретно, поради липса на мотиви по отношение на това, че вземането на Комисията е безспорно, ликвидно и изискуемо.


title: Дело C-623/11: Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Франция) на 5 декември 2011 г. — Société Geodis Calberson GE/FranceAgriMer

text:
               11.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 39/11

         Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Франция) на 5 декември 2011 г. — Société Geodis Calberson GE/FranceAgriMer
   (Дело C-623/11)
   2012/C 39/21
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Société Geodis Calberson GE

      Ответник: FranceAgriMer

      Преюдициални въпроси

   Conseil d'État иска от Съда да се произнесе по въпроса дали разпоредбите на член 16 от Регламент (ЕО) № 111/1999 на Комисията от 18 януари 1999 година (1) трябва да се тълкуват в смисъл, че предоставят на Съда на Европейския съюз компетентност да се произнася по споровете относно условията, при които интервенционната агенция, определена да получава оферти в рамките на тръжната процедура за безплатна доставка на селскостопански продукти на Русия, извършва дължимото на спечелилия оферент плащане и освобождаването на гаранцията за доставка, учредена от него в полза на тази агенция, и по-специално по исковете за обезщетяване на вредите в резултат от допуснати от интервенционната агенция нарушения при извършването на тези действия.

      (1)  Регламент (ЕО) № 111/1999 на Комисията от 18 януари 1999 година относно определяне на основните правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 2802/98 на Съвета относно програма за снабдяване на Руската федерация със селскостопански продукти (ОВ L 14, стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 26, стр. 166).


title: Дело C-696/15 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 26 юли 2017 г. — Чешка република/Европейска комисия (Обжалване — Транспорт — Директива 2010/40/ЕС — Внедряване на интелигентни транспортни системи в областта на автомобилния транспорт — Член 7 — Делегиране на правомощия на Европейската комисия — Граници — Делегиран регламент (ЕС) № 885/2013 — Предоставяне на информационни услуги за места за безопасно и сигурно паркиране за камиони и търговски превозни средства — Делегиран регламент (ЕС) № 886/2013 — Данни и процедури за предоставяне на минимална универсална информация за движението, свързана с безопасността на движението по пътищата, която е безплатна за потребителите — Член 290 ДФЕС — Изрично определяне на целите, съдържанието, обхвата и продължителността на делегирането на правомощия — Съществен елемент на съответната област — Създаване на контролен орган)

text:
               18.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 309/7

         Решение на Съда (четвърти състав) от 26 юли 2017 г. — Чешка република/Европейска комисия
   (Дело C-696/15 P) (1)

   ((Обжалване - Транспорт - Директива 2010/40/ЕС - Внедряване на интелигентни транспортни системи в областта на автомобилния транспорт - Член 7 - Делегиране на правомощия на Европейската комисия - Граници - Делегиран регламент (ЕС) № 885/2013 - Предоставяне на информационни услуги за места за безопасно и сигурно паркиране за камиони и търговски превозни средства - Делегиран регламент (ЕС) № 886/2013 - Данни и процедури за предоставяне на минимална универсална информация за движението, свързана с безопасността на движението по пътищата, която е безплатна за потребителите - Член 290 ДФЕС - Изрично определяне на целите, съдържанието, обхвата и продължителността на делегирането на правомощия - Съществен елемент на съответната област - Създаване на контролен орган))
   (2017/C 309/08)
   Език на производството: чешки

      Страни

      Жалбоподател: Чешка република (представители: M. Smolek, J. Vláčil, T. Müller и J. Pavliš)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: A. Buchet, P.J.O. Van Nuffel, J. Hottiaux и Z. Malůšková)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Чешката република да плати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 78, 29.2.2016 г.


title: Дело T-98/13: Жалба, подадена на 20 февруари 2013 г. — CMT/СХВП — Camomilla (Camomilla)

text:
               18.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/19

         Жалба, подадена на 20 февруари 2013 г. — CMT/СХВП — Camomilla (Camomilla)
   (Дело T-98/13)
   2013/C 141/35
   Език на жалбата: италиански

      Страни

      Жалбоподател: CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl) (Неапол, Италия) (представители: G. Floridia и R. Floridia, avvocati)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Camomilla SpA (Buccinasco, Italia)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 29 ноември 2012 г. по дело R 1615/2011-1 поради наличие на предпоставките на основанието за абсолютна недействителност по член 52, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009, въз основа на недобросъвестност на притежателя на марката на Общността при подаване на заявката за марка, както и на основанието за относителна недействителност по член 53, параграф 1, буква a) във връзка с член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 5 от Регламента относно марката на Общността,

               —

               при условията на евентуалност, и само в случай, че Общият съд счете за недопустими документите, представени в приложение към жалбата пред апелативния състав и приема тези документи за съществени с оглед на уважаването на жалбата, да отмени обжалваното решение поради неспазване на състезателното начало и поради нарушение на правото на защита, и да върне делото на отдела по отмяна за решаване по същество,

               —

               във всички случаи, да покани Службата да предприеме необходимите действия, за да се съобрази с Решението на Общия съд,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски по настоящото производство и притежателя за производството пред отдела по отмяна и апелативния състав.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: фигуративна марка със словен елемент „Camomilla“ за стоки от класове 16, 18 и 24 — марка на Общността № 269 241.

      Притежател на марката на Общността: Camomilla SpA.

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: жалбоподателят.

      Основание на искането за обявяване на недействителност: национална фигуративна марка със словен елемент „CAMOMILLA“ за стоки от клас 25.

      Решение на отдела по отмяна: отхвърля искането.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 52, параграф 1, буква б) и на член 53, параграф 1, буква a) във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009.


title: Дело T-33/08: Решение на Първоинстанционния съд от 11 юни 2009 г. — Bastos Viegas/СХВП — Fabre médicament (OPDREX) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността OPDREX — По-ранна словна национална марка OPTREX — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009])

text:
               1.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 180/47

         Решение на Първоинстанционния съд от 11 юни 2009 г. — Bastos Viegas/СХВП — Fabre médicament (OPDREX)
   (Дело T-33/08) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността OPDREX - По-ранна словна национална марка OPTREX - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009])
   2009/C 180/87
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Bastos Viegas, SA (Penafiel, Португалия) (представители: G. Marín Raigal и P. López Ronda, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: Ó. Mondéjar Ortuño)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Pierre Fabre Médicament (Boulogne Billancourt, Франция) (представители: J. Grau Mora, A. Angulo Lafora и M. Ferrándiz Avendaño, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 14 ноември 2007 г. (преписка № R 1238/2006-4) относно процедура по възражение между Pierre Fabre Médicament SA и Bastos Viegas, SA.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Bastos Viegas, SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 79, 29.3.2008 г.


title: Дело T-170/08: Иск, предявен на 13 май 2008 г. — Комисия/I.D. FOS Research

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/42

         Иск, предявен на 13 май 2008 г. — Комисия/I.D. FOS Research
   (Дело T-170/08)
   (2008/C 171/81)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: R. Lyal и W. Roels)

      Ответник: I.D. FOS Research EEIG (със седалище в Mol, Белгия)
   Искания на ищеца

               —

               да се осъди ответникът да заплати на Комисията сумата от 21 599,26 евро заедно с лихви за забава в размер на 6 375,94 евро;

               —

               да се осъди ответникът да заплаща като лихва за забава по 3,99 евро на ден, считано от 8 януари 2007 г. до окончателното изплащане на дължимата сума;

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   На 12 декември 1995 г. Европейската общност, представлявана от Комисията, сключва договор BRPR-CT95-0099 с ответника. Предмет на договора е проект за подобряване качеството на контрола и методите за нанасяне на покритие на напрегнати кабели. Договорът и проектът се осъществяват в рамките на специалната програма за научни изследвания и технологично развитие, вкл. демонстриране, в областта на индустриалните технологии и технологиите на материалите (1).
   След като изпълнението по договора приключва, ответникът извършва проверка на изпълнението Въз основа на резултатите от проверката Комисията решава, на основание на общите условия на договора, да поиска да й се възстанови част от изплатената сума.

      (1)  Решение 94/571/ЕО на Съвета от 27 юли 1994 година за приемане на специална програма за научни изследвания и технологично развитие, вкл. демонстриране, в областта на индустриалните технологии и технологиите на материалите (1994-1998 г.) (ОВ L 222, стр. 19).


title: Дело T-182/14: Жалба, подадена на 19 март 2014 г.  — Marzocchi Pompe/СХВП — Settima Flow Mechanisms (ELIKA)

text:
               26.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 159/34

         Жалба, подадена на 19 март 2014 г. — Marzocchi Pompe/СХВП — Settima Flow Mechanisms (ELIKA)
   (Дело T-182/14)
   2014/C 159/47
   Език на жалбата: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Marzocchi Pompe SpA (Казалекио ди Рено, Италия) (представител: M. Bovesi, avvocato)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Settima Flow Mechanisms (Гросоленго, Италия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 20 декември 2013 г. (преписка R 428/2013-2) и да обяви за действителна марката ELIKA по отношение на всички стоки, за които е регистрирана;

               —

               да приеме всички мерки, които счита за необходими;

               —

               на основание член 87, параграф 2 във връзка с член 91, буква б) и член 132, параграф 2 от Процедурния правилник на Общия съд да осъди СХВП да заплати разноските по настоящото производство и производството пред апелативния състав, включително разноските, направени от Marzocchi Pompe SpA.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: международна регистрация, обозначаваща Европейския съюз, на фигуративната марка със словен елемент „ELIKA“ за стоки от клас 7 — марка на Общността № 1 051 270.

      Притежател на марката на Общността: Marzocchi Pompe SpA.

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Settima Flow Mechanisms.

      Основание на искането за обявяване на недействителност: член 52, параграф 1, буква а) и член 7, параграф 1, букви б), в) и ж) от Регламент № 207/2009.

      Решение на отдела по отмяна: обявява недействителност на марката.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-202/09: Иск, предявен на 5 май 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия

text:
               18.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 167/7

         Иск, предявен на 5 май 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия
   (Дело C-202/09)
   2009/C 167/14
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: г-жа L. Balta, г-жа A.-A. Gilly)

      Ответник: Ирландия

      Искания на ищеца

               —

               да се приеме за установено, че като не е приела законовите, подзаконови и административни разпоредби, необходими за да се съобрази с Директива 2006/24/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за запазване на данни, създадени или обработени, във връзка с предоставянето на обществено достъпни електронни съобщителни услуги или на обществени съобщителни мрежи и за изменение на Директива 2002/58/ЕО (2), или във всеки случай като не ги е съобщила на Комисията, Ирландия не е изпълнила задълженията, които има по тази Директива и

               —

               да се осъди Ирландия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за транспониране на Директивата е изтекъл на 15 септември 2007 г.

      (1)  ОВ L 105, стp. 54, Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 53, стр. 51.

      (2)  ОВ L 201, стр. 37, Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 36, стр. 63.


title: Дело T-154/09: Жалба, подадена на 10 април 2009 г. — MRI/Комисия

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/55

         Жалба, подадена на 10 април 2009 г. — MRI/Комисия
   (Дело T-154/09)
   2009/C 141/111
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Manuli Rubber Indusries SpA (MRI) (Милано, Италия) (представители: L. Radicati di Brozolo, avvocato, M. Pappalardo, avvocato, E. Marasà, avvocato)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

      Главно искане:

               —

               Да се отмени член 1 от решението, в частта, в която се обявява, че жалбоподателят е участвал в единно и продължавано нарушение на пазара на маркучите, използвани в мореплаването, от 1 април 1986 г. до 1 август 1992 г. и от 3 септември 1996 г. до 2 май 2007 г., и по-специално за периода 3 септември 1996 година — 9 май 2000 година.

               —

               Да се отмени член 2 от решението, с който вследствие на грешките, изложени в настоящата жалба, на жалбоподателя се налага глоба от 4 900 000 евро.

               —

               Да се отхвърли всякакво противно възражение и защита.

         При условията на евентуалност:

               —

               По смисъла на член 229 ЕО да се намали глобата от 4 900 000 евро, наложена на жалбоподателя с член 2 от решението.

         Във всички случаи:

               —

               Да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски в настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   Обжалваното в настоящото производство решение е същото като в производството по дело T-146/09, Parker ITR и Parker Hannifin /Комисия.
   В подкрепа на своите искания жалбоподателят изтъква на първо място, че горепосоченото решение е опорочено по отношение на квалификацията на нарушението, в което той се упреква, като участие в единно и комплексно споразумение за картел, продължил от 1986 година до 2007 година, и по-специално по отношение на отнасянето на нарушението в периода 1996 г. — 2000 г. и следователно на включването в подлежащия на санкции период на периода септември 1996 г. — май 1997 г.
   В това отношение се твърди, че дадено нарушение не може да бъде нито продължавано, нито повторно извършено, когато между отделните периоди на нарушението е налице — както в настоящия случай — значителен времеви промеждутък, и най-вече когато са налице положителни факти, несъвместими с намерението да се продължи или повтори нарушението, както разкривало публичното и изрично прекъсване на отношенията с картела от страна на жалбоподателя, което се признавало дори от Комисията.
   Жалбоподателят изтъква и нередовността на определянето на размера на глобата, по-специално във връзка с продължителността, тежестта и намаляването за участие в програмата за освобождаване от санкции или намаляване на техния размер.


title: Дело F-149/15: Жалба, подадена на 21 декември 2015 г. — ZZ/Комисия

text:
               22.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 68/46

         Жалба, подадена на 21 декември 2015 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-149/15)
   (2016/C 068/60)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: L. Levi, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет и описание на спора

   Отмяна на решението, с което на жалбоподателя се налага санкцията спиране на повишаването в стъпка и той се задължава да поправи вредата, която се твърди, че е претърпяна от Европейския съюз и искане за обезщетение за компенсиране на неимуществената вреда за накърнена репутация, която се твърди, че е претърпяна от жалбоподателя

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решение CMS 13-005 на тристранния орган по назначаването, доколкото предвижда спиране на повишаването в стъпка за срок от 18 месеца и заплащане на обезщетение за вреда, определено с решението в размер на 108 596,35 EUR,

               —

               доколкото е необходимо да се отмени отхвърлителното решение по жалбата на жалбоподателя по административен ред,

               —

               при условията на евентуалност да се намали финансовата санкция, съдържаща се в решение CMS 13-005,

               —

               да се осъди ответникът да заплати обезщетение за неимуществената вреда за накърнената репутация на жалбоподателя, оценено на 20 000 EUR,

               —

               да се осъди ответникът да заплати всички съдебни разноски.


title: Дело T-209/11: Решение на Общия съд от 3 юли 2013 г. — MB System/Комисия (Държавни помощи — Помощ, предоставена от Германия на групата Biria под формата на придобиване на непряко дялово участие от публично предприятие — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар — Решение, прието след отмяна от Общия съд на предходното решение по същото производство — Предимство — Критерий за частния инвеститор — Понятие за предприятие в затруднено положение — Изчисляване на елемента на помощ — Явна грешка в преценката)

text:
               10.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 233/6

         Решение на Общия съд от 3 юли 2013 г. — MB System/Комисия
   (Дело T-209/11) (1)

   (Държавни помощи - Помощ, предоставена от Германия на групата Biria под формата на придобиване на непряко дялово участие от публично предприятие - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар - Решение, прието след отмяна от Общия съд на предходното решение по същото производство - Предимство - Критерий за частния инвеститор - Понятие за предприятие в затруднено положение - Изчисляване на елемента на помощ - Явна грешка в преценката)
   2013/C 233/09
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: MB System GmbH & Co. KG (Nordhausen, Германия) (представители: G. Brüggen и C. Geiert, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: F. Erlbacher и T. Maxian Rusche)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2011/471/ЕС на Комисията от 14 декември 2010 година относно държавна помощ С-38/05 (ex NN 52/04), предоставена от Германия на групата Biria (ОВ L 195, 2011 г., стр. 55)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда MB System GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски, включително тези, свързани с обезпечителното производство.

      (1)  ОВ C 186, 25.6.2011 г.


title: Дело C-378/15: Преюдициално запитване от Commissione Tributaria Regionale di Roma (Италия), постъпило на 16 юли 2015 г. — Mercedes Benz Italia SpA/Agenzia delle Entrate Direzione Provinciale Roma 3

text:
               12.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 337/4

         Преюдициално запитване от Commissione Tributaria Regionale di Roma (Италия), постъпило на 16 юли 2015 г. — Mercedes Benz Italia SpA/Agenzia delle Entrate Direzione Provinciale Roma 3
   (Дело C-378/15)
   (2015/C 337/05)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Commissione Tributaria Regionale di Roma [Окръжна данъчна комисия, Рим]

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Mercedes Benz Italia SpA

      Ответник: Agenzia delle Entrate Direzione Provinciale Roma 3 [Агенция за приходите, Окръжна дирекция Рим 3]

      Преюдициален въпрос

   Във връзка с упражняването на правото на приспадане, в противоречие ли са с членове 168, 173, 174 и 175 от Директива 2006/112/ЕО (1), тълкувани в съответствие с принципите на пропорционалност, ефективност и неутралитет, установени съгласно правото на Общността, националното законодателство (и по-специално член 19, параграф 5 и член 19а от D.P.R. 633/1972) и практиката на националната данъчна администрация, съгласно които задължително се взема предвид разбивката на оборота на оператора, включително за определяне на т.нар. съпътстващи сделки, без да е предвиден метод за изчисляване, основан на видовете получени доставки и ефективното им предназначение, отразяващ обективно реалния дял от разходите, свързани с облагаемите и необлагаеми дейности на данъчнозадълженото лице?

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-271/12: Решение на Съда (втори състав) от 8 май 2013 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Mons — Белгия) — Petroma Transports SA, Martens Energie SA, Martens Immo SA, Martens SA, Fabian Martens, Geoffroy Martens, Thibault Martens/État belge (Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност — Шеста директива 77/388/ЕИО — Право на приспадане на данъка, платен за получена доставка — Задължения на данъчнозадълженото лице — Притежаване на нередовни или неточни фактури — Липса на задължителни реквизити — Отказ на право на приспадане — Последващи доказателства за действителното извършване на фактурираните сделки — Коригирани фактури — Право на възстановяване на ДДС — Принцип на неутралитет)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/35

         Решение на Съда (втори състав) от 8 май 2013 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Mons — Белгия) — Petroma Transports SA, Martens Energie SA, Martens Immo SA, Martens SA, Fabian Martens, Geoffroy Martens, Thibault Martens/État belge
   (Дело C-271/12) (1)

   (Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност - Шеста директива 77/388/ЕИО - Право на приспадане на данъка, платен за получена доставка - Задължения на данъчнозадълженото лице - Притежаване на нередовни или неточни фактури - Липса на задължителни реквизити - Отказ на право на приспадане - Последващи доказателства за действителното извършване на фактурираните сделки - Коригирани фактури - Право на възстановяване на ДДС - Принцип на неутралитет)
   2013/C 225/60
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour d'appel de Mons

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Petroma Transports SA, Martens Energie SA, Martens Immo SA, Martens SA, Fabian Martens, Geoffroy Martens, Thibault Martens

      Ответник: État belge

      Предмет

   Преюдициално запитване — Cour d'appel de Mons — Белгия — Тълкуване на нормите относно данъка върху добавената стойност — Приспадане на данъка, платен за получени доставки — Задължение на данъчнозадълженото лице — Подчиняване на правото на приспадане на ДДС на притежаването на фактура, която задължително включва някои данни — Понятие за съществени данни — Отказ да се признае правото на приспадане — По-късно представяне на информация като доказателство за наличието, естеството и стойността на извършените престации — Съвместимост с правото на Съюза на национална съдебна практика, съгласно която се отказва правото на приспадане в случай на липса на задължителни данни във фактурата — Тълкуване на принципа на неутралитет — Въздействие на неточността на фактурите върху задължението на държавата да възстанови получения ДДС

      Диспозитив

               1.

               Разпоредбите на Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 94/5/ЕО на Съвета от 14 февруари 1994 година, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство, по силата на която правото на приспадане на данък върху добавената стойност може да се откаже на данъчнозадължени лица, получатели на услуги, които разполагат с непълни фактури, дори ако в допълнение към последните след приемането на решението за отказ е предоставена информация с цел да се докаже действителното извършване, естеството и стойността на фактурираните сделки.

               2.

               Принципът на данъчен неутралитет допуска данъчната администрация да откаже възстановяване на данъка върху добавената стойност, платен от дружество, доставчик на услуги, когато упражняването на правото на приспадане на данъка върху добавената стойност, начислен за същите услуги, е било отказано на дружествата, получатели на услугите, поради това че са констатирани нередности във фактурите, издадени от дружеството, доставчик на услугите.

      (1)  ОВ C 243, 11.8.2012 г.


title: Дело F-132/11: Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 7 ноември 2013 г. — Marcuccio/Комисия (Публична служба — Член 34, параграфи 1 и 6 от Процедурния правилник — Жалба, подадена по факс в срока за обжалване — Саморъчен подпис на адвоката, различен от подписа на оригинала на жалбата, подадена по пощата — Просрочване на жалбата — Явна недопустимост — Липса)

text:
               21.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 377/22

         Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 7 ноември 2013 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело F-132/11) (1)

   (Публична служба - Член 34, параграфи 1 и 6 от Процедурния правилник - Жалба, подадена по факс в срока за обжалване - Саморъчен подпис на адвоката, различен от подписа на оригинала на жалбата, подадена по пощата - Просрочване на жалбата - Явна недопустимост - Липса)
   2013/C 377/51
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Триказе, Италия) (представител: G. Cipressa)

      Ответник: Европейска комисия (представители: C. Berardis-Kayser и J. Baquero Cruz, A. Dal Ferro, адвокат)

      Предмет

   Искане за отмяна на мълчаливия отказ на Комисията да уважи молбата на жалбоподателя, първо, да му бъде съобщен писмено броят работни дни годишен отпуск, придобити преди 2005 г. и в периода от 2005 г. до 2010 г., на които има право към момента на подаване на молбата, и броя работни дни годишен отпуск, на които ще има право до края на 2010 г., второ, да ползва всички тези дни годишен отпуск, и трето, да му бъдат посочени евентуалните причини, поради които тези искания биха могли да бъдат отхвърлени.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като явно недопустима.

               2.

               Осъжда г-н Marcuccio да понесе направените от него съдебни разноски и разноските, направени от Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 65, 3.3.2012 г., стр. 23.


title: Дело T-495/12: Жалба, подадена на 16 ноември 2012 г. — European Drinks/СХВП — Alexandrion Grup Romania (Dracula Bite)

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/57

         Жалба, подадена на 16 ноември 2012 г. — European Drinks/СХВП — Alexandrion Grup Romania (Dracula Bite)
   (Дело T-495/12)
   2013/C 26/115
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: European Drinks SA (Ștei, Румъния) (представител: V. von Bomhard, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: SC Alexandrion Grup Romania Srl (Pleasa, Румъния)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 6 септември 2012 г. по преписка R 680/2011-4, и

               —

               да осъди ответника за понесе съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка на Общността, предмет на спора: цветна фигуративна марка „Dracula Bite“ за стоки и услуги от класове 33, 35 и 39 — заявка за марка на Общността № 7588247

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: румънска фигуративна марка „Dracula“, регистрирана под № 34847 за стоки и услуги от класове 33 и 35

      Решение на отдела по споровете: отхвърля изцяло възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 42, параграф 2 и на член 42, параграф 3 от Регламент № 207/2009 на Съвета


title: Дело C-272/10: Определение на Съда (шести състав) от 18 януари 2011 г. (преюдициално запитване от Dioikitiko Efeteio Thessalonikis, Гърция) — Souzana Berkizi-Nikolakaki/Anotato Symvoulio epilogis prosopikou (A.S.E.P.), Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Член 104, параграф 3, от Процедурния правилник — Социална политика — Член 155, параграф 2, ДФЕС — Директива 1999/70/ЕО — Клауза 8 от Рамковото споразумение относно срочната работа — Срочни трудови договори в публичния сектор — Последователни договори — Злоупотреба — Санкции — Преобразуване в договори с неопределена продължителност — Условия и ред на процедурата — Преклузивен срок — Приципи на равностойност и на ефективност — Намаляване на общото равнище на закрила на работниците)

text:
               16.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 120/3

         Определение на Съда (шести състав) от 18 януари 2011 г. (преюдициално запитване от Dioikitiko Efeteio Thessalonikis, Гърция) — Souzana Berkizi-Nikolakaki/Anotato Symvoulio epilogis prosopikou (A.S.E.P.), Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis
   (Дело C-272/10) (1)

   (Член 104, параграф 3, от Процедурния правилник - Социална политика - Член 155, параграф 2, ДФЕС - Директива 1999/70/ЕО - Клауза 8 от Рамковото споразумение относно срочната работа - Срочни трудови договори в публичния сектор - Последователни договори - Злоупотреба - Санкции - Преобразуване в договори с неопределена продължителност - Условия и ред на процедурата - Преклузивен срок - Приципи на равностойност и на ефективност - Намаляване на общото равнище на закрила на работниците)
   2011/C 120/05
   Език на производството: гръцки

      Запитваща юрисдикция

   Dioikitiko Efeteio Thessalonikis

      Страни в главното производство

      Ищец: Souzana Berkizi-Nikolakaki

      Ответници: Anotato Symvoulio epilogis prosopikou (A.S.E.P.), Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis

      Предмет

   Преюдициално запитване — Dioikitiko Efeteio Thessalonikis — Тълкуване на точка 3 от клауза 8 от приложението към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129) — Национална правна уредба, определяща преклузивен срок за преобразуването на срочните трудови договори в безсрочни трудови договори

      Диспозитив

               1.

               Следва ли член 155, параграф 2 ДФЕС, както и Рамковото споразумение относно срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., което се намира в приложение към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), да се тълкуват в смисъл, че те допускат национална правна уредба като съдържащата се в член 11, втора алинея от Президентски указ 164/2004 за разпоредбите относно работниците, наети въз основа на срочни договори в публичния сектор, съгласно които искането на работника за преобразуване в безсрочен трудов договор на последователни срочни трудови договори, които могат да съставляват злоупотреба, трябва да бъде подадено пред компетентния орган в преклузивния двумесечен срок от влизането в сила на този указ, извън случаите, в които този срок е по-неблагоприятен — което е задача на запитващата юрисдикция да провери — от сроковете, предвидени в националното трудово право за подобни искания, и не прави невъзможно или прекомерно трудно упражняването на правата, предоставени от правото на Съюза.

               2.

               Клауза 8, точка 3, от Рамковото споразумение за срочната работа трябва да се тълкува в смисъл, че тя допуска национална правна уредба като член 11, втора алинея от Президентски указ 164/2004, който предвижда, че искането на работника за преобразуване в безсрочен трудов договор на последователни срочни трудови договори, които могат да съставляват злоупотреба, трябва да бъде подадено пред компетентния орган в преклузивния двумесечен срок от влизането в сила на този указ, докато съответните срокове, предвидени от аналогичните национални правни уредби до тази дата, са могли да бъдат продължавани, след като тази правна уредба не засяга общото равнище на закрила на работниците, назначени по силата на временни трудови договори.

      (1)  ОВ C 221, 14.8.2010 г.


title: Дело C-570/10: Иск, предявен на 6 декември 2010 г. — Европейска комисия/Ирландия

text:
               26.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/22

         Иск, предявен на 6 декември 2010 г. — Европейска комисия/Ирландия
   (Дело C-570/10)
   2011/C 63/40
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: N. Yerrell и M. Mac Aodha)

      Ответник: Ирландия

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приела законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2008/68/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 септември 2008 година относно вътрешния превоз на опасни товари (1), или във всеки случай като не ги е съобщила на Комисията, Ирландия не е изпълнила задълженията си по член 10 от тази директива,

               —

               да се осъди Ирландия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът, в който тази директива е трябвало да бъде транспонирана, е изтекъл на 30 юни 2009 г.

      (1)  ОВ L 260, стр. 13.


title: Дело T-663/13 P: Решение на Общия съд от 15 октомври 2014 г.  — Сметна палата/BF (Обжалване — Публична служба — Наемане на работа — Назначаване на поста директор на „Човешки ресурси“  — Отхвърляне на кандидатура — Задължение за мотивиране на доклада, представен от комисията за предварителен подбор)

text:
               24.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 421/41

         Решение на Общия съд от 15 октомври 2014 г. — Сметна палата/BF
   (Дело T-663/13 P) (1)

   ((Обжалване - Публична служба - Наемане на работа - Назначаване на поста директор на „Човешки ресурси“ - Отхвърляне на кандидатура - Задължение за мотивиране на доклада, представен от комисията за предварителен подбор))
   2014/C 421/57
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Сметна палата на Европейския съюз (представители: T. Kennedy и J. Vermer)

      Друга страна в производството: BF (Люксембург, Люксембург) (представител: L. Levi, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 17 октомври 2013 г. по дело BF/Сметна палата (F-69/11, все още непубликувано в Сборника) за отмяната на това решение.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Сметната палата на Европейския съюз понася направените от нея съдебни разноски, както и разноските на BF в настоящото производство.

      (1)  ОВ C 52, 22.2.2014 г.


title: Дело F-46/14: Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 20 юли 2016 г. — Hoeve/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Пенсии — Член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника — Пенсионни права, придобити по национална пенсионна схема преди постъпване на служба на Съюза — Прехвърляне към пенсионната схема на Съюза — Предложение за признаване на бонус за осигурителен стаж за пенсия — Възражение за недопустимост — Понятие за увреждащ акт — Член 83 от Процедурния правилник)

text:
               3.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 364/50

      Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 20 юли 2016 г. — Hoeve/Комисия
      (Дело F-46/14) (1)

      ((Публична служба - Длъжностни лица - Пенсии - Член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника - Пенсионни права, придобити по национална пенсионна схема преди постъпване на служба на Съюза - Прехвърляне към пенсионната схема на Съюза - Предложение за признаване на бонус за осигурителен стаж за пенсия - Възражение за недопустимост - Понятие за увреждащ акт - Член 83 от Процедурния правилник))
      (2016/C 364/64)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Roelof-Jan Wino Hoeve (Брюксел, Белгия) (представители: първоначално D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas и J.-N. Louis, avocats, впоследствие J.-N. Louis, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално J. Currall и G. Gattinara, впоследствие G Gattinara, накрая G Gattinara и F. Simonetti)

         Предмет

      Отмяна на решението за прехвърляне на пенсионните права на жалбоподателя към пенсионната схема на Съюза, с което се прилагат новите Общи разпоредби за изпълнение (ОРИ) на членове 11 и 12 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                  Г-н Roelof-Jan Wino Hoeve следва да понесе собствените си съдебни разноски и се осъжда да заплати съдебните разноски на Европейската комисия.

         (1)  ОВ C 212, 7.7.2014 г., стр. 47.


title: Дело C-442/11: Определение на Съда (осми състав) от 9 февруари 2012 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (Chancery Division) — Обединено кралство) — Novartis AG/Actavis UK Ltd (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник — Лекарствени продукти за хуманна употреба — Сертификат за допълнителна закрила — Регламент (ЕО) № 469/2009 — Членове 4 и 5 — Единствена активна съставка, за която е предоставен подобен сертификат — Обхват на закрилата — Лекарствен продукт, съдържащ множество активни съставки, сред които е съставката, за която е издаден сертификат)

text:
               5.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 133/12

         Определение на Съда (осми състав) от 9 февруари 2012 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (Chancery Division) — Обединено кралство) — Novartis AG/Actavis UK Ltd
   (Дело C-442/11) (1)

   (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Лекарствени продукти за хуманна употреба - Сертификат за допълнителна закрила - Регламент (ЕО) № 469/2009 - Членове 4 и 5 - Единствена активна съставка, за която е предоставен подобен сертификат - Обхват на закрилата - Лекарствен продукт, съдържащ множество активни съставки, сред които е съставката, за която е издаден сертификат)
   2012/C 133/22
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Novartis AG

      Ответник: Actavis UK Ltd

      Предмет

   Преюдициално запитване — High Court of Justice (Chancery Division) — Тълкуване на членове 4 и 5 от Регламент (ЕО) № 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти (ОВ L 152, стр. 1) — Обхват на сертификата — Закрила, ограничена до лекарствени продукти, в които защитената активна съставка е единствена съставка или закрила и на лекарствените продукти, съдържащи защитената активна съставка в комбинация с друга активна съставка

      Диспозитив

   Членове 4 и 5 от Регламент (ЕО) № 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти трябва да се тълкуват в смисъл, че когато „продукт“, състоящ се от активна съставка, е бил защитен с основен патент и притежателят на същия е могъл да се позовава на закрилата, предоставена с този патент за въпросния „продукт“, за да се противопостави на пускането на пазара на лекарствен продукт, съдържащ тази активна съставка в комбинация с една или повече други активни съставки, сертификат за допълнителна закрила, издаден за същия този „продукт“, може, след изтичане на срока на действие на основния патент, да позволи на своя притежател да се противопостави на пускането на пазара от трето лице на лекарствен продукт, в която този продукт се съдържа, за използване на „продукта“ като лекарствен продукт, което е било разрешено преди изтичането на срока на действие на посочения сертификат.

      (1)  ОВ C 311, 22.10.2011 г.


title: Дело C-99/17 P: Жалба, подадена на 24 февруари 2017 г. от Infineon Technologies AG срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 15 декември 2016 г. по дело T-758/14, Infineon Technologies AG/Европейска комисия

text:
               29.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 168/20

         Жалба, подадена на 24 февруари 2017 г. от Infineon Technologies AG срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 15 декември 2016 г. по дело T-758/14, Infineon Technologies AG/Европейска комисия
   (Дело C-99/17 P)
   (2017/C 168/27)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Infineon Technologies AG (представители: M. Klusmann, Rechtsanwalt, и T. Lübbig, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Общия съд (пети състав) от 15 декември 2016 г. по дело T-758/14,

               —

               да се отмени Решение C(2014) 6250 окончателен на Европейската комисия от 3 септември 2014 г. (дело AT.39574 — Чипове за смарт карти) в частта, в която се отнася до Infineon Technologies AG,

               —

               при условията на евентуалност, глобата в размер на 82 874 000 EUR, наложена на жалбоподателя в съответствие със съображение 457, буква a) от решението на Комисията от 3 септември 2014 г., да бъде намалена до сума, която би била пропорционална,

               —

               при условията на евентуалност, делото да бъде върнато на Общия съд за ново разглеждане,

               —

               ответникът да бъде осъден да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   По същество жалбоподателят твърди, че:

               —

               Общият съд не изпълнява задължението си да упражни надлежен контрол върху обжалваното решение в съответствие с член 263 ДФЕС, в частност поради това, че в случая възприема неправилен подход и упражнява непълен, избирателен съдебен контрол. Въпреки че жалбоподателят оспорва всички констатирани в решението контакти, Общият съд разглежда по-малко от половината от тях, без да се мотивира надлежно защо е избрал да разгледа някои от тях, а други — не, и без да има правно основание за такъв подход.

               —

               Комисията и съответно Общият съд прилагат неправилно член 101 ДФЕС, в частност като приемат, че поведението на жалбоподателя е имало за цел „цялостно“ ограничаване на конкуренцията, главно чрез обмен на информация за общите пазарни тенденции и прогнозното развитие на цените. Освен това Комисията и Общият съд не вземат предвид предпоставките за констатиране на единно продължено нарушение съгласно практиката на Съда.

               —

               Комисията и съответно Общият съд допускат грешка при прилагането на правото при изчисляването на наложената на жалбоподателя глоба. По-конкретно, Общият съд не взема предвид последиците от това, че упражненият от него контрол е непълен и избирателен (проверени са само някои от спорните контакти), и в резултат не изпълнява задължението си за упражняване на пълен съдебен контрол във връзка с наложената глоба. Освен това Общият съд неправилно и немотивирано включва в изчислението приходите на жалбоподателя от други, различни от SIM чипове, като последица от което глобата е прекомерна и съответно непропорционална.
               Останалите доводи се отнасят до някои случаи на изопачаване на доказателствата от страна на Общия съд, неправилно разпределяне на доказателствената тежест по отношение на някои потенциално ненадеждни доказателства и грешки при прилагане на правото във връзка с използването от Комисията на доказателства в ущърб на жалбоподателя, които не са му били съобщени в производството пред Комисията.

               —

               При условията на евентуалност решението е порочно поради нарушение на принципа на пропорционалност, в частност доколкото Общият съд не намалява в необходимата степен наложената на жалбоподателя глоба с оглед на ограниченото му участие в разглежданото нарушение и не взема надлежно предвид смекчаващите обстоятелства, а и доколкото абсолютният размер на наложената на жалбоподателя глоба е непропорционален.


title: Дело F-14/08: Определение на Съда на публичната служба от 18 декември 2008 г.  — Х/Парламент

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/78

         Определение на Съда на публичната служба от 18 декември 2008 г. — Х/Парламент
   (Дело F-14/08) (1)

   (2009/C 44/141)

      Език на производството: гръцки

   Председателят на първи състав определи делото да бъде заличено от регистъра в резултат от уреждане на спора по взаимно съгласие.

      (1)  ОВ C 142, 7.6.2008 г., стр. 39.


title: Дело C-255/08: Иск, предявен на 13 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Нидерландия

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/26

         Иск, предявен на 13 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Нидерландия
   (Дело C-255/08)
   (2008/C 223/40)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. van Beek и J.-B. Laignelot)

      Ответник: Кралство Нидерландия
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приело всички законодателни, нормативни и административни мерки, за да се съобрази с член 4, параграфи 2 и 3, тълкувани във връзка с приложения II и III към Директива 85/337/ЕИО (1) на Съвета от 27 юни 1985 г. относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда, изменена с Директива 97/11/ЕО (2) и Директива 2003/35/ЕО (3), Кралство Нидерландия не е изпълнило задълженията си.

               —

               да се осъди Нидерландия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

               1.

               Съгласно член 249, трета алинея ЕО директивата обвързва по отношение на постигането на даден резултат всяка държава-членка, до която е адресирана, като оставя на националните власти свобода при избора на формата и средствата за постигане на този резултат.

               2.

               Държавите-членки обаче трябва да приемат необходимите мерки, за да транспонират в предписания срок директивите в националното право, както и да информират незабавно Комисията за това.

               3.

               В случая член 3, параграф 1от Директива 97/11/ЕО гласи, че държавите-членки приемат законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива най-късно до 14 март 1999 г. и че те незабавно информират Комисията за това. Нидерландия не била изпълнила това задължение.

               4.

               Въз основа на горните съображения Комисията заключава, че до този момент Нидерландия не е приела необходимите мерки, за да транспонира правилно член 4, параграфи 2 и 3, тълкувани във връзка с приложения II и III към Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 г. относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда, изменена с Директива 97/11/ЕО и Директива 2003/35, като не е приложила всички критерии, съдържащи се в приложение III към директивата, за всички проекти от приложение II към директивата.

      (1)  ОВ L 175, стp. 40, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174.

      (2)  ОВ L 73, стp. 5, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 3, стр. 254.

      (3)  ОВ L 156, стp. 17, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 8.


title: Дело T-517/12: Решение на Общия съд от 16 октомври 2014 г.  — Alro/Комисия (Държавни помощи — Електроенергия — Преференциални цени — Решение за започване на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 ДФЕС — Жалба за отмяна — Акт, неподлежащ на обжалване — Мярка за помощ, която е изпълнена изцяло, една част към датата на решението и останалата част към датата на подаване на жалбата — Недопустимост)

text:
               24.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 421/34

         Решение на Общия съд от 16 октомври 2014 г. — Alro/Комисия
   (Дело T-517/12) (1)

   ((Държавни помощи - Електроенергия - Преференциални цени - Решение за започване на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 ДФЕС - Жалба за отмяна - Акт, неподлежащ на обжалване - Мярка за помощ, която е изпълнена изцяло, една част към датата на решението и останалата част към датата на подаване на жалбата - Недопустимост))
   2014/C 421/46
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Alro SA (Слатина, Румъния) (представители: C. Quigley, QC, O. Bretz, solicitor, и S. Verschuur, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: É. Gippini Fournier и T. Maxian Rusche)

      Предмет

   Главно искане за отмяна на Решение C (2012) 2517 окончателен на Комисията от 25 април 2012 г. за започване на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 ДФЕС, относно държавна помощ SA 33624 (2012/C) (ex 2011/NN) — Румъния — Преференциални цени за електрическа енергия в полза на Alro Slatina SA, и при условията на евентуалност — искане за отмяна на Решение C (2012) 2517 окончателен, доколкото то се прилага за периода от 1 януари 2007 г. до 31 декември 2009 г.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Осъжда Alro SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 32, 2.2.2013 г.


title: Дело T-226/12: Решение на Общия съд от 27 февруари 2014 г.  — Lidl Stiftung/СХВП — Lídl Music (LIDL) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „LIDL“  — По-ранна национална фигуративна марка „LÍDL MUSIC“  — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Реално използване на по-ранната марка — Член 15, параграф 1 и член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009)

text:
               7.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/34

         Решение на Общия съд от 27 февруари 2014 г. — Lidl Stiftung/СХВП — Lídl Music (LIDL)
   (Дело T-226/12) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „LIDL“ - По-ранна национална фигуративна марка „LÍDL MUSIC“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Реално използване на по-ранната марка - Член 15, параграф 1 и член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009))
   2014/C 102/54
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Германия) (представители: първоначално M. Schaeffer, M. Wolter и A. Marx, впоследствие M. Wolter, A. Marx и M. Kefferpütz, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: L. Rampini)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Lídl Music spol. s r.o. (Бърно, Чешка република)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 21 март 2012 г. (преписка R 2380/2010-1) относно производство по възражение между Lídl Music spol. s r.o. и Lidl Stiftung & Co. KG.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Lidl Stiftung & Co. KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 227, 28.7.2012 г.


title: Дело C-420/07: Решение на Съда (голям състав) от 28 април 2009 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединено кралство) — Meletis Apostolides/David Charles Orams, Linda Elizabeth Orams (Преюдициално запитване — Протокол № 10 за Кипър — Спиране на прилагането на достиженията на правото на Общността в зони, по отношение на които кипърското правителство не упражнява ефективен контрол — Регламент (ЕО) № 44/2001 — Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела — Решение, постановено от кипърска юрисдикция, действаща в зоната на ефективен контрол на посоченото правителство и отнасящо се до недвижим имот, който се намира извън тази зона — Член 22, точка 1, член 34, точки 1 и 2, член 35, параграф 1 и член 38, параграф 1 от посочения регламент)

text:
               4.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/7

         Решение на Съда (голям състав) от 28 април 2009 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединено кралство) — Meletis Apostolides/David Charles Orams, Linda Elizabeth Orams
   (Дело C-420/07) (1)

   (Преюдициално запитване - Протокол № 10 за Кипър - Спиране на прилагането на достиженията на правото на Общността в зони, по отношение на които кипърското правителство не упражнява ефективен контрол - Регламент (ЕО) № 44/2001 - Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела - Решение, постановено от кипърска юрисдикция, действаща в зоната на ефективен контрол на посоченото правителство и отнасящо се до недвижим имот, който се намира извън тази зона - Член 22, точка 1, член 34, точки 1 и 2, член 35, параграф 1 и член 38, параграф 1 от посочения регламент)
   2009/C 153/13
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Страни в главното производство

      Ищец: Meletis Apostolides

      Ответници: David Charles Orams, Linda Elizabeth Orams

      Предмет

   Преюдициално запитване — Court of Appeal (Civil Division) — Тълкуване на член 1, параграф 1 от Протокол № 10 за Кипър, както и на член 22, член 34, параграфи 1 и 2, и на член 35, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74) — Спиране на прилагането на достиженията на правото на Общността в зони, по отношение на които кипърското правителство не упражнява ефективен контрол — Признаване и изпълнение от юрисдикция на друга държава-членка на решение, постановено от кипърска юрисдикция, действаща в зоната на ефективен контрол и отнасящо се до недвижим имот, който се намира извън тази зона

      Диспозитив

               1)

               Спирането на прилагането на достиженията на правото на Общността в районите в Република Кипър, в които правителството на тази държава-членка не упражнява ефективен контрол, предвидено в член 1, параграф 1 от Протокол № 10 за Кипър към Акта относно условията за присъединяването към Европейския съюз на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република и промените в учредителните договори на Европейския съюз допуска прилагането на Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела към решение, което е постановено от кипърска юрисдикция, действаща в ефективно контролираната от кипърското правителство зона на острова, но се отнася до недвижим имот, разположен в посочените зони.

               2)

               Член 35, параграф 1 от Регламент № 44/2001 не разрешава юрисдикция на държава-членка да откаже признаването или изпълнението на решение, постановено от юрисдикциите на друга държава-членка, отнасящо се до недвижим имот в зона на последната държава, върху която правителството ѝ не упражнява ефективен контрол.

               3)

               Обстоятелството, че постановено от юрисдикциите на държава-членка решение, което се отнася до недвижим имот, който се намира в зона на тази държава, върху която правителството на последната не упражнява ефективен контрол, по практически съображения не може да бъде приведено в изпълнение по местонахождение на недвижимия имот, не съставлява основание за отказ за признаване или изпълнение съгласно член 34, точка 1 от Регламент № 44/2001, както и не предполага липса на изпълнителна сила на такова решение по смисъла на член 38, параграф 1 от посочения регламент.

               4)

               Признаването или изпълнението на решение, произнесено в неприсъствено производство, не могат да бъдат отказани на основание член 34, точка 2 от Регламент № 44/2001, когато ответникът е могъл да обжалва решението, произнесено в неприсъственото производство, и когато посоченото обжалване му дава възможност да изтъкне, че документът за образуване на производството или равностоен документ не са му били връчени или съобщени своевременно и по начин, който да му позволи да организира защитата си.

      (1)  ОВ C 297, 8.12.2007 г.


title: Дело F-120/10: Жалба, подадена на 15 ноември 2010 г. — AR/Комисия

text:
               5.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/35

         Жалба, подадена на 15 ноември 2010 г. — AR/Комисия
   (Дело F-120/10)
   2011/C 72/57
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: AR (Брюксел, Белгия) (представители: S. Rodriguez, C. Bernard-Glanz и A. Blot, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на EPSO да не допусне жалбоподателката до процедурата по вътрешния конкурс COM/INT/EU2/10/AD5 за администратори с българско или румънско гражданство, тъй като не е издържала тестовете за достъп, както и отмяна на решението по административната ѝ жалба, с което ѝ се разрешава да се яви отново на тестовете за достъп до упоменатия конкурс

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Европейската служба за подбор на персонал (EPSO) от 31 март 2010 г., с което жалбоподателката не е допусната до участие във вътрешния конкурс COM/INT/EU2/10/AD5, и да ѝ се даде възможност да се яви на изпитите,

               —

               да се отмени решението на органа по назначаването от 3 август 2010 г., доколкото с него не е изцяло уважена подадената по административен ред жалба,

               —

               Комисията да бъде задължена, евентуално в рамките на процесуално-организационните действия и събирането на доказателства, да представи списъка с въпросите и дадените отговори на тестовете, проведени в Брюксел на 5 март 2010 г. в 13,00 ч.,

               —

               Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.


title: Дело F-83/13: Определение на Съда на публичната служба от 30 април 2014 г.  — Lecolier/Комисия

text:
               24.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 421/64

         Определение на Съда на публичната служба от 30 април 2014 г. — Lecolier/Комисия
   (Дело F-83/13) (1)

   2014/C 421/96
   Език на производството: френски
   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 344, 23.11.2013 г.