title: Дело T-50/21: Жалба, подадена на 26 януари 2021 г. — About You/EUIPO — Safe-1 Immobilieninvest (Y/O/U YOUR ORIGINAL U)

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/31

      Жалба, подадена на 26 януари 2021 г. — About You/EUIPO — Safe-1 Immobilieninvest (Y/O/U YOUR ORIGINAL U)
      (Дело T-50/21)
      (2021/C 98/35)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: About You GmbH (Хамбург, Германия) (представител: W. Mosing, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Safe-1 Immobilieninvest GmbH (Мауер, Австрия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „Y/O/U YOUR ORIGINAL U“ — марка на Европейския съюз № 10 226 901

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 19 ноември 2020 г. по преписка R 529/2020-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да проведе съдебно заседание за изслушване на устните състезания,

                  —

                  да отмени обжалваното решение, в резултат на което EUIPO изцяло да отмени марката на Европейския съюз,

                  —

                  да осъди EUIPO — а в случай че другата страна в производството пред EUIPO встъпи в съдебното производство — да понесе/понесат направените от нея/тях съдебни разноски и да компенсира(т) разноските на жалбоподателя в производството пред Общия съд и в производството по обжалване пред EUIPO.

         Изложени основания

                  —

                  нарушение на изискванията за доказване, от гледна точка на правна сигурност и на принципа на оправданите правни очаквания,

                  —

                  нарушение на член 58 (във връзка с член 18) и член 95 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета и съответно във връзка с членове 10, 19 и 27 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625 на Комисията.


title: Дело T-51/21: Жалба, подадена на 26 януари 2021 г. — About You/EUIPO — Safe-1 Immobilieninvest (Y/O/U YOUR ORIGINAL U)

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/32

      Жалба, подадена на 26 януари 2021 г. — About You/EUIPO — Safe-1 Immobilieninvest (Y/O/U YOUR ORIGINAL U)
      (Дело T-51/21)
      (2021/C 98/36)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: About You GmbH (Хамбург, Германия) (представител: W. Mosing, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Safe-1 Immobilieninvest GmbH (Мауер, Австрия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „Y/O/U YOUR ORIGINAL U“ — марка на Европейския съюз № 10 226 918

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 19 ноември 2020 г. по преписка R 530/2020-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да проведе съдебно заседание за изслушване на устните състезания,

                  —

                  да отмени обжалваното решение, в резултат на което EUIPO изцяло да отмени марката на Европейския съюз,

                  —

                  да осъди EUIPO — а в случай че другата страна в производството пред EUIPO встъпи в съдебното производство — да понесе/понесат направените от нея/тях съдебни разноски и да компенсира(т) разноските на жалбоподателя в производството пред Общия съд и в производството по обжалване пред EUIPO.

         Изложени основания

                  —

                  нарушение на изискванията за доказване, от гледна точка на правна сигурност и на принципа на оправданите правни очаквания,

                  —

                  нарушение на член 58 (във връзка с член 18) и член 95 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета и съответно във връзка с членове 10, 19 и 27 от Делегиран регламент (ЕС) 2018/625 на Комисията.


title: Дело T-69/21: Жалба, подадена на 1 февруари 2021 г. — Rotondaro/EUIPO — Pollini (COLLINI)

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/33

      Жалба, подадена на 1 февруари 2021 г. — Rotondaro/EUIPO — Pollini (COLLINI)
      (Дело T-69/21)
      (2021/C 98/37)
      Език на жалбата: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Carmine Rotondaro (Монако, Монако) (представител: M. Locatelli, avvocato)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Pollini SpA (Гатео, Италия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят в производството пред Общия съд

         Спорна марка: Заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „COLLINI“ — Заявка за регистрация № 15 841 091

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 3 декември 2020 г. по преписка R 2518/2019-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да потвърди решението на отдела по споровете и да приеме, че марката „COLLINI“ може да бъде регистрирана като марка на Европейския съюз за всички стоки от класове 18 и 25, както са посочени в заявка за регистрация № 15 841 091,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на директивите, приети от изпълнителния директор на EUIPO на 22 септември 2017 г. (решение № EX-17-1),

                  —

                  нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета


title: Дело T-72/21: Жалба, подадена на 3 февруари 2021 г. — Bowden и Young/Европол

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/33

      Жалба, подадена на 3 февруари 2021 г. — Bowden и Young/Европол
      (Дело T-72/21)
      (2021/C 98/38)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Ian James Bowden (Хага, Нидерландия) и Janey Young (Хага) (представител: N. de Montigny, avocate)

         Ответник: Агенция на Европейския съюз за сътрудничество в областта на правоприлагането (Европол)

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени индивидуалните решения от 30 март 2020 г., с които не е допусната дерогация от условието за гражданство, предвидено в член 12, параграф 2, буква а) от Условията за работа на другите служители на Европейския съюз (УРДС) и въз основа на това съответно са прекратени служебните им правоотношения на основание член 47 от УРДС с предизвестие, което започва да тече от „изтичането на преходния период“, а именно 31 декември 2020 г. в съответствие със Споразумението за оттегляне,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват шест основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: незаконосъобразност на процедурата и на приложените критерии, грешка при прилагане на правото и грешка в преценката, липса на прозрачност, яснота, правна сигурност и предвидимост, и неизпълнение на задължението за добра администрация в рамките на приемането на процедура за допускане на дерогация.

                  2.

                  Второ основание: накърняване на правните очаквания, липса на индивидуално и подробно разглеждане на преписката, приемане на произволни решения, изопачаване на процедурата и липса на мотиви.

                  3.

                  Трето основание: неизпълнение на задължението за полагане на грижа.

                  4.

                  Четвърто основание: незачитане на правото на ефективно изслушване.

                  5.

                  Пето основание: нарушаване на принципа на равно третиране и на забраната за дискриминация.

                  6.

                  Шесто основание: явна грешка в преценката.


title: Дело T-74/21: Жалба, подадена на 5 февруари 2021 г. — Teva Pharmaceutical Industries и Cephalon/Комисия

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/34

      Жалба, подадена на 5 февруари 2021 г. — Teva Pharmaceutical Industries и Cephalon/Комисия
      (Дело T-74/21)
      (2021/C 98/39)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Petach Tikva, Израел), Cephalon Inc. (Уест Честър, Пенсилвания, Съединени щати) (представители: D. Tayar и S. Ortoli, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени изцяло Решение C(2020) 8153 окончателен на Комисията от 26 ноември 2020 г.,

                  —

                  да отмени глобите, наложени на Teva Pharmaceutical Industries Ltd. и на Cephalon Inc. в член 2 от обжалваното решение,

                  —

                  при условията на евентуалност, да намали значително размера на глобата, наложена на Teva Pharmaceuticals Industries Ltd,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват четири основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията е допуснала правни и фактически грешки, като е характеризирала разглежданото споразумение като ограничение на конкуренцията с оглед на предмета.

                  2.

                  Второ основание: Комисията е допуснала правни и фактически грешки, като е характеризирала спогодбата като ограничение на конкуренцията с оглед на резултата.

                  3.

                  Трето основание: Комисията е допуснала грешки при прилагането на член 101, параграф 3 ДФЕС.

                  4.

                  Четвърто основание: твърдение, че всички глоби, наложени на Teva и Cephalon, трябва да бъдат отменени или най-малкото, че глобата, наложена на Teva, трябва да бъде значително намалена.


title: Дело T-80/21: Жалба, подадена на 5 февруари 2021 г. — Cargolux/Комисия

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/35

      Жалба, подадена на 5 февруари 2021 г. — Cargolux/Комисия
      (Дело T-80/21)
      (2021/C 98/40)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Cargolux Airlines International SA (Cargolux) (Зандвайлер, Люксембург) (представители: G. Goeteyn и E. Aliende Rodríguez, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да осъди Съюза, представляван от Комисията, да поправи понесените от Cargolux вреди поради неплащането от Комисията на дължимите лихви за забава и сложни лихви съгласно член 266, първи параграф ДФЕС, в съответствие с решение от 16 декември 2015 г., Cargolux Airlines International SA/Комисия (дело T-39/11), и следователно да плати следните суми на основание член 266, втори параграф ДФЕС, член 268 ДФЕС и член 340, втори параграф ДФЕС:

                              i.

                              сума, равна на дължимите лихви за забава, т.е. лихвите върху сумата от 39 900 000 EUR по лихвената ставка на Европейската централна банка за нейните операции по рефинансиране към 1 ноември 2010 г. (която е 1 %), увеличена с 3,5 % за периода 15 февруари 2011 г. — 5 февруари 2016 г., което води до размер от 8 075 972,03 EUR, или — субсидиарно — по лихвена ставка, която Общият съд счете за целесъобразна,

                              ii.

                              сума, равна на дължимите сложни лихви, т.е. лихвите върху размера на дължимите сложни лихви за периода 5 февруари 2016 г. и датата на фактическото плащане от Комисията на претендирания размер (или, ако Общият съд отхвърли искането на Cargolux дължимите сложни лихви да текат от 5 февруари 2016 г., поне за периода от датата на жалбата до датата на фактическото плащане от Комисията на претендираната сума), по лихвената ставка на Европейската централна банка за нейните операции по рефинансиране към 1 ноември 2010 г. (която е 1 %), увеличена с 3,5 %, или — субсидиарно — по лихвена ставка, която Общият съд счете за целесъобразна,

                  —

                  да осъди Комисията да плати всички разноски на Cargolux, направени в настоящото производство.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят излага само едно основание в подкрепа на жалбата, с което твърди, че Комисията носи извъндоговорна отговорност да плати обезщетение в размер, равен на дължимите на Cargolux лихви за забава и сложни лихви, на основание член 266, втори параграф ДФЕС, член 268 ДФЕС и член 340, втори параграф ДФЕС.


title: Дело T-85/21: Жалба, подадена на 8 февруари 2021 г. — QF/Комисия

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/36

      Жалба, подадена на 8 февруари 2021 г. — QF/Комисия
      (Дело T-85/21)
      (2021/C 98/41)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: QF (представител: S. Orlandi, avocat)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението името му да не бъде включено в списъка с резерви от вътрешен конкурс COM/03/AD/18,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

                  1.

                  Първо основание: липса на релевантни мотиви. Жалбоподателят всъщност счита, че мотивите представляват оценки с думи, които не са съгласувани с дадените оценки с цифри. Освен това конкурсната комисия не съобщила установените преди провеждането на изпитите критерии за оценяване, поради което нито жалбоподателят, нито органът по назначаването били в състояние да проверят тяхната законосъобразност.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на принципа на равно третиране. В това отношение жалбоподателят се позовава по-специално на факта, че след изпитите конкурсната комисия изменила оценките, които нейни членове били дали въз основа на таблица за оценяване, въпреки че тази таблица била предназначена да гарантира равното третиране на кандидатите.

                  3.

                  Трето основание: явна грешка в преценката на конкурсната комисия, тъй като последната не била в състояние надлежно да обоснове видната от сравними оценки на други кандидати несъгласуваност между оценките с думи и оценките с цифри.


title: Дело T-602/20: Определение на Общия съд от 28 януари 2021 г. — MS/Комисия

text:
               22.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/36

      Определение на Общия съд от 28 януари 2021 г. — MS/Комисия
      (Дело T-602/20) (1)

      (2021/C 98/42)
      Език на производството: немски
      Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 404, 30.11.2020 г.


title: Дело C-637/18: Решение на Съда (седми състав) от 3 февруари 2021 г. — Европейска комисия/Унгария (Неизпълнение на задължения от държава членка — Околна среда — Директива 2008/50/ЕО — Качество на атмосферния въздух — Член 13, параграф 1 и Приложение XI — Системно и постоянно превишаване на пределно допустимите стойности за фините прахови частици (ПЧ10) в някои зони на Унгария — Член 23, параграф 1 — Приложение XV — „Възможно най-кратък“ период на превишаване — Подходящи мерки)

text:
               29.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/6

      Решение на Съда (седми състав) от 3 февруари 2021 г. — Европейска комисия/Унгария
      (Дело C-637/18) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Околна среда - Директива 2008/50/ЕО - Качество на атмосферния въздух - Член 13, параграф 1 и Приложение XI - Системно и постоянно превишаване на пределно допустимите стойности за фините прахови частици (ПЧ10) в някои зони на Унгария - Член 23, параграф 1 - Приложение XV - „Възможно най-кратък“ период на превишаване - Подходящи мерки)
      (2021/C 110/03)
      Език на производството: унгарски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: K. Petersen, K. Talabér-Ritz и E. Manhaeve)

         Ответник: Унгария (представители: M. Z. Fehér и A. Pokoraczki)

         Диспозитив

                  1)

                  Унгария:

                              —

                              като е превишила по систематичен и продължаващ начин определената дневна пределно допустима стойност за частиците ПЧ10, от една страна, считано от 1 януари 2005 г. до 2017 г. включително, в зоната HU0001 — в областта на Будапеща и в зоната HU0008 — в долината на Сайо, както и, от друга страна, считано от 11 юни 2011 г. до 2017 г. включително (с изключение на 2014 г.), в зоната HU0006 — в областта на Печ, не е изпълнила задължението си, произтичащо от разпоредбите на член 13 от Директива 2008/50/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 година относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа във връзка с приложение XI към тази директива, и

                              —

                              като не е приела, считано от 11 юни 2010 г. подходящи мерки, за да гарантира спазването на определената дневна пределно допустима стойност за частиците ПЧ10 в тези зони, не е изпълнила задълженията си по член 23, параграф 1 от Директива 2008/50, самостоятелно и във връзка с приложение XV, раздел A към тази директива, и по-специално задължението, предвидено в член 23, параграф 1, втора алинея от същата директива, да следи периода на превишаване на пределно допустимите стойности да бъде възможно най-кратък.

                  2)

                  Осъжда Унгария да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 427, 26.11.2018 г.


title: Съединени дела C-155/19 и C-156/19: Решение на Съда (четвърти състав) от 3 февруари 2021 г. (преюдициални запитвания от Consiglio di Stato — Италия) — Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl/De Vellis Servizi Globali Srl (Преюдициално запитване — Обществени поръчки — Процедура за възлагане на обществени поръчки — Директива 2014/24/ЕС — Член 2, параграф 1, точка 4 — Възлагащ орган — Публичноправни организации — Понятие — Национална спортна федерация — Задоволяване на нужди от общ интерес — Надзор от публичноправна организация върху управлението на федерацията)

text:
               29.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/7

      Решение на Съда (четвърти състав) от 3 февруари 2021 г. (преюдициални запитвания от Consiglio di Stato — Италия) — Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl/De Vellis Servizi Globali Srl
      (Съединени дела C-155/19 и C-156/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Обществени поръчки - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Директива 2014/24/ЕС - Член 2, параграф 1, точка 4 - Възлагащ орган - Публичноправни организации - Понятие - Национална спортна федерация - Задоволяване на нужди от общ интерес - Надзор от публичноправна организация върху управлението на федерацията)
      (2021/C 110/04)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl

         Ответник: De Vellis Servizi Globali Srl

         в присъствието на: Consorzio Ge.Se.Av. S. c. arl, Comitato Olimpico Nazionale Italiano (CONI), Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC)

         Диспозитив

                  1)

                  Член 2, параграф 1, точка 4, буква а) от Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че образувание, натоварено с публични функции, изчерпателно определени от националното право, може да се счита за създадено с конкретната цел да задоволява нужди от общ интерес, които нямат промишлен или търговски характер по смисъла на тази разпоредба, въпреки че е създадено под формата не на публична администрация, а на частноправно сдружение, и че някои от неговите дейности, за които то има капацитет за самофинансиране, нямат публичен характер.

                  2)

                  Втората част от алтернативата по член 2, параграф 1, точка 4, буква в) от Директива 2014/24 трябва да се тълкува в смисъл, че ако национална спортна федерация се ползва по силата на националното право от управленска самостоятелност, управлението на тази федерация може да се счита за подчинено на контрола на публичен орган, само ако от анализ на съвкупността от правомощия, с които този орган разполага по отношение на посочената федерация, е видно, че съществува активен контрол над управлението, който на практика поставя под въпрос тази самостоятелност до степен да позволи на посочения органи да оказва влияние върху решенията на федерацията в областта на обществените поръчки. Обстоятелството, че различните национални спортни федерации упражняват влияние върху дейността на съответния публичен орган поради тяхното мажоритарно участие в основните колективни органи за вземане на решения на същия, е релевантно само ако може да се установи, че всяка от тези федерации, взета поотделно, е в състояние да упражнява значително влияние върху публичния контрол, упражняван от този орган по отношение на нея, като в резултат на това този контрол би бил неутрализиран и такава национална спортна федерация би си възвърнала по този начин контрола върху своето управление, и то независимо от влиянието на другите национални спортни федерации, които се намират в аналогично положение.

         (1)  ОВ C 206, 17.6.2019 г.


title: Дело C-324/19: Решение на Съда (четвърти състав) от 4 февруари 2021 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg — Германия) — eurocylinder systems AG/Hauptzollamt Hamburg (Преюдициално запитване — Обща търговска политика — Антидъмпингови мита — Регламент (ЕО) № 384/96 — Член 3, параграф 9 — Опасност от причиняване на съществена вреда — Фактори — Член 9, параграф 4 — Регламент (ЕО) № 926/2009 — Внос на някои видове безшевни тръби от желязо или стомана с произход от Китайската народна република — Невалидност)

text:
               29.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/8

      Решение на Съда (четвърти състав) от 4 февруари 2021 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg — Германия) — eurocylinder systems AG/Hauptzollamt Hamburg
      (Дело C-324/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Обща търговска политика - Антидъмпингови мита - Регламент (ЕО) № 384/96 - Член 3, параграф 9 - Опасност от причиняване на съществена вреда - Фактори - Член 9, параграф 4 - Регламент (ЕО) № 926/2009 - Внос на някои видове безшевни тръби от желязо или стомана с произход от Китайската народна република - Невалидност)
      (2021/C 110/05)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Finanzgericht Hamburg

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: eurocylinder systems AG

         Ответник: Hauptzollamt Hamburg

         Диспозитив

      Регламент (ЕО) № 926/2009 на Съвета от 24 септември 2009 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и за окончателно събиране на временното мито върху вноса на някои видове безшевни тръби от желязо или стомана с произход от Китайската народна република е невалиден.

         (1)  ОВ C 255, 29.7.2019 г.


title: Дело C-481/19: Решение на Съда (голям състав) от 2 февруари 2021 г. (преюдициално запитване от Corte costituzionale — Италия) — DB/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) (Преюдициално запитване — Сближаване на законодателствата — Директива 2003/6/ЕО — Член 14, параграф 3 — Регламент (ЕС) № 596/2014 — Член 30, параграф 1, буква б) — Пазарна злоупотреба — Административни санкции с наказателноправен характер — Отказ за сътрудничество с компетентните органи — Членове 47 и 48 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Право да се запази мълчание и да не се допринася за самоуличаване)

text:
               29.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/8

      Решение на Съда (голям състав) от 2 февруари 2021 г. (преюдициално запитване от Corte costituzionale — Италия) — DB/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
      (Дело C-481/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Директива 2003/6/ЕО - Член 14, параграф 3 - Регламент (ЕС) № 596/2014 - Член 30, параграф 1, буква б) - Пазарна злоупотреба - Административни санкции с наказателноправен характер - Отказ за сътрудничество с компетентните органи - Членове 47 и 48 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Право да се запази мълчание и да не се допринася за самоуличаване)
      (2021/C 110/06)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Corte costituzionale

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: DB

         Ответник: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

         при участието на: Presidente del Consiglio dei Ministri

         Диспозитив

      Член 14, параграф 3 от Директива 2003/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно търговията с вътрешна информация и манипулирането на пазара (пазарна злоупотреба) и член 30, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 596/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 година относно пазарната злоупотреба (Регламент относно пазарната злоупотреба) и за отмяна на Директива 2003/6 и директиви 2003/124/ЕО, 2003/125/ЕО и 2004/72/ЕО на Комисията във връзка с членове 47 и 48 от Хартата на основните права на Европейски съюз трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат държавите членки да не санкционират физическо лице, което в рамките на провеждано срещу него разследване от компетентния по силата на тази директива или на този регламент орган отказва да му даде отговори, които могат да ангажират неговата отговорност за нарушение, за което се налагат административни санкции с наказателноправен характер, или наказателната му отговорност.

         (1)  ОВ C 357, 21.10.2019 г.


title: Дело C-555/19: Решение на Съда (трети състав) от 3 февруари 2021 г. (преюдициално запитване от Landgericht Stuttgart — Германия) — Fussl Modestraße Mayr GmbH/SevenOne Media GmbH, ProSiebenSat.1 TV Deutschland GmbH, ProSiebenSat.1 Media SE (Преюдициално запитване — Директива 2010/13/ЕС — Предоставяне на аудио-визуални медийни услуги — Член 4, параграф 1 — Свободно предоставяне на услуги — Равно третиране — Член 56 ДФЕС — Членове 11 и 20 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Аудио-визуално търговско съобщение — Национална правна уредба, която забранява на телевизионните оператори да включват в предаванията си, разпространявани на територията на цялата страна, телевизионни реклами, които се излъчват само на регионално равнище)

text:
               29.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/9

      Решение на Съда (трети състав) от 3 февруари 2021 г. (преюдициално запитване от Landgericht Stuttgart — Германия) — Fussl Modestraße Mayr GmbH/SevenOne Media GmbH, ProSiebenSat.1 TV Deutschland GmbH, ProSiebenSat.1 Media SE
      (Дело C-555/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Директива 2010/13/ЕС - Предоставяне на аудио-визуални медийни услуги - Член 4, параграф 1 - Свободно предоставяне на услуги - Равно третиране - Член 56 ДФЕС - Членове 11 и 20 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Аудио-визуално търговско съобщение - Национална правна уредба, която забранява на телевизионните оператори да включват в предаванията си, разпространявани на територията на цялата страна, телевизионни реклами, които се излъчват само на регионално равнище)
      (2021/C 110/07)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Stuttgart

         Страни в главното производство

         Ищец: Fussl Modestraße Mayr GmbH

         Ответници: SevenOne Media GmbH, ProSiebenSat.1 TV Deutschland GmbH, ProSiebenSat.1 Media SE

         Диспозитив

      Член 4, параграф 1 от Директива 2010/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2010 година за координирането на някои разпоредби, установени в закони, подзаконови и административни актове на държавите членки, отнасящи се до предоставянето на аудио-визуални медийни услуги (Директива за аудио-визуалните медийни услуги) и член 11 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба, забраняваща на телевизионните оператори да включват в предаванията си, разпространявани на територията на цялата страна, телевизионни реклами, които се излъчват само на регионално равнище.
      Член 56 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че допуска такава национална правна уредба, при условие че тя може да гарантира постигането на преследваната от нея цел за защита на медийния плурализъм на регионално и местно равнище и че не надхвърля необходимото за постигането на тази цел, като запитващата юрисдикция следва да провери дали това е така.
      Член 20 от Хартата на основните права трябва да се тълкува в смисъл, че допуска такава национална правна уредба, при условие че не води до разлика в третирането между националните телевизионни оператори и доставчиците на интернет реклама по отношение на излъчването на реклама на регионално равнище, като запитващата юрисдикция следва да провери дали това е така.

         (1)  ОВ C 357, 21.10.2019 г.


title: Дело C-640/19: Решение на Съда (шести състав) от 4 февруари 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Италия) — Azienda Agricola Ambrosi Nicola Giuseppe и др./Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Ministero delle Politiche Agricole e Forestali (Преюдициално запитване — Селско стопанство — Обща организация на пазарите — Регламент (ЕО) № 1234/2007 — Квоти за мляко — Такса за свръхпроизводство — Мляко за производството на сирена със защитено наименование за произход (ЗНП), предназначено за износ към трети страни — Изключване — Член 32, буква а) ДФЕС, член 39, параграф 1 и параграф 2, буква а) ДФЕС, член 40, параграф 2 ДФЕС и член 41, буква б) ДФЕС — Принципи на пропорционалност и недопускане на дискриминация — Валидност)

text:
               29.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/10

      Решение на Съда (шести състав) от 4 февруари 2021 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Италия) — Azienda Agricola Ambrosi Nicola Giuseppe и др./Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Ministero delle Politiche Agricole e Forestali
      (Дело C-640/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Селско стопанство - Обща организация на пазарите - Регламент (ЕО) № 1234/2007 - Квоти за мляко - Такса за свръхпроизводство - Мляко за производството на сирена със защитено наименование за произход (ЗНП), предназначено за износ към трети страни - Изключване - Член 32, буква а) ДФЕС, член 39, параграф 1 и параграф 2, буква а) ДФЕС, член 40, параграф 2 ДФЕС и член 41, буква б) ДФЕС - Принципи на пропорционалност и недопускане на дискриминация - Валидност)
      (2021/C 110/08)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Azienda Agricola Ambrosi Nicola Giuseppe, Azienda Agricola Castagna Giovanni, Soc. Azienda Agricola Castellani Enio, Nereo e Giuliano Ss, Azienda Agricola De Fanti Maria Teresa, Azienda Agricola Giacomazzi Vilmare, Soc. Azienda Agricola Iseo di Lunardi Giampaolo e Silvano Ss, Soc. Azienda Agricola Mastrolat di Mastrotto Franco e Luca Ss, Azienda Agricola Righetti Michele e Damiano, Azienda Agricola Scandola Stefano e Gianni, Azienda Agricola Tadiello Roberto, Azienda Agricola Turazza Mario, Azienda Agricola Zuin Tiziano, 2 B Società Agricola Srl, Azienda Agricola Fracasso Claudio, Azienda Agricola Pozzan Mirko

         Ответници: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

         Диспозитив

                  1)

                  Членове 55, 65 и 78 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 година за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти, изменен с Регламент (ЕО) № 248/2008 на Съвета от 17 март 2008 година, трябва да се тълкуват в смисъл, че не изключват от изчисляването на националните квоти за производство на мляко и други млечни продукти, както и от таксата за свръхпроизводство, количествата мляко производството на сирена със защитено наименование за произход, предназначени за износ към трети страни.

                  2)

                  При разглеждането на третия преюдициален въпрос не са установени никакви обстоятелства, които могат да засегнат валидността на членове 55, 65 и 78 от Регламент № 1234/2007, изменен с Регламент № 248/2008.

         (1)  ОВ C 399, 25.11.2019 г.


title: Дело C-760/19: Решение на Съда (девети състав) от 4 февруари 2021 г. (преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Обединено кралство) — JCM Europe (UK) Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs (Преюдициално запитване — Митнически съюз — Обща митническа тарифа — Комбинирана номенклатура — Тарифно класиране — Позиции 8472 и 9031 — Валидатор на банкноти и каси за пари в брой — Устройство, предназначeно да бъде интегрирано в приемeн апарат и свързано с външен главен контролер — Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1760 — Валидност)

text:
               29.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/11

      Решение на Съда (девети състав) от 4 февруари 2021 г. (преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Обединено кралство) — JCM Europe (UK) Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
      (Дело C-760/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Митнически съюз - Обща митническа тарифа - Комбинирана номенклатура - Тарифно класиране - Позиции 8472 и 9031 - Валидатор на банкноти и каси за пари в брой - Устройство, предназначeно да бъде интегрирано в приемeн апарат и свързано с външен главен контролер - Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1760 - Валидност)
      (2021/C 110/09)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: JCM Europe (UK) Ltd

         Ответник: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Диспозитив

      При разглеждането на поставените въпроси не се установяват никакви обстоятелства, които могат да засегнат валидността на Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1760 на Комисията от 28 септември 2016 година относно класирането на някои стоки в Комбинираната номенклатура.

         (1)  ОВ C 19, 20.1.2020 г.


title: Дело C-903/19: Решение на Съда (осми състав) от 4 февруари 2021 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — DQ/Ministre de la Transition écologique et solidaire, Ministre de l'Action et des Comptes publics (Преюдициално запитване — Публична служба — Прехвърляне на пенсионни права за осигурителен стаж — Правилник за длъжностните лица на Европейския съюз — Член 11 от приложение VIII — Длъжностни лица и срочно наети служители, които след период на неактивна заетост и упражняване на функции в институция на Съюза се връщат на служба в националната администрация, в която са били първоначално назначени)

text:
               29.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/11

      Решение на Съда (осми състав) от 4 февруари 2021 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — DQ/Ministre de la Transition écologique et solidaire, Ministre de l'Action et des Comptes publics
      (Дело C-903/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Публична служба - Прехвърляне на пенсионни права за осигурителен стаж - Правилник за длъжностните лица на Европейския съюз - Член 11 от приложение VIII - Длъжностни лица и срочно наети служители, които след период на неактивна заетост и упражняване на функции в институция на Съюза се връщат на служба в националната администрация, в която са били първоначално назначени)
      (2021/C 110/10)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d'État

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: DQ

         Ответници: Ministre de la Transition écologique et solidaire, Ministre de l'Action et des Comptes publics

         Диспозитив

      Член 11, параграф 1 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че както длъжностните лица и договорно наетите служители, които се назначават за първи път в национална администрация, след като са били назначени в институция на Съюза, така и тези, които се връщат на служба в националната администрация, след като са упражнявали функции в такава институция в рамките на неактивна заетост или на отпуск по лични причини, могат да поискат прехвърляне на актюерската равностойност на пенсионните права за осигурителен стаж.

         (1)  ОВ C 61, 24.2.2020 г.


title: Дело C-922/19: Решение на Съда (шести състав) от 3 февруари 2021 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Stichting Waternet/MG (Преюдициално запитване — Директива 97/7/ЕО — Член 9 — Директива 2011/83/ЕС — Член 27 — Директива 2005/29/ЕО — Член 5, параграф 5 — Точка 29 от приложение I — Нелоялни търговски практики — Понятие „изпращане на непоръчани стоки“ — Доставка на питейна вода)

text:
               29.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/12

      Решение на Съда (шести състав) от 3 февруари 2021 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Stichting Waternet/MG
      (Дело C-922/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Директива 97/7/ЕО - Член 9 - Директива 2011/83/ЕС - Член 27 - Директива 2005/29/ЕО - Член 5, параграф 5 - Точка 29 от приложение I - Нелоялни търговски практики - Понятие „изпращане на непоръчани стоки“ - Доставка на питейна вода)
      (2021/C 110/11)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hoge Raad der Nederlanden

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Stichting Waternet

         Ответник: MG

         Диспозитив

                  1)

                  Член 9 от Директива 97/7/EО на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 1997 година относно защитата на потребителя по отношение на договорите от разстояние и член 27 от Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 година относно правата на потребителите, за изменение на Директива 93/13/ЕИО на Съвета и Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 85/577/ЕИО на Съвета и Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, разгледани във връзка с член 5, параграф 5 от Директива 2005/29/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/EО, 98/27/EО и 2002/65/EО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (EО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета и с точка 29 от приложение I към Директива 2005/29, не уреждат сключването на договори, така че запитващата юрисдикция следва да прецени в съответствие с националната правна уредба дали може да се приеме, че между водоснабдително дружество и потребител е сключен договор при липсата на изрично съгласие на последния.

                  2)

                  Понятието „изпращане на непоръчани стоки“ по смисъла на точка 29 от приложение I към Директива 2005/29 трябва да се тълкува в смисъл, че без да се засягат проверките, които следва да бъдат направени от запитващата юрисдикция, това понятие не обхваща търговската практика на дружество за доставка на питейна вода, състояща се в запазване на връзката с обществената водоснабдителна мрежа при нанасянето на потребител в обитавано преди това жилище, когато този потребител не може да избере доставчика на споменатата услуга, последният фактурира покриващи разходите, прозрачни и недискриминационни цени в зависимост от потреблението на вода и този потребител знае, че посоченото жилище е свързано с обществената водоснабдителна мрежа и че доставката на вода се заплаща.

         (1)  ОВ C 103, 30.3.2020 г.


title: Дело C-92/20: Решение на Съда (седми състав) от 3 февруари 2021 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — Rottendorf Pharma GmbH/Hauptzollamt Bielefeld (Преюдициално запитване — Митнически съюз — Митнически кодекс на Общността — Регламент (ЕИО) № 2913/92 — Член 239, параграф 1, второ тире — Възстановяване на законно събрани митни сборове — Особено положение — Издаване на разрешение за допускане за свободно обращение — Анулиране на разрешението и издаване на разрешение за активно усъвършенстване с обратно действие — Реекспорт на стоките извън територията на Европейския съюз — Непредставяне на стоките на митницата)

text:
               29.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/13

      Решение на Съда (седми състав) от 3 февруари 2021 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — Rottendorf Pharma GmbH/Hauptzollamt Bielefeld
      (Дело C-92/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Митнически съюз - Митнически кодекс на Общността - Регламент (ЕИО) № 2913/92 - Член 239, параграф 1, второ тире - Възстановяване на законно събрани митни сборове - Особено положение - Издаване на разрешение за допускане за свободно обращение - Анулиране на разрешението и издаване на разрешение за активно усъвършенстване с обратно действие - Реекспорт на стоките извън територията на Европейския съюз - Непредставяне на стоките на митницата)
      (2021/C 110/12)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Finanzgericht Düsseldorf

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Rottendorf Pharma GmbH

         Ответник: Hauptzollamt Bielefeld

         Диспозитив

      Член 239, параграф 1, второ тире от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността трябва да се тълкува в смисъл, че от една страна икономически оператор не може да иска възстановяване на митни сборове, които е платил, когато се е намирал в особено положение и не е налице груба небрежност или недобросъвестно поведение от негова страна, и, от друга страна, фактът, че съответните стоки са реекспортирани към трета страна без да са включени в икономическия оборот на Европейския съюз не е достатъчен, за да се приеме, че икономическият оператор се е намирал в такова особено положение. Същият извод важи, когато поведението, довело до налагане на съответните мита се дължи на грешка в данните в информационната система на посочения икономически оператор, доколкото тази грешка би могла да бъде избегната ако същият икономически оператор беше взел предвид условията, съдържащи се в издаденото му разрешение.

         (1)  ОВ C 201, 15.6.2020 г.


title: Дело C-658/20 P: Жалба, подадена на 3 декември 2020 г. от Lico Leasing, S.A.U и Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, S.A. срещу решението, постановено от Общия съд (осми разширен състав) на 23 септември 2020 г. по съединени дела T-515/13 RENV и Т-719/13 RENV, Кралство Испания и др./Комисия

text:
               29.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/14

      Жалба, подадена на 3 декември 2020 г. от Lico Leasing, S.A.U и Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, S.A. срещу решението, постановено от Общия съд (осми разширен състав) на 23 септември 2020 г. по съединени дела T-515/13 RENV и Т-719/13 RENV, Кралство Испания и др./Комисия
      (Дело C-658/20 P)
      (2021/C 110/14)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподатели: Lico Leasing, S.A.U и Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, S.A. (представители: J.M. Rodríguez Cárcamo и M.A. Sánchez, адвокати)

         Други страни в производството: Европейска комисия, Bankia, S.A. и др. и Aluminios Cortizo, S.A.

         Искания на жалбоподателите

      Lico Leasing, S.A.U., Establecimiento Financiero de Crédito („LICO“) и Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, S.A. („PYMAR“) молят Съда да постанови решение, с което да:

                  —

                  отмени изцяло решение на Общия съд от 23 септември 2020 г., Кралство Испания и др./Комисия (T-515/13 RENV и T-719/13 RENV, EU:T:2020:434),

                  —

                  отмени Решение 2014/200/ЕС на Комисията от 17 юли 2013 година относно Държавна помощ SA.21233 C/11 (ex NN/11, ex CP 137/06), приведена в действие от Испания — Система за данъчно облагане, приложима за някои споразумения за финансов лизинг, известна като испанска система „лизинг срещу данък“ (ОВ L 114, 2014 г., стр. 1), а при условията на евентуалност, разпореждането за възстановяване на помощите, и

                  —

                  осъди Европейската комисия да понесе разноските, направени от LICO и PYMAR във връзка с настоящото производство по обжалване, както и разноските, направени от LICO и PYMAR в производството след връщането на делото от Съда (T-719/13 RENV), в производството по обжалване пред Съда (C-128/16 P) и в първоначалното производство пред първата инстанция (T-719/13).

         Основания и основни доводи

         ПЪРВО ОСНОВАНИЕ ЗА ОБЖАЛВАНЕ: ГРЕШКИ ПО СЪЩЕСТВО, ПРИ КВАЛИФИЦИРАНЕТО НА ФАКТИТЕ И ПРИ МОТИВИРАНЕТО ВЪВ ВРЪЗКА С ПРИЛАГАНЕТО НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ДФЕС

      LICO и PYMAR твърдят, че тълкувайки член 107, параграф 1 ДФЕС, Общият съд е допуснал следните грешки, както по същество, така и при квалифицирането на фактите и при мотивирането:

                  (i)

                  грешка при проверката на референтната система, тъй като Комисията не е установила, нито в решението си, нито пред Общия съд, коя е референтната система на STL, било то в нейната цялост или за всяка една от съставящата я индивидуални мерки.

                  (ii)

                  грешки във връзка с правната квалификация на административното одобрение на ранната амортизация: (а) неправилен извод, че наличието на процедура за одобрение неминуемо предполага селективност на мярката, без да е нужно да се извършва изискваната от практиката на Общия съд триетапна проверка, (б) неправилно квалифициране на одобряването на ранната амортизация като дискреционно правомощие, което позволява постигането на цели, чужди на данъчната система и (в) неправилен извод, че селективността само на една от мерките, позволяващи да се ползва STL като цяло (одобряване на ранната амортизация), дава основание цялата система да се приеме за селективна.

                  (iii)

                  липса на мотиви, що се отнася до сравняването на фактическото и правното положение на засегнатите от разглежданата мярка предприятия.

         ВТОРО ОСНОВАНИЕ ЗА ОБЖАЛВАНЕ: ИЗОПАЧАВАНЕ И ГРЕШКА ПРИ КВАЛИФИЦИРАНЕТО НА ФАКТИТЕ ВЪВ ВРЪЗКА С ПИСМОТО НА КОМИСАРЯ, ОТГОВАРЯЩ ЗА ГД „КОНКУРЕНЦИЯ“, ОТ ГЛЕДНА ТОЧКА НА ПРИНЦИПА НА ЗАЩИТА НА ОПРАВДАНИТЕ ПРАВНИ ОЧАКВАНИЯ

      LICO и PYMAR твърдят, че Общият съд е изопачил съдържанието на писмото на комисаря, отговарящ за ГД „Конкуренция“, и неправилно е тълкувал съдържанието му в смисъл, че писмото не дава конкретни, безусловни и непротиворечиви уверения, които биха могли да създадат оправдани правни очаквания.

         ТРЕТО ОСНОВАНИЕ ЗА ОБЖАЛВАНЕ: НЕПРАВИЛНО КВАЛИФИЦИРАНЕ НА ФАКТИТЕ ПРИ ПРИЛАГАНЕТО И ТЪЛКЩУВАНЕТО НА ПРИНЦИПА НА ПРАВНА СИГУРНОСТ

      LICO и PYMAR твърдят, че дори да не е изопачил съдържанието на писмото на комисаря, отговарящ за ГД „Конкуренция“, за целите на прилагането на принципа на защита на оправданите правни очаквания, Общият съд неправилно е квалифицирал както този факт, така и решението относно френските данъчни ОИИ, когато е разглеждал основанието, свързано с принципа на правна сигурност, и поради това неправилно е тълкувал и приложил този принцип.

         ЧЕТВЪРТО ОСНОВАНИЕ ЗА ОБЖАЛВАНЕ: ГРЕШКА ПРИ ПРИЛАГАНЕ НА ПРАВОТО, ЩО СЕ ОТНАСЯ ДО ПРИНЦИПИТЕ, ПРИЛОЖИМИ ЗА ВЪЗСТАНОВЯВАНЕТО НА ПОМОЩТА

      LICO и PYMAR твърдят, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, що се отнася до принципите, приложими за възстановяването на помощта, (i) защото обстоятелството, че корабоплавателните предприятия не са счетени за получатели на помощта, не дава основание да се приеме, че ОИИ и инвеститорите действително са се ползвали от цялата помощ, след като е доказано, че това не е било така (ii) защото, след като за да се определи дали е налице държавна помощ, не следва да се държи сметка за използваната техника, а само за резултата от мярката, по същия начин за целите на възстановяването трябва да се държи сметка за резултата, а не за използваната техника, поради което не е приемливо във френския случай да се приспадат прехвърлените на ползвателите суми, а същите тези суми да не се приспадат в испанския случай, когато практическият резултат и в двата случая е еднакъв.


title: Дело C-662/20 P: Жалба, подадена на 3 декември 2020 г. от Bankia S.A., Asociación Española de Banca, Unicaja Banco, SA, Liberbank, S.A., Banco de Sabadell, S.A., Banco Gallego S.A., Catalunya Banc, S.A., Banco de Santanader, S.A., Santander Investment, S.A., Naviera Séneca, A.I.E. Caixabank, S.A., Industria de Diseño Textil, S.A., Naviera Nebulosa de Omega, A.I.E., Banco Mare Nostrum, S.A., Abanca Corporación Bancaria, S.A., Ibercaja Banco, S.A., Banco Grupo Cajatres, S.A.U., Naviera Bósforo, A.I.E., Joyería Tous, S.A., Corporación Alimentaria Guissona, S.A., Naviera Muriola, A.I.E., Poal Investments XXI, S.L., Poal Investments XXII, S.L., Naviera Cabo Vilaboa C-1658, A.I.E., Naviera Cabo Domaio, C-1659, A.I.E., Caamaño Sistemas Metálicos, S.L., Blumaq, S.A., Grupo Ibérica de Congelados, S.A., RNB, S.L., Inversiones Antaviana, S.L., Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U., Banco de Albacete, S.A., Bodegas Muga, S.L., и Aluminios Cortizo, S.A.U. срещу решението, постановено от Общия съд (осми разширен състав) на 23 септември 2020 г. по съединени дела T-515/13 RENV и T-719/13 RENV, Кралство Испания и др./Комисия

text:
               29.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/16

      Жалба, подадена на 3 декември 2020 г. от Bankia S.A., Asociación Española de Banca, Unicaja Banco, SA, Liberbank, S.A., Banco de Sabadell, S.A., Banco Gallego S.A., Catalunya Banc, S.A., Banco de Santanader, S.A., Santander Investment, S.A., Naviera Séneca, A.I.E. Caixabank, S.A., Industria de Diseño Textil, S.A., Naviera Nebulosa de Omega, A.I.E., Banco Mare Nostrum, S.A., Abanca Corporación Bancaria, S.A., Ibercaja Banco, S.A., Banco Grupo Cajatres, S.A.U., Naviera Bósforo, A.I.E., Joyería Tous, S.A., Corporación Alimentaria Guissona, S.A., Naviera Muriola, A.I.E., Poal Investments XXI, S.L., Poal Investments XXII, S.L., Naviera Cabo Vilaboa C-1658, A.I.E., Naviera Cabo Domaio, C-1659, A.I.E., Caamaño Sistemas Metálicos, S.L., Blumaq, S.A., Grupo Ibérica de Congelados, S.A., RNB, S.L., Inversiones Antaviana, S.L., Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U., Banco de Albacete, S.A., Bodegas Muga, S.L., и Aluminios Cortizo, S.A.U. срещу решението, постановено от Общия съд (осми разширен състав) на 23 септември 2020 г. по съединени дела T-515/13 RENV и T-719/13 RENV, Кралство Испания и др./Комисия
      (Дело C-662/20 P)
      (2021/C 110/15)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподатели: Bankia S.A., Asociación Española de Banca, Unicaja Banco, SA, Liberbank, S.A., Banco de Sabadell, S.A., Banco Gallego S.A., Catalunya Banc, S.A., Banco de Santanader, S.A., Santander Investment, S.A., Naviera Séneca, A.I.E. Caixabank, S.A., Industria de Diseño Textil, S.A., Naviera Nebulosa de Omega, A.I.E., Banco Mare Nostrum, S.A., Abanca Corporación Bancaria, S.A., Ibercaja Banco, S.A., Banco Grupo Cajatres, S.A.U., Naviera Bósforo, A.I.E., Joyería Tous, S.A., Corporación Alimentaria Guissona, S.A., Naviera Muriola, A.I.E., Poal Investments XXI, S.L., Poal Investments XXII, S.L., Naviera Cabo Vilaboa C-1658, A.I.E., Naviera Cabo Domaio, C-1659, A.I.E., Caamaño Sistemas Metálicos, S.L., Blumaq, S.A., Grupo Ibérica de Congelados, S.A., RNB, S.L., Inversiones Antaviana, S.L., Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U., Banco de Albacete, S.A., Bodegas Muga, S.L., и Aluminios Cortizo, S.A.U. (представители: J.L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero и A. Lamadrid de Pablo, адвокати)

         Други страни в производството: Европейска комисия, Lico Leasing, S.A.U и Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, S.A.

         Искания на жалбоподателите

                  —

                  да се допусне и уважи настоящата жалба по изложените в нея основания,

                  —

                  да се отмени решение на Общия съд от 23 септември 2020 г. по съединени дела T-515/13 RENV и T-719/13 RENV, Кралство Испания и др./Комисия (1).

                  —

                  да се отмени Решение на Комисията от 17 юли 2013 година относно Държавна помощ SA.21233 C/11 (2) (ex NN/11, ex CP 137/06), приведена в действие от Испания — Система за данъчно облагане, приложима за някои споразумения за финансов лизинг, известна като испанска система „лизинг срещу данък“, и в частност член 1, параграф 1, доколкото в него испанската система „лизинг срещу данък“ се обявява за неправомерна държавна помощ, а при условията на евентуалност, член 4, параграф 1, доколкото в него се разпорежда възстановяването на цялата помощ от инвеститорите в ОИИ,

                  —

                  да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите искат отмяна на обжалваното решение, като излагат следните основания за това:

         Първо основание: неправилно тълкуване и прилагане от страна на Общия съд на член 107, параграф 1 ДФЕС във връзка с понятието за селективност. В частност, жалбоподателите считат, че Общият съд е допуснал грешка при анализирането на твърдяната „браншова селективност“ на STL (първа част на основанието). При услови5ята на евентуалност, и в случай че Общият съд не приеме твърденията по първата част на основанието, жалбоподателите поддържат, че Общият съд неправилно е тълкувал практиката на съдилищата на Съюза относно твърдените дискреционни правомощия на данъчната администрация (втора част на основанието)

         Второ основание: неправилно прилагане от страна на Общия съд на принципа на защита на оправданите правни очаквания.

         Трето основание: неправилно прилагане от страна на Общия съд на принципите, приложими за възстановяването на помощта.

         (1)  EU:T:2020:434

         (2)  ОВ L 114, 2014 г., стр. 1.


title: Дело C-691/20: Преюдициално запитване от Tribunal Judicial da Comarca do Porto Este — Penafiel — Juízo Trabalho (Португалия), постъпило на 21 декември 2020 г. — B/O, P, OP, G, N

text:
               29.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/17

      Преюдициално запитване от Tribunal Judicial da Comarca do Porto Este — Penafiel — Juízo Trabalho (Португалия), постъпило на 21 декември 2020 г. — B/O, P, OP, G, N
      (Дело C-691/20)
      (2021/C 110/16)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Judicial da Comarca do Porto Este — Penafiel — Juízo Trabalho

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: B

         Ответници: O, P, OP, G, N

         Преюдициален въпрос

      Противоречи ли на правото на Съюза, и по-специално на член 18 ДФЕС, неприлагането на режима, съдържащ се в член 334 от Código de Trabalho (Кодекса на труда) по отношение на предприятия, установени в друга държава членка на основание на член 481, параграф 2 от Código das sociedades comerciais (Кодекса на търговските дружества)?


title: Дело C-695/20: Преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Обединено кралство), постъпило на 22 декември 2020 г. — Fenix International Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               29.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/17

      Преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Обединено кралство), постъпило на 22 декември 2020 г. — Fenix International Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
      (Дело C-695/20)
      (2021/C 110/17)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Fenix International Limited

         Ответник: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Преюдициален въпрос

      Невалиден ли е член 9a от Регламент за изпълнение (ЕС) № 282/2011 (1) на Съвета от 15 март 2011 година, вмъкнат с член 1, параграф 1, буква в) от Регламент за изпълнение (ЕС) № 1042/2013 (2) на Съвета от 7 октомври 2013 година, въз основа на това, че надхвърля изпълнителните правомощия или задължения на Съвета, установени с член 397 от Директива 2006/112/ЕО (3) на Съвета от 28 ноември 2006 година, доколкото допълва и/или изменя член 28 от Директива 2006/112/ЕО?

         (1)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 282/2011 на Съвета от 15 март 2011 година за установяване на мерки за прилагане на Директива 2006/112/ЕО относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 77, 2011 г., стр. 1).

         (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 1042/2013 на Съвета от 7 октомври 2013 година за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) № 282/2011 по отношение на мястото на доставка на услуги (ОВ L 284, 2013 г., стр. 1).

         (3)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-696/20: Преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша), постъпило на 21 декември 2020 г. — B./Dyrektor Izby Skarbowej w W.

text:
               29.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/18

      Преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша), постъпило на 21 декември 2020 г. — B./Dyrektor Izby Skarbowej w W.
      (Дело C-696/20)
      (2021/C 110/18)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Naczelny Sąd Administracyjny (Върховен административен съд)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: B.

         Ответник: Dyrektor Izby Skarbowej w W. (Директор на данъчна камара В.)

         Преюдициални въпроси

      Допускат ли член 41 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) и принципите на пропорционалност и на неутралност, в случай като разглеждания в главното производство, прилагането на национална разпоредба като член 25, параграф 2 от Закона от 11 март 2004 г. за данъка върху стоките и услугите по отношение на сделката за вътреобщностно придобиване, извършено от данъчнозадължено лице,

                  —

                  ако за придобиването вече е бил приложен ДДС на територията на държавата членка, в която завършва изпращането, от лицата, придобиващи стоките от това данъчнозадължено лице,

                  —

                  като се има предвид, че действията на данъчнозадълженото лице не са свързани с данъчна измама, а са резултат от погрешна идентификация на доставките в рамките на верижни сделки и това лице посочва полски идентификационен номер по ДДС за целите на национална, а не на вътреобщностна доставка?

         (1)  ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело C-700/20: Преюдициално запитване от High Court of Justice Business and Property Courts of England and Wales (Обединеното Кралство), постъпило на 22 декември 2020 г. — London Steam-Ship Owners’ Mutual Insurance Association Limited/Кралство Испания

text:
               29.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/18

      Преюдициално запитване от High Court of Justice Business and Property Courts of England and Wales (Обединеното Кралство), постъпило на 22 декември 2020 г. — London Steam-Ship Owners’ Mutual Insurance Association Limited/Кралство Испания
      (Дело C-700/20)
      (2021/C 110/19)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      High Court of Justice Business and Property Courts of England and Wales

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: London Steam-Ship Owners’ Mutual Insurance Association Limited

         Ответник: Кралство Испания

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  С оглед на естеството на въпросите, на които националната юрисдикция следва да отговори, за да реши дали да постанови решение в същия смисъл като арбитражно решение по член 66 от Arbitration Act (Закон за арбитража) от 1996 г., може ли съдебно решение, постановено по реда на тази разпоредба, да представлява релевантно „съдебно решение“ на държавата членка, в която се иска признаване, по смисъла на член 34, точка 3 от Регламент (ЕО) № 44/2001 (1)?

                  2)

                  Като се има предвид, че съдебно решение, постановено в същия смисъл като арбитражно решение — каквото е съдебно решение, постановено по реда на член 66 от Arbitration Act от 1996 г. — представлява съдебно решение, което не попада в материалния обхват на Регламент № 44/2001 поради изключването на арбитража съгласно член 1, параграф 2, буква г), може ли такова съдебно решение да представлява релевантно „съдебно решение“ на държавата членка, в която се иска признаване, по смисъла на член 34, точка 3 от Регламента?

                  3)

                  В случай че член 34, точка 3 от Регламент № 44/2001 не се прилага, ако признаването и изпълнението на съдебно решение на друга държава членка би противоречало на вътрешния обществен ред, тъй като би нарушило принципа на силата на пресъдено нещо поради наличието на по-ранно национално арбитражно решение или на по-ранно съдебно решение в същия смисъл като арбитражно решение, постановено от съда на държавата членка, в която се иска признаване, допустимо ли е позоваването на член 34, точка 1 от Регламент № 44/2001 като основание да се откаже признаване или изпълнение или в член 34, точки 3 и 4 от Регламента са изчерпателно предвидени основанията, поради които силата на пресъдено нещо и/или противоречието могат да са пречка за признаване и изпълнение на съдебно решение по смисъла на Регламента?

         (1)  Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).


title: Дело C-706/20: Преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Обединено кралство), постъпило на 29 декември 2020 г. — Amoena Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               29.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/19

      Преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Обединено кралство), постъпило на 29 декември 2020 г. — Amoena Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
      (Дело C-706/20)
      (2021/C 110/20)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Amoena Ltd

         Ответник: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  За какво се отнасят думите „them“, „they“ и „their“ в точка 53 от решението (1) [от неговия текст на английски език] — за сутиените или за гръдните протези?

                  2)

                  Предполага ли второто изречение на точка 53 да се използва критерий, различен от посочения в точка 51 от това съдебно решение, изведен от Обяснителната бележка за Хармонизираната система към позиция 8473, като се изисква сутиените (т.е. потенциалната принадлежност) да позволяват на гръдните протези да изпълняват функция, различна от тази, за която „they“ (вероятно гръдните протези) са предназначени, или вместо това въпросното изречение цели само да се приложи критерият, посочен в точка 51, съгласно който сутиените трябва да осигуряват изпълнението на функция, свързана с главната функция на гръдната протеза?

         (1)  Решение от 19 декември 2019 г., C-677/18, Amoena (ECLI:EU:C:2019:1142).


title: Дело C-707/20: Преюдициално запитване от Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Обединеното кралство), постъпило на 30 декември 2020 г. — Gallaher Limited/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               29.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/20

      Преюдициално запитване от Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Обединеното кралство), постъпило на 30 декември 2020 г. — Gallaher Limited/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
      (Дело C-707/20)
      (2021/C 110/21)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Gallaher Limited

         Ответник: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Приложим ли е член 63 ДФЕС по отношение на национално законодателство, като Group Transfer Rules (правила относно вътрешногруповите прехвърляния), прилагащо се единствено по отношение на групи дружества?

                  2)

                  Дори и да не може да се приеме, че член 63 ДФЕС е общоприложим по отношение на правилата относно вътрешногруповите прехвърляния, може ли все пак да се приеме, че е той е приложим:

                              a)

                              по отношение на движенията на капитали от дружество майка, местно лице за държава — членка на ЕС, към дъщерно дружество, местно лице за Швейцария, когато дружеството майка притежава 100 % от дяловете както в местното за Швейцария дъщерно дружество, така и в местното за Обединеното кралство дружество, на което е наложен данъкът?

                              б)

                              по отношение на движение на капитали от местно за Обединеното кралство дъщерно дружество към местно за Швейцария дъщерно дружество, изцяло притежавани от едно и също дружество майка, местно лице за държава — членка на ЕС, при положение че и двете дружества са дружества сестри, а не дружество майка и дъщерно дружество?

                  3)

                  Представлява ли законодателство като правилата относно вътрешногруповите прехвърляния — налагащо незабавно данъчно облагане при прехвърлянето на активи от местно за Обединеното кралство дружество към местно за Швейцария дружество сестра (неизвършващо търговска дейност в Обединеното кралство чрез постоянен обект), когато и двете въпросни дружества са изцяло притежавани дъщерни дружества на общо дружество майка, местно за друга държава членка лице, при положение че такова прехвърляне щеше да е данъчно неутрално, ако дружеството сестра също беше местно лице за Обединеното кралство (или извършваше търговска дейност в тази държава чрез постоянен обект) — ограничение на свободата на установяване на дружеството майка по член 49 ДФЕС или, ако е относимо, ограничение на свободното движение на капитали по член 63 ДФЕС?

                  4)

                  Ако се приеме, че член 63 ДФЕС е приложим:

                              а)

                              представлява ли прехвърлянето на марките и свързаните с тях активи от GL към JTISA срещу насрещна престация, отразяваща пазарната стойност на марките, движение на капитали за целите на член 63 ДФЕС?

                              б)

                              представляват ли движенията на капитали от JTIH към JTISA, негово дъщерно дружество, местно за Швейцария лице, преки инвестиции за целите на член 64 ДФЕС?

                              в)

                              предвид това, че е приложим само по отношение на някои видове движение на капитали, може ли член 64 ДФЕС да се приложи при обстоятелства, при които движенията на капитали могат да се окачествят както като преки инвестиции (които са посочени в член 64 ДФЕС), така и като друг вид движение на капитали, което не е посочено в член 64 ДФЕС?

                  5)

                  Ако е имало ограничение, като е безспорно, че ограничението по принцип е било обосновано с императивни съображения от обществен интерес (а именно нуждата да се запази балансираното разпределение на данъчните правомощия), било ли е това ограничение необходимо и пропорционално по смисъла на практиката на Съда на Европейския съюз, по-специално при обстоятелства, при които съответното данъчнозадължено лице е получило от прехвърлянето на активите приходи, равностойни на пълната пазарна стойност на активите?

                  6)

                  Ако е имало нарушение на свободата на установяване и/или на правото на свободно движение на капитали:

                              а)

                              изисква ли правото на ЕС националното законодателство да се тълкува или да се остави без приложение така, че GL да може да отложи плащането на данъка;

                              б)

                              ако това е така, изисква ли правото на ЕС националното законодателство да се тълкува или да се остави без приложение така, че GL да може да отложи плащането на данъка до прехвърлянето на активите извън подгрупата, на която местното за друга държава членка дружество е дружество майка (т.е. „на реализационен принцип“), или възможността за плащане на данъка на вноски (т.е. „на вносков принцип“) осигурява пропорционално средство за защита;

                              в)

                              ако по принцип плащането на данъка на вноски осигурява пропорционално средство за защита:

                                          i)

                                          важи ли това само ако националното право е предвиждало тази възможност към момента на прехвърлянето на активите, или е съвместимо с правото на ЕС такава възможност да бъде осигурена посредством средство за защита след настъпване на събитието (а именно националният съд да предостави такава възможност след настъпване на събитието чрез прилагане на съответстващо тълкуване или оставяне на законодателството без приложение);

                                          ii)

                                          изисква ли правото на ЕС националните съдилища да осигурят средство за защита, засягащо във възможно най-малка степен заложената в правото на ЕС съответна свобода, или е достатъчно националните съдилища да осигурят средство за защита, което, при все че е пропорционално, се отклонява от съществуващото национално право във възможно най-минимална степен;

                                          iii)

                                          какъв период за вноските е необходим; и

                                          iv)

                                          в противоречие ли е с правото на ЕС средство за защита, включващо погасителен план, в който вноските стават изискуеми преди датата, на която споровете между страните са окончателно решени, т.е. трябва ли падежите на вноските да бъдат за бъдещ период?


title: Дело C-708/20: Преюдициално запитване от County Court at Birkenhead (Обединено кралство), постъпило на 30 декември 2020 г. — BT/Seguros Catalana Occidente, EB

text:
               29.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/21

      Преюдициално запитване от County Court at Birkenhead (Обединено кралство), постъпило на 30 декември 2020 г. — BT/Seguros Catalana Occidente, EB
      (Дело C-708/20)
      (2021/C 110/22)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      County Court at Birkenhead

         Страни в главното производство

         Ищец: BT

         Ответници: Seguros Catalana Occidente, EB

         Преюдициални въпроси

                  а)

                  Изисква ли член 13, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 (1) фактическото основание, на което увредената страна се позовава в иска срещу притежателя на полицата/застрахования, да включва въпрос във връзка със застраховане?

                  б)

                  При утвърдителен отговор на въпроса по буква а), за да се приеме, че искът на увредената страна е във връзка със застраховане, достатъчно ли е искът, който възнамерява да предяви срещу притежателя на полицата/застрахования, да произтича от същите фактически обстоятелства и да е предявен в рамките на същото дело като предявения срещу застрахователя пряк иск, дори и фактическото основание на спора между увредената страна и притежателя на полицата/застрахования да няма връзка със застраховане?

                  в)

                  Освен това и при условията на евентуалност, при утвърдителен отговор на въпроса по буква а), за да се приеме, че искът на увредената страна е във връзка със застраховане, достатъчно ли е между застрахователя и увредената страна да има спор относно валидността или действието на застрахователната полица?

                  г)

                  При отрицателен отговор на въпроса по буква а) достатъчно ли е привличането на притежателя на полицата/застрахования в производството по прекия иск срещу застрахователя да бъде разрешено от правото, приложимо към прекия иск срещу застрахователя?

         (1)  Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (OВ L 351, 2012 г., стр. 1).


title: Дело C-709/20: Преюдициално запитване от Appeal Tribunal for Northern Ireland (Обединено кралство), постъпило на 30 декември 2020 г. — CG/Department for Communities in Northern Ireland

text:
               29.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/22

      Преюдициално запитване от Appeal Tribunal for Northern Ireland (Обединено кралство), постъпило на 30 декември 2020 г. — CG/Department for Communities in Northern Ireland
      (Дело C-709/20)
      (2021/C 110/23)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Appeal Tribunal (Northern Ireland)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: CG

         Ответник: Department for Communities in Northern Ireland

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Представлява ли член 9, параграф 3, буква c), подточка i) от Правилника за универсалния кредит (Северна Ирландия) от 2016 г., добавен с Правилника за социалното осигуряване (Свързани с дохода обезщетения) (Осъвременяване и изменение) (Напускане на ЕС) (Северна Ирландия) от 2019 г., който изключва от кръга лица с право на социалноосигурителни обезщетения гражданите на Съюза, които имат право на пребиваване (временно разрешение за пребиваване) съгласно националното право [в случая „временен статут на уседналост“ по Приложение ЕС от Имиграционния правилник на Обединеното кралство], неправомерна (пряка или непряка) дискриминация по смисъла на член 18 от Договора за функционирането на Европейския съюз и противоречи ли на задълженията на Обединеното кралство съгласно European Communities Act 1972 (Закона за Европейските общности от 1972 г.)?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос и ако се приеме, че член 9, параграф 3, буква c), подточка i) от Правилника за универсалния кредит (Северна Ирландия) от 2016 г. е непряко дискриминационен, обоснован ли е член 9, параграф 3, буква c), подточка i) от Правилника за универсалния кредит (Северна Ирландия) от 2016 г. съгласно член 18 от Договора за функционирането на Европейския съюз и противоречи ли на задълженията на Обединеното кралство съгласно Закона за Европейските общности от 1972 г.?


title: Дело C-716/20: Преюдициално запитване от Supremo Tribunal de Justiça (Португалия), постъпило на 31 декември 2020 г. — RTL Television GmbH/Grupo Pestana S.G.P.S., S.A., SALVOR — Sociedade de Investimento Hoteleiro, S.A.

text:
               29.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/23

      Преюдициално запитване от Supremo Tribunal de Justiça (Португалия), постъпило на 31 декември 2020 г. — RTL Television GmbH/Grupo Pestana S.G.P.S., S.A., SALVOR — Sociedade de Investimento Hoteleiro, S.A.
      (Дело C-716/20)
      (2021/C 110/24)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Supremo Tribunal de Justiça

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: RTL Television GmbH

         Ответници: Grupo Pestana S.G.P.S., S.A., SALVOR — Sociedade de Investimento Hoteleiro, S.A.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли понятието „кабелно препредаване“, съдържащо се в член 1, параграф 3 от Директива 93/83/ЕИО (1) на Съвета от 27 септември 1993 г. да се тълкува в смисъл, че обхваща не само едновременното излъчване от излъчваща организация на емисия на друг излъчващ оператор, но и публичното разпространение чрез кабел, осъществявано едновременно и без съкращения на първична емисия на телевизионни и радиопрограми, предназначени за приемане от публика (независимо дали лицето, което извършва публичното разпространение, е излъчваща организация)?

                  2)

                  Представлява ли едновременното разпространение на емисиите на телевизионен канал, разпространявани чрез спътник през различни телевизионни апарати, инсталирани в хотелски стаи чрез коаксиален кабел, препредаване на посочени емисии, попадащо в обхвата на понятието, съдържащо се в член 1, параграф 3 от Директива 93/83 на Съвета от 27 септември 1993 г.?

         (1)  Директива 93/83/ЕИО на Съвета от 27 септември 1993 година относно координирането на някои правила, отнасящи се до авторското право и сродните му права, приложими към спътниковото излъчване и кабелното препредаване (ОВ L 248, 1993 г., стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 134).


title: Дело C-6/21 P: Жалба, подадена на 7 януари 2021 г. от Федерална република Германия срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 28 октомври 2020 г. по дело T-594/18, Pharma Mar/Комисия

text:
               29.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/23

      Жалба, подадена на 7 януари 2021 г. от Федерална република Германия срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 28 октомври 2020 г. по дело T-594/18, Pharma Mar/Комисия
      (Дело C-6/21 P)
      (2021/C 110/25)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: S. Heimerl, J. Möller)

         Други страни в производството: Pharma Mar, SA, Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени съдебното решение на Общия съд на Европейския съюз от 28 октомври 2020 г., постановено по дело T-594/18, Pharma Mar/Комисия,

                  —

                  да потвърди Решение за изпълнение C(2018) 4831 окончателен на Комисията от 17 юли 2018 г., с което се отказва издаване на разрешение за търговия с „Aplidin — плитидепсин“, лекарствен продукт за хуманна употреба, съгласно Регламент (EО) № 726/2004 (1) на Европейския парламент и на Съвета, и да отхвърли жалбата,

                  —

                  при условията на евентуалност да върне делото на Общия съд за ново разглеждане, както и

                  —

                  да осъди жалбоподателя да заплати съдебните разноски в производствата пред Съда и пред Общия съд.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят счита, че Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, първо, тъй като изтълкувал и приложил неправилно точка 3.2.2 от политиката на EMA относно разглеждането на конкуриращи се интереси от 6 октомври 2016 г. (2) (наричана по-нататък „политиката на EMA“). По този начин Общият съд се основал неправилно на презумпцията, че университетската болница, в която работили двамата експерти, е фармацевтично предприятие по смисъла на точка 3.2.2 от политиката на EMA.

         Второ, Общият съд преценил неправилно разпределянето на тежестта на доказване. По-специално, било погрешно да се презумира, че Комисията трябвало да представи доказателства, че центърът за клетъчна терапия е отделен субект в рамките на университетската болница и следователно не е под неин контрол, за да се разсее така създаденото съмнение. Напротив, жалбоподателят трябвало да докаже, че центърът на клетъчната терапия в действителност се намира под контрола на университетската болница.

         Трето, Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като тълкувал и приложил неправилно точка 4.2.1.2 от политиката на EMA относно така наречените конкурентни продукти. От една страна, Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като взел предвид дейността на втория експерт, що се отнася до някои конкурентни продукти, а от друга страна, приел погрешно в рамките на своята неправилна преценка на доказателствата, че на пазара съществуват само малко и дори не съществуват алтернативни лекарствени продукти за лечението на мултиплен миелом.

         Четвърто, Общият съд допуснал грешка при прилагането на правото, като не приел, че участието на втория експерт в научно-консултативната група по онкология не е имало решаващо въздействие върху протичането или изхода на производството.

         (1)  Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата (ОВ L 136, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 44, стр. 83).

         (2)  EMA, Политика на Европейската агенция по лекарствата относно разглеждането на конкуриращи се интереси на членовете и експертите на научните комитети, 6 октомври 2016 г., EMA/626261/2014, Rev. 1.


title: Дело C-43/21: Преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud (Чешка република), постъпило на 27 януари 2021 г. — FCC Česká republika s.r.o.

text:
               29.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/25

      Преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud (Чешка република), постъпило на 27 януари 2021 г. — FCC Česká republika s.r.o.
      (Дело C-43/21)
      (2021/C 110/27)
      Език на производството: чешки

         Запитваща юрисдикция

      Nejvyšší správní soud (Чешка република)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател в касационното производство: FCC Česká republika s.r.o.

         Насрещна страна в касационното производство: Městská část Praha-Ďáblice, Spolek pro Ďáblice

         при участието на: Ministerstvo životního prostředí

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 3, точка 9 от Директива 2010/75/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 година относно емисиите от промишлеността (комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването) (1) да се тълкува в смисъл, че понятието „съществена промяна“ на инсталация означава също удължаване на периода на депониране на отпадъци в депо за отпадъци, дори ако едновременно с това не се променят одобрените максимални размери на депото или допустимият му общ капацитет?

         (1)  ОВ L 334, 2010 г., стр. 17.


title: Дело T-585/18: Решение на Общия съд от 10 февруари 2021 г. — Şanli/Съвет (Обща външна политика и политика за сигурност — Ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания — Замразяване на финансови средства — Списък на лицата, групите и образуванията, по отношение на които се прилага замразяването на финансови средства и на икономически ресурси — Запазване на името на жалбоподателя в списъка — Жалба за отмяна и искане за обезщетение — Неспазване на изискванията за форма — Член 76, буква г) от Процедурния правилник — Недопустимост)

text:
               29.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/26

      Решение на Общия съд от 10 февруари 2021 г. — Şanli/Съвет
      (Дело T-585/18) (1)

      (Обща външна политика и политика за сигурност - Ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания - Замразяване на финансови средства - Списък на лицата, групите и образуванията, по отношение на които се прилага замразяването на финансови средства и на икономически ресурси - Запазване на името на жалбоподателя в списъка - Жалба за отмяна и искане за обезщетение - Неспазване на изискванията за форма - Член 76, буква г) от Процедурния правилник - Недопустимост)
      (2021/C 110/28)
      Език на производството: нидерландски

         Страни

         Жалбоподател: Dalokay Şanli (Ротердам, Нидерландия) (представители: D. Gürses и J. M. Langenberg, адвокати)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: S. Van Overmeire и B. Driessen)

         Предмет

      От една страна, искане на основание на член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ОВППС) 2018/1084 на Съвета от 30 юли 2018 година за актуализиране на списъка на лицата, групите и образуванията, по отношение на които се прилагат членове 2, 3 и 4 от Обща позиция 2001/931/ОВППС за прилагането на специални мерки за борба с тероризма, и за отмяна на Решение (ОВППС) 2018/475 (OВ L 194, 2018 г., стр. 144) и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1071 на Съвета от 30 юли 2018 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/468 (OВ L 194, 2018 ., стp. 23) в частта им, в която се отнасят до жалбоподателя и от друга страна, искане на основание на член 268 ДФЕС за обезщетение на вредите, претърпени вследствие на незаконосъобразността на тези актове

         Диспозитив

                  1.

                  Отхвърля жалбата като недопустима.

                  1)

                  Осъжда г-н Dalokay Şanli да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 436, 3.12.2018 г.


title: Дело T-130/19: Решение на Общия съд от 10 февруари 2021 г. — Spadafora/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Обявление за свободна длъжност — Длъжност началник на отдел — Отхвърляне на кандидатурата — Служители на средно управленско равнище — Принцип на безпристрастност — Отговорност)

text:
               29.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/26

      Решение на Общия съд от 10 февруари 2021 г. — Spadafora/Комисия
      (Дело T-130/19) (1)

      (Публична служба - Длъжностни лица - Обявление за свободна длъжност - Длъжност началник на отдел - Отхвърляне на кандидатурата - Служители на средно управленско равнище - Принцип на безпристрастност - Отговорност)
      (2021/C 110/29)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Sergio Spadafora (представител: G. Belotti, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: B. Mongin и T. Bohr, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: CC (представител: S. Orlandi, avocat)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС, от една страна, за отмяна на решението на Европейската служба за борба с измамите (OLAF) от 18 май 2018 г., с което CC е назначена за началник на отдел [поверително] в дирекция [поверително], и, от друга страна, за осъждане на Комисията да обезщети имуществените и неимуществените вреди, които жалбоподателят твърди, че е претърпял вследствие на това решение

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда г-н Sergio Spadafora да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Европейската комисия и на CC.

         (1)  ОВ C 139, 15.4.2019 г.


title: Дело T-157/19: Решение на Общия съд от 10 февруари 2021 г. — Şanli/Съвет (Обща външна политика и политика за сигурност — Ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания — Замразяване на финансови средства — Списък на лицата, групите и образуванията, по отношение на които се прилага замразяването на финансови средства и на икономически ресурси — Запазване на името на жалбоподателя в списъка — Задължение за мотивиране)

text:
               29.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/27

      Решение на Общия съд от 10 февруари 2021 г. — Şanli/Съвет
      (Дело T-157/19) (1)

      (Обща външна политика и политика за сигурност - Ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания - Замразяване на финансови средства - Списък на лицата, групите и образуванията, по отношение на които се прилага замразяването на финансови средства и на икономически ресурси - Запазване на името на жалбоподателя в списъка - Задължение за мотивиране)
      (2021/C 110/30)
      Език на производството: нидерландски

         Страни

         Жалбоподател: Dalokay Şanli (Ротердам, Нидерландия) (представители: D. Gürses и J. M. Langenberg, адвокати)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: S. Van Overmeire и B. Driessen)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Кралство Нидерландия (представители: M. Bulterman, J. Langer и J. Hoogveld)

         Предмет

      От една страна, искане на основание на член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ОВППС) 2019/25 на Съвета от 8 януари 2019 година за изменение и актуализиране на списъка на лицата, групите и образуванията, по отношение на които се прилагат членове 2, 3 и 4 от Обща позиция 2001/931/ОВППС за прилагането на специални мерки за борба с тероризма, и за отмяна на Решение (ОВППС) 2018/1084 (OВ L 6, 2019 г., стр. 6) и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/24 на Съвета от 8 януари 2019 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1071 (OB L 6, 2019г., стр. 2) в частта им, в която се отнасят до жалбоподателя и от друга страна, искане на основание на член 268 ДФЕС за обезщетение на вредите, претърпени вследствие на незаконосъобразността на тези актове

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя в частта им, в която се отнасят до г-н Dalokay Şanli, Решение (ОВППС) 2019/25 на Съвета от 8 януари 2019 година за изменение и актуализиране на списъка на лицата, групите и образуванията, по отношение на които се прилагат членове 2, 3 и 4 от Обща позиция 2001/931/ОВППС за прилагането на специални мерки за борба с тероризма, и за отмяна на Решение (ОВППС) 2018/1084 и Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/24 на Съвета от 8 януари 2019 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1071.

                  2)

                  Отхвърля исканията в останалата им част.

                  3)

                  Осъжда Съвета на Европейския съюз да понесе освен направените от него съдебни разноски и тези на г-н Şanli.

                  4)

                  Кралство Нидерландия понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 172, 20.5.2019 г.


title: Дело T-98/20: Решение на Общия съд от 10 февруари 2021 г. — Biochange Group/EUIPO — mysuperbrand (medical beauty research) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Европейския съюз „medical beauty research“ — Абсолютни основания за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Липса на отличителен характер — Член 7,параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент 2017/1001) — Разглеждане на фактите — Член 95, параграф 1 от Регламент 2017/1001)

text:
               29.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/28

      Решение на Общия съд от 10 февруари 2021 г. — Biochange Group/EUIPO — mysuperbrand (medical beauty research)
      (Дело T-98/20) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Европейския съюз „medical beauty research“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001) - Липса на отличителен характер - Член 7,параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент 2017/1001) - Разглеждане на фактите - Член 95, параграф 1 от Регламент 2017/1001)
      (2021/C 110/31)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Biochange Group GmbH (Бад Шлема, Германия) (представител: C. König, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Walicka)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Mysuperbrand GmbH, по-рано Laubender GmbH (Виена, Австрия) (представител: M. Woller, avocat)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 8 ноември 2019 г. (преписка R 114/2019-2), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Laubender и Biochange Group

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решението на втори апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 8 ноември 2019 г. (преписка R 114/2019-2) в частта относно стоките „бебешки храни“, които спадат към клас 5 по смисъла на ревизираната и изменена Ницска спогодба относно Международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марки от 15 юни 1957 г.

                  2)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                  Осъжда Biochange Group GmbH, EUIPO и Myrebrand GmbH да понесат направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 114, 6.4.2020 г.


title: Дело T-153/20: Решение на Общия съд от 10 февруари 2021 г. — Bachmann/EUIPO (LIGHTYOGA) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „LIGHTYOGA“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               29.3.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 110/29

      Решение на Общия съд от 10 февруари 2021 г. — Bachmann/EUIPO (LIGHTYOGA)
      (Дело T-153/20) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „LIGHTYOGA“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2021/C 110/32)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Gabriele Bachmann (Бад Грьоненбах, Германия) (представител: C. Weil, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Fischer)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 16 декември 2019 г. (преписка R 2346/2019-2), свързано със заявка за регистрация на словния знак „LIGHTYOGA“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Gabriele Bachmann да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 191, 8.6.2020 г.