title: Дело C-30/15 P: Жалба, подадена на 27 януари 2015 г. от Simba Toys GmbH & Co. KG срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 25 ноември 2014 г. по дело T-450/09 — Simba Toys GmbH & Co. KG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

text:
               27.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/29

         Жалба, подадена на 27 януари 2015 г. от Simba Toys GmbH & Co. KG срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 25 ноември 2014 г. по дело T-450/09 — Simba Toys GmbH & Co. KG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-30/15 P)
   (2015/C 138/41)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Simba Toys GmbH & Co. KG (представител: O. Ruhl, Rechtsanwalt)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Seven Towns Limited

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд на Европейския съюз от 25 ноември 2014 г. по дело T-450/09 Simba Toys GmbH & Co. KG/СХВП — Seven Towns Limited;

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) oт 1 септември 2009 г. (преписка 1526/2008-2);

               —

               да осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) и Seven Towns Limited да заплатят разноските в производството по обжалване пред Съда и тези в първоинстанционното производство пред Общия съд.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят повдига шест основания за обжалване: Първото основание за обжалване е нарушение на член 7, параграф 1, буква д), точка ii) oт Регламент № 40/94 (1). Второто основание за обжалване е нарушение на член 7, параграф 1, буква д), точка i) oт Регламент № 40/94. Третото основание за обжалване е нарушение на член 7, параграф 1, буква д), точка iii) oт Регламент № 40/94. Четвъртото основание за обжалване е нарушение на член 7, параграф 1, буква б) oт Регламент № 40/94. Петото основание за обжалване е нарушение на член 7, параграф 1, буква в) oт Регламент № 40/94. Шестото основание за обжалване е нарушение на член 76, параграф 1 oт Регламент № 207/2009 (2).
   Първото основание за обжалване е разделено на единадесет части: неправилно изискване за „точно разбиране“; неправилно пренебрегване на продукти, намиращи се вече на пазара; изводи относно оповестяване на изображението на марката, основани на изопачаване на факти и доказателства; твърде тясно тълкуване на критерия „техническа функция“; пренебрегване на липсата на произволни съществени характеристики; неправилно разглеждане на обществения интерес; неправилна правна преценка на относимостта на липсата на алтернативни форми; изводи за алтернативни форми, основани на изопачаване на факти и доказателства; неправилни правни стандарти по отношение на причините и резултата от техническата функция; неотносимост на възможността за наличие на кубове без видими линии; неправилен извод от твърдението за липса на технически характер на една от подкатегориите стоки за липса на технически характер на всички останали стоки, за които марката е регистрирана.
   Второто основание за обжалване се състои от една част: неправилно пренебрегване на факта, че съществените характеристики са функционални.
   Третото основание за обжалване се състои от една част: неправилно пренебрегване на факта, че съществените характеристики придават съществена стойност на продукта.
   Четвъртото основание за обжалване е разделено на единадесет части: неправилна правна преценка на тежестта на доказване; неправилен анализ на индивидуалните характеристики на оспорената марка; неправилно пренебрегване на индивидуалните технически характеристики; неправилно позоваване само на норми от съответния сектор; неправилен критерий за „спонтанно“; неправилен извод от твърдяната отличителност на една подкатегория от стоки за отличителност спрямо всички останали стоки, за които марката е регистрирана; неправилно приложение на критерия за „най-вероятна форма“; отричане на магическия куб като най-вероятната форма въз основа на изопачаване на фактите и доказателствата; неправилна преценка на отличителността само от перспективата на потребителя; неправилен отказ да се разгледат специфични продукти, намиращи се към настоящия момент на пазара; неправилни стандарти за относимостта на продукти, намиращи се вече на пазара.
   Петото основание за обжалване е разделено на осем части: неправилно изискване за „недвусмислено“; неправилно изискване за „спонтанно“; неправилно тълкуване на критерия „пряка и конкретна връзка“; неправилен анализ на описателния характер само с оглед на общата формулировка за стоки; неправилно определение на съответните потребители; неправилна преценка на знанието на потребителите; неправилно пренебрегване на бъдещото развитие; неправилна преценка на обществения интерес чрез неправилно позоваване на алтернативни форми.
   Шестото основание за обжалване се състои от една част: неправилно установени факти без да се вземат предвид доказателствата.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (OВ L 11, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).

      (2)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (OВ L 78, стp. 1).


title: Дело C-364/11: Преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Bíróság (Унгария) на 11 юли 2011 г. — Mostafa Abed El Karem El Kott и др./Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal, Върховен комисариат за бежанците при Организацията на обединените нации

text:
               26.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/7

         Преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Bíróság (Унгария) на 11 юли 2011 г. — Mostafa Abed El Karem El Kott и др./Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal, Върховен комисариат за бежанците при Организацията на обединените нации
   (Дело C-364/11)
   2011/C 347/10
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Fővárosi Bíróság

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Mostafa Abed El Karem El Kott, Chadi Amin A Radi, Kamel Ismail Hazem

      Ответници: Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal, Върховен комисариат за бежанците при Организацията на обединените нации

      Преюдициални въпроси

   За целите на член 12, параграф 1, буква а) от Директива 2004/83 (1)

               1.

               възможността за възползване от режима на директивата предполага ли признаване на статута на бежанец или на която и да е от двете форми на защита, включени в приложното поле на директивата (статут на бежанец и признаване на субсидиарна закрила) в зависимост от избора на държавата членка, или не предполага автоматично никоя от тези форми, а означава единствено принадлежност към приложното поле на директивата спрямо лицата?

               2.

               прекратяването на закрилата или на помощта на организацията предполага ли наличие на някое от следните обстоятелства: пребиваване на лицето, което има право на подобна закрила или помощ, извън зоната на действие на организацията, прекратяване на дейността на организацията, невъзможност организацията вече да предоставя на съответното лице закрилата или помощта или евентуално независеща от волята на това лице пречка в следствие от легитимна и обективна причина, поради която то не може да получи закрилата или помощта?

      (1)  Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила (ОВ L 304, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 52).


title: Дело T-94/10: Решение на Общия съд от 7 март 2013 г. — Rütgers Germany и др./ECHA (REACH — Идентифициране на антраценовото масло като пораждащо сериозно безпокойство вещество — Жалба за отмяна — Акт, подлежащ на обжалване — Подзаконов акт, който не включва мерки за изпълнение — Пряко засягане — Допустимост — Равно третиране — Пропорционалност)

text:
               20.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 114/30

         Решение на Общия съд от 7 март 2013 г. — Rütgers Germany и др./ECHA
   (Дело T-94/10) (1)

   (REACH - Идентифициране на антраценовото масло като пораждащо сериозно безпокойство вещество - Жалба за отмяна - Акт, подлежащ на обжалване - Подзаконов акт, който не включва мерки за изпълнение - Пряко засягане - Допустимост - Равно третиране - Пропорционалност)
   2013/C 114/47
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Rütgers Germany GmbH (Castrop-Rauxel, Германия), Rütgers Belgium NV (Zelzate, Белгия), Deza, a.s. (Valašske Meziříčí, Чешка република), Industrial Química del Nalón, SA (Oviedo, Испания) и Bilbaína de Alquitranes, SA (Luchana-Baracaldo, Испания) (представители: първоначално K. Van Maldegem, R. Cana, avocats, и P. Sellar, solicitor, впоследствие K. Van Maldegem и R. Cana)

      Ответник: Европейска агенция по химикалите (ECHA) (представители: M. Heikkilä и W. Broere, подпомагани от J. Stuyck, avocat)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на публикуваното на 13 януари 2010 г. решение на ECHA, с което в съответствие с член 59 от Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ L 396, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3 и поправки в L 36/84 от 5.2.2009 г. и L 118/89 от 12.5.2010 г.) антраценовото масло (ЕО № 292-602-7) е идентифицирано като вещество, отговарящо на критериите по член 57 от посочения регламент

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA и Bilbaína de Alquitranes, SA да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 113, 1.5.2010 г.


title: Дело T-536/14: Жалба, подадена на 16 юли 2014 г.  — Sheraton International IP/СХВП — Staywell Hospitality Group (PARK REGIS)

text:
               29.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 339/20

         Жалба, подадена на 16 юли 2014 г. — Sheraton International IP/СХВП — Staywell Hospitality Group (PARK REGIS)
   (Дело T-536/14)
   2014/C 339/24
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Sheraton International IP LLC (Стамфорд, Съединени американски щати) (представител: E. Armijo Chávarri, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Staywell Hospitality Group Pty Ltd (Сидни, Австралия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на пети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 30 април 2014 г., постановено по съединени преписки R 240/2013-5 и R 303/2013-5,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, съдържаща словните елементи „PARK REGIS“, за услуги от класове 35, 36 и 43 — заявка за регистрация на марка на Общността № 9 4 88  933

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: регистрации на марка на Общността, международни регистрации и общоизвестна марка „ST REGIS“

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението частично

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността


title: Дело C-119/05: Решение на Съда (голям състав) от 18 юли 2007 г. (преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato — Италия) — Ministero dell'Industria, del Commercio et dell'Artigianato/Lucchini Siderurgica SpA (Държавни помощи — ЕОВС — Стоманодобивна промишленост — Помощ, обявена за несъвместима с общия пазар — Възстановяване — Сила на пресъдено нещо на решение на национална юрисдикция)

text:
               8.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/3

         Решение на Съда (голям състав) от 18 юли 2007 г. (преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato — Италия) — Ministero dell'Industria, del Commercio et dell'Artigianato/Lucchini Siderurgica SpA
   (Дело C-119/05) (1)

   (Държавни помощи - ЕОВС - Стоманодобивна промишленост - Помощ, обявена за несъвместима с общия пазар - Възстановяване - Сила на пресъдено нещо на решение на национална юрисдикция)
   (2007/C 211/04)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Consiglio di Stato
   Страни в главното производство

      Ищец: Ministero dell'Industria, del Commercio et dell'Artigianato

      Ответник: Lucchini Siderurgica SpA
   Предмет
   Преюдициално запитване — Consiglio di Stato — Възстановяване на държавна помощ, обявена за несъвместима с общия пазар и противоречаща на Решение № 3484/85/ЕОВС на Комисията от 27 ноември 1985 г. за установяване на правила на Общността за помощите за стоманодобивната промишленост (ОВ L 340, стр. 1 — Задължение на държавата-членка да събере обратно сумата на държавната помощ въпреки съдебно решение в обратния смисъл, ползващо се със сила на пресъдено нещо
   Диспозитив
   Общностното право се противопоставя на прилагането на разпоредба на националното право, която урежда принципа на сила на пресъдено нещо, като член 2909 от италианския Граждански кодекс (Codice civile), доколкото прилагането й възпрепятства възстановяването на държавна помощ, отпусната в нарушение на общностното право и чиято несъвместимост с общия пазар е установена с решение на Комисията на Европейските общности, което е станало окончателно.

      (1)  ОВ C 132, 28.5.2005 г.


title: Дело T-495/07: Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — PROAS/Комисия (Конкуренция — Картели — Испански пазар на „проникващ битум“ — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО — Годишни споразумения за разпределение на пазара и съгласуване на цените — Превод на изложението на възраженията — Изчисляване на размера на глобата — Разумен срок — Сила на пресъдено нещо)

text:
               16.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 336/14

         Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — PROAS/Комисия
   (Дело T-495/07) (1)

   (Конкуренция - Картели - Испански пазар на „проникващ битум“ - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Годишни споразумения за разпределение на пазара и съгласуване на цените - Превод на изложението на възраженията - Изчисляване на размера на глобата - Разумен срок - Сила на пресъдено нещо)
   2013/C 336/27
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Productos Asfálticos (PROAS), SA (Мадрид, Испания) (представители: първоначално C. Fernández Vicién, A. Pereda Miquel и P. Carmona Botana, впоследствие C. Fernández Vicién et A. Pereda Miquel и накрая C. Fernández Vicién, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre, първоначално подпомаган от J. Rivas Andrés, avocat, и от M. Heenan Bróna, solicitor, впоследствие от J. Rivas Andrés и J. Gutiérrez Gisbert, avocats, и накрая от J. Rivas Andrés)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2007) 4441 окончателен на Комисията от 3 октомври 2007 година по процедура за прилагане на член 81 ЕО (преписка COMP/387.10 — Битум (Испания), както и искане за намаляване на размера на наложената на жалбоподателя с това решение глоба

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Отхвърля исканията на Комисията за увеличаване на размера на глобата.

               3.

               Осъжда Productos Asfálticos (PROAS), SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 64, 8.3.2008 г.


title: Дело T-467/07: Жалба, подадена на 21 декември 2007 г. — Du Pont de Nemours (Франция) и др./Комисия

text:
               23.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/52

         Жалба, подадена на 21 декември 2007 г. — Du Pont de Nemours (Франция) и др./Комисия
   (Дело T-467/07)
   (2008/C 51/96)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподатели: Du Pont de Nemours (Франция) SAS (Puteaux, Франция), Du Pont Portugal — Serviços, sociedade unipessoal, Ld.a (Лисабон, Португалия), Du Pont Ibérica SL (Барселона, Испания), E.I. du Pont de Nemours & Co (Wilmington, Съединени американски щати), Du Pont de Nemours Italiana SRL (Милано, Италия), Du Pont De Nemours (Nederland) BV (Dordrecht, Нидерландия), Du Pont de Nemours (Deutschland) GmbH (Bad Homburg v.d. Höhe, Германия), DuPont Poland sp. z o. o. (Варшава, Полша), DuPont Romania SRL (Букурещ, Румъния), DuPont International Operations SARL (Le Grand Saconnex, Швейцария), Du Pont de Nemours International SA (Le Grand Saconnex, Швейцария), DuPont Solutions (France) SAS (Puteaux, Франция), Du Pont Agro Hellas AE (Halandri, Гърция) (представители: D. Waelbroeck и I. Antypas, lawyers)

      Ответник: Комисия на Европейските общости
   Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени Решение на Комисията от 19 септември 2007 година за невключване на метомил в приложение I към Директива 91/414/ЕИО на Съвета и за оттегляне на разрешенията за продукти за растителна защита, съдържащи това вещество,

               —

               да се осъди Общността, представлявана в настоящия случай от Комисията, да поправи вредите, претърпени от жалбоподателите вследствие на обжалваното решение и да се определи размерът на обезщетението за вредите, претърпени от жалбоподателите, понастоящем оценени на приблизително 52,5 милиона EUR, или друга сума, която съответства на претърпените вреди или вредите, които жалбоподателите ще претърпят, така както бъдат доказани впоследствие от тях в хода на настоящото производство, по-специално, за да се вземат надлежно предвид бъдещите вреди,

               —

               при условията на евентуалност, да се постанови страните да представят пред Първоинстанционния съд, в разумен срок от датата на постановяване на решението, данни относно размера на обезщетението, определено по споразумение между страните или, при липса на споразумение, да постанови страните да представят пред Първоинстанционния съд в същия срок становищата си с подробни данни,

               —

               да се постанови заплащането на лихва върху дължимата сума в размер на определения към съответния момент от Европейската централна банка лихвен процент за основни операции по рефинансиране плюс два процентни пункта или друг подходящ лихвен процент, определен от Първоинстанционния съд, от датата на постановяване на решението на Първоинстанционния съд до действителното й плащане,

               —

               да се осъди ответникът да заплати разноските и разходите за настоящото съдебно производство.

         Правни основания и основни доводи
   Директива 91/414/ЕИО на Съвета относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (1) предвижда, че държавите-членки издават разрешение за продукти за растителна защита, само ако активните им вещества са включени в приложение I и всички условия, посочени в него, са изпълнени. Жалбоподателите искат отмяна на Решение 2007/628/ЕО на Комисията от 19 септември 2007 година за невключване на метомил в приложение I към Директива 91/414/ЕИО на Съвета и за оттегляне на разрешенията за продукти за растителна защита, съдържащи това вещество (2). Освен това жалбоподателите искат обезщетение за претендираните вреди, причинени от обжалваното решение.
   В подкрепа на жалбата за отмяна жалбоподателите твърдят, че обжалваното решение е прието въз основа на непълна и очевидно неправилна оценка за риска на метомила, тъй като Комисията не взела предвид информацията, която е била на нейно разположение от септември 2005 г.
   Жалбоподателите твърдят, че Комисията е злоупотребила с властта си и е нарушила разпоредбите на Директива 91/414/ЕИО и принципите на пропорционалност, добро управление, правна сигурност, оправдани правни очаквания и забрана за дискриминация, както и правото на жалбоподателите да бъдат изслушани и задължението за мотивиране.

      (1)  Директива 91/414/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (OВ L 230, 1991 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 10, стр. 30).

      (2)  OВ L 255, 2007 г., стр. 40.


title: Дело T-70/15: Решение на Общия съд от 30 септември 2016 г. — Trajektna luka Split/Комисия (Конкуренция — Злоупотреба с господстващо положение — Решение, с което се установява нарушение на член 102 ДФЕС — Определяне от пристанищната администрация в Сплит на максимални равнища на тарифите за пристанищни услуги за вътрешен трафик — Отхвърляне на жалба — Разглеждане на случая от орган по конкуренция на държава членка — Липса на интерес за Съюза)

text:
               14.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 419/37

         Решение на Общия съд от 30 септември 2016 г. — Trajektna luka Split/Комисия
   (Дело T-70/15) (1)

   ((Конкуренция - Злоупотреба с господстващо положение - Решение, с което се установява нарушение на член 102 ДФЕС - Определяне от пристанищната администрация в Сплит на максимални равнища на тарифите за пристанищни услуги за вътрешен трафик - Отхвърляне на жалба - Разглеждане на случая от орган по конкуренция на държава членка - Липса на интерес за Съюза))
   (2016/C 419/47)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Trajektna luka Split d.d. (Сплит, Хърватия) (представители: M. Bauer, H.-J. Freund и S. Hankiewicz, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: C. Giolito, C. Urraca Caviedes и I. Zaloguin)

      Предмет

   Жалба по член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C(2014) 9236 окончателен на Комисията от 28 ноември 2014 г., с което се отхвърля подадената от жалбоподателя жалба, съдържаща твърдения за извършени нарушения на член 102 ДФЕС от пристанищната администрация в Сплит или на членове 102 ДФЕС и 106 ДФЕС от Република Хърватия или пристанищната администрация в Сплит (преписка AT.40199 — Пристанище Сплит)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Trajektna luka Split d.d. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 118, 13.4.2015 г.


title: Дело C-25/07: Решение на Съда (първи състав) от 10 юли 2008 г. (преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu — Република Полша) — Alicja Sosnowska/Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu (ДДС — Директиви 67/227/ЕИО и 77/388/ЕИО — Национално законодателство, с което се определят редът и условията за възстановяване на надвнесено ДДС — Принципи на данъчен неутралитет и на пропорционалност — Специални мерки за дерогация)

text:
               11.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/3

         Решение на Съда (първи състав) от 10 юли 2008 г. (преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu — Република Полша) — Alicja Sosnowska/Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu
   (Дело C-25/07) (1)

   (ДДС - Директиви 67/227/ЕИО и 77/388/ЕИО - Национално законодателство, с което се определят редът и условията за възстановяване на надвнесено ДДС - Принципи на данъчен неутралитет и на пропорционалност - Специални мерки за дерогация)
   (2008/C 260/04)
   Език на производството: полски
   Препращаща юрисдикция
   Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu
   Страни в главното производство

      Ищец: Alicja Sosnowska

      Ответник: Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu
   Предмет
   Преюдициално запитване - Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu — Тълкуване на член 5, трета алинея ЕО, на член 2 от Директива 67/227/ЕИО на Съвета от 11 април 1967 година за хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъка върху оборота (ОВ 71, 1967 г., стр. 1301), както и на член 18, параграф 4 и на член 27, параграф 1 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — Обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Национална правна уредба в областта на данъка върху оборота, която предвижда по-малко благоприятни ред и условия относно срока за възстановяване на надвнесеното, за данъчнозадължени лица, които започват да осъществяват облагаеми доставки и са регистрирани като данъчнозадължени лица, осъществяващи вътреобщностни доставки — Принципи на данъчен неутралитет и на пропорционалност
   Диспозитив

               1.

               Член 18, параграф 4 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 2005/92/ЕО на Съвета от 12 декември 2005 година, и принципът на пропорционалност не допускат национална правна уредба като разглежданата по главното производство, която с цел да позволи необходимите проверки за предотвратяване на данъчните измами и избягване на данъци удължава от 60 на 180 дни, считано от датата на подаване на декларацията по данък върху добавената стойност от данъчнозадълженото лице, срока, с който националната данъчна администрация разполага, за да възстанови на дадена категория данъчнозадължени лица надвнесения данък върху добавената стойност, освен ако същите предоставят обезпечение в размер на 250 000 PLN.

               2.

               Разпоредби като разглежданите по главното производство не представляват „специални мерки за дерогация“, с които се цели предотвратяване на определени данъчни измами или избягване на данъци по смисъла на член 27, параграф 1 от Шеста директива 77/388, изменена с Директива 2005/92.

      (1)  ОВ C 69 от 24.3.2008 г.


title: Дело T-359/17: Жалба, подадена на 7 юни 2017 г. — Aldo Supermarkets/EUIPO — Aldi Einkauf (ALDI)

text:
               31.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 249/41

         Жалба, подадена на 7 юни 2017 г. — Aldo Supermarkets/EUIPO — Aldi Einkauf (ALDI)
   (Дело T-359/17)
   (2017/C 249/56)
   Език на жалбата: френски

      Страни

      Жалбоподател: Aldo Supermarkets (Варна, България) (представител: C. Saettel, avocate)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Есен, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: словната марка на ЕС „ALDI“ – Заявка за регистрация №o12 749 586

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 29 март 2017 г. по преписка R 976/2016-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на правило 19 от Регламент №o2868/95;

               —

               Противоречие в мотивите, тъй като в точка 18 от обжалваното решение апелативният състав е приел, че формулярът за възражение съдържа цветно изображение на по-ранната марка и в точка 24 от обжалваното решение е приел, че жалбоподателят е представил файл от тип „pdf“, съдържащ цветното изображение на марката, докато тези твърдения не са в съответствие със съдържащата се в точки 22 — 25 от обжалваното решение констатация, че по същество жалбоподателят не е доказал съществуването на по-ранната си марка, тъй като не е представил цветно изображение на тази марка;

               —

               Нарушение на правото на защита и на принципа на състезателност, тъй като апелативният състав е изтъкнал служебно нарушението на правило 19 от регламента за изпълнение, без да изслуша страните относно това основание, докато принципът на състезателност изисква апелативните състави да изслушват страните относно всички основания, които възнамеряват да изтъкнат служебно;

               —

               Нарушение на член 42, параграф 2 от Регламент №o207/2009 и на правило 22, параграфи 3 и 4 от регламента за изпълнение.


title: Дело C-73/11 P: Решение на Съда (втори състав) от 24 януари 2013 г. — Frucona Košice a.s./Европейска комисия, St. Nicolaus — trade a.s. (Обжалване — Държавни помощи — Опрощаване на 65 % от данъчни задължения в рамките на производство по несъстоятелност — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда нейното възстановяване — Критерий за частния кредитор — Граници на съдебния контрол — Замяна от Общия съд на мотивите, съдържащи се в спорното решение, със свои собствени мотиви — Явна грешка в преценката — Изопачаване на доказателства)

text:
               9.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/2

         Решение на Съда (втори състав) от 24 януари 2013 г. — Frucona Košice a.s./Европейска комисия, St. Nicolaus — trade a.s.
   (Дело C-73/11 P) (1)

   (Обжалване - Държавни помощи - Опрощаване на 65 % от данъчни задължения в рамките на производство по несъстоятелност - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда нейното възстановяване - Критерий за частния кредитор - Граници на съдебния контрол - Замяна от Общия съд на мотивите, съдържащи се в спорното решение, със свои собствени мотиви - Явна грешка в преценката - Изопачаване на доказателства)
   2013/C 71/03
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Frucona Košice a.s. (представители: P. Lasok QC, J. Holmes и B. Hartnett, barristers, O. Geiss, Rechtsanwalt)

      Други страни в производството: Европейска комисия (представители: K. Walkerová, L. Armati и B. Martenczuk), St. Nicolaus — trade a.s. (представител: N. Smaho, avocat)

      Предмет

   Жалба против решението на Общия съд (втори състав) от 7 декември 2010 г., Frucona Košice/Комисия (T-11/07), с което Общият съд е отхвърлил жалба за отмяна на Решение C(2006) 2087 окончателен на Комисията от 7 юни 2006 г. относно предоставената от Словакия помощ в полза на Frucona Košice, под формата на опрощаване на данъчно задължение от компетентния данъчен орган в рамките на производство по несъстоятелност (държавна помощ № C-25/2005, ex NN/2005), в частта му, в която е обявено, че тази мярка е несъвместима с общия пазар и е разпоредено на Словакия да възстанови цялата предоставена помощ.

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение на Общия съд на Европейския съюз от 7 декември 2010 г. по дело Frucona Košice/Комисия (T-11/07).

               2.

               Връща делото на Общия съд на Европейския съюз за произнасяне по изтъкнатите пред него правни основания, по които той не се е произнесъл.

               3.

               Съдът не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 130, 30.4.2011 г.


title: Дело C-184/05: Решение на Съда (трети състав) от 27 септември 2007 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Twon International BV/Staatssecretaris van Financiën (Шеста директива ДДС — Член 28в, А, буква а), първа алинея — Вътреобщностни доставки — Освобождаване — Липса на задължение за данъчната администрация да събира доказателства — Директива 77/799/ЕИО — Взаимопомощ между компетентните органи на държавите-членки в областта на прякото и непрякото данъчно облагане — Регламент (ЕИО) № 218/92 — Административно сътрудничество в областта на данъчното облагане)

text:
               8.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/3

         Решение на Съда (трети състав) от 27 септември 2007 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Twon International BV/Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-184/05) (1)

   (Шеста директива ДДС - Член 28в, А, буква а), първа алинея - Вътреобщностни доставки - Освобождаване - Липса на задължение за данъчната администрация да събира доказателства - Директива 77/799/ЕИО - Взаимопомощ между компетентните органи на държавите-членки в областта на прякото и непрякото данъчно облагане - Регламент (ЕИО) № 218/92 - Административно сътрудничество в областта на данъчното облагане)
   (2007/C 297/04)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Hoge Raad der Nederlanden
   Страни в главното производство

      Ищец: Twon International BV

      Ответник: Staatssecretaris van Financiën
   Предмет
   Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden — Тълкуване на член 28в, буква а) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1), във връзка с Директива 77/799/ЕИО на Съвета от 19 декември 1977 година относно взаимопомощта между компетентните органи на държавите-членки в областта на прякото и непрякото данъчно облагане (ОВ L 336, стр. 15), изменена с Директива 92/12/ЕИО (ОВ L 76, стр. 1), и с Регламент (ЕИО) № 218/92 на Съвета от 27 януари 1992 година относно административното сътрудничество в областта на непрякото облагане (ДДС) (ОВ L 24, стр. 1) — Продажба и транспортиране на стоки до друга държава-членка за сметка на купувача — Липса на обмен на релевантна информация от компетентния орган на държавата-членка по пристигането — Съществуване или несъществуване на задължение за органите на държавата-членка на тръгването да поискат информация от компетентните органи на държавата-членка по пристигането и при необходимост да вземат предвид тази информация
   Диспозитив
   Член 28в, А, буква а), първа алинея от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 95/7/ЕО на Съвета от 10 април 1995 година, във връзка с Директива 77/799/ЕИО на Съвета от 19 декември 1977 година относно взаимопомощта между компетентните органи на държавите-членки в областта на прякото и непрякото данъчно облагане, изменена с Директива 92/12/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година, и с Регламент (ЕИО) № 218/92 на Съвета от 27 януари 1992 година относно административното сътрудничество в областта на непрякото облагане, следва да се тълкува в смисъл, че данъчните органи на държавата-членка, от която започва изпращането или транспортирането на стоки в рамките на вътреобщностна доставка, не са длъжни да искат информация от органите на твърдяната от доставчика държава-членка по местоназначението.

      (1)  ОВ C 217, 3.9.2005 г.


title: Дело C-367/08: Иск, предявен на 11 август 2008 г. — Комисия на европейските общности/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия

text:
               11.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/11

         Иск, предявен на 11 август 2008 г. — Комисия на европейските общности/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
   (Дело C-367/08)
   (2008/C 260/21)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Комисия на европейските общности (представител: N. Yerrell)

      Ответник: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
   Искания на ищеца

               —

               да се приеме за установено, че като не е приело всички, законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2006/22/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година относно минималните условия за изпълнение на Регламенти (ЕИО) № 3820/85 и (ЕИО) № 3821/85 на Съвета относно социалното законодателство, свързано с дейностите по автомобилния транспорт, и за отмяна на Директива 88/559/ЕИО на Съвета или, във всеки случай, като не e информирало Комисията за тези разпоредби, Обединеното кралство не е изпълнило задълженията си по тази директива,

               —

               да се осъди Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 1 април 2007 г.

      (1)  ОВ L 102, стр. 35; Специално издание на български език 2007 г., глава 7, том 15, стр. 187.


title: Дело C-169/12: Преюдициално запитване, отправено от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша) на 10 април 2012 г. — TNT Express Worldwide (Poland) Sp. z o.o./Minister Finansów

text:
               14.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/2

         Преюдициално запитване, отправено от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша) на 10 април 2012 г. — TNT Express Worldwide (Poland) Sp. z o.o./Minister Finansów
   (Дело C-169/12)
   2012/C 209/02
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: TNT Express Worldwide (Poland) Sp. z o.o.

      Ответник: Minister Finansów

      Преюдициални въпроси

               1.

               Разпоредбата на член 66, букви а), б) и в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г. относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) следва ли да се тълкува в смисъл, че допуска държава членка да приеме (чрез дерогация на членове 63, 64 и 65 от Директива 2006/112), че в случаите когато данъчнозадължено лице е издало фактура за предоставена от него услуга, ДДС става изискуем (данъчното задължение възниква) на основание член 66, буква б) от Директива 2006/112/ЕО в деня на получаване на плащането, но не по-късно от 30 дни след датата на предоставяне на услугата?

               2.

               Разпоредбата на член 66, букви a) и б) от Директива 2006/112/ЕО следва ли да се тълкува в смисъл, че не допуска национална уредба като член 19, параграф 13, точка 2, букви a) и b) от Ustawa z dnia 11 marca 2004 r. o podatku od towarów i usług (Dz. U. Nr. 54, Pos. 535, изменен) [Закона за данъка върху стоките и услугите от 11 март 2004 г.], съгласно която моментът на възникване на данъчното задължение (събитието, при настъпването на което данъкът става изискуем за определени сделки) за транспортните и за спедиторските услуги е моментът на получаване на пълното или на частично плащане, но не по-късно от 30 дни от датата на предоставянето на услугата, дори и в случаите когато фактурата, която е издадена и изпратена най-късно в срок от седем дни, считано от предоставянето на услугата, предвижда по-късна дата за плащане, а получателят на услугите има право на приспадане на данъка за данъчния период, когато е получил фактурата, независимо дали е извършил плащане по нея?

      (1)  ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7, изменена.


title: Дело C-19/10: Иск, предявен на 12 януари 2010 г. — Европейска комисия/Италианска република

text:
               27.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/15

         Иск, предявен на 12 януари 2010 г. — Европейска комисия/Италианска република
   (Дело C-19/10)
   2010/C 80/27
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: P. Oliver и S. Mortoni)

      Ответник: Италианска република

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приела националните мерки за привеждане в действие на член 12 от Регламент (ЕО) № 273/2004 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно прекурсорите на наркотичните вещества, не е информирала Комисията за тези мерки в съответствие с член 16 от същия регламент и не е приела националните мерки за привеждане в действие на член 31 от Регламент (ЕО) № 111/2005 (2) на Съвета от 22 декември 2004 година за определяне на правила за мониторинг на търговията между Общността и трети страни в областта на прекурсорите, Италианската република не е изпълнила задълженията си по смисъла на горепосочените регламенти;

               —

               да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Регламент № 273/2004 е влязъл в сила на 18 август 2005 г. Регламент № 111/2005 е влязъл в сила на 15 февруари 2005 г. и се прилага от 18 август 2005 г. Тъй като не е получила уведомление за разпоредбите, които Италия е длъжна да приеме по силата на член 12 от Регламент № 273/2004 и на член 31 от Регламент № 111/2005 и не е получила никаква информация от Италианската република, която да ѝ позволи да приеме, че необходимите мерки са били приети в действителност, Комисията счита че Италианската република не е приела тези мерки и по този начин не е изпълнила задълженията си по Регламент № 273/2004 и Регламент № 111/2005.

      (1)  ОВ L 47, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 183.

      (2)  ОВ L 22, 2005 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 13, стр. 114.


title: Дело T-345/05 R: Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 16 март 2007 г. — V/Парламент ( Обезпечително производство — Снемане на имунитет на член на Европейския парламент — Искане за спиране на изпълнението — Искане за налагане на временни мерки — Допустимост — Неотложност )

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/36

         Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 16 март 2007 г. — V/Парламент
   (Дело T-345/05 R)
   („Обезпечително производство - Снемане на имунитет на член на Европейския парламент - Искане за спиране на изпълнението - Искане за налагане на временни мерки - Допустимост - Неотложност“)
   (2007/C 96/74)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: V (представители: J. Lofthouse, M. Monan, barristers, и E. Hayes, solicitor)

      Ответник: Европейски парламент (представители: H. Krück, D. Moore и M. Windisch)
   Предмет
   Искане, на първо място, да се спре изпълнението на резолюцията на Европейския парламент [неразкрити поверителни данни], с която се снема съдебният имунитет на ищеца, на второ място, да се наложат временни мерки, които да възпрепятстват възобновяването на наказателното преследване до окончателното решение на Първоинстанционния съд по главния иск, на трето място, да се запази анонимността на ищеца и да не се упоменава настоящото искане докато Първоинстанционният съд не се произнесе по главния иск и докато не приключи евентуалното национално производство, на четвърто място, да се разреши на ищеца да запознае органите на наказателното производство в Обединеното кралство, както и националната юрисдикция, пред която ще се заведе националното дело, с писмените изявления на страните, разменени в рамките на обезпечителното производство и на производството по главния иск и, на пето място, съдебното заседание в главното производство да се проведе възможно най-скоро.
   Диспозитив

               1)

               Искането за допускане на обезпечение се отхвърля.

               2)

               Първоинстанционният съд не се произнася по разноските.


title: Дело C-147/14: Преюдициално запитване от Hof van beroep te Brussel (Белгия), постъпило на 28 март 2014 г.  — Loutfi Management Propriété intellectuelle SARL/AMJ Meatproducts NV и Halalsupply NV

text:
               24.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 194/12

         Преюдициално запитване от Hof van beroep te Brussel (Белгия), постъпило на 28 март 2014 г. — Loutfi Management Propriété intellectuelle SARL/AMJ Meatproducts NV и Halalsupply NV
   (Дело C-147/14)
   2014/C 194/15
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hof van beroep te Brussel

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Loutfi Management Propriété Intellectuelle SARL

      Ответник: AMJ Meatproducts NV, Halalsupply NV

      Преюдициален въпрос

   С оглед на членове 21 и 22 от Хартата на основните права на Европейския съюз (1) трябва ли член 9, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 (2) да се тълкува в смисъл, че при преценката на вероятността от объркване между марка на Общността, в която доминираща е арабска дума, и знак, в който доминираща е друга, но визуално сходна арабска дума, разликата в произнасянето и в значението на тези думи може или дори трябва да се разглежда и да се взема предвид от националните юрисдикции на държавите членки, макар и арабският език да не е официален език на Съюза и на държавите членки?

      (1)  ОВ C 364, 2000 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 78, стр. 1.


title: Дело T-405/10: Определение на Общия съд от 16 септември 2014 г. — Justice & Environment/Комисия (Сближаване на законодателствата — Съзнателното освобождаване на ГМО в околната среда — Процедура по издаване на разрешение за пускане на пазара — Искане за вътрешно преразглеждане — Отмяна на обжалваните или относимите решения — Отпадане на предмета на спора — Липса на основание за произнасяне)

text:
               1.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 431/19

         Определение на Общия съд от 16 септември 2014 г. — Justice & Environment/Комисия
   (Дело T-405/10) (1)

   ((Сближаване на законодателствата - Съзнателното освобождаване на ГМО в околната среда - Процедура по издаване на разрешение за пускане на пазара - Искане за вътрешно преразглеждане - Отмяна на обжалваните или относимите решения - Отпадане на предмета на спора - Липса на основание за произнасяне))
   (2014/C 431/33)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Association/Vereniging Justice & Environment (Амстердам, Нидерландия) (представител: P. Černý, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално P. Oliver и D. Bianchi, а впоследствие D. Bianchi)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2010/135/ЕС на Комисията от 2 март 2010 година за пускането на пазара, в съответствие с Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, на продукта картофи (Solanum tuberosum L. линия EH92-527-1), генетично модифицирани за повишено съдържание на компонента на скорбялата амилопектин (OB L 53, стр. 11) и на Решение 2010/136/ЕС на Комисията от 2 март 2010 година за разрешаване на пускането на пазара на фураж, произведен от генетично модифицирания картоф EH92-527-1 (BPS-25271-9), и случайното или технически неизбежното наличие на картофа в хранителни и фуражни продукти съгласно Регламент (ЕО) № 1829/2003 на Европейския парламент и на Съвета (OB L 53, стр. 15), както и на решението, което според жалбоподателя се съдържа в писмото на Комисията от 6 юли 2010 г., с което се отхвърля направеното от него искане за вътрешно преразглеждане на посочените по-горе решения.

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по съществото на жалбата.

               2)

               Европейската комисия понася, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Association/Vereniging Justice & Environment.

      (1)  ОВ C 301, 6.11.2010 г.


title: Дело T-439/16: Жалба, подадена на 29 юли 2016 г. — holyGhost/EUIPO — CBM (holyGhost)

text:
               26.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 350/25

         Жалба, подадена на 29 юли 2016 г. — holyGhost/EUIPO — CBM (holyGhost)
   (Дело T-439/16)
   (2016/C 350/31)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: holyGhost GmbH (Мюнхен, Германия) (процесуални представители: M. Wiedemann и S. Engbrink, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: CBM Creative Brands Marken GmbH (Цюрих, Швейцария)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „holyGhost“ — заявка за регистрация № 11 757 853

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 30 май 2016 г. по преписка R 2867/2014-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Съединени дела C-164/15 P и C-165/15 P: Решение на Съда (трети състав) от 21 декември 2016 г. — Комисия/Aer Lingus Ltd, Ryanair Designated Activity Company, Ирландия (Обжалване — Държавни помощи — Национален данък върху въздушния транспорт — Прилагане на диференцирани данъчни ставки — Намалена ставка за полетите към дестинации, намиращи се на разстояние до 300 км от националното летище — Предимство — Селективен характер — Становище по случая, в който данъчната мярка може да представлява ограничаване на свободното предоставяне на услуги — Възстановяване — Акциз)

text:
               20.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 53/9

         Решение на Съда (трети състав) от 21 декември 2016 г. — Комисия/Aer Lingus Ltd, Ryanair Designated Activity Company, Ирландия
   (Съединени дела C-164/15 P и C-165/15 P) (1)

   ((Обжалване - Държавни помощи - Национален данък върху въздушния транспорт - Прилагане на диференцирани данъчни ставки - Намалена ставка за полетите към дестинации, намиращи се на разстояние до 300 км от националното летище - Предимство - Селективен характер - Становище по случая, в който данъчната мярка може да представлява ограничаване на свободното предоставяне на услуги - Възстановяване - Акциз))
   (2017/C 053/11)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: L. Flynn, D. Grespan, T. Maxian Rusche и B. Stromsky)

      Други страни в производството: Aer Lingus Ltd (представители: K. Bacon и M. A. Robertson, QC, както и D. Bailey, barrister, упълномощен от A. Burnside, solicitor), Ryanair Designated Activity Company, по-рано Ryanair Ltd (представители: M. B. Kennelly, QC, I.-G. Metaxas-Maragkidis, dikigoros, и E. Vahida, avocat), Ирландия (представители: E. Creedon, J. Quaney и A. Joyce, подпомагани от E. Regan, SC, и B. Doherty, BL)

      Диспозитив

               1)

               Отменя решения на Общия съд на Европейския съюз от 5 февруари 2015 г., Aer Lingus/Комисия (T-473/12, непубликувано, EU:T:2015:78) и от 5 февруари 2015 г., Ryanair/Комисия (T-500/12, непубликувано, EU:T:2015:73), в частта им, с която отменят член 4 от Решение 2013/199/ЕС на Комисията от 25 юли 2012 г. относно държавна помощ SA.29064 (11/C, ex 11/NN) — Диференцирани данъчни ставки върху пътуване с въздушен транспорт, приведени в действие от Ирландия, тъй като в този член се разпорежда възстановяване на помощта от получателите до размер, определен на 8 EUR за всеки превозен пътник в съображение 70 от посоченото решение.

               2)

               Отхвърля насрещните жалби.

               3)

               Отхвърля жалбите за отмяна, подадени от Aer Lingus Ltd и Ryanair Designated Activiy Company срещу Решение 2013/199.

               4)

               Осъжда Aer Lingus Ltd и Ryanair Designated Activiy Company да понесат освен собствените си съдебни разноски, и тези, направени от Европейската комисия както пред Общия съд, така и в производството пред Съда на Европейския съюз.

               5)

               Осъжда Ирландия да понесе направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 205, 22.6.2015 г.


title: Дело C-411/14 P: Жалба, подадена на 29 август 2014 г. от Romano Pisciotti срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 2 юли 2014 г. по дело T-403/14, Pisciotti/Комисия

text:
               13.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/11

         Жалба, подадена на 29 август 2014 г. от Romano Pisciotti срещу определението, постановено от Общия съд (втори състав) на 2 юли 2014 г. по дело T-403/14, Pisciotti/Комисия
   (Дело C-411/14 P)
   (2015/C 118/15)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Romano Pisciotti (представител: M. Maresca, avvocato)

      Друга страна в производството: Европейска комисия
   С определение от 28 януари 2015 г. Съдът (втори състав) отхвърля жалбата и осъжда г-н Romano Pisciotti да заплати направените от него разноски.


title: Дело C-401/09 P: Жалба, подадена на 3 октомври 2009 г. от Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE срещу Определение, постановено от Първоинстанционния съд (четвърти състав) на 2 юли 2009 г. по дело T-279/06, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Европейска централна банка (ЕЦБ)

text:
               16.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/14

         Жалба, подадена на 3 октомври 2009 г. от Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE срещу Определение, постановено от Първоинстанционния съд (четвърти състав) на 2 юли 2009 г. по дело T-279/06, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Европейска централна банка (ЕЦБ)
   (Дело C-401/09 P)
   2010/C 11/25
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (представители: N. Korogiannakis и M. Dermitzakis, Δικηγόροι)

      Друга страна в производството: Европейска централна банка

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               да отмени решението на Първоинстанционния съд,

               —

               да отмени решението на Европейската централна банка, с което офертата на жалбоподателя е оценена като неуспешна, а поръчката е възложена на избрания изпълнител,

               —

               да осъди ЕЦБ да заплати всички разноски, направени във връзка с първоначалното производство, дори ако настоящата жалба бъде отхвърлена, както и тези по настоящото производство по обжалване, ако жалбата бъде уважена.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят твърди, че възражението на ответника за недопустимост, представено в едно с писмената защита, трябвало да бъде обявено за недопустимо поради обстоятелството, че не е съобразено с член 114 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд, който предвижда изрично, че подобно възражение трябва да бъде представено чрез „отделна молба“. Жалбоподателят твърди също, че като приема възражението за недопустимост и не разисква доводите на жалбоподателя по отношение на това възражение, Първоинстанционният съд е нарушил член 36 от Статута на Съда.
   Според жалбоподателя Първоинстанционният съд неправилно приема, че тъй като офертата му била недопустима, European Dynamics нямало правен интерес да иска да се осъществи контрол върху решението на възлагащия орган. Жаблоподателят посочва също, че Първоинстанционният съд погрешно е приел за необходимо жалбоподателят да получи Arbeitnehmerüberlassungsgenehmigung (AÜG), за да може да предлага законосъобразно своите услуги.
   На последно място жалбоподателят твърди, че Първоинстанционният съд не е приложил релевантните правни разпоредби относно задължението на възлагащия орган да мотивира решението си.


title: Дело C-506/06: Искане за даване на преюдициално заключение, направено от Oberster Gerichtshof (Върховен съд) (Австрия) на 14 декември 2006 г. — Sabine Mayr/Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG

text:
               10.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/14

         Искане за даване на преюдициално заключение, направено от Oberster Gerichtshof (Върховен съд) (Австрия) на 14 декември 2006 г. — Sabine Mayr/Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG
   (Дело C-506/06)
   (2007/C 56/24)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Oberster Gerichtshof
   Страни в главното производство

      Ищец: Sabine Mayr

      Ответник: Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG
   Преюдициални въпроси
   Може ли работничка, подлагаща се на оплождане „ин витро“, когато към момента на уволнение нейните яйцеклетки вече са оплодени със сперматозоидите на партньора ѝ, тоест налице са ембриони „ин витро“, но последните все още не са имплантирани в тялото на жената, да се квалифицира като „бременна работничка“ по смисъла на първата част от изречението на чл. 2, буква а) от Директива 92/85/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки (десета специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО) (1)?

      (1)  OB L 348, стр. 1.


title: Дело C-269/07: Иск, предявен на 6 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия

text:
               25.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 199/19

         Иск, предявен на 6 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
   (Дело C-269/07)
   (2007/C 199/30)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (процесуални представители: R. Lyal и W.Mölls)

      Ответник: Федерална република Германия
   Искания на ищеца
   Ищецът моли, Съдът да установи, че

               —

               Федерална република Германия е нарушила задълженията си по член 39 EО, член 7 от Регламент № 1612/68 на Съвета от 15 октомври 1968 г. (1), член 18 EО и член 12 ЕО чрез въвеждането и запазването в сила на разпоредбите относно допълнителното пенсионно осигуряване в §§ 79-99 от Закона за подоходното облагане,
               доколкото с тези разпоредби

                           a)

                           се отказва на пограничните работници (и на техните съпрузи) да получават добавка за пенсионно осигуряване, при условие че не са данъчно задължени за световния си доход;

                           б)

                           не се допуска, натрупаният капитал да бъде използван за придобиване на жилище с цел задоволяване на лични жилищни нужди, ако местонахождението на посоченото жилище не се намира в Германия;

                           в)

                           се предвижда, че получената добавка подлежи на възстановяване, в случай че ползващото се лице престане да бъде неограничено данъчно задължено.

               —

               Да се осъди Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Германия въвежда през 2001 г. така наречената добавка за пенсионно осигуряване, с която се цели формирането на допълнителна пенсия за възраст с цел да се компенсира спадът в нивото на пенсиите от задължителното пенсионно осигуряване. Тази добавка обаче се предоставя, само ако съответното лице е данъчнозадължено в Германия за световния си доход, като във всички случаи се изключва възможността от нея да се ползват пограничните работници, облагането на чиито доходи е от фискалната компетентност на държавата по местоживеенето им съгласно спогодба за избягване на двойното данъчно облагане, и които поради това не плащат данъци в Германия. В допълнение, налице е възможност формираният капитал да се използва само за придобиване на жилищна собственост с местонахождение в Германия, но не и на собственост в пограничните райони на съседна на Германия държава. На последно място, добавката трябвало да се възстанови, когато съответното лице изгуби статута си на неограничено данъчно задължено лице.
   Според становището на Комисията, тази правна уредба нарушава общностноправните разпоредби относно забрана за дискриминация, основана на гражданство, относно свободното движение на работници и съответно относно равноправното третиране на работници от други държави-членки по отношение на социални предимства и данъчни облекчения. Забраната за дискриминация на работници въз основа на гражданството обхваща по-точно не само явната дискриминация на основата на гражданството, но и формите на скрита дискриминация, които биха довели до същия резултат при използване на други разграничителни критерии. По-нататък, от практиката на Съда на европейките общности следва, че пограничните работници имат право на социални предимства по смисъла на член 7, параграф 2 от Регламент № 1612/68.
   Тъй като пенсионното осигуряване отговаря на определението за „социално предимство“, то би трябвало да се предоставя и когато даден пограничен работник и/или неговият съпруг не е/са данъчнозадължен/и в Германия за световния си доход. Предимството се свързва именно с обективното качество „работник“ на заинтересуваното лице. Пенсията по режима на задължителното пенсионно осигуряване, нивото на която спада и чието компенсиране се цели с добавката, се отнася преди всичко до лица по трудови правоотношения, като при това непряко се засягат и други групи лица. Освен това, определението за социално предимство обхваща такива предимства, които се предоставят единствено във връзка местоживеенето на ползващото се лице. По този начин се оказва, че по принцип пограничните работници се намират в същото положение като работниците с местоживеене на територията на Германия: двете категории са засегнати от спада в нивото на пенсиите по германския режим на пенсионно осигуряване, по който те са осигурени и към който правят вноски. И двете категории имат интерес от това, през периода на активна заетост от живота си да натрупат допълнителен пенсионен фонд като компенсация. Поради това германската правна уредба, съгласно която се изключва предимството по отношение на погранични работници, облагането на чиито доходи е от фискалната компетентност на държавата по местоживеенето им съгласно спогодба за избягване на двойното данъчно облагане, съставлява скрита дискриминация и следователно е в нарушение на член 39, параграф 2 ЕО и член 7, параграф 2 от Регламент № 1612/68. Квалифицирането на добавката пенсия за възраст като „данъчно облекчение“ или „социално предимство“ било в крайна сметка без значение, тъй като пограничните работници имали право да бъдат равноправно третирани също и по отношение на „данъчни“ предимства.
   Съображението, че в случая става въпрос за социално предимство, важи и по отношение на забраната, формираният капитал да бъде използван за придобиване на жилищна собственост за лични нужди, при положение че нейното местонахождение не е в Германия. Дори и да ставаше дума за данъчно облекчение, независимо от това би било налице нарушение на свободното движение на работници. Тази предпоставка ограничава по-специално възможността да се ползва дадено социално предимство: тя всъщност прави невъзможно за пограничния работник да изразходва неговия натрупан капитал за придобиване на жилище, ако то е с местонахождение в съседна на Германия държава, както би могло да се очаква обикновено по отношение на такива работници. В сравнение с местните работници се намалява гъвкавостта, с която погранични работници в тесния смисъл на това понятие биха могли да използват добавката, когато настъпи фазата на изплащане съгласно договора за пенсионно осигуряване. По този начин се намалява стойността на добавката като социално предимство. Това поставяне в по-неблагоприятно положение на пограничните работници съставлява скрита дискриминация, основана на гражданството, която противоречи на член 39, параграф 2 EО и на член 7, параграф 2 от Регламент № 1612/68.
   Предвиденото с германската правна уредба задължение за възстановяване на добавката при прекратяване на данъчното задължение за облагане на световния доход засяга на първо място чужденците. Броят на чужденците, които след приключване на активната си заетост, се връщат в родината си, е всъщност неколкократно по-висок отколкото броят на германците, които се преместват в чужбина след като се пенсионират. Освен това, задължението за възстановяване на добавката възпира заинтересуваното лице да премести местоживеенето си в друга държава-членка. Освен това, въпросната правна уредба би могла да намали от самото начало стойността на добавката за работници-мигранти в сравнение с местните работници и така да създаде скрита дискриминация при самото предоставяне на предимството. Това се отнася до случаите, в които работниците-мигранти искат да предотвратят от самото начало възстановяването и поради това не подават заявление за ползване на добавката. И в това отношение не са видни основателни причини. Що се отнася до фискалната кохерентност, тя е гарантирана със спогодбите за избягване на двойното данъчно облагане. Задължението за възстановяване при прекратяване на данъчното задължение за облагане на световния доход съставлява следователно също скрита дискриминация и поради това нарушава член 39 ЕО, член 7, параграф 2 от Регламент № 1612/68 както и членове 12 и 18 EО.

      (1)  ОВ L 257, стр. 2.


title: Съединени дела T-296/05 и Т-408/05: Решение на Първоинстанционния съд от 9 юли 2008 г. — Marcuccio/Комисия (Социално осигуряване — Искания за поемане на 100 % от медицинските разходи — Изрично и мълчаливо отхвърляне на исканията)

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/45

         Решение на Първоинстанционния съд от 9 юли 2008 г. — Marcuccio/Комисия
   (Съединени дела T-296/05 и Т-408/05) (1)

   (Социално осигуряване - Искания за поемане на 100 % от медицинските разходи - Изрично и мълчаливо отхвърляне на исканията)
   (2008/C 209/77)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представители: първоначално A. Distante, впоследствие G. Cipressa и L. Garofalo, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: C. Berardis Kayser и J. Currall, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)
   Предмет
   По-конкретно, искане за отмяна на две решения на Бюрото за разплащания по общата здравноосигурителна схема на Европейската общност, с които се прави мълчалив отказ за поемането на 100 % от някои понесени от жалбоподателя медицински разходи, както и искане Комисията да бъде осъдена да изплати в полза на жалбоподателя стойността на някои медицински разходи.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбите като недопустими.

               2)

               Всяка от страните понася направените от нея разноски.

      (1)  ОВ C 257, 15.10.2005 г.


title: Дело T-463/14: Жалба, подадена на 24 юни 2014 г.  — Österreichische Post/Комисия

text:
               8.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 303/44

         Жалба, подадена на 24 юни 2014 г. — Österreichische Post/Комисия
   (Дело T-463/14)
   2014/C 303/52
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Österreichische Post AG (Виена, Австрия) (представители: H. Schatzmann и J. Bleckmann, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение за изпълнение на Комисията под номер C (2014) 2093, доколкото Директива 2004/17/ЕО следва да продължи да се прилага за възлагането на обществени поръчки за пощенските услуги, които не са посочени в член 1 от решението за изпълнение и чието освобождаване се иска от жалбоподателя съгласно член 30, параграф 6 от Директива 2004/17/ЕО,

               —

               при условията на евентуалност, ако според Общият съд не е допустима или възможна частична отмяна на обжалваното решение, да отмени изцяло решението за изпълнение,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят твърди, че обжалваното решение е незаконосъобразно съгласно член 263, втора алинея ДФЕС по отношение на необхванатите в член 1 от решението пощенски услуги, тъй като чрез неправилното приложение и погрешното тълкуване на Директива 2004/17/ЕО Комисията е нарушила правото на Съюза. При това жалбоподателят по същество изтъква, че извършваните от него пощенски услуги са пряко изложени на конкуренция в достатъчна степен, така че са налице условията за освобождаване съгласно член 30, параграф 1 от Директива 2004/17. Той посочва също, че Комисията неправилно е приложила установените в правото на Съюза и съдебната практика критерии и методи за определянето на пазара.
   Освен това жалбоподателят твърди съществено процесуално нарушение, тъй като Комисията не е дала достатъчна обосновка за решението си.
   На последно място жалбоподателят твърди, че Комисията е нарушила универсалните основни процесуални права, тъй като при липса на съдържателен отговор на доводите на жалбоподателя и представените от него доказателства е нарушила правото му на изслушване.


title: Дело C-423/16 P: Жалба, подадена на 1 август 2016 година от HX срещу решение на Общия съд, постановено на 2 юни 2016 година по дело T-723/14, НХ/Съвет

text:
               26.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 350/18

         Жалба, подадена на 1 август 2016 година от HX срещу решение на Общия съд, постановено на 2 юни 2016 година по дело T-723/14, НХ/Съвет
   (Дело C-423/16 P)
   (2016/C 350/23)
   Език на производството: български

      Страни

      Жалбоподател: HX (представител: С. Коев, адвокат)

      Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се приеме, че настоящата жалба е допустима и основателна в нейната цялост и да приемете за обосновани всички изложени в нея правни основания;

               —

               Да се постанови, че обжалваните актове могат да бъдат отменени частично;

               —

               Да се отмени частично Решението на Общия съд на Европейския съюз (седми състав) от 2 Юни 2016г. по дело Т-723/14, НХ/Съвет на Европейския съюз, в частта в която жалбата на г-н HX е отхвърлена;

               —

               Да се отмени частично Решение (ОВППС) 2015/837 от 28 Май 2015 година за изменение на Решение 2013/255 (ОВ L 132, стр. 82), с което Съветът продължава действието на Решение 2013/255 до 1 Юни 2016г, в частта в която се отнася до г-н HX;

               —

               Да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати всички съдебни разноски на жалбоподателите, разходи, хонорари и други, свързани със защитата им.

      Правни основания и главни доводи

               1.

               Грешка при прилагане на правото, изразяваща се в нарушение на правото на Съюза, тъй като Решението, по отношение, на което жалбата е отхвърлена, не е било съобщено лично на жалбоподателя, въпреки че адресът му е бил известен на Съвета, трябва да се приеме, че изменението на исканията във връзка с тези актове е допустимо и направено в преклузивния срок., и

               2.

               Грешка при прилагане на правото, изразяваща се в нарушение на процесуални правила, което накърнява интересите на жалбоподателя, изразяващо се в това, че:

                           —

                           Липсата на отделна писмена молба не нарушава правата на насрещната страна и не затруднява работата на Общия съд; и

                           —

                           Общият съд не е взел предвид езика на производството, тъй като българската версия на Процедурния правилник не съдържа в себе си императивно задължение за наличие на отделен писмен акт;

                           —

                           Налице е нарушение на принципа на състезателност в производството, установен в член 64 от Правилника, т.к. жалбоподателят не е получил възможност от Съда да се запознае нито със самото Решение на Съвета, нито с другите езикови версии на Процедурния правилник, за да има възможност да подготви своето искане съобразно езиковите познания и очаквания на съда;

                           —

                           Общият съд не е изпълнил задълженията си визирани в член 86 параграф 4 от Процедурния правилник, изискващи предоставяне на възможност, а при необходимост и допълнителен срок за представяне на препис от Решение (ОВППС) 2015/837 от 28 Май 2015 година на Съвета, обосноваващо изменението на жалбата;

                           —

                           Общият съд, в нарушение на член 87 параграф 2 от Процедурния правилник не е обсъдил в цялост в своя предварителен доклад фактическата обстановка по делото.


title: Дело T-116/10: Жалба, подадена на 8 март 2010 г. — Германия/Комисия

text:
               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/41

         Жалба, подадена на 8 март 2010 г. — Германия/Комисия
   (Дело T-116/10)
   2010/C 134/70
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: J. Möller и Rechtsanwalt U. Karpenstein)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение C(2009) 10675 на Комисията от 23 декември 2009 г. за намаляване на подкрепата, предоставена по силата на Решение C(97) 1120 на Комисията от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) за програмата „Ziel 2-Programm Nordrhein-Westfalen (1997—1999)“ във Федерална република Германия;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С обжалваното решение Комисията намалява помощта на ЕФРР за програмата „Ziel 2 Programm Nordrhein-Westfalen (1997—1999)“ във Федерална република Германия.
   Жалбоподателят изтъква четири правни основания в подкрепа на жалбата си.
   Като първо правно основание жалбоподателят твърди, че Комисията не е преценила правилно фактите и обстоятелствата по случая. Жалбоподателят счита, че Комисията се позовава на грешни стойности при изчисляването на използвания процент на грешка.
   В рамките на второто правно основание жалбоподателят поддържа, че определените в член 24, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 4253/881 (1) условия за финансова корекция не са изпълнени. Той счита, че тази разпоредба не дава право на Комисията да извършва финансови корекции поради административни грешки или твърдения за незадоволителни системи за управление и контрол. Освен това той изтъква, че финансова корекция с размери като на тази, която Комисията прилага, не може да се приеме и по други причини. От една страна, „неправомерностите“, които Комисията критикува, могат да обосноват финансови корекции, само ако имат или са имали отрицателно въздействие върху бюджета на Съюза. Според жалбоподателя случаят с оспорваните от Комисията действия не е такъв. От друга страна, той поддържа, че по цяла поредица от спорни проекти, като този в дадения случай, няма нарушение на общностното право.
   Като трето правно основание жалбоподателят отбелязва, че Комисията не е имала право да извършва финансови корекции въз основа на екстраполация или с фиксиран размер на основание на Регламент (ЕИО) № 4253/88. Той поддържа, че ясният текст на член 24 от този регламент визира само конкретни случаи и стойности, които могат да бъдат обозначени с цифри.
   В рамките на последното правно основание жалбоподателят поддържа, че дори и да е допустимо да се извършват финансови корекции въз основа на екстраполация или с фиксиран размер, в случая корекциите са незаконосъобразни. В това отношение той отбелязва, че Комисията не е установила дали критикуваните от нея действия имат „присъщ на системата“ характер и дали финансовите корекции с фиксиран размер съответстват на принципа на пропорционалност.

      (1)  Регламент (ЕИО) № 4253/88 на Съвета от 19 декември 1988 година за определяне на разпоредби за прилагането на Регламент (ЕИО) № 2052/88 по отношение координирането на дейностите на различните структурни фондове между тях самите и с операциите на Европейската инвестиционна банка и другите съществуващи финансови инструменти (ОВ L 374, стр. 1).


title: Дело C-525/11: Решение на Съда (трети състав) от 18 октомври 2012 г. (преюдициално запитване от Augstākās tiesas Senāts — Латвия) — Mednis SIA/Valsts ieņēmumu dienests (ДДС — Директива 2006/112/ЕО — Член 183 — Ред и условия за възстановяване на надвзетия ДДС — Национална правна уредба, с която се отлага възстановяването на част от надвзетия ДДС до разглеждането на годишната данъчна декларация на данъчнозадълженото лице — Принципи на данъчен неутралитет и на пропорционалност)

text:
               8.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 379/12

         Решение на Съда (трети състав) от 18 октомври 2012 г. (преюдициално запитване от Augstākās tiesas Senāts — Латвия) — Mednis SIA/Valsts ieņēmumu dienests
   (Дело C-525/11) (1)

   (ДДС - Директива 2006/112/ЕО - Член 183 - Ред и условия за възстановяване на надвзетия ДДС - Национална правна уредба, с която се отлага възстановяването на част от надвзетия ДДС до разглеждането на годишната данъчна декларация на данъчнозадълженото лице - Принципи на данъчен неутралитет и на пропорционалност)
   2012/C 379/19
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākās tiesas Senāts

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Mednis SIA

      Ответник: Valsts ieņēmumu dienests

      Предмет

   Преюдициално запитване — Augstākās tiesas Senāts — Тълкуване на член 183 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Приспадане на платения по получени доставки ДДС — Национално законодателство, което ограничава месечното възстановяване на надвзетия ДДС — Отлагане на възстановяването на частта от надвзетия ДДС, която надвишава 18 % от общата стойност на облагаемите сделки, осъществени през съответния данъчен месец, до разглеждане на годишната данъчна декларация

      Диспозитив

   Член 183 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска данъчната администрация на държава членка да отлага — без да провежда специално разглеждане и единствено въз основа на математически изчисления — възстановяването на част от надвзет данък върху добавената стойност, възникнал през данъчен период от един месец, до разглеждането от тази администрация на годишната данъчна декларация на данъчнозадълженото лице.

      (1)  ОВ C 6, 7.1.2012 г.


title: Дело T-568/08: Жалба, подадена на 17 декември 2008 г.  — M6/Комисия

text:
               7.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/40

         Жалба, подадена на 17 декември 2008 г. — M6/Комисия
   (Дело T-568/08)
   (2009/C 55/71)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Métropole Télévision SA (M6) (Neuilly-sur-Seine, Франция) (представители: O. Freget и N. Chahid-Nouraï, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Европейската комисия от 16 юли 2008 година по преписка № 279/2008-Франция (Предоставяне на капитал на France Télévisions),

               —

               да се задължи Комисията да започне предвидената в член 88, параграф 2, първа алинея ЕО официална процедура по разследване на помощта,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят иска отмяната на Решение C(2008) 3506 окончателен на Комисията от 16 юли 2008 година, с което Комисията приема за съвместима с общия пазар помощ под формата на предоставяне на капитал в размер на 150 милиона EUR в полза на France Télévisions. В този контекст жалбоподателят иска започване на официалната процедура по разследване в съответствие с член 88, параграф 2 ЕО.
   В подкрепа на своята жалба жалбоподателят изтъква три правни основания относно законосъобразността на обжалваното решение, изведени от:

               —

               нарушение на процесуалните права на жалбоподателя, доколкото съображенията, на които се основава Комисията, и по-специално съображението относно пряката причинно-следствена връзка между съобщението на президента на Френската република от 8 януари 2008 г. относно премахването на търговските реклами, излъчвани по каналите на групата France Télévisions, и понесената от тези канали загуба на приходи, създавали затруднения, които могат да обосноват започването на официалната процедура по разследване в съответствие с член 88, параграф 2 ЕО, за да могат конкурентите на групата France Télévisions да изложат своята позиция,

               —

               недостатъчност на информацията на Комисията относно причините за спада в постъпленията от реклами и относно предназначението на предоставения на France Télévisions капитал, доколкото Комисията не се е уверила, с необходимата неутралност, безпристрастност и задълбоченост, в истинността и достоверността на съобщената ѝ информация по отношение на действителните причини за загубите от реклами на France Télévisions и крайното предназначение на изплатените от Френската република на France Télévisions суми,

               —

               липса на мотиви, доколкото Комисията i) не е мотивирала в достатъчна степен значението, отдадено в спорното решение на действието на съобщението на президента от 8 януари 2008 г., с което се обявява премахването на рекламите по обществените телевизии ii) не е взела предвид въздействието, което „преориентирането“ на дейностите на France Télévisions към дейности с характер на обществени услуги оказва върху управлението на рекламата и iii) не е взела под внимание становищата на частните оператори, сред които е и жалбоподателят.


title: Дело C-240/10: Решение на Съда (четвърти състав) от 15 септември 2011 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Baden-Württemberg, Германия) — Cathy Schulz-Delzers, Pascal Schulz/Finanzamt Stuttgart III (Свободно движение на лица — Недискриминация и гражданство на Съюза — Данък върху доходите — Отчитане на надбавките за експатриране при изчисляването на данъчна ставка, приложима за други доходи съгласно таблица за прогресивно облагане — Отчитане на надбавките, предоставяни на държавни служители на друга държава членка, които изпълняват функциите си на националната територия — Неотчитане на надбавките, предоставяни на национални държавни служители, които изпълняват функциите си извън националната територия — Сходство)

text:
               29.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/9

         Решение на Съда (четвърти състав) от 15 септември 2011 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Baden-Württemberg, Германия) — Cathy Schulz-Delzers, Pascal Schulz/Finanzamt Stuttgart III
   (Дело C-240/10) (1)

   (Свободно движение на лица - Недискриминация и гражданство на Съюза - Данък върху доходите - Отчитане на надбавките за експатриране при изчисляването на данъчна ставка, приложима за други доходи съгласно таблица за прогресивно облагане - Отчитане на надбавките, предоставяни на държавни служители на друга държава членка, които изпълняват функциите си на националната територия - Неотчитане на надбавките, предоставяни на национални държавни служители, които изпълняват функциите си извън националната територия - Сходство)
   2011/C 319/14
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Cathy Schulz-Delzers, Pascal Schulz

      Ответник: Finanzamt Stuttgart III

      Предмет

   Преюдициално запитване — Finanzgericht Baden-Württemberg — Тълкуване на членове 18, 21 и 45 от ДФЕС — Национална правна уредба относно данъка върху доходите, съгласно която се освобождават от облагане надбавките за експатриране, предоставени на данъчнозадължени лица, наети на работа от национално публичноправно юридическо лице и получаващи заплата от национален публичен фонд — Липса на такова освобождаване от облагане по отношение на надбавките, изплащани на данъчнозадължени лица, наети на работа на националната територия от публичноправно юридическо лице на друга държава членка и получаващи заплата от публичен фонд на тази друга държава

      Диспозитив

   Член 39 ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че допуска разпоредба като член 3, точка 64 от Закона за данъка върху доходите (Einkommensteuergesetz), по силата на която надбавки като разглежданите в главното производство, предоставяни на държавен служител на дадена държава членка, който работи в друга държава членка, за да се компенсира загуба на покупателната способност по мястото на работа, не се вземат предвид за целите на определянето на данъчната ставка, приложима в първата държава членка за другите доходи на данъчнозадълженото лице или на неговия съпруг, докато равностойни надбавки, предоставяни на държавен служител на тази друга държава членка, който работи на територията на първата държава членка, се вземат предвид за целите на определянето на тази данъчна ставка.

      (1)  ОВ C 221, 14.8.2010 г.


title: Дело C-117/11: Определение на Съда (седми състав) от 19 януари 2012 г. (преюдициално запитване от Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Обединено кралство) — Purple Parking Ltd, Airparks Services Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник — Данъчни въпроси — ДДС — Шеста директива — Член 28, параграф 2, буква a) — Член 28, параграф 3, буква б) — Освобождаване на определени транспортни услуги — Сделка, съчетаваща услуги по паркиране на автомобили и превоз на пътници между паркинга и летището — Наличие на две отделни или на една обща доставка на услуги — Принцип на данъчен неутралитет)

text:
               14.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 109/4

         Определение на Съда (седми състав) от 19 януари 2012 г. (преюдициално запитване от Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Обединено кралство) — Purple Parking Ltd, Airparks Services Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Дело C-117/11) (1)

   (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Данъчни въпроси - ДДС - Шеста директива - Член 28, параграф 2, буква a) - Член 28, параграф 3, буква б) - Освобождаване на определени транспортни услуги - Сделка, съчетаваща услуги по паркиране на автомобили и превоз на пътници между паркинга и летището - Наличие на две отделни или на една обща доставка на услуги - Принцип на данъчен неутралитет)
   2012/C 109/07
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Purple Parking Ltd, Airparks Services Ltd

      Ответник: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Предмет

   Преюдициално запитване — Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Тълкуване на Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стp. 1) — Възможност държавите членки да запазят разпоредбите за освобождаване от данък с възстановяване на платения на предходния етап данък — Национална правна уредба, която запазва освобождаването с възстановяване на платения данък за доставките на някои транспортни услуги — Оператор, който предоставя на лица, пътуващи със самолет, услуга по паркиране на автомобили, съчетана с транспортна услуга между мястото на паркиране и летището — Сделка, която за целите на ДДС трябва да се счита за обща или няколко отделни доставки на услуги?

      Диспозитив

   Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 92/111/ЕИО на Съвета от 14 декември 1992 г., трябва да се тълкува в смисъл, че с оглед определяне на приложимата ставка на данъка върху добавената стойност при обстоятелства като тези по главното производство услугите по паркиране на превозно средство в паркинг „извън летището“ и по превоз на пътниците от това превозно средство между паркинга и терминала на съответното летище трябва да се считат за комплексна обща доставка, в която услугата по паркиране преобладава.

      (1)  ОВ C 145, 14.5.2011 г.


title: Дело C-142/17: Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 20 март 2017 г. — Manuela Maturi и др./Fondazione Teatro dell’Opera di Roma

text:
               31.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 249/16

         Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 20 март 2017 г. — Manuela Maturi и др./Fondazione Teatro dell’Opera di Roma
   (Дело C-142/17)
   (2017/C 249/25)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Corte suprema di cassazione

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Manuela Maturi, Laura Di Segni, Isabella Lo Balbo, Maria Badini, Loredana Barbanera

      Ответник: Fondazione Teatro dell’Opera di Roma

      Преюдициален въпрос

   Дали националната правна уредба по член 3, алинея 7 от Декрет-закон № 64 от 30 април 2010 г., преобразуван в Закон № 100/2010 от 29 юни 2010 г., според която „за работниците в сферата на спектаклите, числящи се към категориите танцьори и балетисти, възрастта за пенсиониране за мъжете и жените е определена на 45 навършени години съгласно регистъра на населението; с прилагане, за работниците, по отношение на които се прилага изцяло система с вноски или смесена система, на коефициента за преобразуване по член 1, алинея 6 от Закон № 335 от 8 август 1995 г., за по-високата възраст. За двете години след влизането в сила на настоящата разпоредба на работниците по тази алинея, назначени на безсрочен договор, които навършват или надхвърлят възрастта за пенсиониране, е предоставена възможност да упражнят избор, подлежащ на ежегодно подновяване, да останат на работа. Тази възможност трябва да се упражни посредством формална молба, отправена до ENPALS в двумесечен срок от датата на влизане в сила на настоящата разпоредба или поне три месеца преди възникването на правото на пенсия, като максималната възраст за пенсиониране поради старост е 47 години за жените и 52 — за мъжете“, противоречи на принципа за недопускане на дискриминация, основана на пола, по смисъла на Директива 2006/54 (1) и на Хартата на основните права на Европейския съюз (член 21)?

      (1)  Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (ОВ L 204, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 262).


title: Дело C-361/11: Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Haarlem (Нидерландия) на 8 юли 2011 г. — Hewlett-Packard Europe BV/Inspecteur van de Belastingsdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat

text:
               24.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/9

         Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Haarlem (Нидерландия) на 8 юли 2011 г. — Hewlett-Packard Europe BV/Inspecteur van de Belastingsdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat
   (Дело C-361/11)
   2011/C 282/16
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank Haarlem

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Hewlett-Packard Europe BV

      Ответник: Inspecteur van de Belastingsdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat

      Преюдициални въпроси

               1.

               Изхождайки от изложените съображенията относно скоростта на копиране и принтиране, Rechtbank моли Съда за указания във връзка с отговора на следния въпрос: какво е значението на обстоятелството, че скоростта на принтиране и скоростта на копиране се задават от една и съща печатаща единица и скоростта на тези функции е различна само поради факта, че преди копирането трябва да се извърши сканиране на документа?

               2.

               Изхождайки от изложените съображенията Rechtbank моли Съда за разяснение дали неговите указания в Решението му по съединени дела C-362/07 и C-363/07 относно броя на контейнерите за хартия и наличието на устройство за подаване на хартия следва да се тълкуват в смисъл, че наличието на няколко контейнера за хартия и на устройство за подаване на хартия са обективни характеристики, които дават основание да се приеме, че става дума по-скоро за копирно устройство, отколкото за принтер?

               3.

               Изхождайки от изложените съображенията във връзка с преценката на въпроса каква е основната характеристика на разглежданите в настоящия случай устройства, отчитайки по-специално критериите, възприети от Cour d’appel de Paris в решението му от 20 май 2010 г. по този въпрос във връзка с устройства, подобни на разглежданите, Rechtbank моли Съда за по-подробни указания по следния въпрос: трябва ли стойността и теглото на централната печатаща единица (печатащото устройство) да се причислят към функцията принтиране или към функцията копиране и трябва ли стойността и теглото на скенера да се причислят изцяло или отчасти към функцията копиране?

               4.

               Изхождайки от съображенията на Rechtbank, валидна ли е митническата ставка от 6 % според код по КН 8443 31 91 съгласно Регламент № 1031/2008 (1), що се отнася до MFP, които съгласно указанията на Съда по съединени дела C-362/07 и C-363/07 е следвало да бъдат класирани в код по КН 8471 60 20, ако са били внесени преди 1 януари 2007 г.?

      (1)  Регламент (ЕО) № 1031/2008 на Комисията от 19 септември 2008 година за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 291, стр. 1).