title: Дело T-75/08: Жалба, подадена на 13 февруари 2008 г. — JOOP!/СХВП (!)

text:
               26.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 107/33

         Жалба, подадена на 13 февруари 2008 г. — JOOP!/СХВП (!)
   (Дело T-75/08)
   (2008/C 107/55)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: JOOP! GmbH (Hamburg, Deutschland) (представители: Rechtsanwälte H. Schmidt-Hollburg und W. Möllering)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 26 ноември 2007 г. по преписка R 1134/2007-1,

               —

               да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар да заплати разноските по производството, включително и тези, направени в хода на производството по обжалване.

         Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка „!“ за стоки от класове 14, 18, и 25 (заявка № 5 332 184).

      Решение на проверителя: Отхвърля заявката.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 40/94 (1), тъй като заявената марка има отличителни белези и по отношение на нея не съществува необходимост от запазване на възможността за свободно ползване.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 11; Специално издание на български език, глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело C-274/11: Иск, предявен на 3 юни 2011 г. — Кралство Испания/Съвет на Европейския съюз

text:
               23.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 219/12

         Иск, предявен на 3 юни 2011 г. — Кралство Испания/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-274/11)
   2011/C 219/16
   Език на производството: испански

      Страни

      Ищец: Кралство Испания (представител: N. Díaz Abad)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на ищеца

               —

               да се отмени Решение 2011/167/ЕС на Съвета (1)

               —

               да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

               1.

                     Злоупотреба с власт, тъй като се пристъпва към засилено сътрудничество
                  , без да е налице целта да се постигне интеграция на всички държави членки, а този механизъм е бил използван, за да не се преговаря с една държава членка, като ѝ е наложено решението за изключване, и при положение, че преследваните в този случай цели са могли да бъдат постигнати посредством специално споразумение по смисъла на член 142 ЕПК (2).

               2.

                     Нарушение на правораздавателната система на ЕС
                  , тъй като не е предвидена система за разрешаване на спорове във връзка с правни актове, уредени от правото на Съюза.

               3.

                     При условията на евентуалност
                  , ако Съдът приеме, че в този случай следва да се пристъпи към засилено сътрудничество и че може да се установи материалноправната уредба на правни актове, уредени от правото на Съюза, без да има система за разрешаване на спорове във връзка със същите, Кралство Испания е на мнение, че
                     не са изпълнени необходимите изисквания за засилено сътрудничество
                  , поради което са налице следните основания за отмяна:

                           3.1.

                                 нарушение на член 20, параграф 1 ДЕС
                              , защото засиленото сътрудничество в този случай не е крайна мярка, нито осъществява предвидените в ДЕС цели, и защото се отнася до области, изключени от засиленото сътрудничество поради това, че попадат в изключителната компетентност на ЕС.

                           3.2.

                                 нарушение на член 326 ДФЕС
                              , защото засиленото сътрудничество в този случай нарушава принципа за недопускане на дискриминация, засяга вътрешния пазар и икономическото, социално и териториално сближаване, като представлява дискриминация спрямо търговията между държавите членки и предизвиква нарушения на конкуренцията между тях.

                           3.3.

                                 нарушение на член 327 ДФЕС
                              , защото засиленото сътрудничество не зачита правата на Кралство Испания, което не участва в него.

      (1)  Решение 2011/167/ЕС на Съвета от 10 март 2011 година, за разрешаване на засилено сътрудничество в областта на създаването на единна патентна защита (ОВ L 76, стp. 53).

      (2)  Конвенция за издаване на европейски патенти от 5 октомври 1973 г.


title: Дело C-350/17: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 12 юни 2017 г. — Mobit Soc.cons.arl/Regione Toscana

text:
               2.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 330/4

         Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 12 юни 2017 г. — Mobit Soc.cons.arl/Regione Toscana
   (Дело C-350/17)
   (2017/C 330/05)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Mobit Soc.cons.arl

      Ответник: Regione Toscana

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 (1) (по-специално по отношение на предвидената в букви б) и г) забрана за участието на вътрешен оператор в конкурентни тръжни процедури extra moenia) да се прилага и по отношение на обществени поръчки, възложени преди влизането в сила на този регламент?

               2)

               Попада ли по принцип в обхвата на понятието „вътрешен оператор“ — по смисъла на посочения регламент и евентуално по аналогия на съдебната практика във връзка с института на „in house providing“ (вътрешно възлагане) — юридическо лице на публичното правно, на което пряко са възложени услуги за местен транспорт от страна на държавен орган, при положение че лицето е пряко свързано с държавния орган от гледна точка на организацията и контрола и капиталът му е собственост на държавата (изцяло или пропорционално с други публични органи)?

               3)

               При наличието на договор с пряко възлагане на услуги, който попада в приложното поле на Регламент (ЕО) № 1370/2007, представлява ли фактът, че след възлагането въпросният държавен орган създава публичен административен орган с организационни правомощия по отношение на въпросните услуги (като държавата си запазва изключителното правомощие да се разпорежда с възлагането на услуги) — орган, който не упражнява никакъв „аналогичен контрол“ върху прякото възлагане на услуги — обстоятелство, което може да е причина режимът по член 5, параграф 2 от Регламента да не се прилага по отношение на въпросния договор за възлагане?

               4)

               В несъответствие ли е договор с пряко възлагане, чийто краен срок е след датата на тридесетгодишния краен срок — 3 декември 2039 г. (считано от датата на влизане в сила на Регламент (ЕО) № 1370/2007), с принципите, залегнали в член 5 и член 8, параграф 3 от Регламента, или въпросният недостатък трябва да се счита за автоматично отстранен от правна гледна точка поради мълчаливо намаляване ex lege (член 8, параграф 3, втора алинея) на този тридесетгодишен срок?

      (1)  Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 г., с който се създава обща правна рамка за обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 1191/69 и (ЕИО) № 1107/70 на Съвета (ОВ L 315, 2007 г., стр. 1).


title: Дело C-41/07: Определение на председателя на Съда от 18 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република

text:
               25.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 199/25

         Определение на председателя на Съда от 18 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
   (Дело C-41/07) (1)

   (2007/C 199/43)

      Език на производството: португалски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 69, 24.3.2007 г.


title: Дело Т-283/13 P: Жалба, подадена на 22 май 2013 г. от Luigi Marcuccio срещу определението, постановено на 11 март 2013 г. от Съда на публичната служба по дело F-131/12, Marcuccio/Комисия

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/52

         Жалба, подадена на 22 май 2013 г. от Luigi Marcuccio срещу определението, постановено на 11 март 2013 г. от Съда на публичната служба по дело F-131/12, Marcuccio/Комисия
   (Дело Т-283/13 P)
   2013/C 207/85
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avvocato)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени изцяло и без никакви изключения обжалваното определение,

               —

               да върне настоящото дело на Съда на публичната служба.

      Правни основания и основни доводи

   Правните основания и основни доводи са същите като изтъкнатите по дело T-203/13 P, Marcuccio/Комисия.


title: Дело T-274/12: Иск, предявен на 15 юни 2012 г. — Alfastar Benelux/Съвет

text:
               11.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/31

         Иск, предявен на 15 юни 2012 г. — Alfastar Benelux/Съвет
   (Дело T-274/12)
   2012/C 243/55
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Alfastar Benelux (Ixelles, Белгия) (представители: N. Keramidas и N. Korogiannakis, lawyers)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на ищеца

               —

               да постанови, че ответникът не е изпълнил задължението си по член 266 ДФЕС, като не е приел, макар да е бил официално приканен, никакви мерки, по изпълнението на Решение на Общия съд от 20 октомври 2011 г. по дело T-57/09 Alfastar Benelux/Съвет и не е изразил позиция в това отношение в определения му срок;

               —

               да осъди ответника да приеме всякакви мерки по изпълнение на Решение на Общия съд от 20 октомври 2011 г. по дело T-57/09 Alfastar Benelux/Съвет и да изрази позиция в това отношение;

               —

               да осъди ответника да заплати на ищеца обезщетение в размер на 20 000 EUR, в приложение на член 340 ДФЕС; и

               —

               да осъди ответника да заплати на ищеца съдебните разноски и други разходи, свързани с настоящото дело, дори ако искът бъде отхвърлен.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищецът се позовава на правно основание, изведено от това, че ответникът не е изпълнил задължението си по член 266 ДФЕС, тъй като, независимо че е бил официално приканен, не е взел никакви мерки по изпълнението на Решение на Общия съд от 20 октомври 2011 г. по дело T-57/09 Alfastar Benelux/Съвет и не е изразил позиция в това отношение в определения му срок.


title: Дело C-62/11: Преюдициално запитване, отправено от Hessisches Landessozialgericht, Darmstadt (Германия) на 10 февруари 2011 г. — Land Hessen, представлявана от Regierungspräsidium Gießen/Florence Feyerbacher

text:
               14.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/7

         Преюдициално запитване, отправено от Hessisches Landessozialgericht, Darmstadt (Германия) на 10 февруари 2011 г. — Land Hessen, представлявана от Regierungspräsidium Gießen/Florence Feyerbacher
   (Дело C-62/11)
   2011/C 145/09
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Hessisches Landessozialgericht, Darmstadt

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Land Hessen, представлявана от Regierungspräsidium Gießen

      Ответник: Florence Feyerbacher

      Преюдициални въпроси

               1.

               Представлява ли Споразумението от 18 септември 1998 година между правителството на Федерална република Германия и Европейската централна банка (ЕЦБ) относно седалището на ЕЦБ (наричано по-нататък „Споразумението за седалището на ЕЦБ“) част от правото на Съюза, ползващо се с предимство при прилагането му пред националното право, или е международен договор?

               2.

               Следва ли член 15 от Споразумението за седалището на ЕЦБ във връзка с член 36 от Устава на Европейската система на централните банки (ЕСЦБ) и на ЕЦБ да се тълкува стеснително в смисъл, че приложимостта на германското право в областта на социалното осигуряване, предоставящо право да се получава определено социално обезщетение, се изключва спрямо служителите на ЕЦБ само в случай, че ЕЦБ им предоставя сравнимо социално обезщетение съгласно „Условията за работа“?

               3.

               При отрицателен отговор на втория въпрос:

                           а)

                           Следва ли посочените разпоредби да се тълкуват в смисъл, че не допускат прилагането на националната разпоредба, която във връзка с предоставянето на семейни добавки държи сметка само за принципа на териториалност?

                           б)

                           Могат ли съображенията на Съда, изложени в Решение [от 5 юли 2008 г.] по дело Bosmann (C-352/06, Сборник, стр. I-3827, точки 31—33), да бъдат отнесени към прилагането на посочените разпоредби? Следва ли да се смята, че в резултат на член 15 от Споразумението за седалището на ЕЦБ във връзка с член 36 от Устава на ЕСЦБ и на ЕЦБ Федерална република Германия не губи правомощието си да отпуска семейни добавки на живеещите на нейна територия служители на ЕЦБ?


title: Дело C-386/16: Решение на Съда (девети състав) от 26 юли 2017 г. (преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Литва) — „Toridas“ UAB/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos (Преюдициално запитване — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 138, параграф 1 — Квалифициране на сделка като вътреобщностна доставка — Освобождаване на вътреобщностните доставки на стоки — Намерение на купувача да препродаде закупените стоки на данъчнозадължено лице в друга държава членка преди изнасянето им от територията на първата държава членка — Евентуално значение на обработката на част от стоките преди изпращането им)

text:
               18.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 309/13

         Решение на Съда (девети състав) от 26 юли 2017 г. (преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Литва) — „Toridas“ UAB/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Дело C-386/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 138, параграф 1 - Квалифициране на сделка като вътреобщностна доставка - Освобождаване на вътреобщностните доставки на стоки - Намерение на купувача да препродаде закупените стоки на данъчнозадължено лице в друга държава членка преди изнасянето им от територията на първата държава членка - Евентуално значение на обработката на част от стоките преди изпращането им))
   (2017/C 309/17)
   Език на производството: литовски

      Запитваща юрисдикция

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Страни в главното производство

      Жалбоподател:„Toridas“ UAB

      Ответник: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      в присъствието на: Kauno apskrities valstybinė mokesčių inspekcija

      Диспозитив

               1)

               Член 138, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като тези по главното производство доставката на стоки, извършена от установено в една държава членка данъчнозадължено лице, не е освободена от данък върху добавената стойност по силата на тази разпоредба, когато, преди да сключи тази сделка за доставка, купувачът, регистриран за целите на данъка върху добавената стойност във втора държава членка, уведомява доставчика, че стоките ще бъдат незабавно препродадени на установено в трета държава членка данъчнозадължено лице, преди да ги изнесе от първата държава членка и да ги превози до това трето данъчнозадължено лице, ако тази втора доставка действително е извършена и стоките след това са превозени от първата държава членка до държавата членка на третото данъчнозадължено лице. Регистрацията на първия купувач за целите на данъка върху добавената стойност в държава членка, различна от тази по мястото на първата доставка на съответните стоки или от тази по мястото, където същите са окончателно придобити, не е критерий за квалифицирането на дадена сделка като вътреобщностна, нито сам по себе си е достатъчно доказателство за това, че дадена сделка е вътреобщностна.

               2)

               За целите на тълкуването на член 138, параграф 1 от Директива 2006/112 обработката на стоките по нареждане на купувача посредник в рамките на верига от две последователни доставки като тази по главното производство и преди превозването на стоките до държавата членка на крайния купувач няма отношение към условията за евентуалното освобождаване на първата доставка, когато тази обработка е извършена след първата доставка.

      (1)  ОВ C 343, 19.9.2016 г.


title: Дело F-29/09 REV: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 13 април 2011 г. — Lebedef и Jones/Комисия (Публична служба — Преразглеждане на съдебно решение — Ново обстоятелство — Липса — Недопустимост)

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/49

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 13 април 2011 г. — Lebedef и Jones/Комисия
   (Дело F-29/09 REV)
   (Публична служба - Преразглеждане на съдебно решение - Ново обстоятелство - Липса - Недопустимост)
   2011/C 252/104
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Люксембург) и Trevor Jones (Ernzen, Люксембург) (представител: адв. F. Frabetti, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: г-н J. Currall и г-н D. Martin)

      Встъпила страна: Съвет на Европейския съюз (представители: г-жа K. Zieleśkiewicz и г-н M. Bauer)

      Предмет

   Молба от жалбоподателя да бъде преразгледано Решение на трети състав на Съда на публичната служба от 30 септември 2010 г. по дело F-29/09

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля молбата за преразглеждане като недопустима.

               2.

               Г-н Lebedef и г-н Jones понасят всички съдебни разноски.

               3.

               Съветът на Европейския съюз, встъпила страна, понася направените от него съдебни разноски.


title: Дело T-122/12: Жалба, подадена на 19 март 2012 г. — ActionSportGames/СХВП

text:
               9.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/23

         Жалба, подадена на 19 март 2012 г. — ActionSportGames/СХВП
   (Дело T-122/12)
   2012/C 165/39
   Език на жалбата: датски

      Страни

      Жалбоподател: ActionSportGames A/S (Humlebæk, Дания) (представител: W. Rebernik, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: FN Herstal SA (Herstal, Белгия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на ответника от 12 януари 2012 г. по преписка R 2096/2010-1;

               —

               да потвърди решението на отдела по споровете от 24 септември 2010 г. Uphold (преписка № B 1 344 904);

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: ActionSportGames A/S

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „SCAR“ за стоки от клас 28 — заявка за регистрация на марка на Общността № 5 750 054.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: FN Herstal SA

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: нерегистрирана белгийска словна марка „SCAR“ за стоки от класове 13 и 28.

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля решението на отдела по споровете и му връща преписката.

      Изложени правни основания: жалбоподателят посочва, че не е налице вероятност от объркване между конфликтните марки, тъй като разглежданите стоки са коренно различни, предвид обстоятелството че стоките на FN Herstal представляват истински оръжия за употреба с военни цели, докато стоките на жалбоподателя са реплика на оръжия и оръжия играчки, предназначени за спорт и игра.


title: Дело C-28/13 P: Определение на Съда (пети състав) от 6 февруари 2014 г.  — Gabi Thesing, Bloomberg Finance LP/Европейска централна банка (ЕЦБ) (Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Член 169, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда — Необходимо съдържание на жалбата)

text:
               10.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 175/15

         Определение на Съда (пети състав) от 6 февруари 2014 г. — Gabi Thesing, Bloomberg Finance LP/Европейска централна банка (ЕЦБ)
   (Дело C-28/13 P) (1)

   ((Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Член 169, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда - Необходимо съдържание на жалбата))
   2014/C 175/17
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Gabi Thesing, Bloomberg Finance LP (M Stephens и R Lands, solicitors, както и T. Pitt-Payne, QC)

      Друга страна в производството: Европейска централна банка (представители: M. López Torres и S. Lambrinoc)

      Предмет

   Жалба против Решение на Общия съд (седми състав) от 29 ноември 2012 г. по дело T-590/10, Gabi Thesing и Bloomberg Finance LP/Европейска централна банка (ЕЦБ), с което Общият съд отхвърля жалба за отмяната на решение на Европейската централна банка от 21 октомври 2010 г., с което на жалбоподателите е отказан достъп до два документа, отнасящи се до държавния дълг и бюджетния дефицит

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-жа Gabi Thesing и Bloomberg Finance LP да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 101, 6.4.2013 г.


title: Дело T-262/10: Жалба, подадена на 7 юни 2010 г. — Microban International и Microban (Europe)/Комисия

text:
               14.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/51

         Жалба, подадена на 7 юни 2010 г. — Microban International и Microban (Europe)/Комисия
   (Дело T-262/10)
   ()
   2010/C 221/82
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Microban International Ltd. (Huntersville, Съединените щати) и Microban (Europe) Ltd. (Heath Hayes, Обединеното кралство) (представител: M. S. Rydelski, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени Решение № 2010/169 на Комисията от 19 март 2010 година относно невключването на 2,4,4’-трихлоро-2’-хидроксидифенилов етер в списъка на Съюза на добавките, които могат да бъдат използвани за производството на материали и предмети от пластмаси, предназначени за контакт с храни съгласно Директива 2002/72/ЕО (ОВ L 75, стр. 25) и

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С жалбата си жалбоподателите искат съгласно член 263 ДФЕС отмяната на Решение № 2010/169 на Комисията от 19 март 2010 година относно невключването на 2,4,4’-трихлоро-2’-хидроксидифенилов етер в списъка на Съюза на добавките, които могат да бъдат използвани за производството на материали и предмети от пластмаси, предназначени за контакт с храни съгласно Директива 2002/72/ЕО (1) (ОВ L 75, стр. 25), нотифицирано под номер C(2010) 1613.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват следните правни основания:

               Първо, обжалваното решение не е съобразено с процедурата за издаване на разрешение съгласно Рамковото споразумение (2), тъй като липсва законово основание за приемането му.

               Второ, решението на ответника да не включи разглеждания продукт в списъка на Съюза на добавките, прието без да се вземе решение за управление на риска и основаващо се само на оттеглянето на първоначалното заявление за разрешение, нарушава процедурата за издаване на разрешение за разглеждания продукт.

               Трето, ответникът е накърнил оправданите правни очаквания на жалбоподателя като не е дал възможност за замяна на първоначалния заявител за разглеждания продукт.

               Накрая, процедурата, довела до приемането на обжалваното решение, не е в съответствие с общите принципи на правото на ЕС като принципите на добра администрация, на прозрачност и на правна сигурност.

      (1)  Директива 2002/72/ЕО на Комисията от 6 август 2002 година относно материали и предмети от пластмаси, предназначени за контакт с храни (ОВ L 220, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 36, стр. 84).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1935/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 27 октомври 2004 година относно материалите и предметите, предназначени за контакт с храни, и за отмяна на Директиви 80/590/ЕИО и 89/109/ЕИО (ОВ L 338, стр. 4; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 45, стр. 247).


title: Дело T-95/12 P: Жалба, подадена на 28 февруари 2012 г. от Willem Stols срещу решението, постановено на 13 декември 2011 г. от Съда на публичната служба по дело F-51/08, Stols/Съвет

text:
               28.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 126/22

         Жалба, подадена на 28 февруари 2012 г. от Willem Stols срещу решението, постановено на 13 декември 2011 г. от Съда на публичната служба по дело F-51/08, Stols/Съвет
   (Дело T-95/12 P)
   2012/C 126/43
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Willem Stols (Халстерен, Нидерландия) (представители: адв. S. Rodrigues, адв. A. Blot и адв. C. Bernard-Glanz)

      Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви настоящата жалба за допустима,

               —

               да отмени Решение от 13 декември 2011 г. по дело F-51/08 RENV, постановено от първи състав на Съда на публичната служба на Европейския съюз,

               —

               да уважи исканията, направени от него в първоинстанционното производство,

               —

               да осъди Съвета да заплати съдебните разноски, направени в двете производства.

      Правни основания и основни доводи

   В жалбата си жалбоподателят излага следните оплаквания.

               1.

               Първо оплакване: при проверката в първоинстанционното производство на първото основание, изведено от нарушение на член 45, параграф 1 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз и от явна грешка в преценката, СПС е нарушил правото на Съюза:

                           —

                           като е използвал непредвиден в член 45, параграф 1 от Правилника критерий (точки 46 и 47 от обжалваното съдебно решение),

                           —

                           като не е мотивирал в достатъчна степен решението си и като е поставил под съмнение класирането в две функционални групи, предвидено в член 5 от Правилника (точки 52—54 от обжалваното съдебно решение) и

                           —

                           като е допуснал фактическа неточност в мотивите си и като неправилно е тълкувал посочения в член 45, параграф 1 от Правилника критерий за езиците (точки 50 и 51 от обжалваното съдебно решение).

               2.

               Второ оплакване: при проверката на второто правно основание, изведено от нарушение на член 59, параграф 1 от Правилника и на принципа за недопускане на дискриминация, СПС е стигнал до неизбежно неправилен извод, доколкото е отхвърлил второто правно основание като безпредметно поради недоказаност на първото правно основание, при положение че е приел първото правно основание за недоказано в резултат от редица грешки при прилагане на правото (точки 59 и 60 от обжалваното съдебно решение).


               5.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/6

         2009/C 297/02
   Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз

         ОВ C 282, 21.11.2009 г.

      Предишни публикации

      ОВ C 267, 7.11.2009 г.

      ОВ C 256, 24.10.2009 г.

      ОВ C 244, 10.10.2009 г.

      ОВ C 233, 26.9.2009 г.

      ОВ C 220, 12.9.2009 г.

      ОВ C 205, 29.8.2009 г.

   Може да намерите тези текстове на:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Дело F-89/13: Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 19 март 2015 г. — Marcuccio/Комисия (Отстраняване от производството на представител на страна — Липса на упълномощаване на нов представител — Жалбоподател, спрял да отговаря на писмата на Съда на публичната служба — Липса на основание за произнасяне)

text:
               4.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 146/48

         Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 19 март 2015 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело F-89/13) (1)

   ((Отстраняване от производството на представител на страна - Липса на упълномощаване на нов представител - Жалбоподател, спрял да отговаря на писмата на Съда на публичната служба - Липса на основание за произнасяне))
   (2015/C 146/66)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Триказе, Италия) (представител: A., avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и G. Gattinara)

      Предмет

   Искане за отмяна на решение за три удръжки от 504,67 EUR от обезщетението за инвалидност на жалбоподателя, съответно за месеците от януари до март 2013 г.

      Диспозитив

               1)

               Основанието за произнасяне по дело F-89/13, Marcuccio/Комисия, е отпаднало.

               2)

               Осъжда г-н Marcuccio да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 24, 25.1.2014 г., стр. 39.


title: Дело T-35/09: Решение на Общия съд от 2 юни 2010 г. — Procaps/СХВП — Biofarma (PROCAPS) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността PROCAPS — По-ранна национална и международна словна марка PROCAPTAN — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Сходство на знаците — Сходство на стоките и услугите — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               17.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/17

         Решение на Общия съд от 2 юни 2010 г. — Procaps/СХВП — Biofarma (PROCAPS)
   (Дело T-35/09) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността PROCAPS - По-ранна национална и международна словна марка PROCAPTAN - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Сходство на стоките и услугите - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2010/C 195/26
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Procaps, SA (Barranquilla, Колумбия) (представител: M. Vidal-Quadras Trias de Bes, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: Ó. Mondéjar Ortuño)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Biofarma SAS (Neuilly-sur-Seine, Франция) (представители: A. Ruiz López и V. Gil Vega, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 24 ноември 2008 г. (преписка R 867/2007-4) във връзка с производство по възражение между Biofarma SAS и Procaps, SA

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Procaps, SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 69, 21.3.2009 г.


title: Дело T-658/15: Жалба, подадена на 13 ноември 2015 г. — García Rey/Парламент

text:
               8.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 48/71

         Жалба, подадена на 13 ноември 2015 г. — García Rey/Парламент
   (Дело T-658/15)
   (2016/C 048/79)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Marcos García Rey (Мадрид, Испания) (представител: N. Pirc Musar, lawyer)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение A(2015)8661 C на Европейския парламент от 16 септември 2015 г., с което е отхвърлено потвърдителното заявление на жалбоподателя за достъп до някои документи, отнасящи се до информация за пътни разноски, дневни надбавки, надбавки за общи разходи, както и разноски за сътрудници на членове на Европейския парламент,

               —

               да разпореди Парламентът да заплати разноските на жалбоподателя съгласно членове 134 и 140 от Процедурния правилник на Общия съд, включително разноските на встъпилите страни, ако има такива страни.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               Първо основание — нарушение на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001 (1) във връзка с член 8, буква б) от Регламент № 45/2001 (2), тъй като поисканите лични данни не са защитени от законодателството на Общността.

               2.

               Второ основание — нарушение на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент № 1049/2001 във връзка с член 8, буква б) от Регламент № 45/2001, тъй като достъпът до поисканата информация е отказан, независимо че условията за оповестяване са били изпълнени.

               3.

               Трето основание — неизпълнение на общото задължение съгласно членове 2 и 4 от Регламент № 1049/2001 във връзка с член 6, параграф 3 от Регламент № 1049/2001 да се разгледа всеки отделен документ.

               4.

               Четвърто основание — нарушение на член 4, параграф 6 от Регламент № 1049/2001, тъй като отказът да се предостави частичен достъп до поисканите документи е необоснован.

               5.

               Пето основание — неизпълнение на задължението за мотивиране, както изискват член 7, параграф 1 и член 8, параграф 1 от Регламент № 1049/2001, тъй като Парламентът не е разгледал всички доводи на жалбоподателя.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).

      (2)  Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 година относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (ОВ L 8, 2001 г, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 30, стр. 142).


title: Дело F-59/13: Жалба, подадена на 24 юни 2013 г. — ZZ/ЕСВД

text:
               10.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 233/14

         Жалба, подадена на 24 юни 2013 г. — ZZ/ЕСВД
   (Дело F-59/13)
   2013/C 233/23
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: D. de Abreu Caldas, A. Coolen, É. Marchal и S. Orlandi, avocats)

      Ответник: Европейска служба за външна дейност

      Предмет на производството

   Отмяна на решението, с което се отхвърля искането на жалбоподателя последователните срочни договори, по които е наеман, да бъдат преобразувани в договор за неопределено време и прослуженото време в качеството му на договорно нает служител със спомагателни функции да бъда признато за служебен стаж като договорно нает служител

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението, с което се отхвърля искането на жалбоподателя;

               —

               договорът на жалбоподателя като договорно нает служител със спомагателни функции да бъде преобразуван в договор на служител за неопределено време по член 3а от Условията за работа на другите служители (УРДС);

               —

               ЕСВД да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-427/10: Решение на Съда (трети състав) от 15 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Italie) Banca Antoniana Popolare Veneta spa, която поглъща Banca Nazionale dell’Agricoltura spa/Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate (ДДС — Възстановяване на недължимо платения данък — Национална правна уредба, предвиждаща възможността за предявяване на иск за връщане на недължимо платено пред различни юрисдикции, с различни срокове, според това дали става въпрос за получателя или за доставчика на услуги — Възможност за получателя на услуги да поиска възстановяване на данъка от доставчика на услугата след изтичането на срока за предявяване на иск от последния срещу данъчната администрация — Принцип на ефективност)

text:
               11.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 39/6

         Решение на Съда (трети състав) от 15 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Italie) Banca Antoniana Popolare Veneta spa, която поглъща Banca Nazionale dell’Agricoltura spa/Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
   (Дело C-427/10) (1)

   (ДДС - Възстановяване на недължимо платения данък - Национална правна уредба, предвиждаща възможността за предявяване на иск за връщане на недължимо платено пред различни юрисдикции, с различни срокове, според това дали става въпрос за получателя или за доставчика на услуги - Възможност за получателя на услуги да поиска възстановяване на данъка от доставчика на услугата след изтичането на срока за предявяване на иск от последния срещу данъчната администрация - Принцип на ефективност)
   2012/C 39/08
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Corte suprema di cassazione

      Страни в главното производство

      Ищец: Banca Antoniana Popolare Veneta spa, която поглъща Banca Nazionale dell’Agricoltura spa

      Ответници: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

      Предмет

   Преюдициално запитване — Corte suprema di cassazione — Тълкуване на член 17, параграф 3 от Директива 77/388/ЕИО: Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Възстановяване на недължимо платения данък — Национална правна уредба, предвиждаща възможността за предявяване на иск за възстановяването пред различни юрисдикции, с различни срокове, според това дали става въпрос за придобиващия/получателя на облагаемата услуга (десетгодишен срок) или за прехвърлителя/доставчика на същата услуга (двегодишен срок) — Възможност за придобиващия/получателя да поиска възстановяване на данъка от прехвърлителя/доставчика на услугата след изтичането на срока за предявяване на иск от последния — Принципи на данъчен неутралитет, ефективност и недопускане на дискриминация

      Диспозитив

   Принципът на ефективност допуска национална правна уредба относно връщане на недължимо платено, която предвижда по-дълъг давностен срок за предявяване на иск за връщане на недължимо платено по гражданското право, предявен от получателя на услуги срещу доставчика на тези услуги, които се облагат с данък върху добавената стойност, отколкото специалния давностен срок за предявяване на иск за възстановяване по данъчното право, предявен от този доставчик срещу данъчната администрация, за да може това данъчнозадължено лице действително да поиска възстановяването на този данък от данъчната администрация. Последното условие не е изпълнено, когато прилагането на такава правна уредба лишава напълно данъчнозадълженото лице от правото да получи от данъчната администрация възстановяване на недължимо платения данък върху добавената стойност, който то самото е трябвало да върне на получателя на предоставяните от него услуги.

      (1)  ОВ C 288, 23.10.2010 г.


title: Дело C-259/10: Преюдициално запитване, отправено от Court of Appeal (Civil Division) (England & Wales) на 26 май 2010 г. — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/The Rank Group PLC

text:
               31.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/28

         Преюдициално запитване, отправено от Court of Appeal (Civil Division) (England & Wales) на 26 май 2010 г. — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/The Rank Group PLC
   (Дело C-259/10)
   ()
   2010/C 209/39
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal (Civil Division) (England & Wales)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Ответник: The Rank Group PLC

      Преюдициални въпроси

               1.

               Различното третиране по ДДС —

                           i)

                           на доставки, които са идентични от гледна точка на потребителя, или

                           ii)

                           на сходни доставки, които задоволяват едни и същи нужди на потребителя — само по себе си достатъчно ли е, за да се приеме, че е налице нарушение на принципа на данъчен неутралитет или трябва да се вземе предвид (и ако това е така, как)

                           а)

                           правният и икономически контекст;

                           б)

                           дали е налице конкуренция между идентичните услуги, респ. между сходните услуги; и/или

                           в)

                           дали различното третиране по ДДС е довело до нарушаване на конкуренцията?

               2.

               Може ли данъчнозадължено лице, чиито доставки съгласно националното право подлежат на облагане с ДДС (поради упражненото от държавата членка дискреционно правомощие по член 13Б, буква е) от Шеста директива (1)), да иска възстановяване на платения за тези доставки ДДС поради нарушение на принципа на данъчен неутралитет, възникнало от третирането по ДДС на други доставки („доставки, използвани за сравнение“), ако

                           а)

                           съгласно националното право доставките, използвани за сравнение, подлежат на облагане с ДДС, но

                           б)

                           данъчният орган на държавата членка има практика да третира доставките, използвани за сравнение, като освободени от ДДС?

               3.

               Ако отговорът на втория въпрос е утвърдителен, в какво поведение се изразява съответната практика, и по-специално

                           а)

                           необходимо ли е данъчният орган ясно и недвусмислено да е посочил, че използваните за сравнение доставки ще бъдат третирани като освободени от ДДС;

                           б)

                           има ли значение фактът, че към момента, когато данъчният орган е направил такова изявление, той не е преценил всички факти, които са релевантни за правилното третиране по ДДС на използваните за сравнение доставки, или не е преценил правилно тези факти; и

                           в)

                           има ли значение фактът, че ДДС за използваните за сравнение доставки не е нито деклариран от данъчнозадълженото лице, нито е поискан от данъчния орган, но впоследствие данъчният орган се е опитал да събере този ДДС, при спазване на обичайните давностни срокове съгласно националното право?

               4.

               Ако различното данъчно третиране се дължи на уеднаквена практика на националните данъчни органи, основана на общоприето схващане за действителния смисъл на съответните национални правни норми, от значение ли е за наличието на нарушение на принципа на данъчен неутралитет, ако

                           i)

                           впоследствие данъчните органи променят своята практика,

                           ii)

                           впоследствие национален съд приеме, че променената практика отразява правилното тълкуване на смисъла на съответните национални правни норми,

                           iii)

                           принципите на националното и/или европейското право, включително принципът на защита на оправданите правни очаквания, принципът на estoppel, принципът на правна сигурност и принципът на забрана за обратно действие, и/или давностните срокове не допускат държавата членка да събира ДДС за доставки, които по-рано са били разглеждани като освободени?

      (1)  Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).


title: Дело C-104/10: Решение на Съда (втори състав) от 21 юли 2011 г. (преюдициално запитване от High Court of Ireland, Ирландия) — Patrick Kelly/National University of Ireland (University College, Dublin) (Директиви 76/207/ЕИО, 97/80/ЕО и 2002/73/ЕО — Достъп до професионално обучение — Равно третиране на мъжете и жените — Отхвърляне на кандидатура — Достъп на кандидат за професионално обучение до информация за квалификациите на другите кандидати)

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/12

         Решение на Съда (втори състав) от 21 юли 2011 г. (преюдициално запитване от High Court of Ireland, Ирландия) — Patrick Kelly/National University of Ireland (University College, Dublin)
   (Дело C-104/10) (1)

   (Директиви 76/207/ЕИО, 97/80/ЕО и 2002/73/ЕО - Достъп до професионално обучение - Равно третиране на мъжете и жените - Отхвърляне на кандидатура - Достъп на кандидат за професионално обучение до информация за квалификациите на другите кандидати)
   2011/C 269/19
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Ireland

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Patrick Kelly

      Ответник: National University of Ireland (University College, Dublin)

      Предмет

   Преюдициално запитване — High Court of Ireland — Тълкуване на член 4, параграф 1 от Директива 97/80/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година относно тежестта на доказване в случаите на дискриминация, основана на пола (ОВ L 14, стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 32), на член 4 от Директива 76/207/ЕИО на Съвета от 9 февруари 1976 година относно прилагането на принципа на равното третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до заетост, професионалната квалификация и развитие, и на условията на труд (ОВ L 39, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 164) и на член 3 от Директива 2002/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 септември 2002 година за изменение на Директива 76/207/ЕИО на Съвета (ОВ L 269, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 143) — Кандидат, който не е включен в курс за професионално обучение и който твърди, че е нарушен принципът на равно третиране — Искане на достъп до информация за квалификациите на другите кандидати

      Диспозитив

               1.

               Член 4, параграф 1 от Директива 97/80/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година относно тежестта на доказване в случаите на дискриминация, основана на пола, трябва да се тълкува в смисъл, че не предвижда право на кандидат за професионално обучение — който счита, че му е отказан достъп до последното поради неспазването на принципа на равно третиране — да получи достъп до притежавана от организаторите на това обучение информация за квалификациите на другите кандидати за същото обучение, за да може да докаже „факти, които позволяват да се допусне съществуването на пряка или непряка дискриминация“ съгласно посочената разпоредба.
               Не може да се изключи обаче, че отказ на информация от страна на ответника при доказването на такива факти може да застраши постигането на преследваната с посочената директива цел и така да лиши по-специално член 4, параграф 1 от нея от неговото полезно действие. Запитващата юрисдикция следва да провери дали такъв е случаят по делото в главното производство.

               2.

               Член 4 от Директива 76/207/ЕИО на Съвета от 9 февруари 1976 година относно прилагането на принципа на равното третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до заетост, професионалната квалификация и развитие, и на условията на труд или член 1, точка 3 от Директива 2002/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 септември 2002 година за изменение на Директива 76/207 трябва да се тълкуват в смисъл, че не предвиждат право на кандидат за професионално обучение да получи достъп до притежавана от организаторите на посоченото обучение информация за квалификациите на другите кандидати за същото обучение, било когато този кандидат счита, че не е имал достъп до посоченото обучение в съответствие с едни и същи критерии като другите кандидати и че е бил подложен на посочената в член 4 дискриминация, основана на пола, било когато този кандидат твърди, че е бил подложен на посочената в споменатия член 1, точка 3 дискриминация, основана на пола, във връзка с достъпа до това професионално обучение.

               3.

               Ако кандидат за професионално обучение би могъл да се позове на Директива 97/80, за да получи достъп до притежавана от организаторите на това обучение информация за квалификациите на другите кандидати за същото обучение, това право на достъп може да бъде засегнато от свързани с поверителността правни норми на Съюза.

               4.

               Задължението по член 267, параграф 3 ДФЕС не се различава в зависимост от това дали в разглежданата държава членка съществува правна система, в която водещо е състезателното начало, или правна система, в която водещо е служебното начало.

      (1)  ОВ C 134, 22.5.2010 г.


title: Дело T-245/08: Жалба, подадена на 20 юни 2008 г. — Iranian Tobacco/СХВП — Булгартабак АД (TIR 20 FILTER CIGARETTES)

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/51

         Жалба, подадена на 20 юни 2008 г. — Iranian Tobacco/СХВП — Булгартабак АД (TIR 20 FILTER CIGARETTES)
   (Дело T-245/08)
   (2008/C 223/90)
   Език на жалбата: немски
   Страни

      Жалбоподател: Iranian Tobacco Company (Teхeрaн, Ирaн) (представител: M. Beckensträter, Rechtsanwältin)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: AД Булгартабак Холдинг (София, България)
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на първи апелативен състав от 11 април 2008 г. — R 708/2007-1, съобщено но 21 април 2008 г.

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски, които подлежат на възстановяване, включително тези по главното производство и тези на встъпилата страна,

               —

               при условията на евентуалност, ако решението от 11 април 2008 г. и това от 7 март 2007 г. — 1414C — бъдат отменени, да се установи, че искането на встъпилата страна от 8 ноември 2005 г. е недопустимо.

         Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: фигуративната марка „TIR 20 FILTER CIGARETTES“ за стоки от клас 34 (Марка на Общоността № 400 804).

      Притежател на марката на Общността: Жалбоподателят

      Страна, която иска обявяване на отмяната на марката на Общността: AД Булгартабак Холдинг.

      Решение на отдела по заличаването: Обявяване отмяната на посочената марка на Общността.

      Решение на апелативния състав: Отхвърляне на жалбата на жалбоподателя.

      Изложени правни основания: Предпоставки за допустимост относно искането на „Булгартабак-холдинг“ АД, които е трябвало да бъдат разгледани служебно, не са били взети предвид, в разрез с общностното право, на Регламент (ЕО) № 40/94 (1) и на други процесуални принципи.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 11; Специално издание на български език, глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело T-82/08: Решение на Общия съд от 27 септември 2012 г. — Guardian Industries и Guardian Europe/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на плоско стъкло в ЕИП — Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО — Определяне на цените — Доказване на нарушението — Определяне на размера на глобите — Изключване на вътрешните продажби — Задължение за мотивиране — Равно третиране — Смекчаващи обстоятелства)

text:
               17.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/19

         Решение на Общия съд от 27 септември 2012 г. — Guardian Industries и Guardian Europe/Комисия
   (Дело T-82/08) (1)

   (Конкуренция - Картели - Пазар на плоско стъкло в ЕИП - Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО - Определяне на цените - Доказване на нарушението - Определяне на размера на глобите - Изключване на вътрешните продажби - Задължение за мотивиране - Равно третиране - Смекчаващи обстоятелства)
   2012/C 355/39
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Guardian Industries Corp. (Доувър, Делауеър, Съединени щати); и Guardian Europe Sàrl (Дюделанж, Люксембург) (представители: адв. S. Völcker, адв. F. Louis, адв. A. Vallery, адв. C. Eggers и адв. H.-G. Kamann)

      Ответник: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre и R. Sauer)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2007) 5791 окончателен на Комисията от 28 ноември 2007 година във връзка с процедура по член 81 [ЕО] и по член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/39.165 — Плоско стъкло) в частта му, която се отнася до жалбоподателите и намаляването на размера на наложената им с това решение глоба

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Guardian Industries Corp. и Guardian Europe Sàrl да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 107, 26.4.2008 г.


title: Дело C-290/09: Определение на председателя на Съда от 23 февруари 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo per la Sardegna, Италия) — Telecom Italia SpA/Regione autonoma della Sardegna, в присъствието на Space SpA и Passamonti Srl и др.

text:
               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/28

         Определение на председателя на Съда от 23 февруари 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo per la Sardegna, Италия) — Telecom Italia SpA/Regione autonoma della Sardegna, в присъствието на Space SpA и Passamonti Srl и др.
   (Дело C-290/09) (1)

   2010/C 134/45

      Език на производството: италиански

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 233, 26.9.2009 г.


title: Дело T-321/13: Жалба, подадена на 13 юни 2013 г. — Adorisio и други/Комисия

text:
               10.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 233/12

         Жалба, подадена на 13 юни 2013 г. — Adorisio и други/Комисия
   (Дело T-321/13)
   2013/C 233/21
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Stefania Adorisio (Рим, Италия) и 367 други (представители: F. Sciaudone, L. Dezzani, D. Contini, R. Sciaudone и S. Frazzani, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени Решение на Комисията от 22 февруари 2013 г. (C(2013) 1053 окончателен), отнасящо се за държавна помощ SA.35382 (2013/N) — Нидерландия (Rescue SNS REAAL 2013), (ОВ 2013 C 104, стp. 3);

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателите излагат пет правни основания.

               1.

               Първо правно основание, изведено от твърдение за нарушение на член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС и очевидна грешка в преценката, тъй като:

                           —

                           оспорените мерки за държавна помощ не са свързани с изключителни обстоятелства, а по-скоро с неуспеха на ръководството на SNS REAAL и недостатъчни бизнес умения;

                           —

                           твърдяното сътресение на нидерландската икономика не е сериозно. Нидерландските власти не са доказали съществуването на сериозни социални и икономически трудности;

                           —

                           твърдяното сътресение не засяга дори един цял икономически сектор, още по-малко цялата икономика на Нидерландия. Действително нидерландското правителството все още не е доказало, че несъстоятелността на SNS Bank би имала системни последици за нидерландската финансова система и по-общо за цялата нидерландска икономика и в тази връзка не е предвидила количествена оценка на потенциалните последици на несъстоятелността на банката за цялата икономика.

               2.

               Второ правно основание, изведено от твърдение за нарушение на член 4, параграф 3 от Регламент на Съвета (ЕО) № 659/99 (1), тъй като решението на Комисията съдържа редица условия, наложени от Комисията с цел изменение на мерките за помощ, за които е отправено уведомление, което противоречи на член 4, параграф 3 от Регламент на Съвета (ЕО) № 659/99. Действително съгласно тази разпоредба Комисията не разполага с правомощие във фазата на предварителното разследване да се намесва в мярката за държавна помощ, за която е отправено уведомление и да я променя посредством условия или други изисквания, наложени на държавата членка.

               3.

               Трето правно основание, изведено от твърдение за нарушение на член 4, параграф 4 от Регламент на Съвета (ЕО) № 659/99, тъй като са били налице елементи и обстоятелства, доказващи, че са съществували сериозни съмнения относно съвместимостта на мерките с общия пазар, като непоследователността между твърдението на Комисията, „че нидерландските банки са се представили добре на последния кръг стрес тестове на ЕБО (NB: Европейския банков орган) благодарение на положителната оценка на рисково претеглените активи (включително ипотечните кредити) и би трябвало да могат да издържат на висока степен на неизпълнение“ и пасивното приемане на довода на нидерландските власти, че нидерландският банков сектор вместо това е слаб и че прилагането на нидерландската СГД (Схема за гарантиране на депозитите) е щяло да влоши сектора или факта, че оспореното решение съдържа условия, които представляват друг ясен показател, че започването на официално разследване е било необходимо.

               4.

               Четвърто правно основание, изведено от твърдение за нарушение на правата на жалбоподателя, тъй като:

                           —

                           липсва доказателство, че оплакването на жалбоподателя срещу мерките за държавна помощ е било предмет на някакво разследване и анализ. Действително то не се споменава в оспореното решение;

                           —

                           жалбоподателят не е бил информиран по никакъв начин за оспореното решение.

               5.

               Пето правно основание, изведено от твърдение за нарушение на член 17 от Хартата за основните права на Европейския съюз, тъй като:

                           —

                           приложението на правилата за държавната помощ не може да наруши други права на ЕС, като правото на собственост. В настоящия случай Комисията не би могла да се позове на експроприацията на инвестиции без дори да анализира дали този акт е бил осъществен съгласно закона. Експроприацията е сама по себе си нарушение на правото на собственост и Комисията не би могла да пренебрегне това обстоятелство в оценката си;

                           —

                           Комисията е трябвало да провери предпоставките и условията на тази експроприация с цел да реши дали тя е била елемент, на който може да се позове при оценката на мерките за помощ.

      (1)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ 1999 L 83, стр. 1)


title: Дело C-491/09: Определение на председателя на Съда от 6 април 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия

text:
               17.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/16

         Определение на председателя на Съда от 6 април 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
   (Дело C-491/09) (1)

   2010/C 195/24

      Език на производството: френски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 24, 30.1.2010 г.


title: Дело C-292/15: Решение на Съда (четвърти състав) от 27 октомври 2016 г. (преюдициално запитване от Vergabekammer Südbayern — Германия) — Hörmann Reisen GmbH/Stadt Augsburg, Landkreis Augsburg (Преюдициално запитване — Обществени поръчки — Обществени услуги за пътнически превоз с автобуси — Регламент (ЕО) № 1370/2007 — Член 4, параграф 7 — Подизпълнение — Задължение на оператора да извърши самостоятелно голяма част от обществените услуги за пътнически превоз — Обхват — Член 5, параграф 1 — Процедура за възлагане на обществената поръчка — Възлагане на обществената поръчка в съответствие с Директива 2004/18/ЕО)

text:
               9.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/20

         Решение на Съда (четвърти състав) от 27 октомври 2016 г. (преюдициално запитване от Vergabekammer Südbayern — Германия) — Hörmann Reisen GmbH/Stadt Augsburg, Landkreis Augsburg
   (Дело C-292/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Обществени поръчки - Обществени услуги за пътнически превоз с автобуси - Регламент (ЕО) № 1370/2007 - Член 4, параграф 7 - Подизпълнение - Задължение на оператора да извърши самостоятелно голяма част от обществените услуги за пътнически превоз - Обхват - Член 5, параграф 1 - Процедура за възлагане на обществената поръчка - Възлагане на обществената поръчка в съответствие с Директива 2004/18/ЕО))
   (2017/C 006/24)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Vergabekammer Südbayern

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Hörmann Reisen GmbH

      Ответници: Stadt Augsburg, Landkreis Augsburg

      Диспозитив

               1)

               Член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 1191/69 и (ЕИО) № 1107/70 на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че член 4, параграф 7 от този регламент е приложим към процедурата за възлагане на поръчка за обществени услуги за пътнически превоз с автобуси.

               2)

               Член 4, параграф 7 от Регламент № 1370/2007 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска възлагащият орган да изисква от оператора, на когото е възложено управлението и изпълнението на обществена услуга за пътнически превоз с автобуси като разглежданата в главното производство, да изпълнява самостоятелно 70 % от услугата.

      (1)  ОВ C 294, 7.9.2015 г.


title: Дело T-571/11: Жалба, подадена на 7 ноември 2011 г. — El Corte Inglés/СХВП — Chez Gerard (CLUB GOURMET)

text:
               14.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/19

         Жалба, подадена на 7 ноември 2011 г. — El Corte Inglés/СХВП — Chez Gerard (CLUB GOURMET)
   (Дело T-571/11)
   2012/C 13/41
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания) (представители: E. Seijo Veiguela, abogada, и J. L. Rivas Zurdo, abogado)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Groupe Chez Gerard Restaurants Ltd (Лондон, Обединено кралство)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 28 юли 2011 г. по дело R 1946/2010-1,

               —

               да осъди ответника да плати съдебните разноски, както и евентуално встъпилата страна, ако тя оспори жалбата.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Groupe Chez Gerard Restaurants Ltd.

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „CLUB GOURMET“ за стоки от класове 16, 21, 29, 30, 32 и 33.

      Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: жалбоподателят.

      Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: фигуративната национална марка „CLUB DEL GOURMET, EN … El Corte Inglés“, заявленията за регистрация на националната словна марка „EL SITIO DEL GOURMET“ и на националната словна марка и словната марка на Общността „CLUB DEL GOURMET“ за услуги от клас 35.

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и на член 8, параграф 3 от Регламент № 207/2009 поради наличието на вероятност от объркване между конфликтните марки.


title: Дело T-550/14: Жалба, подадена на 23 юли 2014 г.  — Volkswagen/СХВП (COMPETITION)

text:
               22.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 329/24

         Жалба, подадена на 23 юли 2014 г. — Volkswagen/СХВП (COMPETITION)
   (Дело T-550/14)
   2014/C 329/33
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Volkswagen AG (Волфсбург, Германия) (представител: U. Sander, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 15 май 2014 г. по преписка R 2082/2013-1,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „COMPETITION“ за стоки и услуги от класове 12, 28, 35 и 37 — заявка за марка на Общността № 1 1 7 69  171

      Решение на проверителя: отхвърля заявката

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009


title: Дело T-117/10: Решение на Общия съд от 28 март 2014 г.  — Италия/Комисия (ЕФФР — Намаляване на финансова помощ — Регионална оперативна програма за регион Пулия (Италия) Цел № 1 (2000 г. — 2006 г.) — Сериозни недостатъци в системите за управление и контрол, които могат да доведат до системни нередности — Член 39, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕО) № 1260/1999 — Принцип на партньорство — Пропорционалност — Член 39, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕО) № 1260/1999 — Членове 4, 8, 9 и 10 от Регламент (ЕО) № 438/2001 — Задължение за мотивиране — Липса на компетентност)

text:
               19.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/17

         Решение на Общия съд от 28 март 2014 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-117/10) (1)

   ((ЕФФР - Намаляване на финансова помощ - Регионална оперативна програма за регион Пулия (Италия) Цел № 1 (2000 г. — 2006 г.) - Сериозни недостатъци в системите за управление и контрол, които могат да доведат до системни нередности - Член 39, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕО) № 1260/1999 - Принцип на партньорство - Пропорционалност - Член 39, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕО) № 1260/1999 - Членове 4, 8, 9 и 10 от Регламент (ЕО) № 438/2001 - Задължение за мотивиране - Липса на компетентност))
   2014/C 151/21
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомаган от P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Ответник: Европейска комисия (представители: A. Steiblytė и D. Recchia)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C (2009) 10350 окончателен на Европейската комисия от 22 декември 2009 година, с което се намалява финансовата помощ, отпусната на Италианската република от Европейския фонд за регионално развитие за оперативна програма в изпълнение на решение C (2000) 2349 на Комисията от 8 август 2000 г. за одобряване на Регионална оперативна програма POR Puglia Цел № 1 (2000 г.—2006 г.)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Италианската република понася направените от нея съдебни разноски и заплаща съдебните разноски, направени от Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 148, 5.6.2010 г.


title: Дело F-45/10: Жалба, подадена на 11 юни 2010 г. — Kaser/Комисия

text:
               14.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/60

         Жалба, подадена на 11 юни 2010 г. — Kaser/Комисия
   (Дело F-45/10)
   ()
   2010/C 221/96
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Ferdinand Kaser (Брюксел, Белгия) (представител: M. Schober, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет и описание на спора

   Първо, отмяната на влязлото в сила на 15 август 2009 г. Решение CMS 07/046 на Европейската комисия за отстраняване на жалбоподателя от длъжност, без намаляване на пенсионните му права, и отмяната на всички решения, приети срещу жалбоподателя в периода между септември 2003 г. до отстраняването му от длъжност и второ, искане за обезщетение.

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               Да отмени Решение CMS 07/046 на основание тормоз, лошо управление и злоупотреба с основното право на изслушване,

               —

               да отмени всички решения, приети от ОН срещу жалбоподателя в периода между септември 2003 г. и неговото отстраняване от длъжност, на основание тормоз и лошо управление поради злоупотреба с правото на жалбоподателя да бъде изслушан,

               —

               да допусне изслушването на жалбоподателя в съответствие с член 7, параграф 1 и член 24 от Правилника за длъжностните лица и да се вземат предвид направените искания от февруари и март 2008 г.,

               —

               да се присъди на жалбоподателя символично обезщетение от едно (1) евро за компенсиране на неимуществените и професионални вреди, които е претърпял в рамките на настоящото обжалване, доколкото целта на подобна жалба не е получаването на пари, а признаването на достойнството и професионалната репутация на жалбоподателя.


title: Дело C-588/10: Решение на Съда (втори състав) от 26 януари 2012 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny Izba Finansowa Wydział I — Полша) — Minister Finansów/Kraft Foods Polska SA (Данъчни въпроси — ДДС — Директива 2006/112/ЕО — Член 90, параграф 1 — Намаляване на цената след момента на извършване на доставката — Национална правна уредба, с която намаляването на данъчната основа се поставя в зависимост от притежаването от доставчика на стоки или услуги на потвърждение за получаването на коригирана фактура от получателя на стоките или услугите — Принцип на неутралитет на ДДС — Принцип на пропорционалност)

text:
               10.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/5

         Решение на Съда (втори състав) от 26 януари 2012 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny Izba Finansowa Wydział I — Полша) — Minister Finansów/Kraft Foods Polska SA
   (Дело C-588/10) (1)

   (Данъчни въпроси - ДДС - Директива 2006/112/ЕО - Член 90, параграф 1 - Намаляване на цената след момента на извършване на доставката - Национална правна уредба, с която намаляването на данъчната основа се поставя в зависимост от притежаването от доставчика на стоки или услуги на потвърждение за получаването на коригирана фактура от получателя на стоките или услугите - Принцип на неутралитет на ДДС - Принцип на пропорционалност)
   2012/C 73/07
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Naczelny Sąd Administracyjny Izba Finansowa Wydział I

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Minister Finansów

      Ответник: Kraft Foods Polska SA

      Предмет

   Преюдициално запитване — Naczelny Sąd Administracyjny — Тълкуване на член 90, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7 и поправка ОВ L 74, 2011 г., стр. 3) — Данъчна основа — Намаляване на цената след момента на извършване на доставката — Национална правна уредба, с която намаляването на данъчната основа се поставя в зависимост от получаването на коригирана фактура, потвърдено от съдоговорителя

      Диспозитив

   Изискване, с което намаляването на произтичащата от първоначална фактура данъчна основа се поставя в зависимост от притежаването от данъчнозадълженото лице на потвърждение за получаването на коригирана фактура от получателя на стоките или услугите, се обхваща от понятието за условия по член 90, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност.
   Принципите на неутралитет на данъка върху добавената стойност и на пропорционалност по правило допускат подобно изискване. Когато обаче се окаже невъзможно или изключително трудно данъчнозадълженото лице — доставчик на стоки или услуги, да получи в разумен срок такова потвърждение за получаване, не може да му бъде отказано да установи с други средства пред данъчните органи на съответната държава членка, от една страна, че е положило дължимата грижа при обстоятелствата в конкретния случай, за да се увери, че получателят на стоките или услугите притежава коригираната фактура и че е запознат с нея, и от друга страна, че разглежданата сделка действително е осъществена съгласно условията, предвидени в посочената коригирана фактура.

      (1)  ОВ C 89, 19.3.2011 г.


title: Дело C-565/08: Иск, предявен на 19 декември 2008 г.  — Комисия на Европейските общности/Италианска република

text:
               7.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/12

         Иск, предявен на 19 декември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-565/08)
   (2009/C 55/19)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: E. Traversa и L. Prete)

      Ответник: Италианска република
   Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че като предвижда разпоредби, които налагат на адвокатите задължението да спазват максимални тарифи, Италианската република не изпълнява задълженията си по член 43 ЕО и член 49 ЕО;

               —

               да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Определянето на задължителни максимални тарифи за съдебните и извънсъдебни дейности на адвокатите представлява ограничение на свободата на установяване по смисъла на член 43 ЕО, както и ограничение на свободното предоставяне на услуги по смисъла на член 49 ЕО. Всъщност задължителна максимална скала, която трябва да се прилага независимо от качеството на извършената работа, от необходимите за извършването й усилия и от понесените за осъществяването й разходи, може да направи италианския пазар за юридически услуги непривлекателен за чуждестранни професионалисти. Следователно адвокатите, установени в други държави-членки, са разколебани да се установяват в Италия или временно да предоставят там своите услуги.
   На първо място, това се обяснява с факта, че задължението за адаптиране към нова тарифна система (при това твърде сложна) води до допълнителни разходи, които могат да възпрепятстват упражняването на основните свободи, признати от Договора.
   На второ място, максималната граница на скалата представлява друга пречка пред свободното движение на юридическите услуги във вътрешния пазар, тъй като възпрепятства правилното възнаграждаване на качеството на дейностите, упражнявани от адвокати, установени в различни от Италия държави-членки, което следователно разубеждава някои адвокати, изискващи по-високи хонорари от определените от италианската правна уредба в зависимост от характеристиките на италианския пазар, да предоставят временно своите услуги в Италия или да се установят в тази държава.
   На последно място, сковаността на италианската тарифна система пречи на адвоката (включително този, който е установен в чужбина) да прави оферти ad hoc в специфични ситуации и/или на специфични клиенти, например да предлага определени юридически услуги на фиксирана цена или да предлага при обща тарифа съвкупност от юридически услуги, предоставяни в различни държави-членки. Ето защо италианското законодателство може да доведе до загуба на конкурентоспособност от установените в чужбина адвокати, тъй като ги лишава от ефикасни техники за проникване на италианския юридически пазар.
   Освен това оспорваната мярка нито изглежда да е в състояние да постигне целите от обществен интерес, изтъквани от италианските власти, нито да е най-малко ограничителната за тази цел. По-специално тя не изглежда в състояние да гарантира достъпа до правосъдие на хората с по-ограничени възможности, или да гарантира защитата на получателите на юридически услуги, или пък да осигури доброто правораздаване. Тя не изглежда и пропорционална, като се има предвид обстоятелството, че съществуват други мерки, които изглеждат значително по-малко ограничителни по отношение на установените в чужбина адвокати и които са също толкова (или повече) в състояние да постигнат целите на защита, изтъквани от италианските власти.
   Най-после, италианските власти не обясняват дали тези алтернативни мерки с по-малко ограничителен характер по отношение на установените в други държави-членки адвокати са били разгледани, нито излагат причините, поради които преследваният обществен интерес не би бил вече защитен от разпоредбите, които уреждат адвокатската професия в другите държави-членки на Общността.


title: Съединени дела T-115/09 и T-116/09: Решение на Общия съд от 14 февруари 2012 г. — Electrolux и Whirlpool Europe/Комисия (Държавни помощи — Помощ за преструктурирането на производител на големи домакински електроуреди, за които Френската република е отправила уведомление — Решение, с което помощта се обявява за съвместима с общия пазар при определени условия — Явни грешки в преценката — Насоки за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение)

text:
               24.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/21

         Решение на Общия съд от 14 февруари 2012 г. — Electrolux и Whirlpool Europe/Комисия
   (Съединени дела T-115/09 и T-116/09) (1)

   (Държавни помощи - Помощ за преструктурирането на производител на големи домакински електроуреди, за които Френската република е отправила уведомление - Решение, с което помощта се обявява за съвместима с общия пазар при определени условия - Явни грешки в преценката - Насоки за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение)
   2012/C 89/33
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Electrolux AB (Стокхолм, Швеция) (представители: F. Wijckmans и H. Burez) (дело T-115/09) и Whirlpool Europe BV (Breda, Нидерландия) (представители: първоначално F. Tuytschaever и B. Bellen, впоследствие H. Burez и F. Wijckmans, avocats) (дело T-116/09)

      Ответник: Европейска комисия (представители: L. Flynn и C. Giolito)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Френска република (представители: първоначално G. de Bergues и A.-L. Vendrolini, впоследствие G. de Bergues и J. Gstalter); Fagor France SA (Rueil-Malmaison, Франция) (представители: J. Derenne и A. Müller-Rappard, avocats)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2009/485/ЕО на Комисията от 21 октомври 2008 година относно държавната помощ С 44/07 (ex N 460/07), която Франция възнамерява да приведе в действие в полза на предприятие FagorBrandt (ОВ L 160, 2009 г., стр. 11)

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение 2009/485/ЕО на Комисията от 21 октомври 2008 година относно държавната помощ С 44/07 (ex N 460/07), която Франция възнамерява да приведе в действие в полза на предприятие FagorBrandt.

               2.

               Европейската комисия понася наред с направените от нея съдебни разноски и тези на Electrolux AB и Whirlpool Europe BV.

               3.

               Френската република и Fagor France SA понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 113, 16.5.2009 г.


title: Дело T-883/16 R: Определение на председателя на Общия съд от 21 юли 2017 г. — Полша/Комисия (Обезпечително производство — Вътрешен пазар на природен газ — Директива 2009/73/ЕО — Искане на Bundesnetzagentur за изменение на условията за изключване на газопровод OPAL от правилата на Съюза — Решение на Комисията за изменение на условията за изключване от правилата на Съюза — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               4.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 293/34

         Определение на председателя на Общия съд от 21 юли 2017 г. — Полша/Комисия
   (Дело T-883/16 R)
   ((Обезпечително производство - Вътрешен пазар на природен газ - Директива 2009/73/ЕО - Искане на Bundesnetzagentur за изменение на условията за изключване на газопровод OPAL от правилата на Съюза - Решение на Комисията за изменение на условията за изключване от правилата на Съюза - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност))
   (2017/C 293/41)
   Език на производството: полски

      Страни

      Ищец: Република Полша (представители: . Majczyna, M. Kawnik и K. Rudzińska)

      Ответник: Европейска комисия (представители: O. Beynet и K. Herrmann)

      Встъпила страна в подкрепа на ищеца: Република Литва (представители: D Kriaučiūnas и R. Krasuckaitė

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Федерална република Германия (представители: T. Henze и R. Kanitz)

      Предмет

   Молба на основание членове 278 ДФЕС и 279 ДФЕС, целяща спиране на изпълнението на Решение C(2016) 6950 окончателен на Комисията от 28 октомври 2016 година за изменение на условията за изключване на газопровода OPAL от обхвата на задължението за прилагане на правилата за достъп на трети лица (TPA) и тарифните регулации съгласно Директива 2003/55/ЕО

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2)

               Отменя определението от 23 декември 2016 г., Полша/Комисия (T-883/16 R).

               3)

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело C-404/11 P: Определение на Съда от 2 февруари 2012 г. — Elf Aquitaine SA/Европейска комисия (Обжалване — Регламент (ЕО) № 1/2003 — Конкуренция — Картел — Пазар на натриев хлорат — Понятие за предприятие — Презумпция за решаващо влияние — Обхват на тази презумпция — Фактори, които не могат да оборят презумпцията — Глоба, наложена на лично основание — Неограничена компетентност)

text:
               5.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 133/11

         Определение на Съда от 2 февруари 2012 г. — Elf Aquitaine SA/Европейска комисия
   (Дело C-404/11 P) (1)

   (Обжалване - Регламент (ЕО) № 1/2003 - Конкуренция - Картел - Пазар на натриев хлорат - Понятие за предприятие - Презумпция за решаващо влияние - Обхват на тази презумпция - Фактори, които не могат да оборят презумпцията - Глоба, наложена на лично основание - Неограничена компетентност)
   2012/C 133/20
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Elf Aquitaine SA (представители: адв. E. Morgan de Rivery и адв. E. Lagathu)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: E. Gippini Fournier и R. Sauer)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Общия съд (втори състав) от 17 май 2011 г. по дело Elf Aquitaine/Комисия (T-299/08), с което Общият съд отхвърля искането на жалбоподателя за отмяна на Решение C(2008) 2626 окончателен на Комисията от 11 юни 2008 година относно производство по прилагане на член 81 от Договора за ЕО и член 53 от Споразумението за създаване на ЕИП (Дело COMP/38.695 — Натриев хлорат) — Конкуренция — Картел — Нарушение на принципите на предоставена компетентност и на пропорционалност — Явно погрешно тълкуване — Нарушение на правото на защита и на принципите на справедливост и равни процесуални възможности — Задължение за мотивиране — Незаконосъобразност на глобата, наложена на лично основание

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Elf Aquitaine SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 298, 8.10.2011 г.


title: Дело C-414/06: Решение на Съда (четвърти състав) от 15 май 2008 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Lidl Belgium GmbH & Co. KG/Finanzamt Heilbronn (Свобода на установяване — Пряко данъчно облагане — Признаване на загубите, понесени от намиращ се в една държава-членка постоянен обект, който принадлежи на дружество със седалище в друга държава-членка)

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/6

         Решение на Съда (четвърти състав) от 15 май 2008 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Lidl Belgium GmbH & Co. KG/Finanzamt Heilbronn
   (Дело C-414/06) (1)

   (Свобода на установяване - Пряко данъчно облагане - Признаване на загубите, понесени от намиращ се в една държава-членка постоянен обект, който принадлежи на дружество със седалище в друга държава-членка)
   (2008/C 171/09)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Bundesfinanzhof.
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: Lidl Belgium GmbH & Co. KG

      Ответник: Finanzamt Heilbronn
   Предмет
   Преюдициално запитване — Bundesfinanzhof — Тълкуване на членове 43 и 56 EО — Приспадане от облагаемата печалба на национално дружество на загубите, загубите, понесени от установен в друга държава-членка постоянен обект — Отказ на приспадане въз основа на двустранна спогодба за избягване на двойно данъчно облагане, сключена с другата държава-членка.
   Диспозитив
   Член 43 ЕО допуска дружество, установено в една държава-членка, да няма възможност да приспадне от данъчната си основа загуби, отнасящи се до негов постоянен обект, който се намира в друга държава-членка, доколкото по силата на спогодба за избягване на двойното данъчно облагане доходите на този обект се облагат във втората държава-членка, където споменатите загуби могат да бъдат признати при облагането на доходите на този постоянен обект през следващи години.

      (1)  ОВ C 326, 30.12.2006 г.


title: Дело C-8/08: Решение на Съда (трети състав) от 4 юни 2009 г. (преюдициално запитване от College van Beroep voor het bedrijfsleven, Нидерландия) — T-Mobile Netherlands BV, KPN Mobile NV, Orange Nederland NV, Vodafone Libertel NV/Raad van bestuur van de Nederlandse Mededingingsautoriteit (Преюдициално запитване — Член 81, параграф 1 ЕО — Понятие за съгласувана практика — Причинно-следствена връзка между съгласуването и пазарното поведение на предприятията — Преценка според нормите на националното право — Достатъчност на една-единствена среща или необходимост от продължително и редовно съгласуване)

text:
               1.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 180/12

         Решение на Съда (трети състав) от 4 юни 2009 г. (преюдициално запитване от College van Beroep voor het bedrijfsleven, Нидерландия) — T-Mobile Netherlands BV, KPN Mobile NV, Orange Nederland NV, Vodafone Libertel NV/Raad van bestuur van de Nederlandse Mededingingsautoriteit
   (Дело C-8/08) (1)

   (Преюдициално запитване - Член 81, параграф 1 ЕО - Понятие за съгласувана практика - Причинно-следствена връзка между съгласуването и пазарното поведение на предприятията - Преценка според нормите на националното право - Достатъчност на една-единствена среща или необходимост от продължително и редовно съгласуване)
   2009/C 180/20
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   College van Beroep voor het bedrijfsleven

      Страни в главното производство

      Ищци: T-Mobile Netherlands BV, KPN Mobile NV, Orange Nederland NV, Vodafone Libertel NV

      Ответник: Raad van bestuur van de Nederlandse Mededingingsautoriteit

      Предмет

   Преюдициално запитване — College van Beroep voor het bedrijfsleven — Тълкуване на член 81 ЕО — Понятие за съгласувана практика — Необходимост от причинно-следствена връзка между съгласуването и пазарното поведение на предприятията — Преценка според или без оглед на правилата на националното право — Достатъчност на една-единствена среща или необходимост от продължително и редовно съгласуване

      Диспозитив

               1.

               Дадена съгласувана практика има антиконкурентна цел по смисъла на член 81, параграф 1 ЕО, когато поради своите съдържание и крайна цел и предвид правния и икономически контекст, в който се вписва, тази практика е в състояние фактически да предотврати, ограничи или наруши конкуренцията в рамките на общия пазар. Не е необходимо нито конкуренцията да е действително предотвратена, ограничена или нарушена, нито да е налице пряка връзка между тази съгласувана практика и потребителските цени. Обменът на сведения между конкуренти преследва антиконкурентна цел, когато може да премахне несигурността по отношение на планираното от съответните предприятия поведение.

               2.

               При проверката на причинно-следствената връзка между съгласуването и пазарното поведение на участващите в него предприятия, която връзка се изисква, за да се установи наличието на съгласувана практика по смисъла на член 81, параграф 1 ЕО, националният съд е длъжен до доказване на противното от тези предприятия да приложи формулираната в практиката на Съда презумпция за причинно-следствена връзка, според която когато продължават да развиват дейност на този пазар, посочените предприятия вземат предвид обменените с техните конкуренти сведения.

               3.

               Доколкото участващото в съгласуването предприятие продължава да развива дейност на разглеждания пазар, презумпцията за причинно-следствена връзка между съгласуването и поведението на посоченото предприятие на този пазар е приложима, дори ако съгласуването се основава на една-единствена среща на съответните предприятия.

      (1)  ОВ C 92, 12.4.2008 г.


title: Съединени дела T-192/01 и Т-245/04: Решение на Първоинстанционния съд от 30 септември 2009 г. — Lior/Комисия и Комисия/Lior (Арбитражна клауза — Програми Thermie и Altener II — Договори относно проекти в областта на насърчаването на възобновяемите енергийни източници и на енергоспестяването — Допустимост — Искане за плащане — Доказване на разходите — Искане за възстановяване на авансово платените суми — Обезщетение за вреди)

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/34

         Решение на Първоинстанционния съд от 30 септември 2009 г. — Lior/Комисия и Комисия/Lior
   (Съединени дела T-192/01 и Т-245/04) (1)

   (Арбитражна клауза - Програми „Thermie“ и „Altener II“ - Договори относно проекти в областта на насърчаването на възобновяемите енергийни източници и на енергоспестяването - Допустимост - Искане за плащане - Доказване на разходите - Искане за възстановяване на авансово платените суми - Обезщетение за вреди)
   2009/C 282/63
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец по дело T-192/01: Lior GEIE (Брюксел, Белгия) (представители: първоначално V. Marien и J. Choucroun, впоследствие V. Marien, avocats)

      Ответник по дело T-192/01: Комисия на Европейските общности (представители: първоначално H. Støvlbæk, подпомаган от M. Bra, avocat, впоследствие H. Støvlbæk и M. Konstantinidis, подпомагани от B. Wägenbaur, avocat)

      Ищец по дело T-245/04: Комисия на Европейските общности

      Ответник по дело Т-245/04: Lior GEIE и Lior International NV (Hoeilaart, Белгия) (представител: V. Marien)

      Предмет

   Два иска на основание член 238 ЕО, предявени съответно от Lior GEIE и от Комисията вследствие на седем договора, сключени между Комисията и Lior в рамките на програма „Thermie“ и един договор, сключен между Комисията и Lior в рамките на програма „Altener II“.

      Диспозитив

               1.

               Осъжда Lior GEIE да заплати на Комисията:

                           —

                           6 156,75 EUR за договора „Biogaz“, договора „Biomasse“ и договора „Maxibrochure bioclimatique“ заедно с лихви, считано от 28 февруари 2002 г., равняващи се на лихвата, прилагана от Европейската централна банка към основните ѝ операции по рефинансиране в евро в сила за месец февруари 2002 г., увеличена с един пункт и половина до 31 декември 2002 г. и с три пункта и половина, считано от 1 януари 2003 г. до окончателно изплащане на задължението;

                           —

                           16 325,11 EUR за договора „Biomasse“ заедно с лихви, считано от 30 юни 2002 г., равняващи се на лихвата, прилагана от Европейската централна банка към основните ѝ операции по рефинансиране в евро в сила за месец юни 2002 г., увеличена с един пункт и половина до 31 декември 2002 г. и с три пункта и половина, считано от 1 януари 2003 г. до окончателно изплащане на задължението;

                           —

                           3 980 EUR за договора „Wind Energy“ заедно с лихви, считано от 15 януари 2002 г., равняващи се на лихвата, прилагана от Европейската централна банка към основните ѝ операции по рефинансиране в евро в сила за месец януари 2002 г., увеличена с един пункт и половина до 31 декември 2002 г. и с три пункта и половина, считано от 1 януари 2003 г. до окончателно изплащане на задължението;

                           —

                           36 000 EUR за договора „Transport“ заедно с лихви, считано от 31 август 2001 г., равняващи се на лихвата, прилагана от Европейската централна банка към основните ѝ операции по рефинансиране в евро в сила за месец август 2001 г., увеличена с един пункт и половина до 31 декември 2002 г. и с три пункта и половина, считано от 1 януари 2003 г. до окончателно изплащане на задължението;

                           —

                           36 000 EUR за договора „Photovoltaïque“ заедно с лихви, считано от 31 август 2001 г., равняващи се на лихвата, прилагана от Европейската централна банка към основните ѝ операции по рефинансиране в евро в сила за месец август 2001 г., увеличена с един пункт и половина до 31 декември 2002 г. и с три пункта и половина, считано от 1 януари 2003 г. до окончателно изплащане на задължението.

               2.

               Осъжда Lior да заплати на Комисията 32 800 EUR за договора „Agores“ заедно с лихви, считано от 28 февруари 2003 г., равняващи се на лихвата, прилагана от Европейската централна банка към основните ѝ операции по рефинансиране в евро в сила за месец февруари 2003 г., увеличена с един пункт и половина, до окончателно изплащане на задължението.

               3.

               Основанието за постановяване на решение по същество по исканията на Комисията по дело T-245/04, целящи солидарното осъждане на Lior International NV да заплати дължимите от Lior суми, е отпаднало.

               4.

               Осъжда Lior да понесе освен направените от него съдебни разноски, свързани с главното производство по съединени дела T-192/01 и T-245/04, една четвърт от съдебните разноски на Комисията по това производство.

               5.

               Осъжда Lior да понесе всички съдебни разноски, свързани с обезпечително производство по дело T-192/01 R.

               6.

               Комисията понася три четвърти от направените от нея съдебни разноски, свързани с главното производство по дело T-192/01 и три четвърти от направените от нея съдебни разноски, свързани с производството срещу Lior по дело T-245/04.

               7.

               Комисията понася направените от нея съдебни разноски, свързани с иска срещу Lior International по дело T-245/04.

               8.

               Lior International понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 303, 27.10.2001 г.