title: Поправка на публикуваното в Официален вестник известие по дело C-561/16 (ОВ C 22, 23.1.2017 г.)

text:
               6.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 70/32

         Поправка на публикуваното в Официален вестник известие по дело C-561/16
   (
         Официален вестник на Европейския съюз C 22, 23 януари 2017 г.
      )
   (2017/C 070/42)
   Публикуваното в Официален вестник известие по дело C-561/16, Saras Energía, трябва да се чете по следния начин:

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Supremo

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Saras Energía S.A.

      Ответник: Administración del Estado

      Други страни: Endesa S.A., Endesa Energía S.A., Endesa Energía XXI S.L.U., Viesgo Infraestructuras Energéticas S.L., Hidroeléctrica del Cantábrico S.A.U., Nexus Energía S.A., Nexus Renovables S.L.U., Engie España S.L., Villar Mir Energía S.L., Energya VM Gestión de Energía и Estaciones de Servicio de Guipúzcoa S.A.

      Преюдициални въпроси

               1)

               Съвместима ли е с член 7, параграфи 1 и 9 от Директива 2012/27/ЕС (1) правна уредба на държава членка, установяваща национална схема за задължения за енергийна ефективност, чиито основно изпълнение представлява годишна вноска в национален фонд за енергийна ефективност, създаден в съответствие с предвиденото в член 20, параграф 4 от посочената директива?

               2)

               Съвместима ли е с член 7, параграф 1 и член 20, параграф 6 от Директива 2012/27/ЕС национална правна уредба, която като алтернатива на вноската в националния фонд за енергийна ефективност допуска възможност за изпълнение на задълженията за икономия на енергия чрез доказване на постигнатата икономия?

               3)

               При утвърдителен отговор на предходния въпрос: съвместимо ли е с посочените член 7, параграф 1 и член 20, параграф 6 от Директивата допускането на тази алтернатива за изпълнение на задълженията за икономия на енергия, при условие че реално ѝ съществуване зависи от приемането от правителството на нормативен акт за нейното прилагане при условията на оперативна самостоятелност?
               И в същия смисъл, съвместима ли е такава правна уредба, ако правителството не предприеме действия за прилагането на посочената алтернативна възможност?

               4.

               Съвместима ли е с член 7, параграфи 1 и 4 от Директивата национална схема, съгласно която страни — адресати на задълженията за енергийна ефективност са само предприятията, търгуващи с газ и електрическа енергия, и търговците на едро на петролни продукти и на втечнени нефтени газове, но не и газо- и електроразпределителните предприятия и предприятията за продажба на дребно на петролни продукти и на втечнени нефтени газове?

               5.

               При утвърдителен отговор на предходния въпрос: Съвместимо ли е с цитираните параграфи на член 7 определянето като задължени лица на предприятията, търгуващи с газ и електрическа енергия, и на търговците на едро на петролни продукти и на втечнени нефтени газове, без да се посочват причините, поради които газо- и електроразпределителните предприятия и предприятията за продажба на дребно на петролни продукти и на втечнени нефтени газове не се определят като задължени страни?

      (1)  Директива 2012/27/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 година относно енергийната ефективност, за изменение на директиви 2009/125/ЕО и 2010/30/ЕС и за отмяна на директиви 2004/8/ЕО и 2006/32/ЕО (ОВ L 315, 14.11.2012 г., стр. 1).


title: Дело C-164/15 P: Жалба, подадена на 9 април 2015 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 5 февруари 2015 г. по дело T-473/12, Aer Lingus Ltd./Европейска комисия

text:
               22.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/19

         Жалба, подадена на 9 април 2015 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 5 февруари 2015 г. по дело T-473/12, Aer Lingus Ltd./Европейска комисия
   (Дело C-164/15 P)
   (2015/C 205/27)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: L. Flynn, D. Grespan, T. Maxian Rusche, B. Stromsky)

      Други страни в производството: Aer Lingus Ltd., Ирландия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд (девети състав) от 5 февруари 2015 г. по дело T-473/12 Aer Lingus/Комисия, в частта му, в която с него се отменя Решение 2013/199/ЕС на Комисията от 25 юли 2012 година относно дело за държавна помощ SA.29064 (11/C, ex 11/NN) — Диференцирани данъчни ставки върху пътуване с въздушен транспорт, приведени в действие от Ирландия (1), доколкото с последното решение се разпорежда възстановяването на помощта от бенефициерите в размер, установен в точка 70 от това решение на 8 EUR на пътник, и

               —

               да отхвърли жалбата за отмяна на Решение 2013/199/ЕС на Комисията от 25 юли 2012 година относно дело за държавна помощ SA.29064 (11/C, ex 11/NN) — Диференцирани данъчни ставки върху пътуване с въздушен транспорт, приведени в действие от Ирландия,

               —

               да осъди жалбоподателя в първоинстанционното производство да заплати съдебните разноски,
               или при условията на евентуалност,

                           —

                           да върне делото на Общия съд за ново разглеждане,

                           —

                           да не се произнася по съдебните разноски в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва едно-единствено основание.
   Жалбоподателят твърди, че като е създал нов икономически тест, който да се прилага при определяне на сумите, подлежащи на възстановяване от бенефициерите на държавна помощ, която се състои от данъчни мерки по определяне на по-ниска от стандартната данъчна ставка, Общият съд е нарушил член 108, параграф 3 ДФЕС и член 14 от Регламент № 659/1999 (2).

      (1)  ОВ L 119, стр. 30.

      (2)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за приложението на член 93 oт Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


title: Дело F-47/07: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 10 септември 2009 г. — Behmer/Парламент (Повишаване — Процедура за повишаване за 2005 г. — Решение относно политиката на повишаване в длъжност и планиране на служебното развитие — Процедура за присъждане на точки за повишаване в Европейския парламент — Незаконосъобразност на инструкциите, уреждащи тази процедура — Консултиране с Комитета по правилника за персонала — Съпоставяне на заслугите — Дискриминация по отношение на представителите на персонала)

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/70

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 10 септември 2009 г. — Behmer/Парламент
   (Дело F-47/07) (1)

   (Повишаване - Процедура за повишаване за 2005 г. - Решение относно политиката на повишаване в длъжност и планиране на служебното развитие - Процедура за присъждане на точки за повишаване в Европейския парламент - Незаконосъобразност на инструкциите, уреждащи тази процедура - Консултиране с Комитета по правилника за персонала - Съпоставяне на заслугите - Дискриминация по отношение на представителите на персонала)
   2010/C 24/126
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Joachim Behmer (Брюксел, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal, avocats)

      Ответник: Европейски парламент (представители: C. Burgos и R. Ignătescu)

      Предмет

   От една страна отмяна на решението на органа по назначаването (ОН) към Европейския парламент да не се повишава жалбоподателя в степен A*13 в процедурата за повишаване за 2005 г. и, от друга страна, обявяване на незаконосъобразността на решението на Бюрото на Европейския парламент относно „политиката на повишаване в длъжност и планиране на служебното развитие“ от 6 юли 2005 г. и на „мерките за прилагане относно присъждането на точки за заслуги и за повишаване“ от 25 юли 2005 г.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 170, 21.7.2007 г., стр. 43.


20150731064616842015/C 270/61292015TFPC27020150817BG01BGINFO_JUDICIAL20150709454512Дело F-29/15: Определение на Съда на публичната служба от 9 юли 2015 г. — Vecchio/Съвместно предприятие ECSEL
 ---documentbreak--- C2702015BG4520120150709BG0061452451Определение на Съда на публичната служба от 9 юли 2015 г. — Vecchio/Съвместно предприятие ECSEL
   (Дело F-29/15) (
         1
      )2015/C 270/61Език на производството: гръцкиПредседателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
   (
         1
      )	ОВ C 146, 4.5.2015 г., стр. 50.


title: Дело C-4/14: Решение на Съда (първи състав) от 9 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Korkein oikeus — Финландия) — Christophe Bohez/Ingrid Wiertz (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Регламент (ЕО) № 44/2001 — Член 1, параграф 2 и член 49 — Компетентност и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела — Изключени области — Семейно право — Регламент (ЕО) № 2201/2003 — Член 47, параграф 1 — Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по делата, свързани с родителската отговорност — Решение относно правото на лични отношения, с което се налага имуществена санкция — Изпълнение на имуществената санкция)

text:
               3.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/6

         Решение на Съда (първи състав) от 9 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Korkein oikeus — Финландия) — Christophe Bohez/Ingrid Wiertz
   (Дело C-4/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Регламент (ЕО) № 44/2001 - Член 1, параграф 2 и член 49 - Компетентност и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела - Изключени области - Семейно право - Регламент (ЕО) № 2201/2003 - Член 47, параграф 1 - Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по делата, свързани с родителската отговорност - Решение относно правото на лични отношения, с което се налага имуществена санкция - Изпълнение на имуществената санкция))
   (2015/C 363/07)
   Език на производството: фински

      Запитваща юрисдикция

   Korkein oikeus

      Страни в главното производство

      Касатор: Christophe Bohez

      Ответник по касационната жалба: Ingrid Wiertz

      Диспозитив

               1.

               Член 1 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че този регламент не се прилага към изпълнението в една държава членка на имуществена санкция, която е наложена в решение, постановено в друга държава членка и отнасящо се до правото на упражняване на родителски права и правото на лични отношения, за да се гарантира спазването на това право на лични отношения от носителя на родителските права.

               2.

               Събирането на имуществена санкция, наложена от съда на държавата членка по произход, който се е произнесъл по същество относно правото на лични отношения, за да се осигури действителното упражняване на това право, попада под същия режим на изпълнение като предвидения за решението относно правото на лични отношения, което посочената санкция гарантира, и следователно същата трябва да бъде обявена за подлежаща на изпълнение съгласно правилата, определени от Регламент (ЕО) № 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) № 1347/2000.

               3.

               В рамките на Регламент № 2201/2003 чуждестранните съдебни решения, с които се постановява периодично плащане във вид на глоба за неизпълнение, подлежат на изпълнение в държавата членка, където се иска изпълнение, само ако размерът на плащането е бил окончателно определен от съдилищата на държавата членка по произход.

      (1)  ОВ C 71, 8.3.2014 г.


title: Дело T-105/14: Решение на Общия съд от 3 декември 2015 г. — TrekStor/СХВП — Scanlab (iDrive) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „iDrive“ — По-ранна германска словна марка „IDRIVE“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               25.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/43

         Решение на Общия съд от 3 декември 2015 г. — TrekStor/СХВП — Scanlab (iDrive)
   (Дело T-105/14) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „iDrive“ - По-ранна германска словна марка „IDRIVE“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2016/C 027/51)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: TrekStor Ltd (Хонконг, Хонконг, Китай) (представители: M. Alber и O. Spieker, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд Scanlab AG (Пуххайм, Германия) (представители: P. Rath и W. Festl-Wietek, адвокати)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 2 декември 2013 г. (преписка R 2330/2012-1), постановено в производство по възражение със страни Scanlab AG и TrekStor Ltd.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за спиране на производството, подадена от TrekStor Ltd.

               2)

               Отхвърля жалбата.

               3)

               Осъжда TrekStor да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 112, 14.4.2014 г.


title: Дело T-238/13: Определение на Общия съд от 7 юли 2014 г.  — Delipapier/Комисия (Жалба за отмяна — Околна среда — Директива 94/62/ЕО — Опаковки и отпадъци от опаковки — Директива 2013/2/ЕС — Ролки, тръби и цилиндрични вложки, около които се навиват гъвкави материали — Липса на пряко засягане — Недопустимост)

text:
               15.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/57

         Определение на Общия съд от 7 юли 2014 г. — Delipapier/Комисия
   (Дело T-238/13) (1)

   ((Жалба за отмяна - Околна среда - Директива 94/62/ЕО - Опаковки и отпадъци от опаковки - Директива 2013/2/ЕС - Ролки, тръби и цилиндрични вложки, около които се навиват гъвкави материали - Липса на пряко засягане - Недопустимост))
   2014/C 315/96
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Delipapier (Frouard, Франция) (представители: J.-M. Leprêtre и N. Chahid-Nouraï, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: A. Alcover San Pedro и J.-F. Brakeland)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Директива 2013/2/ЕС на Комисията от 7 февруари 2013 година за изменение на приложение I към Директива 94/62/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно опаковките и отпадъците от опаковки (ОВ L 37, стр. 10), доколкото Комисията е включила в списъка с примерните продукти за прилагане на критериите, уточняващи понятието за опаковка, ролките, тръбите и цилиндричните вложки, около които се навиват гъвкави материали, с изключение на тези, които са част от машини за производство и не се използват при представянето на продукта за продажба.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Липсва основание за произнасяне по искането за встъпване на Sphère France SAS и на Schweitzer SAS.

               3)

               Осъжда Delipapier да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези, които са направени от Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 171, 15.6.2013 г.


title: Дело F-26/13: Жалба, подадена на 27 март 2013 г. — ZZ/СХВП

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/56

         Жалба, подадена на 27 март 2013 г. — ZZ/СХВП
   (Дело F-26/13)
   2013/C 207/92
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ(представител: H. Tettenborn, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Предмет на производството

   Отмяната на атестационния доклад на жалбоподателя за периода от 1 октомври 2010 г. до 30 септември 2011 г. и искане за обезщетение

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени атестационния доклад на жалбоподателя за периода от 1 октомври 2010 г. до 30 септември 2011 г.;

               —

               да се осъди СХВП да заплати на жалбоподателя подходящо обезщетение, определено по оценка на Съда и не по-малко от 500 EUR, за неимуществените вреди, претърпени от него вследствие на оспорвания атестационен доклад;

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-413/11: Решение на Общия съд от 15 януари 2013 г. — Welte-Wenu/СХВП — Комисия (EUROPEAN DRIVESHAFT SERVICES) (Марка на Общността — Производство по обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Общността „EUROPEAN DRIVESHAFT SERVICES“ — Абсолютно основание за отказ — Имитация на емблемата на международна междуправителствена организация — Член 7, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 6, трето от Парижката конвенция — Съдържание на искането за обявяване на недействителност — Допустимост на нови твърдения — Член 56, параграф 2 и член 76 от Регламент № 207/2009 — Правило 37, буква б), подточка iv) от Регламент (ЕО) № 2868/95 — Компетентност на апелативния състав в случай на частично обжалване на решението на отдела по отмяна)

text:
               23.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/11

         Решение на Общия съд от 15 януари 2013 г. — Welte-Wenu/СХВП — Комисия (EUROPEAN DRIVESHAFT SERVICES)
   (Дело T-413/11) (1)

   (Марка на Общността - Производство по обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Общността „EUROPEAN DRIVESHAFT SERVICES“ - Абсолютно основание за отказ - Имитация на емблемата на международна междуправителствена организация - Член 7, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Член 6, трето от Парижката конвенция - Съдържание на искането за обявяване на недействителност - Допустимост на нови твърдения - Член 56, параграф 2 и член 76 от Регламент № 207/2009 - Правило 37, буква б), подточка iv) от Регламент (ЕО) № 2868/95 - Компетентност на апелативния състав в случай на частично обжалване на решението на отдела по отмяна)
   2013/C 55/17
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Welte-Wenu GmbH (Ной-Улм, Германия) (представител: T. Kahl, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Европейска комисия (представители: J. Samnadda и F.W. Bulst)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 12 май 2011 г. (преписка R 1590/2010-1), постановено в производство по обявяване на недействителност със страни Европейската комисия и Welte-Wenu GmbH.

      Диспозитив

               1.

               Отменя точка 3 от диспозитива на решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 12 май 2011 г. (преписка R 1590/2010-1), постановено в производство по обявяване на недействителност със страни Европейската комисия и Welte-Wenu GmbH, доколкото в нея се посочва, че Welte-Wenu понася разноските в производството по обявяване на недействителност, и тези разноски се включват в общата сума от 2 500 EUR, която Welte-Wenu трябва да възстанови на Европейската комисия.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3.

               Welte-Wenu понася направените от него съдебни разноски, както и тези на СХВП. Комисията понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 298, 8.10.2011 г.


title: Дело T-615/15: Жалба, подадена на 2 ноември 2015 г. — LL/Парламент

text:
               25.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 27/66

         Жалба, подадена на 2 ноември 2015 г. — LL/Парламент
   (Дело T-615/15)
   (2016/C 027/84)
   Език на производството: литовски

      Страни

      Жалбоподател: LL (Вилнюс, Литва) (представител: J. Petrulionis, адвокат)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени Решение D(2014) 15503 на Генералния секретар на Европейския парламент от 17 април 2014 г. и дебитно известие № 2014-575, изготвено въз основа на това решение на 5 май 2014 г.;

               —

               да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски на жалбоподателя.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

      Относно правомерността на плащането и валидността и законността на неговото възстановяване

   Жалбоподателят твърди, че в Решение D(2014) 15503 Генералният секретар на Европейския парламент е решил без никакво основание и напълно незаконно, че сумата от 37 728 EUR е недължимо платена на жалбоподателя и също така необосновано и в разрез с член 68 от мерките по прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент и член 80 от Правилата за прилагане на Финансовия регламент е разпоредил на счетоводната служба на Европейския парламент да възстанови платената на жалбоподателя сума от 37 728 EUR и по реда на тази процедура да се нотифицира на жалбоподателя дебитно известие № 2014-575.
   Според жалбоподателя при приемането на решението Генералният секретар на Европейския парламент е взел предвид само два елемента: доклада на ОЛАФ и факта, че жалбоподателят не е приложил доказателство, че сумата е била използвана по нейното предназначение. При все това жалбоподателят твърди, че няма събрани данни, които да потвърждават, че той е използвал получената сума за цели, различни от нейното предназначение, в нарушение на член 14 от Правилника за изплащане на разноски и надбавки на членовете на Европейския парламент.

      Относно погасителната давност и прилагането на принципите на разумен срок, правна сигурност и защита на оправданите правни очаквания

   Жалбоподателят твърди, че в Решение D(2014) 15503 на Генералния секретар на Европейския парламент от 17 април 2014 г. и в дебитно известие № 2014-575 не е била спазена погасителната давност, предвидена в член 81 от Финансовия регламент и в член 93 от Правилата за прилагане на Финансовия регламент, и че не са били изпълнени изискванията на принципите на разумен срок, правна сигурност и защита на оправданите правни очаквания.
   Според жалбоподателят съответните институции на ЕС са забавили по необоснован и несправедлив начин и през неразумно дълъг период упражняването на своите правомощия и приемането на съответните решения. По този начин правата на жалбоподателя били нарушени, включително правото на защита и правилното упражняване на това право, което се дължи на дългия период между разследваните събития и приемането на съответните решения, през който жалбоподателят е бил обективно лишен от възможността ефективно да се защити срещу направените обвинения, да представи доказателства и да предприеме всички други необходими мерки, за да се осигури справедливото решаване на въпроса.


title: Дело T-91/10: Решение на Общия съд от 9 декември 2014 г.  — Lucchini/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на арматурна стомана на пръти или на кангали — Решение, констатиращо нарушение на член 65 ВС, на основание Регламент (ЕО) № 1/2003 след изтичане на срока на Договора за ЕОВС — Фиксиране на цените и сроковете за плащане — Ограничаване или контрол върху производството или продажбите — Съществено процесуално нарушение — Правно основание — Право на защита — Глоби — Тежест и продължителност на нарушението — Смекчаващи обстоятелства — Отчитане на отменително съдебно решение по свързано дело)

text:
               2.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 34/25

         Решение на Общия съд от 9 декември 2014 г. — Lucchini/Комисия
   (Дело T-91/10) (1)

   ((Конкуренция - Картели - Пазар на арматурна стомана на пръти или на кангали - Решение, констатиращо нарушение на член 65 ВС, на основание Регламент (ЕО) № 1/2003 след изтичане на срока на Договора за ЕОВС - Фиксиране на цените и сроковете за плащане - Ограничаване или контрол върху производството или продажбите - Съществено процесуално нарушение - Правно основание - Право на защита - Глоби - Тежест и продължителност на нарушението - Смекчаващи обстоятелства - Отчитане на отменително съдебно решение по свързано дело))
   (2015/C 034/28)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Lucchini SpA (Милано, Италия) (представители: първоначално M. Delfino, J.-P. Gunther, E. Bigi, C. Breuvart и L. De Sanctis, впоследствие J.-P Gunther, E. Bigi, C. Breuvart и D. Galli, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално R. Sauer и B. Gencarelli, подпомагани от M. Moretto, avocat, впоследствие M. Sauer и R. Striani, подпомагани от M. Moretto)

      Предмет

   Искане за прогласяване несъществуването или за отмяна на Решение C (2009) 7492 окончателен на Комисията от 30 септември 2009 г. (дело COMP/37.956 — Арматурна стомана, повторно приемане), изменено с Решение C (2009) 9912 окончателен на Комисията от 8 декември 2009 г., при условията на евентуалност — искане за отмяна на член 2 от това решение, а при условията на евентуалност спрямо предходното — искане за намаляване на размера на глобата, наложена на жалбоподателя

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Lucchini SpA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 113, 1.5.2010 г.


title: Дело C-414/11: Решение на Съда (голям състав) от 18 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Polymeles Protodikeio Athinon — Гърция) — Daiichi Sankyo Co. Ltd, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH/DEMO Anonymos Viomichaniki kai Emporiki Etairia Farmakon (Обща търговска политика — Член 207 ДФЕС — Търговски аспекти на интелектуалната собственост — Споразумение за свързаните с търговията аспекти на правата върху интелектуалната собственост (ТРИПС) — Член 27 — Предмет на патентоване — Член 70 — Защита на съществуващ обект)

text:
               7.9.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/6

         Решение на Съда (голям състав) от 18 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Polymeles Protodikeio Athinon — Гърция) — Daiichi Sankyo Co. Ltd, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH/DEMO Anonymos Viomichaniki kai Emporiki Etairia Farmakon
   (Дело C-414/11) (1)

   (Обща търговска политика - Член 207 ДФЕС - Търговски аспекти на интелектуалната собственост - Споразумение за свързаните с търговията аспекти на правата върху интелектуалната собственост (ТРИПС) - Член 27 - Предмет на патентоване - Член 70 - Защита на съществуващ обект)
   2013/C 260/09
   Език на производството: гръцки

      Запитваща юрисдикция

   Polymeles Protodikeio Athinon

      Страни в главното производство

      Ищци: Daiichi Sankyo Co. Ltd, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH

      Ответник: DEMO Anonymos Viomichaniki kai Emporiki Etairia Farmakon

      Предмет

   Преюдициално запитване — Polymeles Protodikeio Athinon — Тълкуване на членове 27 и 70 от Споразумението за свързаните с търговията аспекти на правата върху интелектуалната собственост („ТРИПС“), приложено към Споразумението за създаване на Световната търговска организация (ОВ L 336, стр. 214; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 10, стр. 228) — Разграничение между областите, които са в приложното поле на общностното право и областите, в които компетентни са държавите членки — Област на патентите — Химически и фармацевтични продукти

      Диспозитив

               1.

               Член 27 от Споразумението за свързаните с търговията аспекти на правата върху интелектуалната собственост, представляващо приложение 1 В от Споразумението за създаване на Световната търговска организация (СТО), подписано в Маракеш на 15 април 1994 година и одобрено с Решение 94/800/ЕО на Съвета от 22 декември 1994 година относно сключването от името на Европейската общност, що се отнася до въпроси от нейната компетентност, на споразуменията, постигнати на Уругвайския кръг на многостранните преговори (1986—1994 г.), спада към общата търговска политика.

               2.

               Член 27 от Споразумението за свързаните с търговията аспекти на правата върху интелектуалната собственост трябва да се тълкува в смисъл, че изобретеният фармацевтичен продукт, като химичната активна съставка на лекарствен продукт, може, стига да не е налице дерогация съгласно член 27, параграф 2 или 3, да бъде предмет на патент при условията по член 27, параграф 1.

               3.

               Патентът, който е получен въз основа на заявка за изобретение, отнасящо се и до метода за производство на фармацевтичен продукт, и до самия фармацевтичен продукт, но е издаден само за метода за производство, не трябва с оглед на правилата по членове 27 и 70 от Споразумението за свързаните с търговията аспекти на правата върху интелектуалната собственост да се счита — от момента на влизане в сила на това споразумение — за обхващащ посочения изобретен фармацевтичен продукт.

      (1)  ОВ C 298, 8.10.2011 г.


title: Дело T-391/12: Жалба, подадена на 5 септември 2012 г. — Lidl Stiftung/СХВП — Unipapel Industria Comercio y Servicios (UNITED OFFICE)

text:
               17.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 355/31

         Жалба, подадена на 5 септември 2012 г. — Lidl Stiftung/СХВП — Unipapel Industria Comercio y Servicios (UNITED OFFICE)
   (Дело T-391/12)
   2012/C 355/66
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Германия) (представители: M. Wolter и S. Paul, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Unipapel Industria Comercio y Servicios, SL (Tres Cantos, Испания)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 21 юни 2012 г. по дело R 745/2011-1, и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: фигуративна марка „UNITED OFFICE“ за стоки от класове 9, 16 и 20 — Заявка за марка на Общността № 7454606.

      Притежател на марката на Общността: жалбоподателят.

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав.

      Основания на искането за обявяване на недействителност: искането за обявяване на недействителност се основава на съображенията, изложени в член 53, параграф 1 от Регламент № 207/2009 на Съвета и на общностна регистрация с № 1445832 на словната марка „UNIOFFICE“ за стоки от клас 16.

      Решение на отдела по отмяна: отменя оспорваната марка на Общността по отношение на част от стоките.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания:

               —

               нарушение на член 15, параграф 1 във връзка с член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009 на Съвета и на правило 22, параграфи 3 и 4 от Регламент № 2868/95 на Комисията,

               —

               нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета.


title: Дело C-404/17: Преюдициално запитване от Förvaltningsrätten i Malmö migrationsdomstolen (Швеция), постъпило на 6 юли 2017 г. — A/Migrationsverket Förvaltningsprocessenheten Malmö

text:
               4.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 293/21

         Преюдициално запитване от Förvaltningsrätten i Malmö migrationsdomstolen (Швеция), постъпило на 6 юли 2017 г. — A/Migrationsverket Förvaltningsprocessenheten Malmö
   (Дело C-404/17)
   (2017/C 293/26)
   Език на производството: шведски

      Запитваща юрисдикция

   Förvaltningsrätten i Malmö, migrationsdomstolen

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: A

      Ответник: Migrationsverket Förvaltningsprocessenheten Malmö

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли молба, съдържаща предоставена от жалбоподателя информация, която се приема за достоверна и поради това служи като основание за разглеждане на посочената молба, но която е недостатъчна, за да се установи нужда от международна закрила с мотива, че с информацията за страната [на произход] се посочва, че органите предлагат приемлива закрила, да се счита за очевидно неоснователна по смисъла на член 31, параграф 8 от преразгледаната Директива 2013/32 (1)?

      (1)  Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (преработен текст) (ОВ L 180, 2013 г., стр. 60).


title: Дело C-159/09: Решение на Съда (четвърти състав) от 18 ноември 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunal de commerce de Bourges — Франция) — Lidl SNC/Vierzon Distribution SA (Директиви 84/450/ЕИО и 97/55/ЕО — Условия за разрешена сравнителна реклама — Сравняване на цените, отнасящо се до подбрани хранителﾽи стоки, търгувани от две конкурентни вериги магазини — Стоки, задоволяващи еднакви потребности или предназначени за една и съща цел — Заблуждаваща реклама — Сравнение, отнасящо се до потвърдима характеристика)

text:
               15.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/9

         Решение на Съда (четвърти състав) от 18 ноември 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunal de commerce de Bourges — Франция) — Lidl SNC/Vierzon Distribution SA
   (Дело C-159/09) (1)

   (Директиви 84/450/ЕИО и 97/55/ЕО - Условия за разрешена сравнителна реклама - Сравняване на цените, отнасящо се до подбрани хранителни стоки, търгувани от две конкурентни вериги магазини - Стоки, задоволяващи еднакви потребности или предназначени за една и съща цел - Заблуждаваща реклама - Сравнение, отнасящо се до потвърдима характеристика)
   2011/C 13/13
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal de commerce de Bourges

      Страни в главното производство

      Ищец: Lidl SNC

      Ответник: Vierzon Distribution SA

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunal de commerce de Bourges — Тълкуване на член 3а от Директива 84/450/ЕИО на Съвета от 10 септември 1984 г. относно заблуждаващата и сравнителната реклама (ОВ L 250, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 153), изменена с Директива 97/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 октомври 1997 година (ОВ L 290, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 4, стр. 196) — Условия, за да бъде разрешена сравнителната реклама — Сравняване на цените, прилагани от конкурентна верига големи магазини — Продукти, задоволяващи еднакви потребности или предназначени за една и съща цел

      Диспозитив

   Член 3а, параграф 1, буква б) от Директива 84/450/ЕИО на Съвета от 10 септември 1984 година относно заблуждаващата и сравнителната реклама, изменена с Директива 97/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 октомври 1997 година, трябва да се тълкува в смисъл, че единствено обстоятелството, че хранителните стоки се различават, що се отнася до техните вкусови качества и до удоволствието при консумирането им, в зависимост от условията и мястото на тяхното производство, от техните съставки и от самоличността на производителя им, не е от естество да изключи възможността сравнението на такива продукти да отговаря на изискването, въведено от посочената разпоредба и състоящо се в това те да задоволяват еднакви потребности или да са предназначени за една и съща цел, тоест да разкриват достатъчна степен на взаимозаменяемост помежду си.
   Член 3а, параграф 1, буква а) от Директива 84/450, изменена с Директива 97/55, трябва да се тълкува в смисъл, че реклама като разглежданата по главното производство може да има заблуждаващ характер, по-конкретно:

               —

               ако се констатира, предвид всички релевантни обстоятелства в конкретния случай, и в частност индикациите или пропуските, които придружават рекламата, че решението за покупка от страна на значителен брой потребители, до които тя е адресирана, може да бъде взето с погрешното убеждение, че направеният от рекламиращия подбор на стоки е представителен за общото равнище на цените при него спрямо това, практикувано от неговия конкурент, и че при това положение потребителите ще реализират икономии от мащаба на рекламираните в посочената реклама, като редовно правят покупките си на стоки за текущо потребление по-скоро от рекламиращия, отколкото от посочения конкурент, или пък с погрешното убеждение, че всички стоки на рекламиращия са по-евтини от тези на неговия конкурент, или

               —

               ако се констатира, че за целите на сравнение, направено изключително от гледна точка на цената, са били подбрани хранителни стоки, между които обаче има разлики от естество да повлияят чувствително на избора на средния потребител, без посочените разлики да са видни от въпросната реклама.

         Член 3а, параграф 1, буква в) от Директива 84/450, изменена с Директива 97/55, трябва да се тълкува в смисъл, че условието за потвърдимост, закрепено в посочената разпоредба, изисква — що се отнася до реклама като разглежданата по главното производство, която сравнява цените на два набора от стоки — въпросните стоки да могат да бъдат точно идентифицирани въз основа на данните, съдържащи се в посочената реклама.

      (1)  ОВ C 180, 1.08.2009 г.


title: Решение на Съда от 28 януари 2015 година по дело E-11/14 — Надзорен орган на ЕАСТ/Исландия (Неизпълнение от договаряща се страна на нейните задължения — Нетранспониране — Директива 2011/7/ЕС относно борбата със забавяне на плащането по търговски сделки)

text:
               18.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 201/5

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 28 януари 2015 година
   по дело E-11/14
   Надзорен орган на ЕАСТ/Исландия
   (Неизпълнение от договаряща се страна на нейните задължения — Нетранспониране — Директива 2011/7/ЕС относно борбата със забавяне на плащането по търговски сделки)
   (2015/C 201/05)
   По дело Е-11/14 Надзорният орган на ЕАСТ/Исландия – ИСК за постановяване, че като не е приела в определения срок и/или не е уведомила незабавно Надзорния орган на ЕАСТ за всички мерки, необходими за транспонирането на акта, посочен в точка 2 от приложение XII към Споразумението за Европейското икономическо пространство, а именно Директива 2011/7/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. относно борбата със забавяне на плащането по търговски сделки, адаптиран към Споразумението с Протокол 1, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 12 от акта и член 7 от Споразумението за ЕИП – Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия докладчик) и Páll Hreinsson, съдии, постанови на 28 януари 2015 г. решение, чийто диспозитив гласи:
   С настоящото Съдът:

               1.

               Постановява, че Исландия не е изпълнила задълженията си по член 12 от акта, посочен в точка 2 от приложение XII към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2011/7/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. относно борбата със забавяне на плащането по търговски сделки), адаптиран към Споразумението с Протокол 1, и по член 7 от Споразумението, като не е приела в определения срок всички мерки, необходими за транспонирането на акта.

               2.

               Осъжда Исландия да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-457/09: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de première instance de Liège (Белгия) на 23 ноември 2009 г. — Claude Chartry/État belge

text:
               13.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/3

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de première instance de Liège (Белгия) на 23 ноември 2009 г. — Claude Chartry/État belge
   (Дело C-457/09)
   2010/C 37/05
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal de première instance de Liège

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Claude Chartry

      Ответник: État belge

      Преюдициални въпроси

   Допускат ли член 6 от Договора за Европейския съюз, подписан в Маастрихт на 7 февруари 1992 година, в сила от 1 ноември 1993 година, както и член 234 от Договора за създаване на Европейската общност, национален закон като Закона от 12 юли 2009 година за изменение на член 26 от Специалния закон от 6 януари 1989 година за Арбитражния съд да изисква предварително искане до Конституционния съд от националния съд, който установява, че един данъкоплатец е лишен от ефективната съдебна защита, гарантирана от член 6 на Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, инкорпориран в общностното право, по силата на друг национален закон, а именно член 49 от Програмния закон от 9 юли 2004 година, без да може този съд да гарантира незабавно пряката приложимост на общностното право към отнесения до него правен спор и да упражни контрол за съответствие с конвенцията, след като Конституционният съд е обявил съвместимостта на националния закон с гарантираните в дял II от Конституцията основни права?


title: Дело C-221/12: Преюдициално запитване, отправено от Raad van State van België (Белгия) на 11 май 2012 г. — Belgacom NV/Interkommunale voor Teledistributie van het Gewest Antwerpen (INTEGAN) и др.

text:
               11.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/4

         Преюдициално запитване, отправено от Raad van State van België (Белгия) на 11 май 2012 г. — Belgacom NV/Interkommunale voor Teledistributie van het Gewest Antwerpen (INTEGAN) и др.
   (Дело C-221/12)
   2012/C 243/06
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Raad van State van België

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Belgacom NV

      Ответници: Interkommunale voor Teledistributie van het Gewest Antwerpen (INTEGAN), Inter-Media, West-Vlaamse Energie- en Teledistributiemaatschappij (WVEM), Provinicale Brabantse Energiemaatschappij CVBA (PBE)

      Друга страна в производството: Telenet NV, Telenet Vlaanderen NV, Telenet Group Holding NV

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли членове 49 и 56 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че предприятие със седалище в Белгия може да се позовава пред белгийските съдилища на основните правила на правото на Съюза, и по-специално на извежданото от посочените разпоредби задължение за прозрачност, във връзка с договор, който е извън приложното поле на някоя от директивите относно обществените поръчки, и с който договор белгийски орган прехвърля определени права на друго белгийско предприятие, без преди това да е провел публичен търг?

               2.

               Стремежът да се избегне нарушение на съществуващ, сам по себе си безспорен и много специфичен договор, сключен между публичноправно юридическо лице и неконтролирано от него юридическо лице на частното право, или сключването на определена сделка или на договор за спогодба, целящ да уреди съществуващ спор относно тълкуването на посочения по-горе специфичен договор, като при сключването на тази спогодба се вземат предвид правата, признати на страните с предходно съдебно решение за налагане на привременни мерки, предвид обстоятелството, че без сключването на такава спогодба може да бъде нанесена сериозна вреда на осъществяваната от съответния орган дейност и да бъде намалена нейната стойност, а потребителите могат междувременно да бъдат лишени от определени услуги, може ли да се разглежда като императивно съображение от общ интерес или най-малкото като обективно обосноваващо съображение, което дава право на юридическите лица на публичното право по изключение и в отклонение от принципа на равно третиране и от забраната на дискриминацията по причина на националност, закрепените в членове 49 и 56 ДФЕС, както и от извеждания от тези разпоредби принцип на прозрачност, да не проведат публичен търг, а да възложат пряко съответния договор?

               3.

               Ако на втория въпрос може да се отговори утвърдително, за да може по-горе посочените и гарантирани от правото на Съюза основни свободи да не се ограничават повече от необходимото за постигане на преследваната цел, трябва ли по-горе посочената сделка или по-горе посочената спогодба да се ограничи до абсолютно необходимото минимално съдържание за уреждане на съществуващия спор, или за да избегнат бъдещи различия в тълкуването, намиращи се в разумна и логическа връзка със спора, страните могат да сключат и договор за спогодба, който надхвърля този абсолютен минимум, като същевременно се защитават интересите на потребителите и заедно с това се увеличава стойността на прехвърляната дейност?


title: Дело T-25/12: Жалба, подадена на 17 януари 2012 г. — 3M Pumps/СХВП — 3M (3M Pumps)

text:
               31.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/23

         Жалба, подадена на 17 януари 2012 г. — 3M Pumps/СХВП — 3M (3M Pumps)
   (Дело T-25/12)
   2012/C 98/38
   Език на жалбата: италиански

      Страни

      Жалбоподател: 3M Pumps Srl (Taglio di Po, Италия) (представител: F. Misuraca, avvocato)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: 3M Company (St. Paul, Съединени щати)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 27 октомври 2011 г. по дело R 2406/2010-1

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателя

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка със словен елемент „3M Pumps“ за стоки и услуги от класове 7, 16 и 38

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: 3M Company

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Фигуративна марка със словен елемент „3M“ за стоки и услуги в класове 7, 16 и 38

      Решение на отдела по споровете: Уважава възражението

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, букви а) и б) и параграф 5 от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-367/05: Решение на Съда (втори състав) от 18 юли 2007 г. (преюдициално запитване от Hof van Cassatie van België — Белгия) — Наказателно производство срещу Norma Kraaijenbrink (Конвенция за прилагане на Споразумението от Шенген — Член 54 — Принцип ne bis in idem — Понятие за същите деяния — Различни деяния — Наказателно преследване в две договарящи страни — Деяния, свързани посредством един и същ престъпен умисъл)

text:
               6.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 235/6

         Решение на Съда (втори състав) от 18 юли 2007 г. (преюдициално запитване от Hof van Cassatie van België — Белгия) — Наказателно производство срещу Norma Kraaijenbrink
   (Дело C-367/05) (1)

   (Конвенция за прилагане на Споразумението от Шенген - Член 54 - Принцип „ne bis in idem“ - Понятие за „същите деяния“ - Различни деяния - Наказателно преследване в две договарящи страни - Деяния, свързани посредством един и същ престъпен умисъл)
   (2007/C 235/09)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Hof van Cassatie van België
   Страна в главното производство
   Norma Kraaijenbrink
   Предмет
   Преюдициално запитване — Hof van Cassatie van België — Тълкуване на член 54 от Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген от 14 юни 1985 година между правителствата на държавите от Икономическия съюз Бенелюкс, Федерална република Германия и Френската република за постепенното премахване на контрола по техните общи граници (ОВ 2000 г., L 239, стр. 19) — Принцип ne bis in idem — Различни деяния, които са свързани посредством единство на умисъла и поради това от гледна точка на правото представляват едно единствено деяние — Сходство или различие между деянията по смисъла на член 54 — Откриване, след осъждане в една държава, на деяния, които са извършени по същото време като наказаните такива и които представляват заедно с тях изразяване на един и същ престъпен умисъл — Право на санкциониране на тези допълнителни деяния в друга държава — Отчитане на вече произнесени санкции в първата държава
   Диспозитив
   Член 54 от Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген от 14 юни 1985 г. между правителствата на държавите от Икономически съюз Бенелюкс, Федерална република Германия и Френската република за постепенното премахване на контрола по техните общи граници, подписана на 19 юни 1990 г. в Шенген (Люксембург), трябва да се тълкува в смисъл, че:

               —

               релевантният критерий за целите на прилагане на посочения член е критерият за идентичност на материалните факти, който се изразява в наличие на съвкупност от неразривно свързани помежду си деяния, независимо от тяхната правна квалификация или от защитения правен интерес,

               —

               различни деяния, по-специално изразяващи се, от една страна, в държане в една договаряща се държава на парични суми, получени от трафик на упойващи вещества, и от друга страна, в пласиране в обменни бюра, разположени в друга договаряща се държава, на парични суми със същия произход, не трябва да се считат за „същите деяния“ по смисъла на член 54 от КПСШ единствено поради факта, че компетентната национална инстанция е установила, че споменатите деяния са свързани посредством същия престъпен умисъл,

               —

               споменатата национална инстанция следва да прецени дали степента на идентичност и на свързаност между всички подлежащи на сравнение фактически обстоятелства е такава, че с оглед на горепосочения релевантен критерий е възможно да се приеме, че става въпрос за „същите деяния“ по смисъла на член 54 от Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген.

      (1)  ОВ C 48, 25.2.2007 г.


title: Дело T-46/11: Жалба, подадена на 24 януари 2011 г. — Deutsche Lufthansa и др./Комисия

text:
               12.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/31

         Жалба, подадена на 24 януари 2011 г. — Deutsche Lufthansa и др./Комисия
   (Дело T-46/11)
   2011/C 80/56
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Deutsche Lufthansa AG (Кьолн, Германия), Lufthansa Cargo AG (Kelsterbach, Германия) и Swiss International Air Lines AG (Базел, Швейцария) (представители: S. Völcker, F. Louis, E. Arsenidou и A. Israel, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отменят членове 1—4 от обжалваното решение;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалба за отмяна на Решение на Комисията (C(2010) 7694 окончателен от 9 ноември 2010 г. по преписка COMP/39.258 относно процедура за прилагане на член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (превоз на стоки по въздуха).
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите се позовават на четири правни основания:

               1.

               Първо правно основание, според което обжалваното решение нарушава член 11, параграфи 2 и 1 от Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария като се основава на осъществени в Швейцария контакти между конкуренти.

               2.

               Второ правно основание, според което обжалваното решение нарушава член 1, параграф 2 от Регламент № 3975/87 (1) като се основава на контакти между конкуренти, осъществени преди 1 май 2004 г. на територията на юрисдикции извън ЕИП, за да установи:

                           —

                           нарушение на член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП, в което участват европейски превозвачи (включително жалбоподателите) преди 1 май 2004 г.;

                           —

                           началния момент на единствено и продължавано нарушение преди 1 май 2004 г., за да може да приеме, че има започнало точно на тази дата нарушение.

               3.

               Трето правно основание, според което обжалваното решение нарушава член 101 ДФЕС, член 53 от Споразумението за ЕИП и член 8 от Споразумението между Европейската икономическа общност и Конфедерация Швейцария като приема, че контакти между конкуренти, осъществени на територията на юрисдикции извън ЕИП, са част от същото единствено и продължавано нарушение, което се отнася за контакти между конкуренти, осъществени на ниво централно управление.

               4.

               Четвърто правно основание, според което обжалваното решение нарушава член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП доколкото изхожда от схващането, че контакти между конкуренти, осъществени извън ЕИП сами по себе си представляват нарушения на член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП, тоест независимо дали са част от същото единствено и продължавано нарушение като това изразяващо се в контакти между конкуренти осъществени на ниво централно управление. Споразуменията или съгласуваните практики, които се отнасят за изпращането на товари към ЕИП не ограничават конкуренцията в рамките на ЕИП, нито засягат търговията между държавите членки. Освен това правителствената намеса в някои от съответните юрисдикции е пречка за прилагането на член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП.

      (1)  Регламент (ЕИО) № 3975/87 на Съвета от 14 декември 1987 година за установяване на процедура за прилагане на правилата за конкуренция на предприятията в сектора на въздушния транспорт (ОВ L 374, стр. 1)


title: Дело C-177/11: Преюдициално запитване, отправено от Symvoulio tis Epikrateias (Гърция) на 15 април 2011 г. — Syllogos Ellinon Poleodomon kai Chorotakton/1) Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias kai Dimosion Ergon, 2) Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon и 3) Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis

text:
               2.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 194/10

         Преюдициално запитване, отправено от Symvoulio tis Epikrateias (Гърция) на 15 април 2011 г. — Syllogos Ellinon Poleodomon kai Chorotakton/1) Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias kai Dimosion Ergon, 2) Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon и 3) Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis
   (Дело C-177/11)
   2011/C 194/14
   Език на производството: гръцки

      Запитваща юрисдикция

   Symvoulio tis Epikrateias (Държавен съвет)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Syllogos Ellinon Poleodomon kai Chorotakton (Сдружение на урбанистите и специалистите по териториално планиране в Гърция)

      Ответници: 1) Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias kai Dimosion Ergon (министър на околната среда, териториалното развитие и благоустройството), 2) Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon kai (министър на икономиката и финансите), 3) Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis (министър на вътрешните работи, публичната администрация и децентрализацията)

      Преюдициален въпрос

   Означава ли текстът на член 3, параграф 2, буква б) от Директива 2001/42/ЕО относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда (ОВ L 197, стр. 30; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 135), който предвижда, че екологична оценка се извършва за всички планове и програми, „които, с оглед вероятните последици върху местата, са били определени, че изискват оценка в съответствие с членове 6 или 7 от Директива 92/43/ЕИО“, че задължението за подлагане на определен план на екологична оценка зависи от това дали по отношение на този план се прилагат условията за извършване на екологична оценка по смисъла на Директива 92/43/ЕИО, и следователно също както посочените разпоредби от Директива 92/43, че разпоредбата от Директива 2001/42 предполага да се установи, че планът може да има съществено въздействие върху определена специална защитена зона, като оставя на държавите членки извършването на съответна преценка по същество? Или, напротив, по силата на член 3, параграф 2, буква б) от Директива 2001/42 задължението за извършване на екологична оценка в съответствие с Директивата не зависи от това дали са налице условията за извършване на екологична оценка по смисъла на Директива 92/43, тоест от преценката на вероятните съществени последици върху дадена специална защитена зона, а напротив, за да възникне задължението за извършване на такава оценка, е достатъчно да се установи, че даден план е свързан по някакъв начин с някоя от териториите, посочени в Директива 92/43, а не непременно със специална защитена зона?


title: Дело F-21/14: Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 11 декември 2014 г.  — Iliopoulou/Европол (Публична служба — Персонал на Европол — Конвенция за Европол — Правилник за персонала на Европол — Решение 2009/371/ПВР — Прилагане на УРДС към служителите на Европол — Неподновяване на договор за определен срок на срочно нает служител — Отказ да се сключи договор за неопределено време на срочно нает служител)

text:
               2.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 34/49

         Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 11 декември 2014 г. — Iliopoulou/Европол
   (Дело F-21/14) (1)

   ((Публична служба - Персонал на Европол - Конвенция за Европол - Правилник за персонала на Европол - Решение 2009/371/ПВР - Прилагане на УРДС към служителите на Европол - Неподновяване на договор за определен срок на срочно нает служител - Отказ да се сключи договор за неопределено време на срочно нает служител))
   (2015/C 034/59)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Hariklia Iliopoulou (Wassenaar, Нидерландия) (представител: J.-J. Ghosez, avocat)

      Ответник: Европейска полицейска служба (представители: J. Arnould и D. Neumann)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението да не се поднови за неопределено време договора за определен срок на жалбоподателката и искане за осъждането на Европол да ѝ заплати разликата във възнаграждението, което тя е можела да получи ако беше останала на длъжност и обезщетението за безработица или всяко друго заместващо обезщетение, което тя е получила.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Европейската полицейска служба понася направените от нея съдебни разноски и се осъжда да поеме половината от разноските, направени от г-жа Iliopoulou.

               3)

               Г-жа Iliopoulou понася половината от направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 184, 16.6.2014 г., стр. 42.


title: Дело T-130/10: Определение на Общия съд от 16 февруари 2011 г. — Lux Management/СХВП — Zeis Excelsa (KULTE) (Марка на Общността — Искане за обявяване на недействителност — Споразумение за едновременно съществуване на марките и оттегляне на искането за обявяване на недействителност — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               9.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/13

         Определение на Общия съд от 16 февруари 2011 г. — Lux Management/СХВП — Zeis Excelsa (KULTE)
   (Дело T-130/10) (1)

   (Марка на Общността - Искане за обявяване на недействителност - Споразумение за едновременно съществуване на марките и оттегляне на искането за обявяване на недействителност - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   2011/C 113/26
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Lux Management Holding SA (Люксембург, Люксембург) (представител: S. Mas, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Botis)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Zeis Excelsa SpA (Montegranaro, Италия)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 15 януари 2010 г. (преписка R 712/2008-4) относно производство по искане за обявяване на недействителност между Zeis Excelsa SpA и Lux Management Holding SA

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по жалбата.

               2.

               Осъжда Lux Management Holding SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 134, 22.5.2010 г.


title: Дело C-353/08: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 1 август 2008 г. — A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl и др./Ministero della Salute и Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

text:
               6.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/11

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 1 август 2008 г. — A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl и др./Ministero della Salute и Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   (Дело C-353/08)
   (2008/C 313/17)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Страни в главното производство

      Ищец: A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl и други

      Ответници: Ministero della Salute и Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   Преюдициални въпроси

               1)

               След разпоредбите на членове 2 и 3 (1), с които се изменя отношението между органите на държавите-членки и производителите на лекарствени продукти — в смисъл, че цената на даден лекарствен продукт или нейното увеличение се определя въз основата на предоставените от последните сведения, но в определени от компетентния орган граници, т.е. въз основата на диалог между самите производители и органите, които отговарят за контрола върху разходите за лекарствени продукти — член 4, параграф 1 урежда „замразяването на цените на всички лекарствени продукти или самона някои категории от тях“ като общо средство, което поне веднъж годишно се подлага на преглед, с цел да се установи дали съществуващите в държавата-членка макро-икономически условия оправдават замразяването на цените да остане непроменено.
               Разпоредбата предоставя на компетентните органи срок от 90 дни за преглед като предвижда, че при изтичането му те трябва да обявят какво увеличение или намаление на цените е направено, ако има такова.
               Препращащата юрисдикция поставя въпроса дали в частта относно „намаление на цените, (което) е направено, ако има такова“ тази разпоредба следва да бъде тълкувана в смисъл, че наред с общото средство, състоящо се в замразяване на цените на всички лекарствени продукти или на някои категории от тях, се предвижда и друго общо средство, състоящо се във възможността да се намалят цените на всички лекарствени продукти и на някои категории от тях.

               2)

               Препращащата юрисдикция поставя въпроса дали член 4, параграф 1 — в частта, с която се задължават компетентните органи на държавите-членки в случай на замразяване на цените поне веднъж годишно да осъществяват преглед дали макро-икономическите условия оправдават замразяването на цените да остане непроменено — може да се тълкува в смисъл, че ако в отговор на първия поставен въпрос е допуснато намаление на цените, то е възможно тази мярка да се прилага няколко пъти в рамките на една година и да се повтаря в продължение на много години (от 2002 г. до 2010 г.).

               3)

               Може ли по смисъла на посочения член 4 — тълкуван с оглед на съображенията, в които се посочва основната цел на мерките за контрол над цените на лекарствените продукти, определена като „издигане на равнището на общественото здраве чрез осигуряване наличието на достатъчни количества лекарствени продукти на приемливи цени и изискването да се избягват различията в мерките, които могат да възпрепятстват или нарушат търговията с лекарствени продукти в рамките на Общността“ — да се счита за съвместимо с общностната уредба приемането на мерки, които се позовават само на „приблизителната“, а не на „установената“ икономическа стойност на разходите (това запитване се отнася до двата настоящи случая)?

               4)

               Трябва ли изискванията, свързани с горните граници на разходите за лекарствени продукти, които всяка държава-членка е компетентна да определя, да се свързват изрично само с разходите за лекарствени продукти или може да се счита, че правомощията на държавите-членки включват и правото на преценка дали да се вземат предвид и сведенията относно други разходи по здравеопазване?

      (1)  Директива 89/105/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 г. относно прозрачността на мерките, регулиращи цените на лекарствени продукти за употреба от човека и включването им в обхвата на националните системи за здравно осигуряване (ОВ L 40, стр. 8; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 84).


title: Дело T-248/13: Жалба, подадена на 6 ноември 2013 г. — FK/Комисия

text:
               11.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/24

         Жалба, подадена на 6 ноември 2013 г. — FK/Комисия
   (Дело T-248/13)
   2014/C 9/39
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: FK (Дамаск, Сирия) (представители: E. Grieves, Barrister, и J. Carey, Solicitor)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Регламент (ЕО) № 14/2007 на Комисията от 10 януари 2007 година за изменение за 74-ти път на Регламент (ЕО) № 881/2002 на Съвета за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 467/2001 на Съвета (ОВ L 6, стр. 6) в частта относно жалбоподателя, както и решението на Комисията от 6 март 2013 г. да го остави в списъка,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага 5 правни основания.

               1.

               В първото правно основание се твърди, че обжалваното решение не е прието своевременно или в разумен срок.

               2.

               Във второто правно основание се твърди, че Комисията не е извършила обоснована самостоятелна преценка дали жалбоподателят отговаря на релевантните критерии. По-специално жалбоподателят заявява, че Комисията: а) не е поискала и/или получила доказателства за съответните твърдения; б) не се е уверила, че мотивите съвпадат с посочените от Комитета по санкциите на Организацията на обединените нации и не е потърсила и/или получила достатъчно подробности във връзка с твърденията, които да дадат възможност на жалбоподателя действително да изрази становище по тях; в) не е проверила дали някои от твърденията не се основават на доказателства, опорочени поради изтезания; и г) не е потърсила и/или получила релевантни оневиняващи доказателства.

               3.

               В третото правно основание се твърди, че Комисията не е разпределила правилно тежестта на доказване и не е приложила правилен стандарт на доказване.

               4.

               В четвъртото правно основание се твърди, че мотивите, изложени от Комисията, са неправомерни, тъй като: а) нито едно от твърденията не се подкрепя с доказателства, поради което не е установена тяхната основателност; б) някои твърдения са недостатъчно ясни, поради което жалбоподателят не може ефективно да ги оспори; в) някои твърдения са толкова отдалечени във времето и/или неясни, че нямат рационална връзка с релевантните критерии; и г) някои твърдения са в разрез с оневиняващите доказателства.

               5.

               В петото правно основание се твърди, че Комисията не е извършила проверка за пропорционалност, претегляйки основните права на жалбоподателя и твърдяната му реална лична опасност.


title: Дело C-511/10: Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhof (Германия) на 27 октомври 2010 г. — Finanzamt Hildesheim/BLC Baumarkt GmbH & Co. KG

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/16

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhof (Германия) на 27 октомври 2010 г. — Finanzamt Hildesheim/BLC Baumarkt GmbH & Co. KG
   (Дело C-511/10)
   ()
   2011/C 30/25
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesfinanzhof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Finanzamt Hildesheim

      Ответник: BLC Baumarkt GmbH & Co. KG

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 17, параграф 5, трета алинея от Шеста директива 77/388/ЕИО (1) на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота да се тълкува в смисъл, че дава възможност на държавите членки да предвидят, че за разпределянето на платения по получени доставки данък във връзка със строителството на сграда със смесено предназначение с предимство се прилага критерий за разпределяне, различен от критерия, основан на вида на сделката?

      (1)  Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).


|

Решение на Съда от 10 декември 2010 година по дело E-9/10 — Надзорният орган на ЕАСТ срещу Княжество Лихтенщайн (Неспазване на задължения от договаряща се страна — Директива 2005/36/ЕО относно признаването на професионалните квалификации)

Официален вестник n° C 148 , 19/05/2011 стр. 0004 - 0004

		Решение на Съдаот 10 декември 2010 годинапо дело E-9/10Надзорният орган на ЕАСТ срещу Княжество Лихтенщайн(Неспазване на задължения от договаряща се страна — Директива 2005/36/ЕО относно признаването на професионалните квалификации)2011/C 148/04По дело E-9/10 Надзорният орган на ЕАСТ срещу Княжество Лихтенщайн — ИСКАНЕ за постановяване, че с неприемането на или с неуведомяването в предвидения срок на Надзорния орган на ЕАСТ относно мерките, необходими за пълното транспониране в националното законодателство на акта, посочен в точка 1 от приложение VII към Споразумението за ЕИП, а именно Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 г. относно признаването на професионалните квалификации, изменен с Регламент (ЕО) № 1430/2007 на Комисията от 5 декември 2007 г. за изменение на приложения II и III към Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 г. относно признаването на професионалните квалификации и с Регламент (ЕО) № 755/2008 на Комисията от 31 юли 2008 г. за изменение на приложение II към Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 г. относно признаването на професионалните квалификации, адаптиран към Споразумението за ЕИП с Протокол 1 към него, Княжество Лихтенщайн не е изпълнило своите задължения съгласно член 63, параграф 1 от директивата и съгласно член 7 от Споразумението за ЕИП, Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Thorgeir Örlygsson и Henrik Bull (съдия-докладчик), съдии, излезе с решение на 10 декември 2010 г., чийто диспозитив постановява:С настоящото Съдът:1. Постановява, че с неприемането в предвидения срок на мерките, необходими за пълното транспониране на акта, посочен в точка 1 от приложение VII към Споразумението за ЕИП, а именно Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 г. относно признаването на професионалните квалификации, изменен с Регламент (ЕО) № 1430/2007 на Комисията от 5 декември 2007 г. за изменение на приложения II и III към Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 г. относно признаването на професионалните квалификации и с Регламент (ЕО) № 755/2008 на Комисията от 31 юли 2008 г. за изменение на приложение II към Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 г. относно признаването на професионалните квалификации, адаптиран към Споразумението за ЕИП с Протокол 1 към него, Княжество Лихтенщайн не е изпълнило своите задължения съгласно член 63, параграф 1 от директивата и съгласно член 7 от Споразумението за ЕИП.2. Нарежда на Княжество Лихтенщайн да поеме разноските по съдебното производство.--------------------------------------------------


title: Дело F-30/08: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 11 май 2010 г. — Nanopoulos/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Компетентност на Съда на публичната служба — Допустимост — Увреждащ акт — Извъндоговорна отговорност — Изтичане на информация в пресата — Принцип на презумпцията за невиновност — Неимуществена вреда — Решение за започване на дисциплинарно производство — Явна грешка в преценката — Задължение за съдействие — Член 24 от Правилника)

text:
               31.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/52

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 11 май 2010 г. — Nanopoulos/Комисия
   (Дело F-30/08) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Компетентност на Съда на публичната служба - Допустимост - Увреждащ акт - Извъндоговорна отговорност - Изтичане на информация в пресата - Принцип на презумпцията за невиновност - Неимуществена вреда - Решение за започване на дисциплинарно производство - Явна грешка в преценката - Задължение за съдействие - Член 24 от Правилника)
   2010/C 209/79
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Fotios Nanopoulos (Itzig, Люксембург) (представители: V. Christianos, D. Gouloussis и V. Vlassi, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално J. Currall и K. Herrmann, впоследствие J. Currall и K. Herrmann, подпомагани от E. Bourtzalas и I. Antypas, avocats)

      Предмет

   Осъждане на Комисията да заплати на ищеца парична сума като обезщетение за вреди, претърпени вследствие на нарушението на основните му права, засягащо неговата чест и добро име.

      Диспозитив

               1.

               Осъжда Европейската комисия да заплати на г-н Nanopoulos сумата от 90 000 EUR.

               2.

               Отхвърля иска в останалата му част.

               3.

               Европейската комисия понася всички съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 171, 5.7.2008 г., стр. 50.


title: Дело F-36/12: Жалба, подадена на 15 март 2012 г. — ZZ/ЕИБ

text:
               23.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 184/23

         Жалба, подадена на 15 март 2012 г. — ZZ/ЕИБ
   (Дело F-36/12)
   2012/C 184/51
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: N. Thieltgen, avocat)

      Ответник: Европейска инвестиционна банка

      Предмет и описание на спора

   Отмяна на мълчаливия отказ по искането на жалбоподателя за обезщетение и поправяне на вредите, които e претърпял вследствие на служебните нарушения, за които твърди, че са извършени от ответника

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се осъди ЕИБ да заплати на жалбоподателя обезщетение за претърпените от него имуществени и неимуществени вреди в резултат от незаконосъобразността на допуснатите от нея служебни нарушения, заедно с лихви за забава:

                           —

                           за нарушението от страна на ЕИБ на задължението ѝ за полагане на грижа и за защита: 114 100 EUR,

                           —

                           за нарушението на член 42 от Правилника: 10 000 EUR,

               —

               да се осъди ЕИБ да заплати съдебните разноски.


title: Дело F-24/09: Жалба, подадена на 16 март 2009 г. — Wagner-Leclercq/Съвет

text:
               16.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/47

         Жалба, подадена на 16 март 2009 г. — Wagner-Leclercq/Съвет
   (Дело F-24/09)
   2009/C 113/101
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Inge Wagner-Leclercq (Edegem, Белгия) (представители: S. Rodrigues, C. Bernard-Glanz, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на органа по назначаването, публикувано със съобщение до персонала (СП) № 75/08 от 24 април 2008 г., с което се приема списъкът на длъжностните лица от група AST (кариерен поток I-11), предложени за повишение въз основа на процедурата за 2008 г.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на органа по назначаване, публикувано със съобщение до персонала (СП) № 75/08 от 24 април 2008 г., с което се приема списъкът на длъжностните лица от група AST (кариерен поток I-11), предложени за повишение въз основа на процедурата за 2008 г.,

               —

               да се отмени, доколкото е необходимо, решението на ОН, с което се отхвърля жалбата на жалбоподателя,

               —

               да се осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-166/08: Определение на Първоинстанционния съд от 30 септември 2009 г. — Иванов/Комисия (Извъндоговорна отговорност — Местни служители за оказване на административна и техническа помощ — Отхвърляне на кандидатура — Компетентност на Първоинстанционния съд — Погасяване на жалбата за отмяна — Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти — Акт на Европейския омбудсман — Иск, който отчасти е явно недопустим и отчасти е явно лишен от правно основание)

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/48

         Определение на Първоинстанционния съд от 30 септември 2009 г. — Иванов/Комисия
   (Дело T-166/08) (1)

   (Извъндоговорна отговорност - Местни служители за оказване на административна и техническа помощ - Отхвърляне на кандидатура - Компетентност на Първоинстанционния съд - Погасяване на жалбата за отмяна - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти - Акт на Европейския омбудсман - Иск, който отчасти е явно недопустим и отчасти е явно лишен от правно основание)
   2009/C 282/92
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Владимир Иванов (Булон Биянкур, Франция) (представител: F. Rollinger, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и B. Eggers)

      Предмет

   Иск за обезщетение за вреди, които ищецът твърди, че е претърпял вследствие на решението на Комисията, с което му се отказва да бъде назначен като местен служител за оказване на административна и техническа помощ в делегацията на Комисията в София (България).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля иска.

               2.

               Осъжда г-н Владимир Иванов да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 183, 19.7.2008 г.


title: Дело C-9/14: Решение на Съда (втори състав) от 18 юни 2015 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Staatssecretaris van Financiën/D. G. Kieback (Преюдициално запитване — Свободно движение на работници — Данъчно законодателство — Данъци върху доходите — Доходи, получени на територията на държава членка — Чуждестранен работник — Данъчно облагане в държавата по месторабота — Условия)

text:
               24.8.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/11

         Решение на Съда (втори състав) от 18 юни 2015 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Staatssecretaris van Financiën/D. G. Kieback
   (Дело C-9/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Свободно движение на работници - Данъчно законодателство - Данъци върху доходите - Доходи, получени на територията на държава членка - Чуждестранен работник - Данъчно облагане в държавата по месторабота - Условия))
   (2015/C 279/12)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Staatssecretaris van Financiën

      Ответник: D. G. Kieback

      Диспозитив

   Член 39, параграф 2 ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че допуска при облагането на доходите на чуждестранен работник, извършвал трудова дейност в държава членка през част от годината, тази държава членка да откаже да му предостави данъчно предимство, което отчита личното и семейното положение на това лице, със съображението че, макар то да е получило в същата държава всичките или почти всичките си доходи за този период, те не представляват основната част от облагаемите му доходи за цялата разглеждана година. Обстоятелството, че посоченият работник е заминал, за да извършва трудова дейност в трета държава, а не в друга държава — членка на Европейския съюз, е ирелевантно за това тълкуване.

      (1)  ОВ C 102, 7.4.2014 г.


title: Дело C-5/14: Преюдициално запитване, отправено от Finanzgerichts Hamburg (Германия) на 7 януари 2014 г. — Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH/Hauptzollamt Osnabrück

text:
               22.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 85/16

         Преюдициално запитване, отправено от Finanzgerichts Hamburg (Германия) на 7 януари 2014 г. — Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH/Hauptzollamt Osnabrück
   (Дело C-5/14)
   2014/C 85/29
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Hamburg

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH

      Ответник: Hauptzollamt Osnabrück

      Преюдициални въпроси

               1.

               Оправомощава ли член 267, втора алинея във връзка с първа алинея, буква б) (от същия член) от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) юрисдикция на държава членка да поиска от Съда на Европейския съюз да се произнесе по повдигнати пред тази юрисдикция въпроси за тълкуването на правото на Съюза във връзка с валидността на национален закон, когато юрисдикцията, от една страна, не само има съмнение относно съответствието на закона с правото на Съюза, но от друга страна, е стигнала и до убеждението, че националният закон противоречи на националната конституция, поради което в паралелно производство вече е сезирала конституционния съд, който съгласно националното право е единствено компетентен да установи противоконституционността на закони, без обаче последният да е постановил решението си?
               При утвърдителен отговор на първия въпрос:

               2.

               Допускат ли приетите Директива 2008/118/ЕО (1) с цел хармонизиране на режима за облагане с акцизи и Директива 2003/96/ЕО (2) с цел (данъчно облагане на) енергийните продукти и електроенергията в рамките на Съюза въвеждането на национален данък, с който се облагат ядрените горива, използвани за производството на електроенергия с търговска цел? От значение ли е обстоятелството дали може да се очаква, че националният данък може чрез включването му в цената на електроенергията да бъде прехвърлен върху крайния потребител, и какво евентуално следва да се разбира под „прехвърляне“?

               3.

               Може ли дадено предприятие да се защити срещу данък, с който държава членка облага използването на ядрени горива за производството на електроенергия с търговска цел по съображения за набиране на приходи, с довода, че облагането представлява помощ, която съгласно член 107 ДФЕС е в противоречие с правото на Съюза?
               При утвърдителен отговор на предходния въпрос:
               Дали германският Kernbrennstoffsteuergesetz (Закон за данък върху ядрените горива), по силата на който с цел набиране на приходи се облагат с данък само предприятия, които използват ядрени горива за производство на електроенергия с търговска цел, представлява държавна помощ по смисъла на член 107 ДФЕС? Кои обстоятелства са от значение при проверката дали други предприятия, които не се облагат с данъци по същия начин, се намират в сходно фактическо и правно положение?

               4.

               Противоречи ли налагането на германския данък върху ядрените горива на Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия (ДЕОАЕ)?

      (1)  Директива 2008/118/ЕО на Съвета от 16 декември 2008 година относно общия режим на облагане с акциз и за отмяна на Директива 92/12/ЕИО (ОВ L 9, 2009 г., стр. 12).

      (2)  Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамката на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията (ОВ L 283, стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 98).


title: Дело T-706/16 P: Жалба, подадена на 3 октомври 2016 г. от HB срещу решението, постановено на 21 юли 2016 г. от Съда на публичната служба по дело F-125/15, HB/Комисия

text:
               5.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 454/30

      Жалба, подадена на 3 октомври 2016 г. от HB срещу решението, постановено на 21 юли 2016 г. от Съда на публичната служба по дело F-125/15, HB/Комисия
      (Дело T-706/16 P)
      (2016/C 454/52)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподателка: HB (Швайх, Германия) (представители: Orlandi и T. Martin, адвокати)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателката

      Жалбоподателката иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на СПС по дело F-125/15, HB/Комисия,
                  да постанови ново решение, с което

                  —

                  да отмени решението жалбоподателката да не бъде повишена в процедурата по повишаване за 2014 г.,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати на жалбоподателката сума в размер на 15 000 EUR като обезщетение за претърпените неимуществени вреди,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски за двете инстанции.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателката излага три основания в подкрепа на жалбата си, като твърди, че Съдът на публичната служба (СПС) е допуснал редица грешки при прилагане на правото.
      Първо, жалбоподателката счита, че СПС е допуснал грешка при прилагане на правото, тъй като е приел че органът по назначаването (ОН) действително, тоест обективно и при условията на равнопоставеност, е съпоставил заслугите, докато този орган, без да търси сравними източници на информация, просто не е взел предвид заслугите на жалбоподателката за 2013 г. поради липсата на оценка в атестационния доклад за 2013 г.
      Второ, жалбоподателката смята, че СПС е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че липсата на оценка в атестационния доклад за 2013 г. е по нейна вина и че фактът, че тя не е оспорила този доклад в предвидените в Правилника за длъжностните лица срокове е пречка ОН да оцени заслугите ѝ за същата тази година.
      Трето, според жалбоподателката СПС е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че тя не е установила факти, въз основа на които да се презумира дискриминация, основана на пола, въпреки че единствената причина атестационният ѝ доклад да не съдържа никаква оценка по същество е продължителното ѝ отсъствие в отпуск по майчинство и отпуск по болест заради усложнения, свързани с нейната бременност.


title: Дело C-516/12: Преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato (Италия) на 15 ноември 2012 г. — CTP/Regione Campania, Provincia di Napoli

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/34

         Преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato (Италия) на 15 ноември 2012 г. — CTP/Regione Campania, Provincia di Napoli
   (Дело C-516/12)
   2013/C 26/63
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: CTP — Compagnia Trasporti Pubblici SpA

      Ответник: Regione Campania, Provincia di Napoli

      Преюдициален въпрос

   Дали по смисъла на член 4 от Регламент (ЕИО) № 1191/69 (1) правото на компенсация възниква само ако след подаването на изрична молба компетентните органи не са разпоредили преустановяването на задължението за обществена услуга, от което произтичат икономически неизгоди за транспортното предприятие, или тази разпоредба се прилага само за задълженията за услуга, за които регламентът предвижда преустановяване и не позволява оставането им в сила?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 1191/69 на Съвета от 26 юни 1969 година относно действията на държавите членки по задължения, присъщи на концепцията за обществена услуга в железопътния, автомобилния и вътрешноводния транспорт (ОВ L 156, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 1, стр. 25).


title: Дело C-422/16: Преюдициално запитване от Landgericht Trier (Германия), постъпило на 1 август 2016 г. — Verband Sozialer Wettbewerb e.V./TofuTown.com GmbH

text:
               26.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 350/17

         Преюдициално запитване от Landgericht Trier (Германия), постъпило на 1 август 2016 г. — Verband Sozialer Wettbewerb e.V./TofuTown.com GmbH
   (Дело C-422/16)
   (2016/C 350/22)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Trier

      Страни в главното производство

      Ищец: Verband Sozialer Wettbewerb e.V.

      Ответник: TofuTown.com GmbH

      Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли член 78, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за установяване на обща организация на пазарите на селскостопански продукти и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 922/72, (ЕИО) № 234/79, (ЕО) № 1037/2001 и (ЕО) № 1234/2007 (наричан по-нататък „Регламент (ЕС) № 1308/2013“) да се тълкува в смисъл, че определенията, наименованията и търговските наименования по смисъла на приложение VII
                     не
                   трябва да отговарят на съответните изисквания на това приложение, когато съответните определения, наименования и търговски наименования са допълнени с обяснителни, съответно описателни допълнения (например „Масло от тофу“ за изцяло растителен продукт)?

               2)

               Трябва ли приложение VII, част III, точка 1 към Регламент (ЕС) № 1308/2013 да се тълкува в смисъл, че „мляко“ означава изключително нормалната секреция от млечните жлези, която се получава от доенето на едно или няколко животни, без каквито и да са добавки към този продукт или екстрахиране на вещества от него, или „мляко“ може да бъде използвано — евентуално при добавяне на пояснителни понятия като например „Соево мляко“ — и за растителни (вегански) продукти при продажбата им?

               3)

               Трябва ли приложение VII, част III, точка 2 към член 78 от Регламент (ЕС) № 1308/2013 да се тълкува в смисъл, че конкретно изброените в точка 2, буква а) от него наименования, по-специално като „суроватка“, „сметана“, „масло“, „мътеница“, „сирене“, „кисело мляко“ или определението „сметана“ и т.н. се използват изключително за млечни продукти или чисто растителните/вегански продукти, които са произведени без (животинско) мляко също могат да попаднат в обхвата на приложение VII, част III, точка 2 от Регламент (ЕС) №. 1308/2013?

      (1)  ОВ L 347, стр. 671.


title: Дело T-194/04: Решение на Първоинстанционния съд от 8 ноември 2007 г. — The Bavarian Lager/Комисия (Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Документи, свързани с производство по неизпълнение на задължения — Решение, с което се отказва достъп — Защита на физическите лица при обработването на лични данни — Регламент (ЕО) № 45/2001 — Понятие за личен живот)

text:
               22.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/33

         Решение на Първоинстанционния съд от 8 ноември 2007 г. — The Bavarian Lager/Комисия
   (Дело T-194/04) (1)

   (Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Документи, свързани с производство по неизпълнение на задължения - Решение, с което се отказва достъп - Защита на физическите лица при обработването на лични данни - Регламент (ЕО) № 45/2001 - Понятие за личен живот)
   (2007/C 315/62)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: The Bavarian Lager Co. Ltd (Clitheroe, Обединеното Кралство) (представители: initialement J. Pearson и C. Bright, в последствие J. Webber и M. Readings, solicitors)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: C. Docksey и P. Aalto)

      Встъпила в подкрепа на ищеца страна: Европейски надзорен орган по защита на данните (ЕНОЗД) (представител: H. Hijmans)
   Предмет
   Искане за отмяна на Решение на Комисията от 18 март 2004 г., с което се отхвърля подадено от ищеца заявление за пълен достъп до протокол от събрание, проведено в рамките на производство по неизпълнение на задължения, както и искане за установяване на неправилно приключено от Комисията производство срещу правителството на Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия с правно основание член 169 от Договора за ЕО (нов 226 ЕО).
   Диспозитив

               1)

               Отменя решението на Комисията от 18 март 2004 г., с което се отхвърля заявлението за достъп до съдържащия всички имена пълен протокол от проведеното на 11 октомври 1996 г. събрание.

               2)

               Осъжда Комисията да понесе съдебните разноски на The Bavarian Lager Co. Ltd.

               3)

               Европейският надзорен орган по защита на личните данни (ЕНОЗД) понася собствените си съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 201, 7.8.2004 г.


title: Дело T-11/06: Решение на Общия съд от 5 октомври 2011 г. — Romana Tabacchi/Комисия (Конкуренция — Картели — Италиански пазар на изкупуване и първична преработка на суров тютюн — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО — Определяне на цените и разпределяне на пазара — Участие в нарушението — Продължителност на нарушението — Глоби — Смекчаващи обстоятелства — Максимален размер от 10 % от оборота — Равно третиране — Правомощия за пълен съдебен контрол)

text:
               19.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 340/15

         Решение на Общия съд от 5 октомври 2011 г. — Romana Tabacchi/Комисия
   (Дело T-11/06) (1)

   (Конкуренция - Картели - Италиански пазар на изкупуване и първична преработка на суров тютюн - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Определяне на цените и разпределяне на пазара - Участие в нарушението - Продължителност на нарушението - Глоби - Смекчаващи обстоятелства - Максимален размер от 10 % от оборота - Равно третиране - Правомощия за пълен съдебен контрол)
   2011/C 340/27
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Romana Tabacchi Srl, по-рано Romana Tabacchi SpA (Рим, Италия) (представители: M. Siragusa и G. C. Rizza, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално É. Gippini Fournier и F. Amato, впоследствие É. Gippini Fournier и V. Di Bucci, и накрая É. Gippini Fournier и L. Malferrari)

      Предмет

   От една страна, искане за частична отмяна на Решение C(2005) 4012 окончателен на Комисията от 20 октомври 2005 година относно производство по прилагане на член 81, параграф 1 [ЕО] (дело COMP/C.38.281/B.2 — Суров тютюн — Италия) и от друга страна, искане за намаляване на размера на глобата, наложена на жалбоподателя.

      Диспозитив

               1.

               Отменя член 1, буква б) от Решение C(2005) 4012 окончателен на Комисията от 20 октомври 2005 година относно производство по прилагане на член 81, параграф 1 [ЕО] (дело COMP/C.38.281/B.2 — Суров тютюн — Италия), доколкото в него Европейската комисия приема, че Romana Tabacchi Srl е участвало в нарушението след февруари 1999 г.

               2.

               Определя на 1 милион евро размера на глобата, наложена на Romana Tabacchi.

               3.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               4.

               Комисията понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Romana Tabacchi.

               5.

               По дело T-11/06 R Комисията понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Romana Tabacchi.

      (1)  ОВ C 60, 11.3.2006 г.


title: Дело C-192/10: Определение на председателя на Съда от 19 октомври 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Испания

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/38

         Определение на председателя на Съда от 19 октомври 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
   (Дело C-192/10) (1)

   ()
   2010/C 346/72
   Език на производството: испански
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 195, 17.7.2010 г.