title: Дело C-441/06: Решение на Съда (четвърти състав) от 18 октомври 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република (Държавни помощи — Задължение за възстановяване — Задължение за сътрудничество)

text:
               22.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/20

         Решение на Съда (четвърти състав) от 18 октомври 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република
   (Дело C-441/06) (1)

   (Държавни помощи - Задължение за възстановяване - Задължение за сътрудничество)
   (2007/C 315/33)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: C. Giolito)

      Ответник: Френска република (представители: G. de Bergues и S. Ramet)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения на държава-членка — Неприлагане в предписания срок на решение 2005/709/ЕО: Решение на Комисията от 2 август 2004 година относно държавната помощ, предоставена от Франция в полза на France Télécom (ОВ L 269, стp. 30) — Нарушаване на членове 2 и 3 от посоченото решение, както и на член 10 и на член 249, четвърта алинея ЕО — Задължение за възстановяване на помощ, считана за незаконосъобразна —Липса на въздействие върху това задължение на практическите затруднения при изчисляване на точния размер на помощта, която следва да се възстанови и на съществуването на жалба, подадена срещу решението на Комисията, с което помощта се обявява за незаконосъобразна
   Диспозитив

               1)

               Като не е приложила в предписания срок Решение 2005/709/ЕО на Комисията от 2 август 2004 година относно държавната помощ, предоставена от Франция в полза на France Télécom, Френската република не е изпълнила задълженията си по силата на членове 2 и 3 от това решение, на член 249, четвърта алинея EО, както и на член 10 ЕО.

               2)

               Осъжда Френската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 310, 16.12.2006 г.


title: Дело T-365/08: Жалба, подадена на 28 август 2008 г. — Hidalgo/СХВП — Bodegas Hidalgo — La Gitana (HIDALGO)

text:
               25.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/48

         Жалба, подадена на 28 август 2008 г. — Hidalgo/СХВП — Bodegas Hidalgo — La Gitana (HIDALGO)
   (Дело T-365/08)
   (2008/C 272/93)
   Език на жалбата: испански
   Страни

      Жалбоподател: Emilio Hidalgo, SA (Jerez de la Frontera, Испания) (представител: M. Esteve Sanz, abogada)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Bodegas Hidalgo — La Gitana, SA (Sanlucar de Barrameda, Cádiz, Испания).
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 11 юни 2008 г., съобщено на жалбоподателя на 18 юни 2008 г., по преписка R 1329/2007-04,

               —

               да се осъди ответникът и евентуално встъпилата страна да заплатят съдебните разноски, направени по производството пред Първоинстанционния съд, както и разноските по производството пред апелативния състав.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „HIDALGO“ (заявка за регистрация № 4.032.108) за стоки от клас 33 „алкохолни напитки (с изключениe на бира)“.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в процедурата по възражението: Bodegas Hidalgo — La Gitana, SA.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Испанска словна марка „HIDALGO“ за стоки от клас 33 („Вина изобщо и по-специално видове, обхванати от наименованията за произход шери и manzanilla“).

      Решение на отдела по споровете: Уважава възражението и отхвърля заявката за регистрация.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Нарушение на членове 73 и 61, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 40/94 (1) относно марката на Общността и на правата на защита на жалбоподателя, доколкото обжалваното решение се основава на документ, по отношение на който жалбоподателят не е имал възможност да изрази становище.
   Жалбоподателят посочва и нарушение на:

               —

               член 8, параграф 1, буква а) от Регламент № 40/94, доколкото в обжалваното решение се приема, че вината са идентични на други включени в клас 33 алкохолни напитки, различни от вината,

               —

               членове 4, параграф 1 и 5, параграф 1 от Директива 89/104/ЕИО (2) на Съвета за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките, както и нарушение на принципа на съвместно съществуване и съответствие между националните марки и марките на Общността.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).

      (2)  Първа директива 89/104/EИО на Съвета от 21 декември 1988 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките (ОВ L 40, 1989 г., стp. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92).


title: Дело F-92/10: Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 16 юни 2011 г. — Dricot-Daniele и др./Комисия (Публична служба — Годишно адаптиране на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица и другите служители — Липса на основание за постановяване на решение по същество)

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/54

         Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 16 юни 2011 г. — Dricot-Daniele и др./Комисия
   (Дело F-92/10) (1)

   (Публична служба - Годишно адаптиране на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица и другите служители - Липса на основание за постановяване на решение по същество)
   2011/C 252/119
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Luigia Dricot-Daniele (Оверайс, Белгия) и други (представител: адв. C. Mourato)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и G. Berscheid)

      Предмет

   Искане за отмяна на изравнителните фишове за заплатите на жалбоподателите за периода юли—декември 2009 г. и на фишовете им за заплати, изготвени след 1 януари 2010 г. в рамките на годишното адаптиране на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица и на другите служители въз основа на Регламент (ЕС, Евратом) № 1296/2009 на Съвета от 23 декември 2009 година.

      Диспозитив

               1.

               Няма основание за постановяване на решение по съществото на жалбата по дело F-92/10, Dricot-Daniele и др./Комисия.

               2.

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ С 13, 15.1.2011 г., стр. 40.


title: Дело C-661/13: Определение на председателя на Съда от 7 май 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Oberlandesgericht Düsseldorf — Германия) — Astellas Pharma Inc./Polpharma SA Pharmaceutical Works

text:
               11.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 261/21

         Определение на председателя на Съда от 7 май 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Oberlandesgericht Düsseldorf — Германия) — Astellas Pharma Inc./Polpharma SA Pharmaceutical Works
   (Дело C-661/13) (1)

   2014/C 261/40
   Език на производството: немски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 129, 28.4.2014 г.


title: Дело C-236/17 P: Жалба, подадена на 8 май 2017 г. от Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc. срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 28 февруари 2017 г. по дело T-162/14, Canadian Solar Emea GmbH и др./Съвет

text:
               24.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 239/27

         Жалба, подадена на 8 май 2017 г. от Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc. срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 28 февруари 2017 г. по дело T-162/14, Canadian Solar Emea GmbH и др./Съвет
   (Дело C-236/17 P)
   (2017/C 239/34)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc. (представители: J. Bourgeois, avocat, S. De Knop, advocaat, M. Meulenbelt, advocaat, A. Willems, avocat)

      Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд по дело T-162/14,

               —

               да уважи предявеното в първоинстанционното производство искане и да отмени обжалвания регламент в частта, която се отнася до жалбоподателите,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски, направени от него и жалбоподателите в първоинстанционното и въззивното производство,

               —

               да осъди останалите страни във въззивното производство да заплатят направените от тях съдебни разноски.

         При условията на евентуалност

               —

               да отмени решението на Общия съд по дело T-162/14,

               —

               да върне делото на Общия съд за ново разглеждане,

               —

               да не се произнася по съдебните разноски в първоинстанционното и въззивното производство, които да бъдат присъдени с окончателното решение на Общия съд,

               —

               да осъди всички останали страни във въззивното производство да заплатят направените от тях съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

               1.

               Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като поискал от жалбоподателите да докажат правния си интерес от първото и второто основание; при всички случаи Общият съд допуснал грешка в правната квалификация на фактите, тъй като жалбоподателите имали такъв интерес.

               2.

               Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като поискал от жалбоподателите да докажат правния си интерес от третото основание; Общият съд допуснал грешка при тълкуването на член 2, параграф 7, буква a) от Регламент 1225/2009 (наричан по-нататък „Основният регламент“) (1).

               3.

               Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като приел за приложим към разглежданото в случая антидъмпингово разследване Регламент 1168/2012 (2); Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като приел, че отказът на Комисията да уважи искането на жалбоподателите за третиране като дружества, работещи в условията на пазарна икономика, не опорочава обжалвания регламент.

               4.

               Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като предоставил възможност на институциите да определят антидъмпинговото мито в размер, включващ обезщетение и за други, освен причинените с дъмпинговия внос вреди; Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като неоснователно обърнал тежестта на доказване.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 343, 2009 г., стр. 51). Впоследствие член 2, параграф 7, буква a) от Основния регламент е заменен с идентичния на него член 2, параграф 7, буква a) от Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейския съюз (ОВ L 176, 2016 г., стр. 21).

      (2)  Регламент (ЕС) № 1168/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година за изменение на Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета (ОВ L 344, 2012 г., стр. 1).


title: Дело C-607/16 P: Жалба, подадена на 24 ноември 2016 г. от Съвета на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 15 септември 2016 г. по дела T-112/14—Т-116/14 и Т-119/14, Molinos Río de la Plata и др./Съвет

text:
               30.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/36

         Жалба, подадена на 24 ноември 2016 г. от Съвета на Европейския съюз срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 15 септември 2016 г. по дела T-112/14—Т-116/14 и Т-119/14, Molinos Río de la Plata и др./Съвет
   (Дело C-607/16 P)
   (2017/C 030/40)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: H. Marcos Fraile, N. Tuominen, avocat)

      Други страни в производството: Molinos Río de la Plata SA, Oleaginosa Moreno Hermanos SACIFI y A, Vicentin SAIC, Aceitera General Deheza SA, Bunge Argentina SA, Cámara Argentina de Biocombustibles (Carbio), Европейска комисия, European Biodiesel Board (EBB)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд от 15 септември 2016 г., връчено на Съвета на 16 септември 2016 г., T-112/14—T-116/14 и T-119/14, Molinos Río de la Plata и др./Съвет;

               —

               да отхвърли жалбата, подадена в първоинстанционното производство, за отмяна на обжалвания регламент; и

               —

               да осъди жалбоподателя в първоинстанционното производство да заплати съдебните разноски на Съвета както в това производство, така и разноските в производството по обжалване.

         При условията на евентуалност,

               —

               да върне делото за ново разглеждане от Общия съд;

               —

               да не се произнася по съдебните разноски в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.

      Основания и основни доводи

               1.

                  Първо, Общият съд приложил неправилен правен критерий за да определи дали Съветът е разполагал с доказателства, въз основа на които може да реши, че цените на суровините на вътрешния пазар, съдържащи се в документите на съответните аржентински износители, са деформирани съществено, поради което не могат да бъдат взети предвид, и да използва метода, предвиден в член 2, параграф 5, втора алинея от Основния регламент (1). По този начин Общият съд възложил на институцията прекомерна тежест на доказване.

               2.

                  Второ, не е надлежно мотивирана констатацията на Общият съд, че доказателствата, представени от институциите, не са достатъчни, за да установят наличието на чувствително изкривяване на цените на основните суровини в Аржентина, което се дължи на системата за ДЕТ.

               3.

                  Трето, диспозитивът на обжалваното решение, с което се отменят антидъмпинговите мита, що се отнася до жалбоподателя в първоинстанционното производство, не е пропорционален на единственото разгледано от Общия съд отменително основание и извежда необосновани последици от констатираната незаконосъобразност.

               4.

               Съветът ще докаже, че в обжалваното решение са допуснати редица грешки при прилагане на правото, които засягат валидността му. Освен това Съветът твърди, че обстоятелствата, наведени от първоинстанционния жалбоподател в първото основание, са установени в достатъчна степен, за да може Съдът да се произнесе по основанието и да отхвърли жалбата.

               5.

               Ето защо Съветът почтително иска отмяната на обжалваното решение и отхвърляне на искането за отмяна на обжалвания регламент, подадено от жалбоподателя в първоинстанционното производство.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ 2009, L 343, стр. 51) („Основен регламент“).


title: Дело T-422/07: Жалба, подадена на 16 ноември 2007 г. — DJEBEL/Комисия

text:
               8.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/40

         Жалба, подадена на 16 ноември 2007 г. — DJEBEL/Комисия
   (Дело T-422/07)
   (2008/C 64/65)
   Език на производството: португалски
   Страни

      Жалбоподател: DJEBEL, SGPS, SA (Funchal, Португалия) (представители: M. Andrade Neves и S. Castro Caldeira)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени Решение на Комисията на Европейските общности от 10 май 2007 г., публикувано на 24.8.2007 г. в Официален вестник на Европейския съюз, относно държавна помощ C 4/2006 (ex N 180/2005) — Португалия — помощ за Djebel [нотифицирано под номер C(2007) 1959] (ОВ L 219, стр. 30);

               —

               Първоинстанционният съд да приеме, че:

                           —

                           поисканата помощ е била и продължава да бъде съществена за реализирането на проекта за инвестиция в придобиването на капитала на RASH и в последващото придобиване на Hotel Rio Atlântico;

                           —

                           помощта е била поискана преди осъществяването на инвестицията;

                           —

                           проектът на Djebel действително съответства на първия опит за интернационализация на Grupo Pestana;

                           —

                           осъществяването на този проект не е накърнило условията на конкуренция както за европейските предприятия, установени на територията на Общността, така и за тези, които действат извън нея;

                           —

                           осъществяването на същия проект не е предоставило на Grupo Pestana никакво предимство, което може да засегне търговията между държавите-членки;

                           —

                           поисканата от Djebel помощ притежава същите характеристики като помощта, която е поискало Vila Galé и която Комисията е одобрила с Решение от 15 октомври 2003 г.;

               —

               да се обяви, че предоставянето на помощ на Djebel при посочените условия и на посоченото основание не е несъвместимо с някоя от разпоредбите от Договора за ЕО, нито с някоя от разпоредбите от вторичното право, приети в изпълнение и за уточняване на разпоредбите на Договора за ЕО;

               —

               да се разпореди преразглеждане на решението, прието от Комисията на 10 май 2007 г., относно поисканата от Djebel помощ, така че да се разреши предоставянето на тази помощ при условията, предложени от Djebel и от португалските власти.

         Правни основания и основни доводи
   Поисканата от жалбоподателя държавна помощ не е несъвместима с приложимите разпоредби на Договора за ЕО.
   Djebel е отговарял на законоустановените изисквания за включване на искането му в SIME и Комисията е длъжна да се съобрази с изискванията за допустимост на исканията, установени от приложимия в случая закон на Португалската република.
   Приложимата португалска правна уредба е предвиждала, че разходите за инвестици, извършени след 1 юли 1999 г., могат да бъдат включени като подлежащи на подпомагане в исканията, направени до 31 януари 2001 г.
   Разглежданата държавна помощ е била насочена към насърчаване и подпомагане на интернационализацията на Grupo Pestana и е била поискана преди започването на инвестицията.
   Жалбоподателят не може да бъде ощетяван заради забавянето при оценяване на проекта, допуснато от отговарящия за това орган.
   Поисканата от жалбоподателя помощ не може да бъде анализирана в светлината на настоящия икономически и финансов контекст.
   Без разглежданата помощ жалбоподателят е нямало да извърши инвестицията, съответстваща на проекта, за който става въпрос.
   Първият опит за интернационализация, направен от Grupo Pestana, съответства на придобиването, извършено от жалбоподателя във връзка с този инвестиционен проект.
   През 1999 г. Grupo Pestana не е разполагало с финансовите средства, необходими, за да извърши самостоятелно инвестицията в Бразилия.
   Извършването на тази инвестиция не е имало никакво съществено отражение върху условията за търговия в ЕС.
   Не съществува никаква връзка между извършеното от жалбоподателя придобиване в Бразилия и навлизането на Grupo Pestana в Португалия.
   Представеният от жалбоподателя инвестиционен проект и помощта, която му е била предоставена, съответстват на разпоредбите на Договора за ЕО и по-конкретно на член 87, парграф 3, буква в) ЕО.
   Предоставената на жалбоподателя помощ е улеснила развитието на икономическа дейност, поради което се обхваща от изключението, предвидено в член 87, параграф 3, буква в) ЕО.
   Не са нарушени по какъвто и да е начин разпоредбите на Договора за ЕО, разпоредбите на вторичното право и конкуренцията в общия пазар.
   Позовавайки се на принципа за равно третиране, жалбоподателят счита, че като се има предвид, че разглежданият инвестиционен проект притежава всички характеристики на проекта Vila Galé, във връзка с който е прието Решение на Комисията от 15 октомври 2003 г., решението на Комисията относно държавна помощ C 4/2006 е трябвало да бъде в същия смисъл като посоченото решение.


title: Решение на Съда от 28 юни 2011 година по дело E-18/10 — Надзорен орган на ЕАСТ срещу Кралство Норвегия (Неизпълнение на решение на Съда, установяващо неспазване на задължения — Член 33 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд — Необходими мерки за изпълнение на решение на Съда)

text:
               17.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 336/19

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 28 юни 2011 година
   по дело E-18/10
   Надзорен орган на ЕАСТ срещу Кралство Норвегия
   (Неизпълнение на решение на Съда, установяващо неспазване на задължения — Член 33 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд — Необходими мерки за изпълнение на решение на Съда)
   2011/C 336/13
   По дело E-18/10, Надзорен орган на ЕАСТ срещу Кралство Норвегия — ИСКАНЕ за обявяване, че с невземането на необходимите мерки за изпълнение на решението на Съда на ЕАСТ по дело E-2/07 Надзорен орган на ЕАСТ срещу Кралство Норвегия Кралство Норвегия не е спазило своите задължения в съответствие с член 33 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд, на 28 юни 2011 г. Съдът, в състав Carl Baudenbacher, председател, съдия Thorgeir Örlygsson и съдия Per Christiansen (съдия докладчик), излезе с решение, чийто диспозитив гласи следното:
   С настоящото Съдът:

               1.

               обявява, че с невземането на необходимите мерки за спазване на Решението на Съда на ЕАСТ по дело E-2/07 Надзорен орган на ЕАСТ срещу Кралство Норвегия, Кралство Норвегия не е спазило своите задължения съгласно член 33 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд;

               2.

               нарежда Кралство Норвегия да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-459/05: Определение на председателя на Съда от 7 март 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/27

         Определение на председателя на Съда от 7 март 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия
   (Дело C-459/05) (1)

   (2007/C 96/48)

      Език на производството: френски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 48, 25.2.2006 г.


title: Дело F-139/06: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 8 юли 2010 г. — Kurrer/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Назначаване — Временни служители, назначени като длъжностни лица — Кандидати, вписани в списък с резерви преди влизането в сила на новия правилник — Преходни правила за класиране в степен при назначаването — Класиране в степен в приложение на новите по-неблагоприятни правила — Член 5, параграф 4 и член 12, параграф 3 от Приложение XIII към Правилника)

text:
               28.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 234/56

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 8 юли 2010 г. — Kurrer/Комисия
   (Дело F-139/06) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Назначаване - Временни служители, назначени като длъжностни лица - Кандидати, вписани в списък с резерви преди влизането в сила на новия правилник - Преходни правила за класиране в степен при назначаването - Класиране в степен в приложение на новите по-неблагоприятни правила - Член 5, параграф 4 и член 12, параграф 3 от Приложение XIII към Правилника)
   2010/C 234/101
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Christian Kurrer (Watermael-Boitsfort, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и H. Krämer)

      Страна, встъпила в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: B. Driessen и M. Simm)

      Предмет

   Отмяна на решение на Комисията, в сила от 1 април 2006 г., с което жалбоподателят, временен служител със степен А7 (повишен в степен А*8) и успешно издържал общ конкурс COM/A/3/03, е бил назначен, в съответствие с разпоредбите от приложение XIII към Правилника, като длъжностно лице със степен A*6, стъпка 2 и то без да бъдат запазени точките, съставляващи неговия натрупан актив в качеството на временен служител

      Диспозитив

               1.

               Жалбата се отхвърля.

               2.

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 20, 27.1.2007 г., стр. 39.


title: Дело T-13/07: Иск, предявен на 12 януари 2007 г. — Cemex UK Cement/Комисия

text:
               10.3.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/37

         Иск, предявен на 12 януари 2007 г. — Cemex UK Cement/Комисия
   (Дело T-13/07)
   (2007/C 56/70)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Cemex UK Cement Ltd (Thorpe, Обединеното кралство) [представители: D. Wyatt QC, S. Taylor, Solicitor, S. Tromans и C. Thomann, lawyers]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да бъде отменено Решение на Комисията от 29 ноември 2006 г. относно националния план за разпределение на квоти за емисии на парникови газове, нотифициран от Обединеното кралство съгласно Директива 2003/87/ЕО (1), тъй като:

                           —

                           горното решение не отхвърля/или одобрява разпределение на квоти за ищеца за притежавания от него завод в Rugby, което е незаконосъобразно поради недостиг в размер на 343 838 тона;

                           —

                           горното решение не отхвърля/или одобрява разпределение на квоти за конкурентните на ищеца производители на цимент, което е незаконосъобразно поради надвишение в размер на 343 838 тона, като се има предвид, че на ищеца е предоставена по-малка квота;

                           —

                           горното решение не отхвърля/или одобрява методиката за разпределение, предвидена в член 3, параграфи 7 и 8 на националния план за разпределение на Обединеното кралство, и в параграфи 28 и 30 от приложение С на същия план за разпределение, доколкото тази методика разглежда завода за цимент като започващ работа в продължение на една година, в която заводът се въвежда в експлоатация, и разглежда тази година като първа година на експлоатация за този завод, и изчислява квотите за емисии въз основа на средната стойност на емисиите за базовия период 2000-2003 г., като изключва годината на най-ниско отделяне на емисии, без да взема предвид реалната продължителност на периода на въвеждане в експлоатация на този завод;

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски на ищеца.

         Правни основания и основни доводи
   Искането е основано на член 230 ЕО и цели отмяна на Решение на Комисията от 29 ноември 2006 г. в частта му относно националния план за разпределение на квоти за емисии на парникови газове, нотифициран от Обединеното кралство в съответствие с Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета.
   Изложените от ищеца основания за отмяна се отнасят предимно до обстоятелството, че, както той твърди, Комисията не е отхвърлила/или е одобрила разпределение на по-малка квота за притежавания от ищеца завод в Rugby, което според последния:

               —

               незаконосъобразно дискриминира този завод, като не взема предвид в достатъчна степен периода на неговото въвеждане в експлоатация и основава разпределението на емисии за завода на период, за който държавните органи в Обединеното кралство са знаели, че не е представителен;

               —

               ограничава правото на установяване на дружеството–майка на ищеца -Cemex Espagna, тъй като, както последният твърди, това разпределение на квоти затруднява и възпрепятства упражняването на основна свобода от дружеството-майка, и не може да бъде оправдано от повелителни изисквания от общ интерес; и

               —

               наред с наличното разпределение на по-голяма квота на конкурентите на ищеца, представлява държавна помощ, в противоречие с членове 87 и 88 ЕО.

      (1)  Директива 2003/87/EО на Европейския парламент и на Съвета за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/EО на Съвета (ОВ L 275, 25.10.2003 г., стр. 32)


title: Дело T-435/07: Решение на Първоинстанционния съд от 26 ноември 2008 г.  — New Look/СХВП (NEW LOOK) (Марка на Общността — Заявление за словна марка на Общността NEW LOOK — Абсолютно основание за отказ — Липса на придобит чрез използване отличителен характер — Член 7, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 40/94)

text:
               24.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 19/28

         Решение на Първоинстанционния съд от 26 ноември 2008 г. — New Look/СХВП (NEW LOOK)
   (Дело T-435/07) (1)

   (Марка на Общността - Заявление за словна марка на Общността NEW LOOK - Абсолютно основание за отказ - Липса на придобит чрез използване отличителен характер - Член 7, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 40/94)
   (2009/C 19/54)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: New Look Ltd (Weymouth, Обединено кралство) (представители: S. Malynicz, barrister, M. Blair и K. Gilbert, solicitors)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: D. Botis)
   Предмет
   Жалба, подадена срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 3 септември 2007 г. (преписка R 670/2007-2) относно регистрацията на словния знак NEW LOOK като марка на Общността.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда New Look Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 37, 9.2.2008 г.


title: Дело C-72/15: Решение на Съда (голям състав) от 28 март 2017 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court) — Обединеното кралство) — The Queen, по искане на: PJSC Rosneft Oil Company, по-рано OJSC Rosneft Oil Company/Her Majesty's Treasury, Secretary of State for Business, Innovation and Skills, The Financial Conduct Authority (Преюдициално запитване — Обща външна политика и политика на сигурност (ОВППС) — Ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна — Разпоредби на Решение 2014/512/ОВППС и на Регламент (ЕС) № 833/2014 — Валидност — Компетентност на Съда — Споразумение за партньорство ЕС—Русия — Задължение за мотивиране — Принципи на правна сигурност и на nulla poena sine lege certa — Достъп до капиталовия пазар — Финансова помощ — Глобални депозитарни разписки (Global Depositary Receipts) — Нефтен сектор — Искане за тълкуване на понятията „шисти“ и „води с дълбочина, по-голяма от 150 метра“ — Недопустимост)

text:
               22.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/2

         Решение на Съда (голям състав) от 28 март 2017 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court) — Обединеното кралство) — The Queen, по искане на: PJSC Rosneft Oil Company, по-рано OJSC Rosneft Oil Company/Her Majesty's Treasury, Secretary of State for Business, Innovation and Skills, The Financial Conduct Authority
   (Дело C-72/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Обща външна политика и политика на сигурност (ОВППС) - Ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна - Разпоредби на Решение 2014/512/ОВППС и на Регламент (ЕС) № 833/2014 - Валидност - Компетентност на Съда - Споразумение за партньорство ЕС—Русия - Задължение за мотивиране - Принципи на правна сигурност и на nulla poena sine lege certa - Достъп до капиталовия пазар - Финансова помощ - Глобални депозитарни разписки (Global Depositary Receipts) - Нефтен сектор - Искане за тълкуване на понятията „шисти“ и „води с дълбочина, по-голяма от 150 метра“ - Недопустимост))
   (2017/C 161/02)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: The Queen, по искане на: PJSC Rosneft Oil Company, по-рано OJSC Rosneft Oil Company

      Ответници: Her Majesty's Treasury, Secretary of State for Business, Innovation and Skills, The Financial Conduct Authority

      Диспозитив

               1.

               Членове 19 ДЕС, 24 ДЕС и 40 ДЕС, член 275 ДФЕС и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкуват в смисъл, че Съдът на Европейския съюз е компетентен да се произнесе преюдициално на основание член 267 ДФЕС относно валидността на акт, приет въз основа на отнасящи се до общата външна политика и политика на сигурност (ОВППС) разпоредби, като Решение 2014/512/ОВППС на Съвета от 31 юли 2014 година относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна, изменено с Решение 2014/872/ОВППС на Съвета от 4 декември 2014 г., стига предмет на преюдициалното запитване да е или проверката за съответствието на това решение с член 40 ДЕС, или проверката за законосъобразността на ограничителните мерки срещу физически или юридически лица.

               2.

               Анализът на втория въпрос не е разкрил нищо, което би могло да засегне валидността на член 1, параграф 2, букви б)—г) и параграф 3, член 7 и приложение III към Решение 2014/512, изменено с Решение 2014/872, или на членове 3 и 3а, член 4, параграфи 3 и 4, член 5, параграф 2, букви б)—г) и параграф 3 и на член 11 от Регламент (ЕС) № 833/2014 на Съвета от 31 юли 2014 година относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна, изменен с Регламент (ЕС) № 1290/2014 на Съвета от 4 декември 2014 г., както и на приложения II и VI към него.
               Принципите на правна сигурност и на nulla poena sine lege certa трябва да се тълкуват в смисъл, че не са пречка държава членка да наложи наказателноправни санкции, които трябва да бъдат приложени в случай на нарушение на разпоредбите на Регламент № 833/2014, изменен с Регламент № 1290/2014, в съответствие с член 8, параграф 1 от него, преди Съдът на Европейския съюз да е изяснил обхвата на посочените разпоредби, а оттук и на съответните наказателноправни санкции.

               3.

               Изразът „финансова помощ“ в член 4, параграф 3, буква б) от Регламент № 833/2014, изменен с Регламент № 1290/2014, трябва да се тълкува в смисъл, че не включва обработването на плащане, като такова, от банка или друга финансова институция.
               Член 5, параграф 2 от Регламент № 833/2014, изменен с Регламент № 1290/2014, трябва да се тълкува в смисъл, че забранява емитирането след 12 септември 2014 г. на глобални депозитарни разписки (Global Depositary Receipts) съгласно договор за депозит, сключен с някое от изброените в списъка в приложение VI към Регламент № 833/2014, изменен с Регламент № 1290/2014, образувания, включително когато тези разписки удостоверяват акции, емитирани от някое от посочените образувания преди тази дата.

      (1)  ОВ C 155, 11.5.2015 г.


title: Дело T-742/15 P: Жалба, подадена на 16 декември 2015 г. от DD срещу решението, постановено на 8 октомври 2015 г. от Съда на публичната служба по съединени дела F-106/13 и F-25/14, DD/FRA

text:
               29.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 111/26

         Жалба, подадена на 16 декември 2015 г. от DD срещу решението, постановено на 8 октомври 2015 г. от Съда на публичната служба по съединени дела F-106/13 и F-25/14, DD/FRA
   (Дело T-742/15 P)
   (2016/C 111/32)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: DD (Виена, Австрия) (представители: L. Levi и M. Vandenbussche, lawyers)

      Друга страна в производството: Агенция на Европейския съюз за основните права (FRA)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени отчасти решението по съединени дела F-106/13 и F-25/14 постановено от Съда на публичната служба на 8 октомври 2015 г.,

               —

               въз основа на това:

                           —

                           да отмени двете решения на FRA (оспорваните забележка и прекратяване на договор) не само на процесуално основание, но също и на другите повдигнати в жалбата до първата инстанция основания,

                           —

                           да присъди на жалбоподателя подходящо обезщетение за неимуществените вреди, причинени от грубото нарушение на закона и нередности, допуснати при административното разследване и при приемане на решението за налагане на наказание. Тези неимуществени вреди са оценени ex aequo et bono на 15 000 EUR,

                           —

                           да присъди на жалбоподателя подходящо обезщетение за неимуществените вреди, причинени от нередовните процедура и решението за прекратяване на договор. Тези неимуществени вреди са оценени ex aequo et bono на 50 000 EUR,

               —

               да осъди FRA да заплати всички свързани с това производство по обжалване разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага две основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Първото основание е изведено от допуснати от Съда на публичната служба грешки при прилагане на правото, тъй като той разгледал само основанието, изведено от процедурно нарушение поради липсата на изслушване, което довело до отмяна и на двете решения, за забележка и за прекратяване на договор, само на процесуално основание, и отказал да разгледа другите основания, изложени в жалбата до първата инстанция. Жалбоподателят твърди, че Съдът на публичната служба допуснал грешка при прилагане на правото и не разгледал всички факти в нарушение на член 47 от Хартата на основните права и не изпълнил задължението си за излагане на мотиви, нарушил принципа на доброто правораздаване, принципа на оправданите правни очаквания и допуснал явна грешка в преценката.

               2.

               Второто основание е изведено от допуснати от Съда на публичната служба грешки при прилагане на правото поради отхвърляне на претенцията на жалбоподателя за неимуществени вреди, както във връзка с решението за наказание, така и с решението за прекратяване на договор.

                           —

                           Съдът на публичната служба допуснал грешки при прилагане на правото като отхвърлил претенцията за неимуществени вреди, причинени от административното разследване, изопачаване на доказателства, непълно разглеждане на фактите, явна грешка в преценката, нарушаване на понятието за доказателство във връзка с наличието на вреда, като условие за извъндоговорна отговорност, неприлагане на принципа на правото на защита и на член 86, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица на ЕС, нарушение на задължението за излагане на мотиви, нарушение на принципа на оправданите правни очаквания и нарушение на член 15 от Директива 2000/43/EО (1).

                           —

                           Съдът на публичната служба допуснал грешка при прилагане на правото като отхвърлил претенцията за неимуществени вреди, причинени от решението за налагане на наказание, изопачаване на доказателства, явна грешка в преценката, непълно разглеждане на фактите, грешка при прилагане на правото при оценяване на вредата, нарушение на задължението за излагане на мотиви, нарушение на принципа на оправданите правни очаквания и нарушение на член 15 от Директива 2000/43/EО.

                           —

                           Съдът на публичната служба допуснал грешка при прилагане на правото, като отхвърлил претенцията за неимуществени вреди, причинени от решението за прекратяване на договора, изопачаване на доказателства, непълно разглеждане на фактите, явна грешка в преценката, грешка при прилагане на правото при оценяване на вредата, нарушение на задължението за излагане на мотиви, нарушение на оправданите правни очаквания и нарушение на член 15 от Директива 2000/43/EО.

      (1)  Директива 2000/43/ЕО на Съвета от 29 юни 2000 година относно прилагане на принципа на равно третиране на лица без разлика на расата или етническия произход (OB L 180, 2000 г., стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 20, том 1, стр. 19).


title: Дело T-346/12: Жалба, подадена на 1 август 2012 г. — Унгария/Комисия

text:
               13.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/11

         Жалба, подадена на 1 август 2012 г. — Унгария/Комисия
   (Дело T-346/12)
   2012/C 311/13
   Език на производството: унгарски

      Страни

      Жалбоподател: Република Унгария (представители: Miklós Zoltán Fehér и Katalin Szíjjártó)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение за изпълнение C(2012) 3324 окончателен на Комисията от 25 май 2012 година относно националната финансова помощ, предоставена на организациите на производители, и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателя изтъква факта, че при определяне на полагащата се на Унгария сума по силата на частичното възстановяване на националната финансова помощ, предоставена през 2009 г. на организациите на производители на плодове и зеленчуци, Комисията е превишила границите на своята компетентност или е нарушила релевантните разпоредби на правото на Съюза.
   Жалбодателят изтъква, че правото на Съюза не предвижда възможност за Комисията в рамките на решението относно частично възстановяване от Общността на предоставената национална финансова помощ в съответствие с член 103д от Регламент (ЕО) № 1234/2007 (1) на организациите на производители на плодове и зеленчуци, да разреши възстановяването само до размера на сумите, които към момента на подаване на заявлението за разрешаване на национална помощ унгарското правителство е посочило като оценка, прогноза или в теоретична форма.
   Жалбоподателят счита, че разрешението, предоставено от Комисията в съответствие с член 103д от Регламент № 1234/2007, във връзка с националната помощ, се отнася за отпускането на помощта, без обаче Комисията да може да фиксира в него максимален размер на отпуснатата помощ. Този максимален размер е предвиден изрично в Регламент № 1234/2007, съгласно който националната помощ не може да надхвърля 80 % от финансовите вноски в оперативния фонд на членовете или на организациите на производители. Правилата относно частичното възстановяване на националната помощ също не дават възможност на Комисията в рамките на разрешаване на частично възстановяване да определи като максимален размер на възстановяването сумата, която държавата членка е посочила в своето заявление за разрешаване, било то като общ размер на помощта или като размер на помощта, отпусната за всяка една организация на производители. Това е така, още повече че унгарското правителство е посочило, че ставало въпрос за предварителни или прогнозни суми.
   Също така жалбоподателят твърди, че Комисията е оправомощена да провери дали действително предоставената помощ не е надхвърлила посочения по-горе максимален размер от 80 %, и дали исканото възстановяване не надхвърля 60 % от предоставената помощ, но не и да налага като максимален размер на възстановяването сумите, посочени в заявлението за разрешение или съобщени в рамките на предоставянето на информация във връзка с това заявление. Това е така, по-специлно доколкото в заявлението и в съобщените данни съответно е бил подчертан оценъчният, предварителен или теоретичен характер на сумите. В случай че на особени основания през годината бъде изменен размерът на отпуснатата на организация на производители национална помощ, частичното възстановяване от Общността трябва да съответства на действително предоставената помощ, при условие че са изпълнени съответните изисквания на правото на Съюза.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 година за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти (ОВ L 299, стр. 1).


title: Дело C-156/07: Определение на Съда (шести състав) от 10 юли 2008 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Salvatore Aiello и др./Comune di Milano, Sindaco di Milano, Comitato tecnico-scientifico per l'emergenza del traffico e della mobilità nella città di Milano, Provincia di Milano, Regione Lombardia, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Interno, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Euromilano SpA, Metropolitana milanese SpA (Преюдициално запитване — Директива 85/337/ЕИО — Оценка на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда — Изграждане на път в Милано)

text:
               8.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 285/11

         Определение на Съда (шести състав) от 10 юли 2008 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Salvatore Aiello и др./Comune di Milano, Sindaco di Milano, Comitato tecnico-scientifico per l'emergenza del traffico e della mobilità nella città di Milano, Provincia di Milano, Regione Lombardia, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Interno, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Euromilano SpA, Metropolitana milanese SpA
   (Дело C-156/07) (1)

   (Преюдициално запитване - Директива 85/337/ЕИО - Оценка на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда - Изграждане на път в Милано)
   (2008/C 285/17)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Consiglio di Stato
   Страни в главното производство

      Ищец: Salvatore Aiello и др.

      Ответници: Comune di Milano, Sindaco di Milano, Comitato tecnico — Scientifico per l'emergenza del traffico e della mobilità nella città di Milano, Provincia di Milano, Regione Lombardia, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Interno, Presidenza del Consiglio dei Ministri

      В присъствието на: Euromilano SpA, Metropolitana milanese SpA
   Предмет
   Преюдициално запитване — Consiglio di Stato — Тълкуване на членове 2 и 4 и на Приложение III от Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 г. относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, стр. 40; Специално издание на български език 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174) — Критерии за подбор, които се вземат предвид при оценката на проект — Изграждане на път („la strada Interquartiere Nord“) в Милано
   Диспозитив

               1.

               Член 2, параграф 1 от Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 г. относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда, изменена с Директива 97/11/ЕО на Съвета от 3 март 1997 г., трябва да бъде тълкуван в смисъл, че не изисква предвидената в тази директива процедура за оценка да се прилага по отношение на всеки проект, който би могъл да окаже съществено въздействие върху околната среда, а изисква прилагането й само по отношение на проектите, упоменати в приложения I и II от посочената директива, при условията, предвидени в член 4 от нея, и при спазване на член 1, параграфи 4 и 5 и на член 2, параграф 3 от същата.

               2.

               Относимите критерии за подбор, упоменати в приложение III към Директива 85/337, изменена с Директива 97/11, обвързват държавите членки, когато вземат решение за проектите, попадащи в обхвата на приложение II към същата, било чрез разглеждане на всеки отделен случай, било въз основа на определяните от тях прагове или критерии, дали по отношение на съответния проект трябва да се приложи процедурата за оценка на въздействието върху околната среда.

               3.

               Когато държава членка избере да определя за всеки отделен случай тези от проектите, попадащи в обхвата на приложение II от Директива 85/337, изменена с Директива 97/11, които трябва да подлежат на оценка за въздействието им върху околната среда, тя трябва чрез препращане от националната си правна уредба към приложението към тази директива или чрез възпроизвеждане в националната си правна уредба на изброените в същата директива критерии да следи за това всички тези критерии действително да могат да бъдат взети предвид, при положение че някой от тях е относим към разглеждания проект, като не може изрично или мълчаливо да изключи нито един от тях.

      (1)  ОВ C 140, 23.6.2007 г.


title: Дело T-301/11: Определение на Общия съд от 11 януари 2012 г. — Ben Ali/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, приети с оглед на ситуацията в Тунис — Жалба за отмяна — Срок за обжалване — Просрочие — Липса на непреодолима сила — Липса на извинима грешка — Искане за изменение на обжалвания акт — Искане за обезщетение — Явна недопустимост)

text:
               25.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 58/10

         Определение на Общия съд от 11 януари 2012 г. — Ben Ali/Съвет
   (Дело T-301/11) (1)

   (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети с оглед на ситуацията в Тунис - Жалба за отмяна - Срок за обжалване - Просрочие - Липса на непреодолима сила - Липса на извинима грешка - Искане за изменение на обжалвания акт - Искане за обезщетение - Явна недопустимост)
   2012/C 58/18
   Език на производството: френски

      Страни

      Жабоподател: Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali (гр. Тунис, Тунис) (представител: A. de Saint Remy, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално A. Vitro и R. Liudvinaviciute-Cordeiro, впоследствие R. Liudvinaviciute-Cordeiro и M. Bishop)

      Предмет

   От една страна, искане за отмяна на Регламент (ЕС) № 101/2011 на Съвета от 4 февруари 2011 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Тунис (ОВ L 31, стр. 1), в частта, която се отнася до жалбоподателя, и от друга страна, искане да се осъди Съветът да утвърди някои дерогации от наложеното с Регламента замразяване на финансови средства, а също така искане за обезщетение за твърдените от жалбоподателя вреди.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-н Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на Съвета на Европейския съюз.

               3.

               Не се произнася по молбата за встъпване на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 226, 30.7.2011 г.


title: Дело C-488/13: Определение на Съда (пети състав) от 9 септември 2014 г. (преюдициално запитване от Окръжен съд - Търговище - България — „Първа Инвестиционна Банка“AД, „УниКредит Булбанк“АД, „Сийк Фаундейшън“ЛЛС/„Еър Пропърти Девелопмънт — в несъстоятелност“AД, Синдик на „Еър Пропърти Девелопмънт — в несъстоятелност“AД (Преюдициално запитване — Регламент (ЕО) № 1896/2006 — Понятието „безспорни парични вземания“ — Производство по несъстоятелност — Несъдебен документ за оспорено вземане — Искане за изпълнение спрямо масата на несъстоятелността въз основа на такъв документ — Положение, което не попада в приложното поле на Регламент № 1896/2006 — Явна липса на компетентност на Съда)

text:
               1.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 431/5

         Определение на Съда (пети състав) от 9 септември 2014 г. (преюдициално запитване от Окръжен съд - Търговище - България — „Първа Инвестиционна Банка“AД, „УниКредит Булбанк“АД, „Сийк Фаундейшън“ЛЛС/„Еър Пропърти Девелопмънт — в несъстоятелност“AД, Синдик на „Еър Пропърти Девелопмънт — в несъстоятелност“AД
   (Дело C-488/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Регламент (ЕО) № 1896/2006 - Понятието „безспорни парични вземания“ - Производство по несъстоятелност - Несъдебен документ за оспорено вземане - Искане за изпълнение спрямо масата на несъстоятелността въз основа на такъв документ - Положение, което не попада в приложното поле на Регламент № 1896/2006 - Явна липса на компетентност на Съда))
   (2014/C 431/09)
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Окръжен съд — Търговище

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели:„Първа Инвестиционна Банка“AД, „УниКредит Булбанк“АД, „Сийк Фаундейшън“LLS

      Ответник:„Еър Пропърти Девелопмънт — в несъстоятелност“AД, Синдик на „Еър Пропърти Девелопмънт — в несъстоятелност“AД

      в присъствието на: Национална агенция за приходите, „Асет Мениджмънт“ЕАД, „Ол Сийз България“OOД, „Си Джи Еф — акционерна общност“АД, „Силвър Бийч“ЕАД, „Рудерсдал“EOOД, „Кота Енерджи“EAД, Чавдар Ангелов Ангелов

      Диспозитив

   Въпросите, поставени от Окръжен съд — Търговище, очевидно не са от компетентността на Съда на Европейския съюз.

      (1)  ОВ C 344, 23.11.2013 г..


title: Дело C-176/10: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 2 април 2010 г. — Danilo Spina/Ministero dell’Interno

text:
               19.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/34

      Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 2 април 2010 г. — Danilo Spina/Ministero dell’Interno
      (Дело C-176/10)
      (2010/C 161/50)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Danilo Spina

         Ответник: Ministero dell’Interno

         Преюдициален въпрос

      Съвместимо ли е националното законодателство (въведено с Декрет Bersani, Декрет-закон № 223 от 4 юли 2006 г., преобразуван в Закон № 248 от 4 август 2006 г.) с членове 43 и 49 от Договора за ЕО, когато в националната система, която то урежда, между другото:

                  а)

                  съществува обща тенденция за защита на притежателите на концесии, предоставени към по-ранен момент въз основа на процедура, при която неправомерно са изключени част от операторите,

                  б)

                  са налице разпоредби, които на практика гарантират запазването на придобитите търговски позиции (като например забраната новите концесионери да изграждат своите пунктове на разстояние под определеното от вече съществуващите пунктове),

                  в)

                  се предвижда прекратяване на концесията, ако концесионерът пряко или косвено извършва трансгранични игрални дейности, които могат да се приравнят на дейностите, обект на концесията?


title: Дело T-359/14: Решение на Общия съд от 18 септември 2015 г. — Federación Nacional de Cafeteros de Colombia/СХВП — Accelerate (COLOMBIANO COFFEE HOUSE) (Марка на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Общността „COLOMBIANO COFFEE HOUSE“ — По-ранно защитено географско указание „Café de Colombia“ — Членове 13 и 14 от Регламент (ЕО) № 510/2006 — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               9.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 371/24

         Решение на Общия съд от 18 септември 2015 г. — Federación Nacional de Cafeteros de Colombia/СХВП — Accelerate (COLOMBIANO COFFEE HOUSE)
   (Дело T-359/14) (1)

   ((Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Общността „COLOMBIANO COFFEE HOUSE“ - По-ранно защитено географско указание „Café de Colombia“ - Членове 13 и 14 от Регламент (ЕО) № 510/2006 - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2015/C 371/27)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Federación Nacional de Cafeteros de Colombia (Богота, Колумбия) (представители: A. Pomares Caballero и M. Pomares Caballero, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: O. Mondéjar Ortuño)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Accelerate s.a.l. (Бейрут, Ливан)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на СХВП от 27 март 2014 г. (преписка R 1200/2013–5) относно производство за обявяване на недействителност със страни Federación Nacional de Cafeteros de Colombia и Accelerate s.a.l.

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на пети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 27 март 2014 г. (преписка R 1200/2013-5) в частта му, с която се отхвърля искането за обявяване на недействителност.

               2)

               СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Federación Nacional de Cafeteros de Colombia.

      (1)  ОВ C 253, 4.8.2014 г.


title: Дело T-146/09: Жалба, подадена на 9 април 2009 г. — Parker ITR и Parker-Hannifin/Комисия

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/51

         Жалба, подадена на 9 април 2009 г. — Parker ITR и Parker-Hannifin/Комисия
   (Дело T-146/09)
   2009/C 141/106
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Parker ITR Srl (Veniano, Италия) и Parker-Hannifin Corp. (Mayfield Heights, Съединени американски щати) (представители: B. Amory, F. Marchini Càmia и F. Amato, lawyers)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени решението, доколкото в него се постановява, че Parker ITR носи отговорност от 1 април 1986 г. до 9 юни 2006 г., а Parker Hannifin — от 31 януари 2002 г. до 9 юни 2006 г.,

               —

               да се намали значително размерът на наложената на жалбоподателите глоба,

               —

               да се осъди Комисия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателите искат отмяна на Решение C(2009) 428 окончателен на Комисията от 28 януари 2009 г. относно процедура по прилагане на член 81 ЕО и на член 53 ЕИП, постановено по преписка COMP/39406 — морски тръбопроводи, доколкото в него се постановява, че те носят отговорност за участие в едно единствено и продължено нарушение в сектора на морските тръбопроводи в ЕИП, състоящо се в разпределяне на поръчки, определяне на цени, квоти и условия за продажба, както и подялба на географски пазари и обмен на чувствителна информация относно цени, обеми на продажби и обществени поръчки. Освен това те искат намаляване на размера на наложената им глоба.
   Жалбоподателите излагат четири правни основания в подкрепа на жалбата си.
   Във връзка с първите три правни основания, отнасящи се до вменяването на отговорност, жалбоподателите изтъкват следното:
   Първо, според тях като се приема, че Parker OTR носи отговорност за нарушението, извършено преди 1 януари 2002 г. от правни образувания, които продължават да съществуват, осъществяват икономическа дейност и принадлежат към различно предприятие, с оспорваното решение се нарушава принципът на лична отговорност, превишават се правомощията, за да се заобиколят правилата относно погасителната давност, и се нарушават принципът на недопускане на дискриминация и задължението за мотивиране.
   Второ, жалбоподателите твърдят, че с оспорваното решение се нарушава принципът на лична отговорност, като се приема, че те носят отговорност за неправомерното поведение на служител на Parker ITR, въпреки че: (i) служителят участва в дейността на картела за своя сметка; (ii) за да получи незаконна облага служителят управлява отдел „Oil & Gas Business“ на Parker ITR независимо от жалбоподателите; (iii) Parker ITR понася вреди в резултат от неправомерното поведение на служителя.
   Трето, те поддържат, че с оспорваното решение неправилно се приема, че Parker Hannifin носи отговорност за периода между 31 януари 2002 г. и 9 юни 2006 г., тъй като жалбоподателите напълно опровергават твърдението, че Parker Hannifin упражнява решаващото влияние върху свързаните с морските тръбопроводи за нефт и газ дейности на изцяло притежаваното от него дъщерно дружество Parker ITR, а доводите и документите, посочени в решението, по никакъв начин не оборват това опровержение, нито пък представляват доказателство за решаващото влияние на Hannifin върху Parker ITR през този период.
   Във връзка с останалите шест правни основания, отнасящи се до размера на глобата, жалбоподателите изтъкват следното:
   Четвърто, те поддържат, че в оспорваното решение се допуска явна грешка, тъй като нарушението от 1 април 1986 г. до 13 май 1997 г. и нарушението от 11 юни 1999 г. до 2 май 2007 г. се приемат за едно единствено и продължено нарушение, и съответно за повторно нарушение по смисъла на член 25, параграф 2, второ изречение от Регламент 1/2003 (1). Ето защо според жалбоподателите правото на Комисията да наложи глоба за нарушението от 1 април 1986 г. до 13 май 1997 г. е погасено по давност.
   Пето, жалбоподателите твърдят, че в решението неправилно се приема, че Parker ITR ръководи картела от 11 юни 1999 г. до 30 септември 2001 г.
   Шесто, те поддържат, че с оспорваното решение се нарушават принципът на лична отговорност и задължението за мотивиране по отношение на увеличаването на глобата, наложена на Parker Hannifin поради приетата за ръководна роля на Parker ITR.
   Седмо, жалбоподателите твърдят, че с решението се нарушава принципът на защита на оправданите правни очаквания, тъй като при изчисляването на „съвкупните продажби в ЕИО“ по смисъла на параграф 18 от Насоките на Комисията относно определянето на глобите (2), се вземат предвид продажбите на стоки, фактурирани на дружества, които са установени в ЕИП, но не и доставени в ЕИП.
   Осмо, те поддържат, че доколкото при изчисляването на тавана от 10 % за частта от глобата, за която единствено Parker ITR отговаря, се взема предвид консолидираният оборот на Parker Hannifin, в оспорваното решение неправилно се тълкува член 23 от Регламент 1/2003 и се нарушават принципът на лична отговорност и задължението за мотивиране.
   Девето, те поддържат, че решението нарушава принципа на защита на оправданите правни очаквания и задължението за мотивиране, тъй като с него се отказва, въпреки съдействието на жалбоподателите, да се намали размерът на наложената им глоба.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167)

      (2)  Насоки относно метода за определяне на глобите, налагани по силата на член 23, параграф 2, буква а) от Регламент № 1/2003 (ОВ С 210, 2006 г., стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 4, стр. 264)


title: Дело C-180/15: Преюдициално запитване от Nacka tingsrätt — Mark- och miljödomstolen (Швеция), постъпило на 21 април 2015 г. — Borealis AB и др./Naturvårdsverket

text:
               22.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/21

         Преюдициално запитване от Nacka tingsrätt — Mark- och miljödomstolen (Швеция), постъпило на 21 април 2015 г. — Borealis AB и др./Naturvårdsverket
   (Дело C-180/15)
   (2015/C 205/30)
   Език на производството: шведски

      Запитваща юрисдикция

   Nacka tingsrätt — Mark- och miljödomstolen

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Borealis AB, Kubikenborg Aluminium AB, Yara AB, SSAB EMEA AB, Lulekraft AB, Värmevärden i Nynäshamn AB, Cementa AB, Höganäs Sweden AB

      Ответник: Naturvårdsverket

      Преюдициални въпроси

               1)

               Съвместимо ли е с член 10а, параграфи 1 и 4 от Директивата за търговия с емисии (1) при изчисляването на коефициента за междусекторна корекция за промишления отрасъл всички емисии от изгарянето на остатъчни газове за производство на електроенергия да се включват в общото количество емисии за продажба на търг, а не в Industritaket [таван за безплатно разпределение на квоти, наричан по-нататък „таванът за промишлеността“], въпреки че емисиите от остатъчни газове отговарят на условията за безплатно разпределение на квоти по член 10а, параграф 1 от Директивата за търговия с емисии?

               2)

               Съвместимо ли е с член 10а, параграфи 1 и 4 от Директивата за търговия с емисии при изчисляването на коефициента за междусекторна корекция за промишления отрасъл всички емисии от производството на топлинна енергия в инсталации за комбинирано производство за снабдяване на [...] инсталации [обхванати от схемата за търговия с емисии (СТЕ) (наричани по-нататък „инсталациите, обхванати от СТЕ“)] да се включват в общото количество емисии за продажба на търг, а не в тавана за промишлеността, въпреки че емисиите от производството на топлинна енергия отговарят на условията за безплатно разпределение на квоти по член 10а, параграф 4 от Директивата за търговия с емисии?

               3)

               При отрицателен отговор на въпроси 1 и 2, правилно ли е изчислен в случая делът на промишлените отрасли (34,78 %) от общото количество на емисиите за референтния период?

               4)

               Решение 2013/448/ЕС на Комисията (2) невалидно и несъвместимо с член 10а, параграф 5, трета алинея от Директивата за търговия с емисии ли е поради това, че изчисляването на тавана за промишлеността от страна на Комисията коефициентът за междусекторна корекция трябва да се прилага задължително, а не „при необходимост“?

               5)

               Определен ли е продуктовият показател за течни черни метали в съответствие с член 10а, параграф 2 от Директивата за търговия с емисии въз основа на факта, че при определяне на принципите за определяне на ex-ante показатели отправна точка следва да бъдат средните резултати на първите 10 % най-ефективни инсталации в съответния отрасъл?

               6)

               Що се отнася до безплатното разпределение на квоти за подаването на топлинна енергия към частни жилища, съвместимо ли е с член 10а, параграф 4 от Директивата за търговия с емисии да не се предоставя безплатно разпределение на квоти за топлинна енергия, подавана към частни жилища?

               7)

               Във връзка със заявките за безплатно разпределение на квоти за емисии, съвместимо ли е с приложение IV към Решение 2011/278/ЕС на Комисията (3) да не се съобщават всички емисии на парникови газове от производството на топлинна енергия, подавана към частни жилища, както е постъпила Naturvårdsverket (шведската Агенция за опазване на околната среда)?

               8)

               Съвместимо ли е с член 10а, параграфи 1 и 4 от Директивата за търговия с емисии и член 10, параграф 3 от Решение 2011/278/ЕС на Комисията при разпределянето на безплатни квоти за подаване на топлинна енергия към частни жилища да не се разпределят допълнително безплатни квоти за емисиите от изкопаеми горива, които превишават квотите, предоставени за подавана към частни жилища топлинна енергия?

               9)

               Във връзка със заявките за разпределение на безплатни квоти за емисии, съвместимо ли е с приложение IV към Решение 2011/278/ЕС на Комисията да се коригират стойностите в дадена заявка с цел емисиите на парникови газове от изгарянето на остатъчни газове да се уеднаквят с тези от изгарянето на природен газ, както е постъпила Naturvårdsverket?

               10)

               Може ли член 10, параграф 8 от Решение 2011/278/ЕС на Комисията да се тълкува в смисъл, че оператор не може да получи безплатни квоти за потребление на топлинна енергия в подинсталация с топлинен показател, произведена в друга подинсталация с горивен показател?

               11)

               При утвърдителен отговор на въпрос 10, противоречи ли член 10, параграф 8 от Решение 2011/278/ЕС на Комисията на член 10а, параграф 1 от Директивата за търговия с емисии?

               12)

               Съвместимо ли е с Директивата за търговия с емисии и с ръководни документи № 2 и № 6 при преценката с оглед разпределението на безплатни квоти за потребление на топлинна енергия да се взема предвид източникът на топлинна енергия, който произвежда потребяваната топлинна енергия?

               13)

               Невалидно ли е Решение 2013/448/ЕС на Комисията и противоречи ли то на член 290 ДФЕС и на член 10а, параграфи 1 и 5 от Директивата за търговия с емисии поради това, че променя метода на изчисление, определен в член 10а, параграф 5, втора алинея, букви а) и б) от Директивата за търговия с емисии, като изключва от основата за изчисление емисии от изгарянето на остатъчни газове и производството на комбинирана топлинна и електрическа енергия, въпреки че в това отношение съгласно член 10а, параграфи 1 и 4 от Директивата за търговия с емисии и Решение 2011/278/ЕС на Комисията безплатното разпределение на квоти се разрешава?

               14)

               Следва ли да се счита, че измерима топлинна енергия под формата на пара от инсталация, обхваната от СТЕ, която се доставя към паропроводна мрежа с множество потребители на пара, поне един от които не е инсталация, обхваната от СТЕ, представлява подинсталация с топлинен показател по смисъла на член 3, буква в) от Решение 2011/278/ЕС на Комисията?

               15)

               За отговора на въпрос 14 от значение ли е:

                           а)

                           дали паропроводната мрежа се притежава от най-големия потребител на пара и този потребител е инсталация, обхваната от СТЕ,

                           б)

                           какъв дял от общата топлинна енергия, доставяна към паропроводната мрежа, се използва от най-големия потребител,

                           в)

                           колко доставчици и потребители има в паропроводната мрежа,

                           г)

                           дали съществува неяснота относно това кой произвежда измеримата топлинна енергия, която придобиват съответните потребители, и

                           д)

                           дали разпределението на ползването на пара в рамките на мрежата може да се промени, така че към нея да се включат редица потребители на пара, които не са инсталации, обхванати от СТЕ, или да се увеличи използването на съществуващите инсталации, които не са обхванати от СТЕ?

               16)

               Ако отговорът на въпрос 14 зависи от обстоятелствата в конкретния случай, на кои обстоятелства следва да се отдаде особено значение?“

      (1)  Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78 и поправка в ОВ L 199, 2011 г., стр. 76).

      (2)  Решение 2013/448/ЕС на Комисията от 5 септември 2013 година относно националните мерки за изпълнение на преходното безплатно разпределяне на квоти за емисии на парникови газове в съответствие с член 11, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 240, стр. 27).

      (3)  Решение 2011/278/ЕС на Комисията от 27 април 2011 година за определяне на валидни за целия Европейски съюз преходни правила за хармонизираното безплатно разпределение на квоти за емисии съгласно член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 130, стр. 1).


title: Дело T-215/16: Решение на Общия съд от 3 април 2017 г. — Cop/EUIPO — Conexa (AMPHIBIAN) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Фигуративна марка „AMPHIBIAN“ — Абсолютни основания за отказ — Отличителен характер — Липса на описателен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               15.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/36

         Решение на Общия съд от 3 април 2017 г. — Cop/EUIPO — Conexa (AMPHIBIAN)
   (Дело T-215/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Международна регистрация, посочваща Европейския съюз - Фигуративна марка „AMPHIBIAN“ - Абсолютни основания за отказ - Отличителен характер - Липса на описателен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 151/46)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Cop Vertriebs-GmbH (Арезинг, Германия) (представител: H. Hofmann, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Hanf)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Conexa LLC (Дувър, Делауер, САЩ) (представител: H. Twelmeier, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 7 март 2016 г. (преписка R 1984/2015-4), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Cop и Conexa

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Cop Vertriebs-GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 251, 11.7.2016 г.


title: Дело F-71/05: Решение на Съда на публичната служба от 25 октомври 2007 г. — Milella и Campanella/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Избори — Комитет по персонала — Определяне на представители на местната секция на Комитета по персонала на Комисията, назначени в централния Комитет по персонала на Комисията — Принцип на общо пропорционално разпределение на изборните резултати — Иск за отмяна — Допустимост)

text:
               8.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/47

         Решение на Съда на публичната служба от 25 октомври 2007 г. — Milella и Campanella/Комисия
   (Дело F-71/05) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Избори - Комитет по персонала - Определяне на представители на местната секция на Комитета по персонала на Комисията, назначени в централния Комитет по персонала на Комисията - Принцип на общо пропорционално разпределение на изборните резултати - Иск за отмяна - Допустимост)
   (2007/C 297/94)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищци: Arcangelo Milella (Niederanven, Люксембург) и Delfina Campanella (Люксембург, Люксембург) [представител: M.-A. Lucas]

      Ответник: Комисия на Европейските общности [представители: J. Currall и H. Kraemer]
   Предмет
   Отмяна на решенията на Комисията за определяне на представители на местната секция на Комитета по персонала в Люксембург (МСПЛ) в централния Комитет по персонала (ЦКП), както и оспорване на законосъобразността на решенията на МСПЛ.
   Диспозитив

               1)

               Отменя решението от 18 април 2005 г. на Генералния директор на Генерална дирекция „Персонал и администрация“ на Комисията на Европейските общности, доколкото тя формално кани местната секция на Комитета по персонала на Комисията, назначен в Люксембург, да спазва „указанията в настоящото решение“.

               2)

               Отменя решението от 11 май 2005 г. на Генералния директор на Главна дирекция „Персонал и администрация“ на Комисията на Европейските общности.

               3)

               Отхвърля иска в останалата му част.

               4)

               Осъжда Комисията на Европейските общности да понесе съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 229 от 17.9.2005 г., стр. 36.


title: Дело T-267/14: Решение на Общия съд от 28 април 2016 г. — Zehnder Group International/EUIPO — Stiebel Eltron (comfotherm) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Европейския съюз „comfotherm“ — По-ранна национална словна марка „KOMFOTHERM“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Вероятност от объркване — Сходство на стоките — Съответни потребители — Взаимозависимост на критериите)

text:
               13.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/45

      Решение на Общия съд от 28 април 2016 г. — Zehnder Group International/EUIPO — Stiebel Eltron (comfotherm)
      (Дело T-267/14) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Европейския съюз „comfotherm“ - По-ранна национална словна марка „KOMFOTHERM“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Вероятност от объркване - Сходство на стоките - Съответни потребители - Взаимозависимост на критериите))
      (2016/C 211/56)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Zehnder Group International AG (Гренхен, Швейцария) (представител: J. Krenzel, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: първоначално A. Pohlmann, впоследствие S. Hanne)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Stiebel Eltron GmbH & Co. KG (Холцминден, Германия) (представители: J. Eberhardt, H. Förster и Y. Holderied, адвокати)

         Предмет

      Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 21 февруари 2014 г. (преписка R 1318/2013-4), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Stiebel Eltron GmbH & Co. KG и Zehnder Group International AG.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Zehnder Group International AG да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 194, 24.6.2014 г.


title: Дело T-174/09: Определение на Общия съд от 18 декември 2009 г. — Complejo Agrícola/Комисия

text:
               13.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/49

         Определение на Общия съд от 18 декември 2009 г. — Complejo Agrícola/Комисия
   (Дело T-174/09) (1)

   2010/C 37/76

      Език на производството: испански

   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 153 от 4.7.2009 г.


title: Дело T-45/15: Жалба, подадена на 2 февруари 2015 г.  — Hydrex/Комисия

text:
               23.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/23

         Жалба, подадена на 2 февруари 2015 г. — Hydrex/Комисия
   (Дело T-45/15)
   (2015/C 096/29)
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Hydrex NV (Антверпен, Белгия) (представител: адвокат P. Van Eysendeyk)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да установи незаконосъобразността на Решение на Европейската комисия C(2015) 103 окончателен от 12 януари 2015 г., за което жалбоподателят е уведомен съгласно член 297 ДФЕС с писмо от 13 януари 2015 г., относно нареждане № 3241405101 за събиране на вземане в размер на 5 40  721,10 EUR поради очевидна непълнота на мотивите и последвалата в резултат на това напълно неточна преценка и да го отмени,

               —

               да осъди Европейската комисия да възстанови всички неправомерно събрани и/или задържани суми,

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Договорът за финансиране LIFE06 ENV/B/000362 „Demonstration of a 100 % non-toxic durable hull protection and anti-fouling system contributing to zero emission to the aquatic environment and saving 3-8 % heavy fuels“ бил подписан през 2006 г. между Европейската комисия и жалбоподателя. Спорното нареждане за събиране на вземане на Комисията се основавало на ex post одит, който установил, че въпросните разходи за проекта трябвало да бъдат намалени.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква нарушение на задължението за мотивиране. Комисията не взела предвид одит, извършен, когато всички документи били все още на разположение. При условията на евентуалност, жалбоподателят поддържа, че Комисията не взела предвид забележката му във връзка с доклад за ex post одит в подкрепа на допълнителна сума.


title: Дело T-56/12: Жалба, подадена на 9 февруари 2012 г. — IRISL Maritime Training Institute и др./Съвет

text:
               14.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 109/22

         Жалба, подадена на 9 февруари 2012 г. — IRISL Maritime Training Institute и др./Съвет
   (Дело T-56/12)
   2012/C 109/48
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: IRISL Maritime Training Institute (Техеран, Иран), Kara Shipping and Chartering GmbH & Co. KG (Хамбург, Германия), Kheibar Co. (Техеран, Иран), Kish Shipping Line Manning Co. (Киш Айлънд, Иран), Fairway Shipping Ltd (Лондон, Обединено кралство) и IRISL Multimodal Transport Co. (Техеран, Иран) (представители: F. Randolph и M. Lester, barristers и M. Taher, solicitor)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени както Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, стр. 71), така и Регламент за изпълнение (ЕС) № 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L319, стр. 11), доколкото тези актове се отнасят до жалбоподателите,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат четири правни основания, като твърдят, че при включването на имената им в списъците, приложени към обжалваните решение и регламент, Съветът:

               —

               не е изложил подходящи или достатъчни мотиви,

               —

               не е изпълнил критериите за включване в списъците и/или е допуснал явна грешка в преценката, когато е приел, че тези критерии са изпълнени по отношение на жалбоподателите и/или е включил посочените лица в списъците без да е налице подходящо правно основание за това,

               —

               е нарушил правото на жалбоподателите на защита и на ефективен съдебен контрол, и

               —

               е нарушил неоправдано или несъразмерно основните права на жалбоподателите, включително тяхното право на закрила на собствеността им, тяхното право на стопанска инициатива, както и репутацията им.


title: Дело T-578/14: Определение на Общия съд от 16 септември 2015 г. — VSM Geneesmiddelen/Комисия (Иск за установяване на неправомерно бездействие и жалба за отмяна — Защита на потребителите — Здравни претенции за храните — Регламент (ЕО) № 1924/2006 — Растителни вещества — Срок за предявяване на иск — Липса на правен интерес — Неподлежащ на обжалване акт — Недопустимост)

text:
               16.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/31

         Определение на Общия съд от 16 септември 2015 г. — VSM Geneesmiddelen/Комисия
   (Дело T-578/14) (1)

   ((Иск за установяване на неправомерно бездействие и жалба за отмяна - Защита на потребителите - Здравни претенции за храните - Регламент (ЕО) № 1924/2006 - Растителни вещества - Срок за предявяване на иск - Липса на правен интерес - Неподлежащ на обжалване акт - Недопустимост))
   (2015/C 381/34)
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: VSM Geneesmiddelen BV (Алкмар, Нидерландия) (представител: U. Grundmann, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално J. Enegren, впоследствие M. Wilderspin и S. Grünheid)

      Предмет

   Искане да се установи неправомерно бездействие от страна на Комисията, доколкото тя не е разпоредила на Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) да извърши оценка на здравните претенции относно растителните вещества като предварително условие за приемане на окончателния списък на разрешените претенции съгласно член 13, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно хранителни и здравни претенции за храните (OВ L 404, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 18, стр. 244) и при условията на евентуалност, искане за отмяна на решението, за което се твърди, че се съдържа в писмото на Комисията от 29 юни 2014 г., и с което се отказва на ЕОБХ да се разпореди извършването на оценка на посочените претенции.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска като недопустим.

               2)

               Осъжда VSM Geneesmiddelen BV да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 339, 29.9.2014 г.


title: Дело C-120/07: Определение на председателя на Съда от 27 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Нидерландия

text:
               7.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/21

         Определение на председателя на Съда от 27 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Нидерландия
   (Дело C-120/07) (1)

   (2008/C 142/37)

      Език на производството: нидерландски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 95, 28.04.2007 г.


title: Дело T-231/11: Решение на Общия съд от 19 септември 2012 г. — Fraas/СХВП (Кариран мотив в тъмносиво, светлосиво, светлосиньо, тъмносиньо, охра и бежово) (Марка на Общността — Заявка за фигуративна марка на Общността, представляваща кариран мотив в тъмносиво, светлосиво, светлосиньо, тъмносиньо, охра и бежово — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б), член 75 и член 76, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               27.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 331/22

      Решение на Общия съд от 19 септември 2012 г. — Fraas/СХВП (Кариран мотив в тъмносиво, светлосиво, светлосиньо, тъмносиньо, охра и бежово)
      (Дело T-231/11) (1)

      (Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността, представляваща кариран мотив в тъмносиво, светлосиво, светлосиньо, тъмносиньо, охра и бежово - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б), член 75 и член 76, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 207/2009)
      (2012/C 331/40)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: V. Fraas GmbH (Хелмбрехтс-Вюстензелбиц, Германия) (представители: R. Kunze и G. Würtenberger)

         Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално R. Manea, а впоследствие D. Walicka)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 4 март 2011 г. (преписка R 2041/2010-4) относно заявка за регистрация на фигуративен знак, представляващ кариран мотив в тъмносиво, светлосиво, светлосиньо, тъмносиньо, охра и бежово, като марка на Общността.

         Диспозитив

                  1.

                  Отхвърля жалбата.

                  2.

                  Осъжда V. Fraas GmbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 238, 13.8.2011 г.


title: Дело C-153/08: Иск, предявен на 15 април 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания

text:
               7.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/20

         Иск, предявен на 15 април 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-153/08)
   (2008/C 142/33)
   Език на производството: испански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: R. Lyal и L. Lozano Palacios)

      Ответник: Кралство Испания
   Искания на ищеца

               —

               Да се обяви, че като оставя в сила данъчно законодателство, по силата на което се облагат с данък доходите от всички лотарии, игри и залагания, организирани извън Кралство Испания, докато доходите от определени лотарии, игри и залагания, организирани в Кралство Испания, са освободени от данък върху дохода, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си, произтичащи от общностното право и по-специално — от член 49 ЕО и член 36 от Споразумението за Европейското икономическо пространство;

               —

               да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Съгласно испанското законодателство са освободени от данък върху дохода печалбите, получени от лотарии и залагания, организирани от публичното предприятие Loterías y Apuestas del Estado и от органите или образуванията на автономните области, както и тези, получени от тегления на печалби, организирани от Cruz Roja Española [Испански червен кръст] и от Organización Nacional de Ciegos Españoles [Национална организация на слепите в Испания]. Доходите от лотарии, игри и залагания, организирани от други национални и чуждестранни организации, включително от установените в държави-членки на ЕС или на ЕИП, обаче се прибавят към облагаемата основа и се облагат при прогресивна данъчна ставка.
   Комисията се позовава по-конкретно на Решение по дело Lindman (1) и на Решение по дело Safir (2) и напомня, че според съдебната практика дейностите по организиране на лотарии трябва да се считат за дейности по „услуги“ по смисъла на Договора. Също според съдебната практика, член 49 ЕО забранява всяко ограничение и всяка пречка за свободното предоставяне на услуги, дори те да се прилагат по един и същи начин за националните доставчици на услуги и за тези от останалите държави-членки, и изключва прилагането на всяка национална правна уредба, която има за последица да направи по-трудно предоставянето на услуги между държавите-членки отколкото изцяло вътрешното предоставяне на услуги в една държава-членка. Като се имат предвид особеностите на сектора на хазартните игри, съдебната практика допуска държавите-членки да налагат определени ограничения, при условие че бъде установено, че мярката е подходяща и пропорционална, както и че няма дискриминационен характер.
   Комисията счита, че испанското законодателство е дискриминационно, поради това че освобождаването е запазено за някои, точно определени образувания, с което от него са изключени образуванията от други държави-членки, които имат същия характер или преследват същите цели като испанските образувания, визирани от разпоредбата за освобождаване. Поради това, дори ако в рамките на производството за установяване на неизпълнение на задължения испанските власти бяха установили, че спорното законодателство представлява подходяща мярка, която е пропорционална на заявената цел за защита на потребителите и на обществения ред, което те не са направили, разглежданото законодателство не би могло в никакъв случай да се счита за съвместимо с общностното право, тъй като при всяко положение е дискриминационно.

      (1)  Решение от 13 ноември 2003 г. по дело Lindman (С-42/02, Recueil, стр. I-13519).

      (2)  Решение от 28 април 1998 г. по дело Safir (С-118/96, Recueil, стр. I-1897).


title: Дело C-220/10: Решение на Съда (осми състав) от 8 септември 2011 г. — Европейска комисия/Португалска република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 91/271/ЕИО — Замърсяване и увреждане — Пречистване на градските отпадъчни води — Членове 3, 5 и 6 — Неопределяне на чувствителните зони — Липса на по-строго пречистване при заустването в чувствителни зони)

text:
               22.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/12

         Решение на Съда (осми състав) от 8 септември 2011 г. — Европейска комисия/Португалска република
   (Дело C-220/10) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 91/271/ЕИО - Замърсяване и увреждане - Пречистване на градските отпадъчни води - Членове 3, 5 и 6 - Неопределяне на чувствителните зони - Липса на по-строго пречистване при заустването в чувствителни зони)
   2011/C 311/16
   Език на производството: португалски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: P. Guerra e Andrade и S. Pardo Quintillán)

      Ответник: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes и M. J. Lois)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води (ОВ L 135, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2,стр. 43)

      Диспозитив

               1.

               Португалската република,

                           —

                           като е определила като по-слабо чувствителни зони всички крайбрежни води на остров Мадейра и всички крайбрежни води на остров Порту Санту,

                           —

                           като е допуснала по-слабо от предвиденото в член 4 от Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води пречистване за зауствания в крайбрежните води на остров Мадейра на градски отпадъчни води, произлизащи от агломерации с еквивалент жители над 10 000, каквито са агломерациите Funchal и Câmara de Lobos,

                           —

                           като по отношение на една агломерация от устието на река Тахо, а именно Quinta do Conde, не е следила за наличието на канализационни системи за градските отпадъчни води в съответствие с член 3 от тази директива,

                           —

                           като по отношение на агломерациите Albufeira/Armação de Pêra, de Beja, de Chaves и de Viseu, и по отношение на четири агломерации, чиито отпадъчни води се заустват на левия бряг на устието на река Тахо, а именно Barreiro/Moita, Corroios/Quinta da Bomba, Quinta do Conde и Seixal, не е следила за по-строго от предвиденото в член 4 от посочената директива пречистване,

                     не е изпълнила задълженията си по членове 3, 5 и 6 от Директива 91/271.

               2)

               Осъжда Португалската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 209, 31.7.2010 г.