title: Дело T-630/17: Жалба, подадена на 19 септември 2017 г. — Top Cable/Комисия и ЕСП

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/48

         Жалба, подадена на 19 септември 2017 г. — Top Cable/Комисия и ЕСП
   (Дело T-630/17)
   (2017/C 374/72)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Top Cable, SA (Руби, Испания) (представители: R. Vallina Hoset и A. Sellés Marco, abogados)

      Ответници: Европейска комисия и Единен съвет за преструктуриране

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решение SRB/EES/2017/08 на Единния съвет за преструктуриране от 7 юни 2017 г. относно приемането на схема за преструктуриране на Banco Popular Español, S.A.;

               —

               да отмени решение UE/2017/1246 на Комисията от 7 юни 2017 г., с което се одобрява схемата за преструктуриране на Banco |Popular Español, S.A.;

               —

               ако е необходимо, да обяви за неприложими членове 15, 18, 20, 21, 22 и/или 24 от Регламент № 806/2014 в съответствие с член 277 ДФЕС и

               —

               да осъди Единния съвет за преструктуриране и Комисията да платят съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Основанията и основните доводи са сходни на посочените по дело T-478/17, Mutualidad de la Abogacía и Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/ЕСП, по дело T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno и SFL/ЕСП, по дело T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Комисия и ЕСП, по дело T-483/17, García Suárez и др./Комисия и ЕСП, по дело T-484/17, Fidesban и др./ЕСП, по дело T-497/17, Sánchez del Valle и Calatrava Real State 2015/Комисия и ЕСП и по дело T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Комисия и ЕСП.


title: Дело C-530/17 P: Жалба, подадена на 7 септември 2017 г. от Mykola Yanovych Azarov срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 7 юли 2017 г. по дело T-215/15, M. Y. Azarov/Съвет на Европейския съюз

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/21

         Жалба, подадена на 7 септември 2017 г. от Mykola Yanovych Azarov срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 7 юли 2017 г. по дело T-215/15, M. Y. Azarov/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-530/17 P)
   (2017/C 374/30)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Mykola Yanovych Azarov (представители: A. Egger и G. Lansky, адвокати)

      Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли

               —

               да се отмени решението на Общия съд от 7 юли 2017 г., дело T-215,

               —

               да се постанови окончателно решение по спора и да се отмени Решение (ОВППС) 2015/364 (1) на Съвета от 5 март 2015 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна и Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/357 (2) на Съвета от 5 март 2015 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна, в частта, в която тези актове засягат жалбоподателя, и да се осъди Съвета да понесе разноските, свързани с производството пред Общия съд и пред Съда,

               —

               при условията на евентуалност спрямо предходното искане, да се върне делото за ново разглеждане от Общия съд, който да се произнесе, като се съобрази с даденото от Съда на ЕС решение на правните въпроси, и да не се произнася по съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага следните основания:

               1.

               Общият съд нарушил член 296 ДФЕС и член 41 от Хартата на основните права, като приел, че Съветът правилно е обосновал ограничителните мерки. Съветът не бил изложил достатъчно специфичните и конкретните причини.

               2.

               Неправилно Общият съд приел, че Съветът не е нарушил основните права. Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото при преценката на правото на собственост и свободата на стопанска инициатива. По-специално преценката, че мерките били подходящи и пропорционални, била неправилна. Освен това Общият съд допуснал процесуални нарушения и нарушил процесуални права.

               3.

               Общият съд неправилно приел, че Съветът не е злоупотребил с правото си на преценка. На първо място Общият съд не направил конкретна проверка по отношение на жалбоподателя. На второ място, Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото като приел, че липсата на конкретни доказателства е ирелевантна.

               4.

               Неправилно Общият съд приел, че Съветът не е нарушил правото на добра администрация. Първо, изводите на Общия съд за задължението на Съвета за безпристрастност били неправилни. Второ, Общият съд пренебрегнал значението на задължението за надлежно установяване на фактите. Във връзка с това се изразявало и нарушението на процесуалните права на жалбоподателя.
               Общият съд неправилно приел, че Съветът не е допуснал явна грешка в преценката. Първо, Общият съд пренебрегнал задължението си за проверка по отношение на обжалваните правни актове, като не проверил производството, което приключва с приемането на тези актове. Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото като приел, че Съветът можел да се обоснове само на писмото от Украйна. По този начин Общият съд пренебрегнал задължението на Съвета да проведе допълнително разследване. Освен това Общият съд пренебрегнал значението на по-ранната практика на Съда относно ограничителните мерки. При това Общият съд се аргументирал до голяма степен чисто политически и не взел предвид значението на основните права в трета държава.

      (1)  ОВ L 62, 2015 г., стр. 25.

      (2)  ОВ L 62, 2015 г., стр. 1.


title: Дело T-84/16: Решение на Общия съд от 26 септември 2017 г. — Banca Monte dei Paschi di Siena и Banca Widiba/EUIPO — ING-DIBa („widiba“) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „widiba“ — По-ранна национална словна марка „DiBa“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Недопустимост на жалбата до апелативния състав — Искане за restitutio in integrum — Задължение да се прояви старание)

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/31

         Решение на Общия съд от 26 септември 2017 г. — Banca Monte dei Paschi di Siena и Banca Widiba/EUIPO — ING-DIBa („widiba“)
   (Дело T-84/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „widiba“ - По-ранна национална словна марка „DiBa“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Недопустимост на жалбата до апелативния състав - Искане за restitutio in integrum - Задължение да се прояви старание))
   (2017/C 374/46)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Banca Monte dei Paschi di Siena SpA (Сиена, Италия) и Wise Dialog Bank SpA (Banca Widiba SpA) (Милано, Италия) (представители: L. Trevisan и D. Contini, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: H. O’Neill и J. García Murillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: ING-DIBa AG (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: N. Gerling и M. Wolpert-Witzel, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 26 ноември 2015 г. (съединени дела R 113/2015-2 и R 174/2015-2), постановено в производство по възражение между ING-DIBa и Banca Monte dei Paschi di Siena

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Banca Monte dei Paschi di Siena SpA и Wise Dialog Bank SpA (Banca Widiba SpA) да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 211, 13.6.2016 г.


title: Дело C-248/16: Решение на Съда (пети състав) от 7 септември 2017 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Austria Asphalt GmbH & Co OG/Bundeskartellanwalt (Преюдициално запитване — Конкуренция — Концентрация на предприятия — Регламент (ЕО) № 139/2004 — Член 3, параграф 1, буква б) и параграф 4 — Приложно поле — Понятие за концентрация — Промяна на вида на упражнявания върху съществуващо предприятие контрол от едноличен на съвместен — Създаване на съвместно предприятие, което изпълнява дългосрочно функциите на самостоятелен икономически субект)

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/7

         Решение на Съда (пети състав) от 7 септември 2017 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Austria Asphalt GmbH & Co OG/Bundeskartellanwalt
   (Дело C-248/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Конкуренция - Концентрация на предприятия - Регламент (ЕО) № 139/2004 - Член 3, параграф 1, буква б) и параграф 4 - Приложно поле - Понятие за концентрация - Промяна на вида на упражнявания върху съществуващо предприятие контрол от едноличен на съвместен - Създаване на съвместно предприятие, което изпълнява дългосрочно функциите на самостоятелен икономически субект))
   (2017/C 374/09)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberster Gerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Austria Asphalt GmbH & Co OG

      Ответник: Bundeskartellanwalt

      Диспозитив

   Член 3 от Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 година относно контрола върху концентрациите между предприятия (регламент за сливанията на ЕО) трябва да се тълкува в смисъл, че концентрация вследствие от промяната на вида на упражнявания върху съществуващо предприятие контрол от едноличен на съвместен се счита за налице само при условие че съвместното предприятие, резултат от такава операция, изпълнява дългосрочно функциите на самостоятелен икономически субект.

      (1)  ОВ C 260, 18.7.2016 г.


title: Дело T-87/16: Решение на Общия съд от 21 септември 2017 г. — Eurofast/Комисия (Финансова помощ — Седма рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности — Споразумение „ASSET“ — Решение за събиране чрез прихващане на някои суми, платени след извършване на финансов одит — Жалба за отмяна — Оправдани правни очаквания — Арбитражна клауза — Срок за предоставяне на изготвения при одита доклад — Принцип на състезателност — Допустимост на разходите — Договорна отговорност)

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/31

         Решение на Общия съд от 21 септември 2017 г. — Eurofast/Комисия
   (Дело T-87/16) (1)

   ((Финансова помощ - Седма рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности - Споразумение „ASSET“ - Решение за събиране чрез прихващане на някои суми, платени след извършване на финансов одит - Жалба за отмяна - Оправдани правни очаквания - Арбитражна клауза - Срок за предоставяне на изготвения при одита доклад - Принцип на състезателност - Допустимост на разходите - Договорна отговорност))
   (2017/C 374/47)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Eurofast SARL (Париж, Франция) (представител: S. Pappas, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Estrada de Solà, S. Delaude и S. Lejeune)

      Предмет

   От една страна, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решение на Комисията от 17 декември 2015 г. за събиране чрез прихващане, в приложение на заключенията от финансов одит, на някои авансово изплатени на жалбоподателя суми в изпълнение на споразумение за отпускане на безвъзмездни средства № 211625 за реализиране на проект „Asset“, сключено в рамките на седмата рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности, и от друга страна, искане на основание член 272 ДФЕС да се установи, че посоченото вземане не съществува, да се обявят за допустими всички разноски, направени в изпълнение на споразумение за отпускане на безвъзмездни средства № 211625 за реализиране на проект „Asset“ и Комисията да потвърди законосъобразността на предоставеното финансиране, да се разпореди на Комисията да заплати определена парична сума в изпълнение на споразумение за отпускане на безвъзмездни средства № 607049 за реализиране на проект „Eksistenz“ и да се осъди Комисията да заплати договорно обезщетение.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Eurofast SARL да плати на Европейската комисия сумата от 78 380,28 EUR, съответстваща на връщането на финансовата помощ, получена от него по силата на споразумение за отпускане на безвъзмездни средства № 211625 за реализиране на проект „Aeronautic Study on Seamless Transport“, ведно с лихви за забава в размер на 3,55 %, считано от 13 януари 2015 г., с приспадане на прихванатата на 17 декември 2015 г. сума в размер на 69 923,68 EUR.

               3)

               Eurofast понася, освен направените от него съдебни разноски, и съдебните разноски, направени от Комисията, включително разноските по обезпечителното производство.

      (1)  ОВ C 136, 18.4.2016 г.


title: Дело T-563/17: Жалба, подадена на 16 август 2017 г. — Gayalex Proyectos/ЕСП

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/39

         Жалба, подадена на 16 август 2017 г. — Gayalex Proyectos/ЕСП
   (Дело T-563/17)
   (2017/C 374/58)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Gayalex Proyectos, SL (Мадрид, Испания) (представители: A. Betancor Álamo и F. Cabrera Molina, abogados)

      Ответник: Единен съвет за преструктуриране

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               след като се запознае с жалбата, заедно с придружаващите я документи, да установи, че същата е допустима и е подадена срещу Решение SRB/EES/2017/08, с което се приема схемата за преструктуриране на Banco Popular Español, S.A., като постанови решение, с което да отмени обжалваното решение.

      Основания и основни доводи

   Основанията и основните доводи са сходни на посочените по дело T-478/17, Mutualidad de la Abogacía и Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/ЕСП, по дело T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno и SFL/ЕСП, по дело T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Комисия и ЕСП, по дело T-483/17, García Suárez и др./Комисия и ЕСП, по дело T-484/17, Fidesban и др./ЕСП, по дело T-497/17, Sánchez del Valle и Calatrava Real State 2015/Комисия и ЕСП и по дело T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Комисия и ЕСП.


title: Дело C-663/15: Определение на председателя на втори състав на Съда от 14 юли 2017 г. (преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — Umweltverband WWF Österreich/Landeshauptmann von Tirol

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/23

         Определение на председателя на втори състав на Съда от 14 юли 2017 г. (преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — Umweltverband WWF Österreich/Landeshauptmann von Tirol
   (Дело C-663/15) (1)

   (2017/C 374/33)
   Език на производството: немски
   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 111, 29.3.2016 г.


title: Дело T-573/17: Жалба, подадена на 17 август 2017 г. — Inversiones Flandes и др./ЕСП

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/40

         Жалба, подадена на 17 август 2017 г. — Inversiones Flandes и др./ЕСП
   (Дело T-573/17)
   (2017/C 374/60)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Inversiones Flandes, SL (Мадрид, Испания), New Winds Group, SL (Мадрид, Испания), Sarey Investments, SL (Мадрид, Испания) (представител: R. Jiménez Velasco, abogado)

      Ответник: Единен съвет за преструктуриране

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите молят Общия съд да приеме решение, с което да отмени решението на Единния съвет за преструктуриране предвид изложените съображения, разпоредби и принципи, като бъде прието ново решение, в което да се посочи по напълно прозрачен и несъмнен начин действителното имуществено състояние в търговско отношение на Banco Popular, SA и въз основа на това да бъдат приети подходящи мерки.
   Освен това жалбоподателите молят изрично ответникът да бъде осъден да плати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Основанията и основните доводи са сходни на посочените по дело T-478/17, Mutualidad de la Abogacía и Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/ЕСП, по дело T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno и SFL/ЕСП, по дело T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Комисия и ЕСП, по дело T-483/17, García Suárez и др./Комисия и ЕСП, по дело T-484/17, Fidesban и др./ЕСП, по дело T-497/17, Sánchez del Valle и Calatrava Real State 2015/Комисия и ЕСП и по дело T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Комисия и ЕСП.


title: Дело C-187/17: Определение на Съда (десети състав) от 7 септември 2017 г. (преюдициално запитване от Općinski Sud u Vukovaru — Хърватия) — Rafaela Alandžak, Ljubica Alandžak, Rafo Alandžak/EUROHERC osiguranje — dioničko društvo za osiguranje imovine i osoba i druge poslove osiguranja (Преюдициално запитване — Фактически и нормативен контекст на спора в главното производство — Липса на достатъчно уточнения — Явна недопустимост — Член 53, параграф 2 от Процедурния правилника на Съда — Член 94 от Процедурния правилник на Съда)

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/12

         Определение на Съда (десети състав) от 7 септември 2017 г. (преюдициално запитване от Općinski Sud u Vukovaru — Хърватия) — Rafaela Alandžak, Ljubica Alandžak, Rafo Alandžak/EUROHERC osiguranje — dioničko društvo za osiguranje imovine i osoba i druge poslove osiguranja
   (Дело C-187/17) (1)

   ((Преюдициално запитване - Фактически и нормативен контекст на спора в главното производство - Липса на достатъчно уточнения - Явна недопустимост - Член 53, параграф 2 от Процедурния правилника на Съда - Член 94 от Процедурния правилник на Съда))
   (2017/C 374/17)
   Език на производството: хърватски

      Запитваща юрисдикция

   Općinski Sud u Vukovaru

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Rafaela Alandžak, Ljubica Alandžak, Rafo Alandžak

      Ответник: EUROHERC osiguranje — dioničko društvo za osiguranje imovine i osoba i druge poslove osiguranja

      Диспозитив

   Преюдициалното запитване, отправено от Općinski sud u Vukovaru (районен съд Vukovar, Хърватия) с решение от 5 април 2017 г. е явно неоснователно.

      (1)  ОВ C 168, 29.5.2017 г.


title: Дело T-214/15: Решение на Общия съд от 21 септември 2017 г. — Novartis/EUIPO — Meda (Zymara) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна мрака на Европейския съюз „Zymara“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „FEMARA“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 75 от Регламент № 207/2009 — Член 76, параграф 1 от Регламент № 207/2009)

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/26

         Решение на Общия съд от 21 септември 2017 г. — Novartis/EUIPO — Meda (Zymara)
   (Дело T-214/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна мрака на Европейския съюз „Zymara“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „FEMARA“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Член 75 от Регламент № 207/2009 - Член 76, параграф 1 от Регламент № 207/2009))
   (2017/C 374/39)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Novartis AG (Базел, Швейцария) (представител: M. Douglas, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: H. O’Neill)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Meda AB (Солна, Швеция)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 6 февруари 2015 г. (преписка R 550/2014-5), постановено в производство по възражение между Novartis и Meda

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Novartis AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 205, 22.6.2015 г.


title: Дело C-489/17: Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 10 август 2017 г. — Наказателно производство срещу MAD Srl

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/18

         Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 10 август 2017 г. — Наказателно производство срещу MAD Srl
   (Дело C-489/17)
   (2017/C 374/25)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Corte suprema di cassazione

      Страна в главното производство

   MAD Srl

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли по отношение на класификацията на отпадъци с огледални позиции приложението към Решение 2014/955/ЕС (1) и Регламент ЕС № 1357/2014 (2) да се тълкуват в смисъл, че когато съставът на отпадъка не е известен, неговият производител трябва да извърши предварително определяне на свойствата и при какви евентуални ограничения?

               2)

               Трябва ли изследванията за установяване на наличие на опасни вещества да се извършват въз основа на предварително установени единни методики?

               3)

               Трябва ли изследванията за установяване на наличие на опасни вещества да се основават на точна и представителна проверка, при която се взема предвид съставът на отпадъка, ако той вече е известен или е установен на етапа на определяне на свойствата, или изследванията за установяване на наличие на опасни вещества може да се извършват въз основа на вероятностни критерии, като се вземат предвид опасните вещества, за които е разумно да се очаква, че биха могли да се съдържат в отпадъка?

               4)

               Трябва ли в случай на съмнение или на невъзможност да се установи със сигурност наличието на опасни вещества в отпадъка, той във всички случаи да се класифицира и третира като опасен в съответствие с принципа на предпазливост?

      (1)  2014/955/ЕС: Решение на Комисията от 18 декември 2014 година за изменение на Решение 2000/532/ЕО, отнасящо се за списъка на отпадъците съгласно Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 370, стр. 44).

      (2)  Регламент (ЕС) № 1357/2014 на Комисията от 18 декември 2014 година за замяна на приложение III към Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно отпадъците и за отмяна на определени директиви (ОВ L 365, стр. 89).


title: Дело T-614/17: Жалба, подадена на 7 септември 2017 г. — Bonnafous/EACEA

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/45

         Жалба, подадена на 7 септември 2017 г. — Bonnafous/EACEA
   (Дело T-614/17)
   (2017/C 374/68)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Laurence Bonnafous (Брюксел, Белгия) (представители: S. Rodrigues и A. Blot, avocats)

      Ответник: Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да обяви настоящата жалба за допустима и основателна,

         И вследствие на това:

               —

               Да отмени решението от 14 ноември 2016 г. за уволнение на жалбоподателя,

               —

               Да отмени решението на органа по назначаване от 2 юни 2017 г., с което е отхвърлена жалбата по административен ред, подадена от жалбоподателя на 3 февруари 2017 г.,

               —

               Да присъди на жалбоподателя сумата от 15 000 EUR за претърпените неимуществени вреди,

               —

               Да осъди ответника да заплати изцяло съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               Първото основание, изведено от нарушение на член 84 от Условията за наемане на други служители на ЕС, от процесуални нарушения, допуснати от агенцията — ответник, от нарушение на принципа на добра администрация и на задължението за полагане на грижа, както и нарушение на правото на защита на жалбоподателя и по-специално на правото ѝ на изслушване.

               2.

               Второто основание, изведено от липса на нормални условия в срока за изпитване, както и нарушение на принципа на добра администрация и на задължението за полагане на грижа.

               3.

               Третото основание, изведено от липса на ясно определени цели, нарушение на член 80 от Условията за наемане на други служители на ЕС, както и незачитане на принципа на съответствие между функционална група IV и възложените задачи на жалбоподателя.

               4.

               Четвъртото основание, изведено от обстоятелството, че доклада за срока за изпитване се основавал на явно неправилни мотиви.

               5.

               Петото основание, изведено от нарушение на задължението за полагане на грижа и принципа на добра администрация, както и от злоупотреба с власт.


title: Дело T-644/17: Жалба, подадена на 20 септември 2017 г. — DNV GL/EUIPO („Sustainablel“)

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/49

         Жалба, подадена на 20 септември 2017 г. — DNV GL/EUIPO („Sustainablel“)
   (Дело T-644/17)
   (2017/C 374/73)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: DNV GL AS (Хьовик, Норвегия) (представител: J. Albers, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „Sustainablel“ — заявка за регистрация № 15 372 832

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 12 юли 2017 г. по преписка R 2/2017-2

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да регистрира заявка за марка на Европейския съюз № 15 372 832 „Sustainablel“ за всички заявени стоки и услуги,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) и член 7, параграф 2 от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-601/17: Жалба, подадена на 31 август 2017 г. — Rubik’s Brand/EUIPO — Simba Toys (Форма на куб)

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/43

         Жалба, подадена на 31 август 2017 г. — Rubik’s Brand/EUIPO — Simba Toys (Форма на куб)
   (Дело T-601/17)
   (2017/C 374/65)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Rubik’s Brand Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: K. Szamosi и M. Borbás, lawyers)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Simba Toys GmbH & Co. KG (Фюрт, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: триизмерна марка на Европейския съюз (Форма на куб) — марка на Европейския съюз № 162 784

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 19 юни 2017 г. по преписка R 452/2017-1

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO и Simba Toys GmbH & Co. KG да заплатят разноските в производството пред Общия съд и пред апелативния състав.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква е), подточка ii) oт Регламент № 207/2009;

               —

               нарушение на член 65, параграф 6 oт Регламент № 207/2009;

               —

               нарушение на член 75 oт Регламент № 207/2009;

               —

               нарушение на член 76, параграф 1 oт Регламент № 207/2009.


title: Дело C-448/17: Преюдициално запитване от Krajský súd v Prešove (Словашка република), постъпило на 25 юли 2017 г. — EOS KSI Slovensko s.r.o./Ján Danko, Margita Jalčová.

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/28

         Преюдициално запитване от Krajský súd v Prešove (Словашка република), постъпило на 25 юли 2017 г. — EOS KSI Slovensko s.r.o./Ján Danko, Margita Jalčová.
   (Дело C-448/17)
   (2017/C 382/35)
   Език на производството: словашки

      Запитваща юрисдикция

   Krajský súd v Prešove

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: EOS KSI Slovensko s.r.o.

      Ответници: Ján Danko, Margita Jalčová.

      Преюдициални въпроси

               1)

               Противоречи ли, с оглед на решението по дело Pohotovost’, C-470/12, и на съображенията на Съда на ЕС, изложени в точка 46 от мотивите на това решение, на принципа на равностойност на правото на Съюза, правна уредба, която — в контекста на равностойността на защитените от закона интереси и защитата на правата на потребителите срещу неравноправни договорни клаузи — не допуска, без съгласието на потребителя — ответник, юридическо лице, което има за предмет на дейност колективна защита на потребителите от неравноправни договорни клаузи и което се стреми към постигането на целта, предвидена в член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО, транспониран в член 53а, параграфи 1 и 2 от Гражданския кодекс, да участва като подпомагаща страна (встъпила страна) в съдебното производство от образуването му и ефективно да използва в полза на потребителя процесуалните действия и средствата за защита, за да осъществи в рамките на това производство защита срещу системната употреба на неравноправни договорни клаузи, докато в друг случай подпомагаща страна (встъпила страна), която встъпва в съдебно производство в подкрепа на ответника и която — за разлика от асоциация за защита на потребителите — има интерес от установяването на материалното (имуществено) право, предмет на производството, въобще не се нуждае от съгласието на ответника, в чиято подкрепа встъпва, за да участва в съдебното производство от образуването му и да упражнява ефективно процесуалните действия и средствата за защита в полза на ответника?

               2)

               Трябва ли изразът „изразени на ясен и разбираем език“ по член 4, параграф 2 от Директива 93/13, включително с оглед на съображенията на Съда по дела C-26/13 и C-96/14, да се тълкува в смисъл, че договорна клауза може да се счита за изразена на ясен и разбираем език — с правната последица, че тя подлежи [служебно] на съдебен контрол за неравноправност — дори когато правният институт (инструмент), който тя урежда, сам по себе си е сложен, средностатистическият потребител трудно може да предвиди неговите правни последици и по принцип, за да бъде разбрана клаузата, е необходима професионална правна консултация, разходите за която не са пропорционални на стойността на услугата, предоставяна на потребителя въз основа на договора?

               3)

               Противоречи ли на правото на Съюза — в случай, когато съд трябва да се произнесе относно права, произтичащи от потребителски договор, предявени срещу потребител в качеството му на ответник, единствено въз основа на твърдения на ищеца, посредством заповед за изпълнение в рамките на бързо производство, в което въобще не се прилага член 172, параграф 9 от Гражданския процесуален кодекс, който изключва възможността за издаване на заповед за изпълнение при наличие на неравноправни договорни клаузи в потребителски договор — правна уредба на държава членка, която — предвид краткия срок за подаване на възражение и евентуалното бездействие на потребителя — не дава възможност на асоциация за защита на потребителите, която е квалифицирана и има право да преследва целта, предвидена в член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО, транспониран в член 53а, параграфи 1 и 2 от Гражданския кодекс, да използва ефективно, без съгласието на потребителя (и без изричното му несъгласие), единствената възможност за защита на потребителя под формата на възражение срещу заповедта за изпълнение в случай на неспазване от страна на съда на задължението, предвидено в член 172, параграф 9 от Гражданския процесуален кодекс?

               4)

               За отговора на втория и третия въпрос, може ли да се счита за релевантно обстоятелството, че правната уредба не признава на потребителя правото на задължителна правна помощ и че, при положение че няма адвокат, който да го представлява, непознаването от потребителя на материята води до значителен риск той да не се позове на неравноправния характер на договорните клаузи и дори да не реагира по начин, който да позволи встъпването в съдебното производство в негова подкрепа на асоциация за защита на потребителите, която е квалифицирана и има право да преследва целта, предвидена в член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО, транспониран с член 53а, параграфи 1 и 2 от Гражданския кодекс?

               5)

               Противоречи ли на правото на Съюза и на изискването да се преценят всички обстоятелства по случая по смисъла на член 4, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО, правна уредба като тази на бързото производство за издаване на заповед за изпълнение (член 172, параграф 1 от Гражданския процесуален кодекс), която допуска (1) да се признае със силата на съдебно решение правото на търговеца на парично обезщетение (2) в рамките на бързо производство (3) пред административен служител на съдебния орган (4) единствено въз основа на твърденията на търговеца, при това (5) без събирането на доказателства и при положение че (6) потребителят не е представляван от адвокат и (7) неговата защита не може да се осъществи ефективно без съгласието му от асоциация за защита на потребителите, която е квалифицирана и има право да преследва целта, предвидена в член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО, транспониран с член 53а, параграфи 1 и 2 от Гражданския кодекс?


title: Дело C-186/16: Решение на Съда (втори състав) от 20 септември 2017 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Oradea — Румъния) — Ruxandra Paula Andriciuc и др./Banca Românească SA (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Директива 93/13/ЕИО — Неравноправни клаузи в потребителските договори — Член 3, параграф 1 и член4, параграф 2 — Преценка на неравноправния характер на договорните клаузи — Договор за кредит, сключен в чуждестранна валута — Курсов риск изцяло в тежест на потребителя — Значителна неравнопоставеност между правата и задълженията на страните, произтичащи от договора — Момент, в който трябва да се прецени наличието на неравнопоставеност — Обхват на понятието за клаузи, „изразени на ясен и разбираем език“ — Степен на подробност на информацията, която банката трябва да предостави)

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/21

         Решение на Съда (втори състав) от 20 септември 2017 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Oradea — Румъния) — Ruxandra Paula Andriciuc и др./Banca Românească SA
   (Дело C-186/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Директива 93/13/ЕИО - Неравноправни клаузи в потребителските договори - Член 3, параграф 1 и член4, параграф 2 - Преценка на неравноправния характер на договорните клаузи - Договор за кредит, сключен в чуждестранна валута - Курсов риск изцяло в тежест на потребителя - Значителна неравнопоставеност между правата и задълженията на страните, произтичащи от договора - Момент, в който трябва да се прецени наличието на неравнопоставеност - Обхват на понятието за клаузи, „изразени на ясен и разбираем език“ - Степен на подробност на информацията, която банката трябва да предостави))
   (2017/C 382/24)
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Oradea

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Ruxandra Paula Andriciuc и др.

      Ответник: Banca Românească SA

      Диспозитив

               1)

               Член 4, параграф 2 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори, трябва да се тълкува в смисъл, че понятието „основен предмет на договора“ по смисъла на тази разпоредба обхваща договорна клауза като разглежданата в главното производство, включена в договор за кредит, изразен в чуждестранна валута, която не е била индивидуално договорена и по силата на която кредитът трябва да се погасява в същата чуждестранна валута, в която е бил договорен, след като посочената клауза определя основна, характеризираща този договор престация. Поради това такава клауза не може да се счита за неравноправна, при условие че е изразена на ясен и разбираем език.

               2)

               Член 4, параграф 2 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че изискването договорна клауза да бъде изразена на ясен и разбираем език предполага, че при договорите за кредит финансовите институции трябва да предоставят на кредитополучателите достатъчна информация, която да им позволява да вземат решения, основани на добра информираност и благоразумие. Във връзка с това посоченото изискване означава, че клауза, съгласно която кредитът трябва да бъде погасяван в същата чуждестранна валута, в която е бил договорен, се разбира от потребителя едновременно от формална и граматическа гледна точка, но и по отношение на конкретния ѝ обхват в смисъл, че среден потребител, относително осведомен и в разумни граници наблюдателен и съобразителен, може не само да установи възможното поскъпване или обезценяване на чуждестранната валута, в която кредитът е бил договорен, но и да прецени потенциално значимите икономически последици от подобна клауза върху финансовите му задължения. Необходимата в това отношение проверка следва да се извърши от националния съд.

               3)

               Член 3, параграф 1 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че преценката на неравноправния характер на дадена договорна клауза трябва да се направи спрямо момента на сключване на разглеждания договор при отчитане на всички обстоятелства, за които продавачът или доставчикът е можел да знае към този момент и които са от естество да се отразят на по-нататъшното му изпълнение. Националната юрисдикция трябва да направи оценка относно наличието на евентуална значителна неравнопоставеност по смисъла на посочената разпоредба с оглед на всички обстоятелства по делото, предмет на главното производство, и отчитайки по-специално експертната компетентност и познанията на продавача или доставчика, в случая на банката, относно възможните промени в обменните курсове и рисковете, свързани с вземането на кредит в чуждестранна валута.

      (1)  ОВ C 243, 4.7.2016 г.


title: Дело C-174/16: Решение на Съда (втори състав) от 7 септември 2017 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin — Германия) — H./Land Berlin (Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 2010/18/ЕС — Ревизирано рамково споразумение за родителския отпуск — Клауза 5, точки 1 и 2 — Завръщане от родителски отпуск — Право на връщане на същата работа или на равностойна или подобна работа — Запазване на придобити права или права в процес на придобиване — Държавен служител на федерална провинция, повишен като служител на длъжност с ръководна функция със срок за изпитване — Правна уредба на посочената федерална провинция, която предвижда приключване на изпитателния срок, на общо основание и без възможност за продължаване, с изтичането на двeгодишен период дори в случай на отсъствие поради родителски отпуск — Несъвместимост — Последици)

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/5

         Решение на Съда (втори състав) от 7 септември 2017 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin — Германия) — H./Land Berlin
   (Дело C-174/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 2010/18/ЕС - Ревизирано рамково споразумение за родителския отпуск - Клауза 5, точки 1 и 2 - Завръщане от родителски отпуск - Право на връщане на същата работа или на равностойна или подобна работа - Запазване на придобити права или права в процес на придобиване - Държавен служител на федерална провинция, повишен като служител на длъжност с ръководна функция със срок за изпитване - Правна уредба на посочената федерална провинция, която предвижда приключване на изпитателния срок, на общо основание и без възможност за продължаване, с изтичането на двeгодишен период дори в случай на отсъствие поради родителски отпуск - Несъвместимост - Последици))
   (2017/C 374/07)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgericht Berlin

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: H.

      Ответник: Land Berlin

      Диспозитив

               1)

               Клауза 5, точки 1 и 2 от Ревизираното рамково споразумение за родителския отпуск, съдържащо се в приложението към Директива 2010/18/ЕС на Съвета от 8 март 2010 година за прилагане на ревизираното рамково споразумение за родителския отпуск, сключено между Конфедерацията на европейския бизнес (BUSINESSEUROPE), Европейската асоциация на занаятите и малките и средните предприятия (UEAPME), Европейския център на предприятията с държавно участие и на предприятията от общ икономически интерес (СЕЕР) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ETUC) и за отмяна на Директива 96/34/ЕО, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглежданата по главното производство, която обуславя окончателното повишаване на ръководна длъжност в държавната служба от предварителното успешно преминаване на двегодишен изпитателен срок на тази длъжност от страна на подбрания кандидат и по силата на което условие, ако такъв кандидат е бил през по-голямата част от този изпитателен срок в родителски отпуск и все още е в такъв отпуск, посоченият изпитателен срок изтича по силата на закона с изтичането на този период от две години, без да е възможно да бъде продължен, като заинтересованото лице вследствие на това се връща, след завръщането си от родителски отпуск, на по-ниската длъжност — както в служебната йерархия, така и по отношение на възнаграждението — която е заемал преди назначаването му на длъжност с посочения изпитателен срок. Така допуснатите нарушения на тази клауза не могат да бъдат обосновани с целта, преследвана от същия изпитателен срок, която е да се даде възможност за оценка на годността за изпълнение на длъжността с ръководна функция при постоянно назначаване.

               2)

               Запитващата юрисдикция трябва, като при нужда остави без приложение разглежданата по главното производство национална правна уредба, да провери, както изисква клауза 5, точка 1 от Ревизираното рамково споразумение за родителския отпуск, съдържащо се в приложението към Директива 2010/18, дали при обстоятелства като тези в делото по главното производство съответната Land в качеството си на работодател е била наистина в обективна невъзможност да позволи на заинтересованата връщане на нейната длъжност след изтичането на нейния родителски отпуск, и при утвърдителен отговор — да гарантира, че ѝ се предоставя равностойна или подобна длъжност, съответстваща на трудовия ѝ договор или на трудовото ѝ правоотношение, без това предоставяне на длъжност да бъде обусловено от предварителното провеждане на нова процедура за подбор. Посочената юрисдикция трябва също така да гарантира възможността на заинтересованата след края на този родителски отпуск да продължи на длъжността си, на която по този начин е възстановена или новоназначена, изпитателен срок при условия, които съответстват на изискванията, произтичащи от клауза 5, точка 2 от това ревизирано рамково споразумение.

      (1)  ОВ C 232, 27.6.2016 г.


title: Дело C-486/17: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata (Италия), постъпило на 10 август 2017 г. — Olympus Italia Srl/Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico — Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata di Rionero in Vulture (I.R.C.C.S. CROB)

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/16

         Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata (Италия), постъпило на 10 август 2017 г. — Olympus Italia Srl/Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico — Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata di Rionero in Vulture (I.R.C.C.S. CROB)
   (Дело C-486/17)
   (2017/C 374/22)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Olympus Italia Srl

      Ответник: Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico — Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata di Rionero in Vulture (I.R.C.C.S. CROB)

      Преюдициален въпрос

   Допускат ли общностните принципи на защита на оправданите правни очаквания и на правна сигурност, наред с принципите на свободно движение на стоки, свобода на установяване и свободно предоставяне на услуги, предвидени в Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), както и произтичащите от тях принципи на равнопоставеност, недопускане на дискриминация, взаимно признаване, пропорционалност и прозрачност, предвидени в Директива № 2014/24/ЕС (1), прилагането на национална правна уредба като италианската, произтичаща от разпоредбите на член 95, параграф 10 във връзка с член 83, параграф 9 от Законодателен декрет № 50/2016, съгласно която липсата на отделно отразяване в икономическите оферти на разходите за безопасност на предприятието в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка води във всички случаи до отстраняване на фирмата оферент без възможност за съдействие чрез изпращане на указания, дори ако изискването за отделно отразяване не е било посочено в приложения формуляр за представяне на офертите и въпреки обстоятелството, че по същество офертата действително отговаря на изискваните минимални разходи за безопасност в предприятието?

      (1)  Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (ОВ L 94, 2014 г., стр. 65).


title: Дело T-605/17: Жалба, подадена на 1 септември 2017 г. — CX/Комисия

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/44

         Жалба, подадена на 1 септември 2017 г. — CX/Комисия
   (Дело T-605/17)
   (2017/C 374/66)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: CX (представител: É. Boigelot, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви, че жалбата му е допустима и основателна,

               —

               вследствие на това,

                           —

                           да отмени „дебитното известие“ от 22 декември 2016 г. (приложение 1), заведено под номер Ares(2016)7145655, считано от Комисията за решение с неблагоприятни последици („второто обжалвано решение“), в частта, в която задължава жалбоподателя да възстанови „възнаграждения, платени през 2015 г. и 2016 г.“,

                           —

                           да отмени „писмото с предварителна информация“ от 28 октомври 2016 г. (приложение A.2), заведено под номер Ares(2016)6178919, („първото обжалвано решение“), за което се претендира, че е правното основание на дебитното известие,

                           —

                           да отмени, доколкото е необходимо, решение от 23 май 2017 г. (приложение A.5), заведено под номер Ares(2017)2620957, съобщено на същата дата (приложение А.6), с което органът по назначаването отхвърля административната жалба, подадена от жалбоподателя срещу обжалваните решения на 27 януари 2017 г., заведена под номер R/59/17 (приложение A.4),

                           —

                           да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски съгласно член 134 от Процедурния правилник на Общия съд на Европейския съюз.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

               1.

               Първото основание е изведено от порок във формата и от процесуално нарушение, както и от факта, че органът по назначаването (ОН) е основал обжалваните решения на погрешно правно основание, което обосновавало отмяната им.

               2.

               Второто основание е изведено от явната неприложимост в случая на член 85 от Правилника за длъжностните лица, на който се е основавал органът по назначаването. Според жалбоподателя възстановяването на неоснователно платени суми зависи от изпълнението на две кумулативни условия, първото от които се изразява в неправомерност на плащането, което администрацията иска да си възстанови, а второто — в узнаването за тази неправомерност от длъжностното лице или в констатацията, че въпросната неправомерност е била толкова явна, че длъжностното лице не е могло да не знае за нея, какъвто очевидно не бил настоящият случай.

               3.

               Третото основание е изведено от нарушение на норми, установяващи формални изисквания, и на процесуални норми с приемането на решение, лишено от всякакво правно основание, доколкото се поддържа a posteriori, че актът, на който се основава това решение, не е или е престанал да бъде акт с неблагоприятни последици.


title: Дело T-611/17: Жалба, подадена на 7 септември 2017 г. — All Star/EUIPO — Carrefour Hypermarchés (Форма на подметка на обувка)

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/45

         Жалба, подадена на 7 септември 2017 г. — All Star/EUIPO — Carrefour Hypermarchés (Форма на подметка на обувка)
   (Дело T-611/17)
   (2017/C 374/67)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: All Star CV (Beaverton, Орегон, Съединени щати) (представители: R. Kunze, G. Würtenberger, lawyers)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Carrefour Hypermarchés (Еври, Франция)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: триизмерна марка на Европейския съюз (Форма на подметка на обувка) — марка на Европейския съюз № 7 497 373

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 27 юни 2017 г. по преписка R 952/2014-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на членове 62, 63 и 64 от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 76 от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на членове 75 и 78 от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на членове 63 и 75 от Регламент № 207/2009 и на член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз,

               —

               Нарушение на член 52, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 52, параграф 2 и член 7, параграф 3 от Регламент № 207/2009;

               —

               Нарушение на член 77 от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-628/15: Решение на Съда (втори състав) от 14 септември 2017 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединено кралство) — The Trustees of the BT Pension Scheme/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs (Преюдициално запитване — Свободно движение на капитали — Член 63 ДФЕС — Приложно поле — Данъчно законодателство на държава членка — Корпоративен данък — Данъчен кредит — Пенсионен фонд — Отказ да се предостави право на данъчен кредит на акционери, които не подлежи на облагане с данък върху доходите от инвестиции за дивиденти от чуждестранни доходи — Тълкуване на решение от 12 декември 2006 г., Test Claimants in the FII Group Litigation (C-446/04, EU:C:2006:774) — Незаконосъобразно удържан данъчен кредит — Способи за защита)

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/10

         Решение на Съда (втори състав) от 14 септември 2017 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединено кралство) — The Trustees of the BT Pension Scheme/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Дело C-628/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Свободно движение на капитали - Член 63 ДФЕС - Приложно поле - Данъчно законодателство на държава членка - Корпоративен данък - Данъчен кредит - Пенсионен фонд - Отказ да се предостави право на данъчен кредит на акционери, които не подлежи на облагане с данък върху доходите от инвестиции за дивиденти от чуждестранни доходи - Тълкуване на решение от 12 декември 2006 г., Test Claimants in the FII Group Litigation (C-446/04, EU:C:2006:774) - Незаконосъобразно удържан данъчен кредит - Способи за защита))
   (2017/C 382/11)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: The Trustees of the BT Pension Scheme

      Ответник: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Диспозитив

               1)

               Член 63 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като тези в главното производство предоставя права на акционер — получател на дивиденти, квалифицирани като „дивидентите от чуждестранни доходи“ (foreign income dividend).

               2)

               Правото на Съюза изисква в националното право на държава членка да се предвидят способи за защита в полза на акционери, които при обстоятелства като тези в главното производство са получили дивиденти, квалифицирани като „дивиденти от чуждестранни доходи“, но не са получили данъчен кредит за тези дивиденти, за да се позволи на тези акционери да се позоват на предоставените им от член 63 ДФЕС права. В това отношение компетентната национална юрисдикция трябва да се погрижи за това акционерите — които не подлежат на облагане с данък върху доходите от дивиденти, които са получили дивиденти с чуждестранен произход, квалифицирани като „дивиденти от чуждестранни доходи“, като доверителите на BT Pension Scheme — да разполагат със способ за защита, който, от една страна, може да гарантира, че изплащането на такъв данъчен кредит, от който имащите право да го получат лица са били неправилно лишени, се извършва съгласно правила, които не са по-неблагоприятни от тези, които уреждат производство по иск за получаване на данъчен кредит или на аналогично данъчно облекчение, в ситуация, при която данъчната администрация неправилно е лишила от този данъчен кредит или от това данъчно облекчение лицата, които имат право да ги получат, когато се разпределят дивиденти, получени от дружество — местно лице на Обединеното кралство, и от друга страна, позволява да се гарантира ефективно защитата на правата, предоставени на тези акционери с член 63 ДФЕС.

               3)

               Нито обстоятелството, че доверителите на BT Pension Scheme не подлежат на облагане с данък върху доходите за получаваните от тях дивиденти, нито обстоятелството, че според запитващата юрисдикция разглежданото нарушение на правото на Съюза не е достатъчно съществено, за да ангажира извъндоговорна отговорност на съответната държава членка по отношение на дружеството, разпределящо дивиденти, квалифицирани като „дивиденти от чуждестранни доходи“, в съответствие с принципите, установени в решение от 5 март 1996 г., Brasserie du pêcheur и Factortame (C-46/93 и C-48/93, EU:C:1996:79), нито обстоятелството, че дружество — местно лице на Обединеното кралство, е разпределило по-големи по размер дивиденти, квалифицирани като „дивиденти от чуждестранни доходи“, за да компенсира непредоставянето на данъчен кредит на акционера получател, могат да променят отговорите, дадени на останалите въпроси, поставени от запитващата юрисдикция.

      (1)  ОВ C 38, 1.2.2016 г.


title: Дело T-638/17: Жалба, подадена на 21 септември 2017 г. — Helibética/Комисия и ЕСП

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/56

         Жалба, подадена на 21 септември 2017 г. — Helibética/Комисия и ЕСП
   (Дело T-638/17)
   (2017/C 382/69)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Helibética, SL (Аликанте, Испания) (представители: R. Vallina Hoset и A. Lois Perreau de Pinninck, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия и Единен съвет за преструктуриране

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени Решение SRB/EES/2017/08 на Единния съвет за преструктуриране от 7 юни 2017 г., с което се одобрява план за преструктуриране на Banco Popular Español, S.A.;

               —

               да отмени Решение (ЕС) 2017/1246 на Комисията от 7 юни 2017 година за одобряване на схемата за преструктуриране на Banco Popular Español S.A.;

               —

               да обяви за неприложими членове 15, 18, 20, 21, 22 и/или член 24 от Регламент 806/2014, в съответствие с член 277 ДФЕС; и

               —

               да осъди ЕСП и Комисията да заплатят съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Основанията и основните доводи са сходни с изложените по дела T-478/17, Mutualidad de la Abogacía и Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Единен съвет за преструктуриране, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno и SFL/Единен съвет за преструктуриране, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T- 483/17, García Suárez и др./Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T- 484/17, Fidesban и др./Единен съвет за преструктуриране и T-497/17, Sáchez del Valle и Calatrava Real State 2015/Комисия и Единен съвет за преструктуриране, и T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Комисия и Единен съвет за преструктуриране.


title: Дело C-574/17 P: Жалба, подадена на 28 септември 2017 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 19 юли 2017 г. по дело T-752/14, Combaro SA/Европейска комисия

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/35

         Жалба, подадена на 28 септември 2017 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 19 юли 2017 г. по дело T-752/14, Combaro SA/Европейска комисия
   (Дело C-574/17 P)
   (2017/C 382/43)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: A. Caeiros и B.-R. Killmann)

      Друга страна в производството: Combaro SA

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               да отмени решение на Общия съд (втори състав) от 19 юли 2017 г. по дело T-752/14, Combaro SA/Европейска комисия,

               —

               да отхвърли жалбата на Combaro SA като неоснователна,

               —

               да осъди Combaro SA да заплати съдебните разноски в производствата пред двете инстанции.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква следното:

               1.

               Общият съд извършил неправилна квалификация от правна страна на обстоятелствата, свързани с наличието на особен случай по член 239 от Митническия кодекс (1).
               Общият съд приписва на Комисията неправомерно поведение, като от една страна ѝ придава правомощия, с които Комисията изобщо не разполага, или от друга страна изисква тя да изпълнява правомощия, които не допринасят с нищо за изясняването на фактическата обстановка. Не било налице обаче неправомерно поведение от страна на Комисията, ето защо нямало налице особен случай по смисъла на член 239 от Митническия кодекс.

               2.

               Общият съд изопачил доказателствата във връзка с наличието на особен случай по член 239 от Митническия кодекс.
               Въпреки материалите по преписката, Общият съд установил, че подписите върху релевантните сертификати за движение на стоките са на г-н R. stammen и че Латвия не е предала оригиналните отпечатъци от използваните печати в митническите служби Йелгава и Бауска. Ако Общият съд беше преценил правилно доказателствата, той трябвало да стигне до заключението, че Комисията проверила в достатъчна степен фактическите обстоятелства във връзка с вноса на ленените тъкани и правилно е могла да приеме, че не е налице особен случай по смисъла на член 239 от Митническия кодекс.

               3.

               Общият съд е тълкувал неправилно член 239 от Митническия кодекс.
               Общият съд не извършил действителна съпоставка на твърдяното неправомерно поведение на Комисията с интересите на вносителя, който е използвал фалшиви сертификати за движение. Поради неизвършената съпоставка, Общият съд приложил неправилно член 239 от Митническия кодекс, тъй като в разглежданата фактическа обстановка интересите на Съюза от спазването на митническите разпоредби имали предимство пред интересите на вносителя.

               4.

               Общият съд тълкувал неправилно член 239 от Митническия кодекс що се отнася до грубата небрежност на Combaro SA.
               Общият съд неправилно изискал Комисията да докаже умишлено нарушение на правилата за произход от страна на вносителя. При правилно прилагане на правилата за доказателствената тежест Общият съд трябвало да признае, че били достатъчни съмнения, които основателно трябвало да са налице, за да е длъжен вносителят да изиска най-малко от своите износители целесъобразна информация и сведения във връзка с въпросните митнически процедури.

      (1)  Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, 1992 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58).


title: Дело T-695/15: Решение на Общия съд от 3 октомври 2017 г. — BMB/EUIPO — Ferrero (Съд за захарни изделия) (Право на промишлен дизайн на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Регистриран промишлен дизайн на Общността, изобразяващ съд за захарни изделия — По-ранна триизмерна международна марка — Форма на стандартен съд, който може да бъде напълнен със захарни изделия — Вероятност от объркване — Приложение на националното право — Член 25, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕО) № 6/2002 — Член 62 и член 63, параграф 1 от Регламент № 6/2002)

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/39

         Решение на Общия съд от 3 октомври 2017 г. — BMB/EUIPO — Ferrero (Съд за захарни изделия)
   (Дело T-695/15) (1)

   ((Право на промишлен дизайн на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Регистриран промишлен дизайн на Общността, изобразяващ съд за захарни изделия - По-ранна триизмерна международна марка - Форма на стандартен съд, който може да бъде напълнен със захарни изделия - Вероятност от объркване - Приложение на националното право - Член 25, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕО) № 6/2002 - Член 62 и член 63, параграф 1 от Регламент № 6/2002))
   (2017/C 382/46)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: BMB sp. z o.o. (Гройец, Полша) (представител: K. Czubkowski, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Hanne)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Ferrero SpA (Алба, Италия) (представител: M. Kefferpütz, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на трети апелативен състав на EUIPO от 8 септември 2015 г. (преписка R 1150/2012-3), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Ferrero и BMB

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда BMB sp. z o.o. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 38, 1.2.2016 г.


title: Дело T-636/17: Жалба, подадена на 15 септември 2017 г. — PlasticsEurope/ECHA

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/54

         Жалба, подадена на 15 септември 2017 г. — PlasticsEurope/ECHA
   (Дело T-636/17)
   (2017/C 382/67)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: PlasticsEurope (Брюксел, Белгия) (представители: R. Cana, E. Mullier и F. Mattioli, адвокати)

      Ответник: Европейската агенция по химикалите

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви жалбата за допустима и основателна,

               —

               да отмени решението, публикувано на 7 юли 2017 г., за актуализиране на съществуващото вписване на Бисфенол А в списъка с кандидат-вещества като вещество, пораждащо сериозно безпокойство на основание член 57, буква е) от Регламент (ЕО) № 1907/2006 относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (OВ L 396, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3, наричан по-нататък „Регламент REACH“),

               —

               да осъди ECHA да заплати съдебните разноски в производството и

               —

               да постанови всякакви други или последващи мерки, необходими в хода на производството.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага шест основания.

               1.

               В рамките на първото основание се твърди, че ответникът нарушава принципа на правна сигурност, като прилага непоследователни и непредвими критерии за оценка на твърдените свойства за разрушаване на ендоктринната система („СРЕС“) на BPA по отношение на здравето на човека.

               2.

               В рамките на второто основание се твърди, че ответникът допуска явна грешка в преценката и не изпълнява задължението си за полагане на грижа.

                           —

                           Ответникът не доказва, че BPA е разрушаващо ендоктринната система вещество, за които има научно доказателство за вероятни сериозни въздействия върху здравето на човека или околната среда, и които пораждат еквивалентна степен на безпокойство спрямо веществата, описани в член 57, букви а)—д) от Регламента REACH, като се има предвид, че i) ответникът е целял единствено да докаже, че BPA има твърдени „СРЕС“, ii) идентифицирането на BPA не отговаря на критериите по член 57, буква е) от Регламента REACH и общите принципи на правото на Съюза и iii) ответникът допуска явна грешка в преценката, като не взема предвид определянето на равнище на безопасност като релевантен фактор за оценка на BPA спрямо критериите по член 57, буква е) от Регламента REACH и

                           —

                           Ответникът не взема предвид цялата релевантна информация, и по-специално проучването „CLARITY-BPA“.

               3.

               В рамките на третото основание се твърди, че обжалваното решение нарушава принципите на правна сигурност и защита на оправданите правни очаквания, тъй като не взема предвид очакваните проучвания, признати за релевантни за оценка на твърдените СРЕС на BPA, и по-специално проучването „CLARITY-BPA“, и тъй като не взема предвид определянето на равнище на безопасност като релевантен фактор за установяването на еквивалентна степен на безпокойство.

               4.

               В рамките на четвъртото основание се твърди, че с обжалваното решение се нарушават член 59 и член 57, буква е) от Регламента REACH, тъй като BPA се идентифицира като вещество, пораждащо сериозно безпокойство въз основа на критериите, посочени в член 57, буква е), а член 57, буква е) се отнася само за вещества, които все още не са били идентифицирани по член 57, букви а)—д).

               5.

               В рамките на петото основание се твърди, че с обжалваното решение се нарушава член 2, параграф 8, буква б) от Регламент REACH, тъй като междинните продукти са освободени изцяло от дял VII, поради което са извън обхвата на членове 57 и 59, както и извън обхвата на процедурата за разрешение.

               6.

               В рамките на шестото основание се твърди, че обжалваното решение нарушава принципа на пропорционалност, тъй като включването на BPA в списъка с вещества-кандидати, когато то не е междинен продукт, излиза извън границите на това, което е уместно и необходимо за постигане на преследваната цел, и не представлява най-малко обременителната мярка, която агенцията е можела да приложи.


title: Дело C-56/16 P: Решение на Съда (втори състав) от 14 септември 2017 г. — Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)/Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP, Bruichladdich Distillery Co.Ltd (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 8, параграф 4 и член 53, параграф 1, буква в) и параграф 2, буква г) — Словна марка на Европейския съюз „PORT CHARLOTTE“ — Искане за обявяване на недействителност на тази марка — Защита, предоставена на по-ранни наименования за произход „Porto“ и „Port“ съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007 и националното право — Изчерпателен характер на защитата, предоставена на тези наименования за произход — Член 118м от Регламент (ЕО) № 1234/2007 — Понятия за „използване“ и „позоваване“ на защитено наименование за произход)

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/14

         Решение на Съда (втори състав) от 14 септември 2017 г. — Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)/Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP, Bruichladdich Distillery Co.Ltd
   (Дело C-56/16 P) (1)

   ((Обжалване - Марка на Европейския съюз - Регламент (ЕО) № 207/2009 - Член 8, параграф 4 и член 53, параграф 1, буква в) и параграф 2, буква г) - Словна марка на Европейския съюз „PORT CHARLOTTE“ - Искане за обявяване на недействителност на тази марка - Защита, предоставена на по-ранни наименования за произход „Porto“ и „Port“ съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007 и националното право - Изчерпателен характер на защитата, предоставена на тези наименования за произход - Член 118м от Регламент (ЕО) № 1234/2007 - Понятия за „използване“ и „позоваване“ на защитено наименование за произход))
   (2017/C 382/16)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: E. Zaera Cuadrado и O. Mondéjar Ortuño)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Европейска комисия (представители: B. Eggers, I. Galindo Martín, J. Samnadda и T. Scharf)

      Други страни в производството: Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP (представител: P. Sousa e Silva, advogado), Bruichladdich Distillery Co. Ltd (представител: S. Havard Duclos, адвокат)

      Встъпила страна в подкрепа на Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo и A. Alves)

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на Общия съд на Европейския съюз от 18 ноември 2015 г., Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto/СХВП — Bruichladdich Distillery (PORT CHARLOTTE) (T-659/14, EU:T:2015:863).

               2)

               Отхвърля жалбата по дело T-659/14, подадена от Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto IP срещу решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 8 юли 2014 г. (преписка R 946/2013-4).

               3)

               Осъжда Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto IP да заплати направените от Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) и от Bruichladdich Distillery Co. Ltd съдебни разноски в двете съдебни производства.

               4)

               Португалската република и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 175, 17.5.2016 г.


title: Дело T-206/16: Решение на Общия съд от 28 септември 2017 г. — Bodegas Verdúguez/EUIPO (TRES TOROS 3) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „TRES TOROS 3“ — Абсолютно основание за отказ — Марка вино, съдържаща географски указания — Член 7, параграф 1, буква й) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/40

         Решение на Общия съд от 28 септември 2017 г. — Bodegas Verdúguez/EUIPO (TRES TOROS 3)
   (Дело T-206/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „TRES TOROS 3“ - Абсолютно основание за отказ - Марка вино, съдържаща географски указания - Член 7, параграф 1, буква й) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 382/48)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Bodegas Verdúguez, SL (Виянуева де Алкардете, Испания) (представител: J. García Domínguez, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: A. Folliard-Monguiral и A. Muñiz Rodríguez)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 24 февруари 2016 г. (преписка R 407/2015-5), постановено по заявка за регистрация на словния знак „TRES TOROS 3“ като марка на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Bodegas Verdúguez, SL да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 251, 11.7.2016 г.


title: Дело T-674/17: Жалба, подадена на 26 септември 2017 г. — Le Port de Bruxelles и Région de Bruxelles-Capitale/Комисия

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/60

         Жалба, подадена на 26 септември 2017 г. — Le Port de Bruxelles и Région de Bruxelles-Capitale/Комисия
   (Дело T-674/17)
   (2017/C 382/74)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Le Port de Bruxelles (Брюксел, Белгия), Région de Bruxelles-Capitale (Брюксел) (представител: J. Vanden Eynde, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да обяви жалбата за допустима по отношение на всеки от жалбоподателите и с оглед на това да отмени решението на Комисията под номер SA.38393 (2016CP, ex 2015/E) — Данъчно облагане на пристанищата в Белгия [C(2017)5174 окончателен],

               —

               да обяви настоящата жалба за допустима и основателна,

               —

               въз основа на това да отмени решението на Европейската комисия, обявяващо като държавна помощ, несъвместима с вътрешния пазар, обстоятелството, че икономическите дейности на белгийските пристанища и в частност валонските пристанища не се облагат с корпоративен данък,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват едно-единствено основание, което по същество е идентично или сходно с изтъкнато в рамките на дело T-673/17, Port autonome du Centre et de l’Ouest и др./Комисия.


title: Съединени дела C-168/16 и C-169/16: Решение на Съда (втори състав) от 14 септември 2017 г. (преюдициално запитване от Cour du travail de Mons — Белгия) — Sandra Nogueira и др./Crewlink Ireland Ltd (C-168/16), Miguel José Moreno Osacar/Ryanair Designated Activity Company, предишно Ryanair Ltd (C-169/16) (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Съдебна компетентност — Компетентност при индивидуални трудови договори — Регламент (ЕО) № 44/2001 — Член 19, точка 2, буква а) — Понятие „мястото, където [работникът или служителят] обичайно осъществява дейността си“ — Сектор на въздушния превоз — Летателен персонал — Регламент (ЕИО) № 3922/91 — Понятие „основна база“)

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/17

         Решение на Съда (втори състав) от 14 септември 2017 г. (преюдициално запитване от Cour du travail de Mons — Белгия) — Sandra Nogueira и др./Crewlink Ireland Ltd (C-168/16), Miguel José Moreno Osacar/Ryanair Designated Activity Company, предишно Ryanair Ltd (C-169/16)
   (Съединени дела C-168/16 и C-169/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Съдебна компетентност - Компетентност при индивидуални трудови договори - Регламент (ЕО) № 44/2001 - Член 19, точка 2, буква а) - Понятие „мястото, където [работникът или служителят] обичайно осъществява дейността си“ - Сектор на въздушния превоз - Летателен персонал - Регламент (ЕИО) № 3922/91 - Понятие „основна база“))
   (2017/C 382/20)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour du travail de Mons

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Sandra Nogueira, Victor Perez-Ortega, Virginie Mauguit, Maria Sanchez-Odogherty, José Sanchez-Navarro (C-168/16), Miguel José Moreno Osacar (C-169/16)

      Ответници: Crewlink Ireland Ltd (C-168/16), Ryanair Designated Activity Company, предишно Ryanair Ltd (C-169/16)

      Диспозитив

   Член 19, точка 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че когато лице — член на летателния персонал на авиокомпания или предоставено ѝ на разположение — предяви иск, понятието „мястото, където [работникът или служителят] обичайно осъществява дейността си“, по смисъла на тази разпоредба не е отъждествимо за целите на установяване на компетентността на сезирания съд с понятието „основна база“ по смисъла на приложение III към Регламент (ЕИО) 3922/91 на Съвета от 16 декември 1991 година относно хармонизирането на техническите изисквания и административните процедури в областта на гражданското въздухоплаване, изменен с Регламент (ЕО) № 1899/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година. Понятието „основна база“ все пак обаче представлява показателен признак за определяне на „мястото, където [работникът или служителят] обичайно осъществява дейността си“.

      (1)  ОВ C 191, 30.5.2016 г.


title: Дело C-320/15: Решение на Съда (десети състав) от 14 септември 2017 г. — Европейска комисия/Република Гърция (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 91/271/ЕИО — Пречистване на градските отпадъчни води — Член 4, параграфи 1 и 3 — Вторично пречистване или друга равностойна обработка)

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/6

         Решение на Съда (десети състав) от 14 септември 2017 г. — Европейска комисия/Република Гърция
   (Дело C-320/15) (1)

   ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 91/271/ЕИО - Пречистване на градските отпадъчни води - Член 4, параграфи 1 и 3 - Вторично пречистване или друга равностойна обработка))
   (2017/C 382/04)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: G. Zavvos и E. Manhaeve)

      Ответник: Република Гърция (представител: E. Skandalou)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: C. Brodie и J. Kraehling)

      Диспозитив

               1)

               Като не е осигурила вторично пречистване или друга равностойна обработка на градските отпадъчни води, произхождащи от агломерациите Просечен, Доксат, Правища, Вагия и Галатища, които са с еквивалент жители между 2 000 и 10 000, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 4, параграф 1 от Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води, изменена с Регламент (ЕО) № 1137/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 г.

               2)

               Отхвърля иска в останалата му част.

               3)

               Европейската комисия и Република Гърция понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 328, 5.10.2015 г.


title: Дело C-503/16: Решение на Съда (шести състав) от 14 септември 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunal da Relação de Évora — Португалия) — Luís Isidro Delgado Mendes/Crédito Agrícola Seguros — Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA (Преюдициално запитване — Задължителна застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства — Директиви 72/166/ЕИО, 84/5/ЕИО, 90/232/ЕИО и 2009/103/ЕО — Кражба на превозно средство — Пътнотранспортно произшествие — Телесно увреждане и имуществени вреди, претърпени от застрахованото лице, собственик на превозното средство, като пешеходец — Гражданска отговорност — Обезщетение — Покриване от задължителната застраховка — Клаузи за изключение — Национална правна уредба, изключваща обезщетяване от застраховката на застрахованото лице, собственик на превозното средство — Съвместимост с тези директиви — Понятие „трето пострадало лице)

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/25

         Решение на Съда (шести състав) от 14 септември 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunal da Relação de Évora — Португалия) — Luís Isidro Delgado Mendes/Crédito Agrícola Seguros — Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA
   (Дело C-503/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Задължителна застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства - Директиви 72/166/ЕИО, 84/5/ЕИО, 90/232/ЕИО и 2009/103/ЕО - Кражба на превозно средство - Пътнотранспортно произшествие - Телесно увреждане и имуществени вреди, претърпени от застрахованото лице, собственик на превозното средство, като пешеходец - Гражданска отговорност - Обезщетение - Покриване от задължителната застраховка - Клаузи за изключение - Национална правна уредба, изключваща обезщетяване от застраховката на застрахованото лице, собственик на превозното средство - Съвместимост с тези директиви - Понятие „трето пострадало лице))
   (2017/C 382/29)
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal da Relação de Évora

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Luís Isidro Delgado Mendes

      Ответник: Crédito Agrícola Seguros — Companhia de Seguros de Ramos Reais, SA

      Диспозитив

   Член 3, параграф 1 от Директива 72/166/EИО на Съвета от 24 април 1972 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за прилагане на задължението за сключване на такава застраховка, член 1, параграф 1 и член 2, параграф 1 от Втора директива 84/5/EИО на Съвета от 30 декември 1983 година за сближаване на законодателствата на държавите членки, свързани със застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства (МПС), изменена с Директива 2005/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 г., и член 1а от Трета директива 90/232/ЕИО на Съвета от 14 май 1990 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства, изменена с Директива 2005/14, трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство, съгласно която телесните увреждания и имуществените вреди, претърпени от пешеходец, пострадал при пътнотранспортно произшествие, са изключени от застрахователното покритие и следователно от обхвата на обезщетяването от застраховката „Гражданска отговорност“ при използване на моторни превозни средства, единствено поради обстоятелството че пешеходецът е сключил застрахователния договор и е собственик на превозното средство, причинило вредите.

      (1)  ОВ C 454, 5.12.2016 г.


title: Дело C-471/17: Преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg (Германия), постъпило на 7 август 2017 г. — Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Hannover

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/15

         Преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg (Германия), постъпило на 7 август 2017 г. — Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG/Hauptzollamt Hannover
   (Дело C-471/17)
   (2017/C 374/20)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Hamburg

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG

      Ответник: Hauptzollamt Hannover

      Преюдициален въпрос

   Представлява ли фритираната юфка „сухо“ макаронено изделие по смисъла на подпозиция 1902 3010 от Комбинираната номенклатура (1)?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, 1987 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3).


title: Съединени дела C-643/15 и С-647/15: Решение на Съда (голям състав) от 6 септември 2017 г. — Словашка република (C-643/15) и Унгария (C-647/15)/Съвет на Европейския съюз (Жалба за отмяна — Решение (ЕС) 2015/1601 — Временни мерки в областта на международната закрила в полза на Република Гърция и Италианската република — Извънредна ситуация, характеризираща се с внезапен приток на граждани на трети страни на територията на някои държави членки — Преместване на тези граждани на територията на останалите държави членки — Разпределения на преместване — Член 78, параграф 3 ДФЕС — Правно основание — Условия за прилагане — Понятие за законодателен акт — Член 289, параграф 3 ДФЕС — Задължителен характер за Съвета на Европейския съюз на заключенията, приети от Европейския съвет — Член 15, параграф 1 ДЕС и член 68 ДФЕС — Съществени процесуални правила — Изменение на предложението на Европейската комисия — Изисквания за нова консултация с Европейския парламент и за гласуване с единодушие в Съвета на Европейския съюз — Член 293 ДФЕС — Принципи на правна сигурност и на пропорционалност)

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/4

         Решение на Съда (голям състав) от 6 септември 2017 г. — Словашка република (C-643/15) и Унгария (C-647/15)/Съвет на Европейския съюз
   (Съединени дела C-643/15 и С-647/15) (1)

   ((Жалба за отмяна - Решение (ЕС) 2015/1601 - Временни мерки в областта на международната закрила в полза на Република Гърция и Италианската република - Извънредна ситуация, характеризираща се с внезапен приток на граждани на трети страни на територията на някои държави членки - Преместване на тези граждани на територията на останалите държави членки - Разпределения на преместване - Член 78, параграф 3 ДФЕС - Правно основание - Условия за прилагане - Понятие за законодателен акт - Член 289, параграф 3 ДФЕС - Задължителен характер за Съвета на Европейския съюз на заключенията, приети от Европейския съвет - Член 15, параграф 1 ДЕС и член 68 ДФЕС - Съществени процесуални правила - Изменение на предложението на Европейската комисия - Изисквания за нова консултация с Европейския парламент и за гласуване с единодушие в Съвета на Европейския съюз - Член 293 ДФЕС - Принципи на правна сигурност и на пропорционалност))
   (2017/C 374/05)
   Език на производството: словашки и унгарски

      Страни

      Жалбоподатели: Словашка република (представител: Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky) (C-643/15), Унгария (C-647/15) (представители: M. Z. Fehér и G. Koós)

      Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателите: Република Полша (представители: B. Majczyna и M. Kamejsza)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Chavrier, K. Pleśniak, N. Pethő и Z. Kupčová)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Кралство Белгия (представители: J. Van Holm, M. Jacobs и C. Pochet), Федерална република Германия (представители: T. Henze, R. Kanitz и J. Möller (C-647/15), Република Гърция (представители: M. Michelogiannaki и A. Samoni-Rantou), Френска република (представители: D. Colas, F.-X. Bréchot и E. Armoet), Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомагана от L. D’Ascia, avvocato dello Stato), Велико херцогство Люксембург (представители: A. Germeaux, C. Schiltz и D. Holderer), Кралство Швеция (представители: A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, O. Widgren, E. Karlsson и L. Swedenborg), Европейска комисия (представители: M. Condou-Durande и K. Talabér-Ritz (C-647/15), J. Baquero Cruz, A. Tokár (C-643/15) и G. Wils)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбите.

               2)

               Осъжда Словашката република и Унгария да понесат направените от тях съдебни разноски и да заплатят съдебните разноски, направени от Съвета на Европейския съюз.

               3)

               Кралство Белгия, Федерална република Германия, Република Гърция, Френската република, Италианската република, Великото херцогство Люксембург, Република Полша, Кралство Швеция, както и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 38, 1.2.2016 г.


title: Дело C-454/17 P: Жалба, подадена на 27 юли 2017 г. от Vincent Piessevaux срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 17 май 2017 г. по дело T-519/16, Vincent Piessevaux/Съвет на Европейския съюз

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/14

         Жалба, подадена на 27 юли 2017 г. от Vincent Piessevaux срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 17 май 2017 г. по дело T-519/16, Vincent Piessevaux/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-454/17 P)
   (2017/C 374/19)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Vincent Piessevaux (представител: L. Ponteville, avocat)

      Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени решението по дело T-519/16, постановено от Общия съд на 17 май 2017 г.,

               —

               да уважи исканията на жалбоподателя, изложени в производството пред Общия съд,

               —

               да осъди ответника да заплати разноските за двете инстанции.

      Основания и основни доводи

   Първото основание на жалбата е изведено от нарушение на принципа на равно третиране, на член 77 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз, на член 11, параграф 2 от Приложение VIII към този правилник. Общият съд e допуснал грешка при прилагане на правото като e отхвърлил възражението за незаконосъобразност на Съобщение до служителите 113/11 на органа по назначаването на Съвета, с което се въвежда изключение от член 9, трета алинея, последно изречение от Решение на Съвета от 11 октомври 2011 г. за приемане на общи разпоредби за прилагане на членове 11 и 12 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица относно прехвърлянето на пенсионни права (наричани по нататък „ОРП 2011“) — дерогация, според която прилагането на приетите на 29 април 2004 г. общи разпоредби за прилагане (наричани по нататък „ОРП 2004“) ще продължи само в случаите, в които органът по назначаването е съобщил на заинтересованото лице предложение за бонус осигурителния стаж и то го е приело преди влизането в сила на ОРП 2011. Всъщност мотивите за отхвърлянето в точки 68—71 от обжалваното решение противоречат на принципа на равно третиране, на член 77 от Правилника за длъжностните лица и на член 11, параграф 2 от Приложение VIII към този правилник.
   Второто основание на жалбата е изведено от изопачаването на първата част от третото основание за отмяна, посочено от жалбоподателя, от нарушаване на изискването за съобразяване с текста на актовете, от липсата на мотиви и от нарушение на принципа на равно третиране. Наистина Общият съд е допуснал грешки при прилагане на правото:

               —

               в точки 73, 74, 80 и 81 от обжалваното решение, като изопачил първата част от третото основание за отмяна и като нарушил изискването за съобразяване с текста на писмените изложения на жалбоподателя, заявявайки без основание, че жалбоподателят се е позовал на принципа на защита на оправданите правни очаквания,

               —

               в точки 73—100 от обжалваното решение, в които нарушение на член 36 от Статута на Съда не разгледал първата част от третото основание за отмяна, което се основава на нарушение на принципа на равно третиране, а не на принципа на защита на оправданите правни очаквания,

               —

               в точки 82—100 от обжалваното решение — ако се приеме, че все пак би трябвало да се счита, че в точки 82—100 или в част от тях, или в някои части от съдържанието им, е разгледана първата част от третото основание за отмяна — като отхвърлил възражението за незаконосъобразност на член 9, трета алинея, последно изречение от ОРП 2011, на която се позовава жалбоподателят и която се основава на нарушение на принципа на равно третиране.


title: Дело C-87/17 P: Определение на Съда (десети състав) от 5 юли 2017 г. — CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH/Съд на Европейския съюз (Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Иск за обезщетение — Твърдяно несъответствие с правото на Съюза на австрийската правна уредба на вноските за хазартни игри — Неотправяне на преюдициален въпрос от националните юрисдикции до Съда — Явна липса на компетентност на съда на Съюза)

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/11

         Определение на Съда (десети състав) от 5 юли 2017 г. — CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH/Съд на Европейския съюз
   (Дело C-87/17 P) (1)

   ((Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Иск за обезщетение - Твърдяно несъответствие с правото на Съюза на австрийската правна уредба на вноските за хазартни игри - Неотправяне на преюдициален въпрос от националните юрисдикции до Съда - Явна липса на компетентност на съда на Съюза))
   (2017/C 374/15)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH (представител: A. Schuster, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Съд на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 277, 21.8.2017 г.


title: Дело C-528/17: Преюдициално запитване от Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Словения), постъпило на 4 септември 2017 г. — Milan Božičevič Ježovnik/Republika Slovenija

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/20

         Преюдициално запитване от Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Словения), постъпило на 4 септември 2017 г. — Milan Božičevič Ježovnik/Republika Slovenija
   (Дело C-528/17)
   (2017/C 374/29)
   Език на производството: словенски

      Запитваща юрисдикция

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Milan Božičevič Ježovnik

      Ответник: Republika Slovenija

      Преюдициални въпроси

               1)

               Отговорен ли е вносителят (деклараторът), който в момента на вноса иска освобождаване от заплащането на ДДС (внос по режим 42), тъй като стоките са предназначени за доставка в друга държава членка, за заплащането на ДДС (ако впоследствие се установи липсата на необходимите условия за освобождаване) по същия начин, по който е отговорен за плащането на митническото задължение?

               2)

               В случай на отрицателен отговор, еднаква ли е отговорността на вносителя (декларатора) с отговорността на данъчнозадълженото лице, което извършва освободена вътреобщностна доставка на стоки по смисъла на член 138, параграф 1 от Директивата за ДДС?

               3)

               В последната хипотеза, трябва ли субективният елемент на вносителя (заявителя), целящ да злоупотреби със системата на ДДС, да се преценява различно от случая на вътреобщностна доставка на стоки, посочена в член 138, параграф 1 от Директивата за ДДС? Трябва ли тази преценка да бъде по-снизходителна, с оглед на факта че при митнически режим 42 освобождаването от плащане на ДДС следва да е предварително разрешено от митническия орган, или преценката трябва да бъде по-строга, тъй като става въпрос за сделки, свързани с първо навлизане на стоки от трети страни на вътрешния пазар на Европейския съюз?


title: Дело C-255/17: Определение на председателя на Съда от 28 юли 2017 г. (преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Hamburg — Германия) — Bernhard Schloesser, Petra Noll/Société Air France SA

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/24

         Определение на председателя на Съда от 28 юли 2017 г. (преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Hamburg — Германия) — Bernhard Schloesser, Petra Noll/Société Air France SA
   (Дело C-255/17) (1)

   (2017/C 374/36)
   Език на производството: немски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 283, 28.8.2017 г.