title: Дело C-496/18: Преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék (Унгария), постъпило на 30 юли 2018 г. — HUNGEOD Közlekedésfejlesztési, Földmérési, Út- és Vasúttervezési Kft. и др./Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság

text:
               22.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/9

      Преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék (Унгария), постъпило на 30 юли 2018 г. — HUNGEOD Közlekedésfejlesztési, Földmérési, Út- és Vasúttervezési Kft. и др./Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság
      (Дело C-496/18)
      (2018/C 381/11)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Fővárosi Törvényszék

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: HUNGEOD Közlekedésfejlesztési, Földmérési, Út- és Vasúttervezési Kft., SIXENSE Soldata, Budapesti Közlekedési Zrt.

         Ответник: Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság

         Друга страна: Közbeszerzési Hatóság Elnöke

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 41, параграф 1 и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, съображения 2, 25, 27 и 36 от Директива 2007/66/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2007 година за изменение на директиви 89/665/ЕИО и 92/13/ЕИО на Съвета с оглед повишаване на ефективността на процедурите за преразглеждане при възлагане на обществени поръчки, член 1, параграфи 1 и 3 от Директива 92/13/ЕИО (2) на Съвета от 25 февруари 1992 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прилагането на правилата на Общността по възлагане на обществени поръчки на субекти, извършващи дейност във водния, енергийния, транспортния и телекомуникационния сектор, и в този контекст, принципът на правна сигурност, като общ принцип на правото на Съюза, и изискванията за ефективност и бързина на съществуващите в областта на обществените поръчки процедури за преразглеждане на решенията на възлагащите органи да се тълкуват в смисъл, че не допускат правна уредба на държава членка, която по отношение на договорите за обществени поръчки, сключени преди влизането ѝ в сила, по принцип позволява на създадения от нея компетентен орган (за мониторинг) да започне в рамките на предвидения в нея срок процедура за разследване на определено нарушение в областта на обществените поръчки, да се произнесе по същество и съответно да установи, че нарушението е извършено, да наложи санкция за него и да се произнесе по последиците от нищожността на договора след изтичане на предвидените в предходното законодателство на държавата членка преклузивни срокове за искане на преразглеждане с цел разследване на извършени преди влизането в сила на посочената правна уредба нарушения в областта на обществените поръчки?

                  2)

                  Могат ли посочените в първия въпрос правни норми и принципи да се прилагат освен към ефективното упражняване на притежаваното от заинтересованите от възлагането на обществена поръчка лица (субективно и лично) право на обжалване и към правото на започване и провеждане на процедура за преразглеждане, което притежават предвидените от правния ред на държавата членка органи (за мониторинг), които са оправомощени служебно да установяват и разследват нарушения в областта на обществените поръчки и чиято функция е да защитават обществения интерес?

                  3)

                  Следва ли от член 99, параграфи 1 и 2 от Директива 2014/25/ЕС (3) на Европейския парламент и на Съвета относно възлагането на поръчки от възложители, извършващи дейност в секторите на водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги и за отмяна на Директива 2004/17/ЕО (4), че с приемането на нов закон правото на държава членка може, за да защити финансовите интереси на Съюза в областта на обществените поръчки, по принцип да позволява на органите (за мониторинг) — които съгласно правния ред на държавата членка са оправомощени служебно да установяват и разследват нарушения в областта на обществените поръчки и чиято функция е да защитават обществения интерес — да разследват извършени преди влизането в сила на посочения закон нарушения в областта на обществените поръчки и да започват и провеждат процедура, въпреки че съгласно предходното законодателство преклузивните срокове вече са изтекли?

                  4)

                  Предвид посочените в първия въпрос правни норми и принципи има ли значение какви са били празнотите в законовите, подзаконовите, техническите или устройствените правила или другите видове пречки към момента на извършване на нарушението в областта на обществените поръчки, поради които то не е разследвано, за преценката дали предоставеното на органите (за мониторинг) правомощие за разследване, описано в първия и третия въпрос, е съвместимо с правото на Съюза?

                  5)

                  Трябва ли член 41, параграф 1 и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, съображения 2, 25, 27 и 36 от Директива 2007/66/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2007 година за изменение на директиви 89/665/ЕИО и 92/13/ЕИО на Съвета с оглед повишаване на ефективността на процедурите за преразглеждане при възлагане на обществени поръчки, член 1, параграфи 1 и 3 от Директива 92/13/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прилагането на правилата на Общността по възлагане на обществени поръчки на субекти, извършващи дейност във водния, енергийния, транспортния и телекомуникационния сектор, и в този контекст, принципът на правна сигурност, като общ принцип на правото на Съюза, изискванията за ефективност и бързина на съществуващите в областта на обществените поръчки процедури за преразглеждане на решенията на възлагащите органи и принципът на пропорционалност да се тълкуват в смисъл, че — дори ако с оглед на тези принципи посоченото в първи до четвърти въпрос правомощие може да бъде предоставено на органите (за мониторинг), които съгласно правния ред на държавата членка са оправомощени служебно да установяват и разследват нарушения в областта на обществените поръчки и чиято функция е да защитават обществения интерес — националният съд може да преценява дали изтеклият период между извършването на нарушението, изтичането на предишния преклузивен срок за преразглеждане и започването на процедурата за разследване на нарушението е разумен и пропорционален и от това да извежда като правна последица недействителността на спорното решение или друга последица, предвидена в правото на държавата членка?

         (1)  ОВ L 335, 2007 г., стр. 31.

         (2)  ОВ L 76, 1992 г., стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 43.

         (3)  Директива от 26 февруари 2014 г. (ОВ L 94, 2014 г., стр. 243).

         (4)  Директива 2004/17/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координиране на процедурите за възлагане на обществени поръчки от възложители, извършващи дейност във водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги (ОВ L 134, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 3).


title: Дело C-489/18: Преюдициално запитване от Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 26 юли 2018 г. — Farmland Kft./Földművelésügyi Miniszter

text:
               22.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/6

      Преюдициално запитване от Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 26 юли 2018 г. — Farmland Kft./Földművelésügyi Miniszter
      (Дело C-489/18)
      (2018/C 381/08)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Farmland Kft.

         Ответник: Földművelésügyi Miniszter

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Съответства ли на правото на Съюза правната уредба, съдържаща се в Наредба № 22/2010 от 16 март 2010 г. на министъра на земеделието и развитието на селските райони, в Наредба № 34/2010 от 9 април 2010 г. на министъра на земеделието и развитието на селските райони и в Наредба № 22/2011 от 25 март 2011 г. на министъра на земеделието и развитието на селските райони, според която молбата на земеделския стопанин за получаване на помощ се отхвърля само въз основа на предвидения в националната правна уредба набор от критерии, свързани с т.нар. „законен ползвател на земите“, и на липсата на произтичащия от тези критерии т.нар. „сертификат за ползване на земите“, макар производителят на Съюза да изпълнява останалите критерии относно молбата за получаване на помощи, и в частност, може да докаже, че декларираните площи са на негово разположение, т.е. че ги управлява и използва?

                  2)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос, изисква ли правото на Съюза при разглеждането на молбата за предоставяне на помощ разплащателната агенция на държавата членка да взема предвид други доказателства за спазване на изискването „да [бъде] на разположение“, споменато в член 124 от Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета? (1)

                  3)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос, какви са правните последици от гледна точка на правото на Съюза, т.е. как следва да се тълкува или преценява в единното заявление „декларацията на земеделския производител, че е запознат с условията на въпросните схеми за помощ“, която изисква член 12, буква д) от Регламент (ЕО) № 1122/2009 на Комисията (2), във връзка със специална ограничителна разпоредба на държавата членка като набора от критерии, свързани със „законния ползвател на земите“?

                  4)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос, какви са правните последици от гледна точка на правото на Съюза, т.е. как следва да се тълкува или преценява в единното заявление наложено от държавата членка задължение да се декларира изпълнението на набора от критерии, свързани със „законния ползвател на земите“, т.е. изпълнението на административните изисквания, свързани с тази специална ограничителна разпоредба на държавата членка?

         (1)  Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета от 19 януари 2009 г. за установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски стопани, за изменение на регламенти (EО) № 1290/2005, (EО) № 247/2006, (EО) № 378/2007 и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1782/2003 Избор: 1 (ОВ L 30, 2009 г, стр. 16).

         (2)  Регламент (ЕО) № 1122/2009 на Комисията от 30 ноември 2009 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета относно кръстосано спазване, модулация и интегрираната система за администриране и контрол по схемите за директно подпомагане на земеделски производители, предвидени за посочения регламент, както и за прилагане на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета относно кръстосано спазване по предвидената схема за подпомагане на лозаро-винарския сектор (ОВ L 316, 2009 г, стр. 65).


title: Дело C-497/18: Преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék (Унгария), постъпило на 30 юли 2018 г. — Budapesti Közlekedési Zrt./Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság

text:
               22.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/10

      Преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék (Унгария), постъпило на 30 юли 2018 г. — Budapesti Közlekedési Zrt./Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság
      (Дело C-497/18)
      (2018/C 381/12)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Fővárosi Törvényszék

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Budapesti Közlekedési Zrt.

         Ответник: Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság

         Друга страна: Közbeszerzési Hatóság Elnöke

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 41, параграф 1 и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, съображения 2, 25, 27 и 36 от Директива 2007/66/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2007 година за изменение на директиви 89/665/ЕИО и 92/13/ЕИО на Съвета с оглед повишаване на ефективността на процедурите за преразглеждане при възлагане на обществени поръчки, член 1, параграфи 1 и 3 от Директива 89/665/ЕИО (2) на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство, и в този контекст, принципът на правна сигурност, като общ принцип на правото на Съюза, и изискванията за ефективност и бързина на съществуващите в областта на обществените поръчки процедури за преразглеждане на решенията на възлагащите органи да се тълкуват в смисъл, че не допускат правна уредба на държава членка, която по отношение на договорите за обществени поръчки, сключени преди влизането ѝ в сила, по принцип позволява на създадения от нея компетентен орган (за мониторинг) да започне в рамките на предвидения в нея срок процедура за разследване на определено нарушение в областта на обществените поръчки и съответно да установи, че нарушението е извършено, да наложи санкция за него и да се произнесе по последиците от нищожността на договора за обществена поръчка след изтичане на предвидените в предходното законодателство на държавата членка преклузивни срокове за искане на преразглеждане с цел разследване на извършени преди влизането в сила на посочената правна уредба нарушения в областта на обществените поръчки?

                  2)

                  Могат ли посочените в първия въпрос правни норми и принципи да се прилагат освен към ефективното упражняване на притежаваното от заинтересованите от възлагането на обществена поръчка лица (субективно и лично) право на обжалване и към правото на започване и провеждане на процедура за преразглеждане, което притежават предвидените от правния ред на държавата членка органи (за мониторинг), които са оправомощени служебно да установяват и разследват нарушения в областта на обществените поръчки и чиято функция е да защитават обществения интерес?

                  3)

                  Следва ли от член 83, параграфи 1 и 2 от Директива 2014/24/ЕС (3) на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (4), че с приемането на нов закон правото на държава членка може, за да защити финансовите интереси на Съюза в областта на обществените поръчки, по принцип да позволява на органите (за мониторинг) — които съгласно правния ред на държавата членка са оправомощени служебно да установяват и разследват нарушения в областта на обществените поръчки и чиято функция е да защитават обществения интерес — да разследват извършени преди влизането в сила на посочения закон нарушения в областта на обществените поръчки и да започват и провеждат процедура, въпреки че съгласно предходното законодателство преклузивните срокове вече са изтекли?

                  4)

                  Предвид посочените в първия въпрос правни норми и принципи има ли значение какви са били празнотите в законовите, подзаконовите, техническите или устройствените правила или другите видове пречки към момента на извършване на нарушението в областта на обществените поръчки, поради които то не е разследвано, за преценката дали предоставеното на органите (за мониторинг) правомощие за разследване, описано в първия и третия въпрос, е съвместимо с правото на Съюза?

                  5)

                  Трябва ли член 41, параграф 1 и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, съображения 2, 25, 27 и 36 от Директива 2007/66/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2007 година за изменение на директиви 89/665/ЕИО и 92/13/ЕИО на Съвета с оглед повишаване на ефективността на процедурите за преразглеждане при възлагане на обществени поръчки, член 1, параграфи 1 и 3 от Директива 89/665/ЕИО на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство, и в този контекст, принципът на правна сигурност, като общ принцип на правото на Съюза, изискванията за ефективност и бързина на съществуващите в областта на обществените поръчки процедури за преразглеждане на решенията на възлагащите органи и принципът на пропорционалност да се тълкуват в смисъл, че — дори ако с оглед на тези принципи посоченото в първи до четвърти въпрос правомощие може да бъде предоставено на органите (за мониторинг), които съгласно правния ред на държавата членка са оправомощени служебно да установяват и разследват нарушения в областта на обществените поръчки и чиято функция е да защитават обществения интерес — националният съд може да преценява дали изтеклият период между извършването на нарушението, изтичането на предишния преклузивен срок за преразглеждане и започването на процедурата за разследване на нарушението е разумен и пропорционален и от това да извежда като правна последица недействителността на спорното решение или друга последица, предвидена в правото на държавата членка?

         (1)  ОВ L 335, 2007 г., стр. 31.

         (2)  ОВ L 395, 1989 г., стр. 33.

         (3)  Директива от 26 февруари 2014 г. (ОВ L 94, 2014 г., стр. 65).

         (4)  Директива на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (ОВ L 134, 2004 г., стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116 и поправка в ОВ L 182, 2008 г.).


title: Дело C-499/18 P: Жалба, подадена на 27 юли 2018 г. от Bayer CropScience AG срещу решението, постановено от Общия съд (първи разширен състав) на 17 май 2018 г. по дело T-429/13, Bayer CropScience AG/Европейска комисия

text:
               22.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/12

      Жалба, подадена на 27 юли 2018 г. от Bayer CropScience AG срещу решението, постановено от Общия съд (първи разширен състав) на 17 май 2018 г. по дело T-429/13, Bayer CropScience AG/Европейска комисия
      (Дело C-499/18 P)
      (2018/C 381/13)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Bayer CropScience AG (представители: K. Nordlander, advokat, C. Zimmermann, avocat, A. Robert, advocate, M. Zdzieborska, Solicitor)

         Други страни в производството: Европейска комисия, Association générale des producteurs de maïs et autres céréales cultivées de la sous-famille des panicoïdées (AGPM), The National Farmers' Union (NFU), Association européenne pour la protection des cultures (ECPA), Rapool-Ring GmbH Qualitätsraps deutscher Züchter, European Seed Association (ESA), Agricultural Industries Confederation Ltd, Кралство Швеция, Union nationale de l'apiculture française (UNAF), Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV, Österreichischer Erwerbsimkerbund, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life), Buglife — The Invertebrate Conservation Trust, Stichting Greenpeace Council

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да отмени решението на Общия съд по дело T-429/13,

                  —

                  да уважи подадената в първоинстанционното производство жалба и да отмени Регламент № 485/2013 в частта относно жалбоподателя (1),

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателя и от него самия във връзка с първоинстанционното производство и производството по обжалване.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят поддържа, че Общият съд е допуснал следните грешки при прилагане на правото.
      Първо основание за обжалване: Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като заключил, че увеличаването на степента на сигурност на предходните научни познания може да се квалифицира като „ново“ научно познание по смисъла на член 21, параграф 1 от Регламент № 1107/2009 (2).
      Второ основание за обжалване: Общият съд тълкувал неправилно член 21, параграф 3 от Регламент № 1107/2009, доколкото приел, че не се изисквало ЕОБХ да основава извършваната от него оценка на риска на официалното ръководство, приложимо към момента на преразглеждането.
      Трето основание за обжалване: Общият съд приложил неправилно член 21, параграф 3 от Регламента за продуктите за растителна защита.
      Четвърто основание за обжалване: Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като не определил подходящо равнище на сигурност от научна гледна точка за настъпването на твърдения риск, необходимо за прилагането на предпазни мерки.
      Пето основание за обжалване: Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като не приложил критериите за изчерпателна и точна оценка на риска, която трябвало да се извърши преди приемането на предпазни мерки.
      Шесто основание за обжалване: Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като неправилно определил обхвата на и не взел предвид изискванията за анализа на последиците, който било необходимо да се извърши преди приемането на предпазни мерки.

         (1)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 485/2013 на Комисията от 24 май 2013 година за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) № 540/2011 по отношение на условията за одобрение на активните вещества клотианидин, тиаметоксам и имидаклоприд и за забрана на употребата и продажбата на семена, третирани с продукти за растителна защита, съдържащи посочените активни вещества (ОВ L 139, 2013 г., стр. 12).

         (2)  Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за отмяна на директиви 79/117/ЕИО и 91/414/ЕИО на Съвета (ОВ L 309, 2009 г., стр. 1).


title: Дело C-500/18: Преюдициално запитване от Tribunalul Specializat Cluj (Румъния), постъпило на 30 юли 2018 г. — AU/Reliantco Investments LTD, Reliantco Investments LTD Limassol Sucursala Bucureşti

text:
               22.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/13

      Преюдициално запитване от Tribunalul Specializat Cluj (Румъния), постъпило на 30 юли 2018 г. — AU/Reliantco Investments LTD, Reliantco Investments LTD Limassol Sucursala Bucureşti
      (Дело C-500/18)
      (2018/C 381/14)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunalul Specializat Cluj

         Страни в главното производство

         Ищец: AU

         Ответници: Reliantco Investments LTD, Reliantco Investments LTD Limassol Sucursala Bucureşti

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Може ли/трябва ли при тълкуването на понятието „непрофесионален клиент“, съдържащо се в член 4, [параграф] 1, точка 12 от Директива 2004/39/[ЕО] (1), националният съд да използва същите критерии за тълкуване, които определят понятието „потребител“ по смисъла на член 2, буква б) от Директива 93/13/ЕИО? (2)

                  2)

                  Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен, тогава при какви условия „непрофесионален клиент“ по смисъла на Директива 2004/[39/ЕО] може да се позовава на качеството на потребител в спор като разглеждания в главното производство[?] и

                  3)

                  По-конкретно, съставляват ли релевантни критерии за преценката на това дали „непрофесионален клиент“ по смисъла на Директива 2004/[39/ЕО] има качеството на потребител извършването от последния на голям обем сделки за сравнително кратък срок и инвестирането на значителна сума пари във финансови инструменти като определените в член 4 [параграф] 1, точка 17 от Директива 2004/39/[ЕО]?

                  4)

                  Може ли и/следва ли при проверката на своята компетентност, имайки задължението да определи относимостта съответно на член 17, [параграф] 1, буква в) или на член 7, точка 2 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 (3), националният съд да вземе предвид посоченото от ищеца материалноправно основание — в случая изключително извъндоговорна отговорност — за отстраняването на някои клаузи, за които се твърди, че са неравноправни по смисъла на Директива 93/13/ЕИО, по отношение на които материалният закон се определя на основание Регламент (ЕО) № 864/2007 (Рим II) (4), или евентуалното качество на потребител на ищеца би довело до ирелевантност на материалноправното основание на неговия иск?

         (1)  Директива 2004/39/EО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно пазарите на финансови инструменти, за изменение на Директиви 85/611/EИО и 93/6/EИО на Съвета и Директива 2000/12/EО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 93/22/EИО на Съвета (ОВ L 145, стр. 1, специално издание на български език глава 6, том. 8, стр. 247).

         (2)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29, специално издание на български език глава 15, том. 2, стр. 273).

         (3)  Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 351, стр. 1).

         (4)  Регламент (ЕО) № 864/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 11 юли 2007 година относно приложимото право към извъндоговорни задължения (Рим II) (ОВ L 199, стр. 40).


title: Дело C-503/18 P: Жалба, подадена на 26 юли 2018 г. от Inge Barnett срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 16 май 2018 г. по дело T-23/17, Barnett/Европейски икономически и социален комитет (ЕИСК)

text:
               22.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/14

      Жалба, подадена на 26 юли 2018 г. от Inge Barnett срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 16 май 2018 г. по дело T-23/17, Barnett/Европейски икономически и социален комитет (ЕИСК)
      (Дело C-503/18 P)
      (2018/C 381/15)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Inge Barnett (представители: S. Orlandi, T. Martin, адвокати)

         Друга страна в производството: Европейски икономически и социален комитет (ЕИСК)

         Искания на жалбоподателя

      Главно искане:

                  —

                  да се отмени решението на Общия съд от 16 май 2018 г., Barnett/ЕИСК, T-23/17, EU:T:2018:271,

                  —

                  да се отмени решението на ЕИСК от 21 март 2016 г., прието в изпълнение на решение от 22 септември 2015 г., Barnett/ЕИСК, F-20/14, EU:F:2015:107,

                  —

                  да се осъди ЕИСК да заплати съдебните разноски.

            При условията на евентуалност:

                  —

                  да се отмени решението на Общия съд от 16 май 2018 г., Barnett/ЕИСК, T-23/17, EU:T:2018:271,

                  —

                  да се отмени решението на ЕИСК от 21 март 2016 г., прието в изпълнение на решение от 22 септември 2015 г., Barnett/ЕИСК, F-20/14, EU:F:2015:107,

                  —

                  да се осъди ЕИСК да заплати на жалбоподателката сумата от 207 994,14 EUR като обезщетение на претърпените имуществени вреди, ведно с лихви за забава, изчислени от датата на настъпване на падежа на дължимите суми, по определения от Европейската централна банка (ЕЦБ) за основните операции по рефинансиране лихвен процент, увеличен с 3,5 пункта, както и сумата от 25 000 EUR като обезщетение за претърпените от неимуществени вреди,

                  —

                  да се осъди ЕИСК да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателката поддържа, че Общият съд е допуснал различни грешки при прилагане на правото като е приел, че при изпълнението на решението на Съда на публичната служба, ЕИСК е могъл да се ограничи до това да преразгледа кандидатурата на жалбоподателката с оглед на твърдения интерес на службата, който е установен три години след приемане на първото решение за отхвърляне на кандидатурата ѝ и който е останал неизвестен за страните до 21 март 2006 г. Този твърдян интерес на службата, въз основа на който жалбоподателката е била изключена от списъка на бенефициерите, тъй като била абсолютно необходима за доброто функциониране на службата, няма никаква връзка с приложимите Общи разпоредби за прилагане на ЕИКС. Освен това този предполагаем интерес на службата е изтъкнат без провеждането на консултации със съвместната комисия. През 2013 г. обаче тази съвместна комисия е посочила, че в случай на отказ на някоя от двамата бенефициери на мярката, се предлага посоченото предимство да бъде предоставено на жалбоподателката, като се прецени дали това е в интерес на службата.
      Жалбоподателката поддържа също, че Общият съд е нарушил силата на пресъдено нещо, с която се ползва решението на Съда на публичната служба.
      Накрая, обжалваното решение е опорочено от грешка при прилагане на правото, тъй като Общият съд е счел, че въпреки отпадането на правното основание за приемане на обжалваното решение, ЕИСК продължава да е компетентен да приеме решение по кандидатурата на жалбоподателката. Освен това при разглеждането на това основание Общият съд е изопачил доводите в подкрепа на повдигнатото от жалбоподателката възражение за липса на компетентност.


title: Дело C-525/18 P: Жалба, подадена на 9 август 2018 г. от Marion Le Pen срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 19 юни 2018 г. по дело T-86/17, Le Pen/Европейски парламент

text:
               22.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/15

      Жалба, подадена на 9 август 2018 г. от Marion Le Pen срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 19 юни 2018 г. по дело T-86/17, Le Pen/Европейски парламент
      (Дело C-525/18 P)
      (2018/C 381/16)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Marion Le Pen (представител: R. Bosselut, avocat)

         Други страни в производството: Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да бъде отменено решението от 19 юни 2018 г., постановено от шести състав на Общия съд по дело T-86/17

            Въз основа на това:

                  —

                  да бъде отменено решението на генералния секретар на Парламента от 5 декември 2016 г., прието въз основа на член 68 от измененото решение 2009/C 159/01 на Бюрото на Европейския парламент от 19 май и от 9 юли 2008 г.„за приемане на Мерки за прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент“, с което се установява задължение в размер на 298 497,87 EUR,

                  —

                  да бъде отменено дебитно известие № 2016-1560, връчено на 6 декември 2016 г., с което се уведомява жалбоподателката, че срещу нея има установено вземане въз основа на решение на генералния секретар от 5 декември 2016 г. за възстановяване на недължимо платени суми за парламентарни сътрудници въз основа на член 68 от Мерките за прилагане на Устава и членове 78, 79 и 80 от ФР,

                  —

                  да бъде постановено решение според закона относно размера на сумата, която да бъде присъдена на жалбоподателката за поправяне на неимуществените ѝ вреди, причинени от неоснователните обвинения, отправени, преди да има каквото и да е заключение от разследването, от засягането на репутацията ѝ, както и от причинените от обжалваното решение много големи тревоги в личния и политическия ѝ живот,

                  —

                  да бъде постановено решение според закона относно размера на сумата, която да бъде присъдена на жалбоподателката като разходи във връзка с производството,

                  —

                  да бъде осъден Парламентът да заплати всички съдебни разноски,

                  —

                  преди произнасянето по същество: да бъде приканен Парламентът да представи личното дело на г-жа CG, справка за влизанията и излизанията на г-жа CG в седалището на Парламента в Страсбург и в Брюксел, анонимното писмо, станало причина за откриване на спорното производство и преписката на OLAF за жалбоподателката и нейната сътрудничка.

         Основания и основни доводи

      Първото основание е изведено от допуснати от Общия съд нарушение на правото на Съюза, грешки при прилагане на правото и съществени процесуални нарушения. Жалбоподателката обосновала напълно представянето на нови доказателства в хода на производството поради наличието на нови факти. Тези нови доказателства допълват представените на генералния секретар на Парламента. Общият съд имал правомощие за пълен съдебен контрол, което налагало да вземе предвид тези доказателства, за да прецени дали е налице работа на парламентарен сътрудник или не, а следователно и основателността на искането за възстановяване на недължимо платеното. Впрочем някои от тези доказателства били държани от Парламента, но били укрити от жалбоподателката.
      Второто основание е изведено от допуснати от Общия съд нарушение на правото на защита и съществени процесуални нарушения. Фактът, че жалбоподателката не е била изслушана от генералния секретар на Парламента и не ѝ е бил даден достъп до преписката, представлява нарушение на правото на защита на жалбоподателката, на правото на лично изслушване преди приемането на всяко решение, дори административно, на принципите на равни процесуални възможности и на справедлив процес, на правото на безпристрастен съд и на забраната за отказ на правосъдие, произтичащи от разпоредбите на Мерките за прилагане на Устава, от Хартата на основните права на Съюза, от член 6 от ЕКПЧ и от общите принципи на правото. Общият съд не отбелязал и липсата на мотиви, която се отразява на решението на генералния секретар.
      Третото основание е изведено от допуснати от Общия съд грешки при прилагане на правото и грешка при правната квалификация на фактите, от изопачаване на фактите и на доказателствата, от дискриминационния характер и от fumus persecutionis, а също и от нарушение на принципите на оправданите правни очаквания и на законосъобразност.
      Четвъртото основание е изведено от злоупотреба с власт, тъй като обжалваното решение одобрява поведението на генералния секретар на Парламента, чиято истинска задача и крайната му цел били да навреди на жалбоподателката и на нейната партия.


title: Дело T-525/18: Жалба, подадена на 4 септември 2018 г. — ENGIE Global LNG Holding и др./Комисия

text:
               5.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 399/44

      Жалба, подадена на 4 септември 2018 г. — ENGIE Global LNG Holding и др./Комисия
      (Дело T-525/18)
      (2018/C 399/59)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: ENGIE Global LNG Holding Sàrl (Люксембург, Люксембург), Engie Invest International SA (Люксембург), ENGIE (Курбьовоа, Франция) (представители: B. Le Bret, M. Struys, avocats)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателите

      Жалбоподателите искат от Общия съд:

                  —

                  да се обяви настоящата жалба за допустима и основателна,

                  —

                  като главно искане, да отмени обжалваното решение,

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени член 2 от посоченото решение в частта, в която се разпорежда възстановяване на помощта,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си срещу Решение на Комисията от 20 юни 2018 г. относно държавна помощ SA.44888 (2016/C) (ex 2016/NN), приведена в действие от Люксембург в полза на ENGIE, жалбоподателите излагат девет основания.

                  1.

                  Първото основание е грешка при прилагане на правото, допусната от страна на Комисията при прилагане на първия критерий от понятието за държавна помощ относно наличието на намеса на държавата.

                  2.

                  Второто основание е нарушение от страна на Комисията на понятието за предимство, тъй като тя смесва понятията за предимство и за селективност, като приема наличието на икономическо предимство въз основа на комбинирания ефект на мерки, които поотделно съответстват на общото право, и като извършва анализ на този ефект въз основа на изопачаване на фактите, както и въз основа на няколко грешки при прилагане на правото и при преценката.

                  3.

                  Третото основание е грешка при прилагане на правото и при преценката, която Комисията е допуснала при определянето на двете алтернативно установени референтни рамки (обща и тясна) за доказване на наличието на дискриминационно дерогиране в полза, от една страна, на холдинговите дружества (LNG Holding и CEF), и от друга страна, на групата ENGIE.

                  4.

                  Четвъртото основание е грешка при прилагане на правото и при преценката, която Комисията е допуснала при преценката си за съществуването на дерогации и на дискриминационно третиране в полза, от една страна, на холдинговите дружества, и от друга страна, на групата ENGIE.

                  5.

                  Петото основание е грешка при прилагане на правото и при преценката, която Комисията е допуснала при квалификацията на селективно предимство, произтичащо от неприлагането на люксембургското правило относно злоупотребата с право.

                  6.

                  Шестото основание е грешка при прилагане на правото от страна на Комисията при квалифицирането на разглежданите мерки като индивидуална помощ.

                  7.

                  Седмото основание е нарушение от страна на Комисията на разпределянето на правомощията между държавите членки и Съюза, както и злоупотреба с властта, която ѝ е възложена във връзка с държавните помощи с цел да упражнява намеса в рамките на общи мерки, свързани с националната политика в областта на прякото данъчно облагане.

                  8.

                  Осмото основание е нарушение от страна на Комисията на процесуалните права на жалбоподателите и неизпълнение на задължението ѝ за мотивиране, предвидено в член 296 ДФЕС.

                  9.

                  Деветото основание, изтъкнато при условията на евентуалност, е нарушение на член 16 от Регламент 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 248, 2015 г., стр. 9), доколкото Комисията е разпоредила възстановяване на разглежданата твърдяна помощ в нарушение на общите принципи на правото на Съюза.


title: Дело T-574/18: Жалба, подадена на 28 септември 2018 г. — Agrochem-Maks/Комисия

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/93

      Жалба, подадена на 28 септември 2018 г. — Agrochem-Maks/Комисия
      (Дело T-574/18)
      (2018/C 427/122)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Agrochem-Maks d.o.o. (Загреб, Хърватия) (представител: S. Pappas, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1019 на Комисията (1), и

                  —

                  ответникът да поеме собствените си съдебни разноски и тези на жалбоподателя в настоящото производство.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

                  1.

                  Първо основание: неизпълнение от администрацията на задължението ѝ за мотивиране по член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на член 6, буква е) или на точка 2.2. от приложение II към Регламент (ЕО) № 1107/2009 (2), както и на принципа на пропорционалност, във връзка с твърдяната липса на данни за активното вещество, за което се иска одобрение.

                  3.

                  Трето основание: неправилно прилагане на принципа на предпазните мерки, що се отнася до въпросната твърдяна липса на данни/въпроси, работата по които не могла да бъде довършена за целите на оценката на риска.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на член 4 от Регламент (ЕО) № 1107/2009, що се отнася до установяването на висок риск за водните организми.

         (1)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1019 на Комисията от 18 юли 2018 година относно неподновяването на одобрението на активното вещество оксасулфурон в съответствие с Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на пазара на продукти за растителна защита, и за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) № 540/2011 на Комисията (ОВ L 183, 2018 г., стр. 14).

         (2)  Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за отмяна на директиви 79/117/ЕИО и 91/414/ЕИО на Съвета (ОВ L 309, 2009 г., стр. 1).


title: Съединени дела C-569/16 и С-570/16: Решение на Съда (голям състав) от 6 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht — Германия) — Stadt Wuppertal/Maria Elisabeth Bauer (C-569/16), Volker Willmeroth, като собственик на TWI Technische Wartung und Instandsetzung Volker Willmeroth eK/Martina Broßonn (C-570/16) (Преюдициално запитване — Социална политика — Организация на работното време — Директива 2003/88/ЕО — Член 7 — Право на платен годишен отпуск — Прекратяване на трудово правоотношение поради смърт на работника — Национална правна уредба, която не допуска изплащане на наследниците на работника на финансово обезщетение за неизползвания от работника платен годишен отпуск — Задължение за съответстващо тълкуване на националното право — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 31, параграф 2 — Позоваване в рамките на спор между частноправни субекти)

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/2

      Решение на Съда (голям състав) от 6 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht — Германия) — Stadt Wuppertal/Maria Elisabeth Bauer (C-569/16), Volker Willmeroth, като собственик на TWI Technische Wartung und Instandsetzung Volker Willmeroth eK/Martina Broßonn (C-570/16)
      (Съединени дела C-569/16 и С-570/16) (1)

      ((Преюдициално запитване - Социална политика - Организация на работното време - Директива 2003/88/ЕО - Член 7 - Право на платен годишен отпуск - Прекратяване на трудово правоотношение поради смърт на работника - Национална правна уредба, която не допуска изплащане на наследниците на работника на финансово обезщетение за неизползвания от работника платен годишен отпуск - Задължение за съответстващо тълкуване на националното право - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 31, параграф 2 - Позоваване в рамките на спор между частноправни субекти))
      (2019/C 16/02)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesarbeitsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Stadt Wuppertal (C-569/16), Volker Willmeroth, като собственик на TWI Technische Wartung und Instandsetzung Volker Willmeroth eK (C-570/16)

         Ответници: Maria Elisabeth Bauer (C-569/16), Martina Broßonn (C-570/16)

         Диспозитив

                  1)

                  Член 7 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време и член 31, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство, при прилагането на която, когато трудовото правоотношение се прекратява поради смъртта на работника, правото на платен годишен отпуск, придобито въз основа на тези разпоредби и неизползвано от работника преди смъртта му, се погасява без възможност за посочения отпуск да възникне право на финансово обезщетение, което се наследява от наследниците на работника.

                  2)

                  При невъзможност национална правна уредба като разглежданата в главното производство да се тълкува така, че да се осигури съответствието ѝ с член 7 от Директива 2003/88 и член 31, параграф 2 от Хартата на основните права, националната юрисдикция, сезирана със спор между наследник на починал работник и бившия работодател на последния, трябва да не приложи посочената национална правна уредба и да гарантира, че работодателят ще предостави на посочения наследник финансово обезщетение за платения годишен отпуск, придобит въз основа на посочените разпоредби и неизползван от работника преди смъртта му. Това задължение за запитващата юрисдикция произтича от член 7 от Директива 2003/88 и член 31, параграф 2 от Хартата на основните права, когато спорът е между наследник и работодател, който е публичен орган, и от втората от тези разпоредби, когато спорът е между наследник и работодател, частноправен субект.

         (1)  ОВ C 53, 20.2.2017 г.


title: Дело C-592/17: Решение на Съда (девети състав) от 15 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Vestre Landsret — Дания) — Skatteministeriet/Baby Dan A/S (Преюдициално запитване — Обща митническа тарифа — Комбинирана номенклатура — Тарифно класиране — Позиции и подпозиции 4421, 7326, 7318 15 90, 7318 19 00 и 9403 90 10 — Специално разработен артикул за закрепване на предпазни прегради за деца — Дъмпинг — Валидност на Регламент (ЕО) № 91/2009 — Внос на някои скрепителни елементи от желязо или стомана с произход от Китай — Антидъмпингово споразумение на Световната търговска организация (СТО) — Регламент (ЕО) № 384/96 — Член 3, параграф 2 и член 4, параграф 1 — Дефиниране на „производство на Общността“)

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/24

      Решение на Съда (девети състав) от 15 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Vestre Landsret — Дания) — Skatteministeriet/Baby Dan A/S
      (Дело C-592/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Обща митническа тарифа - Комбинирана номенклатура - Тарифно класиране - Позиции и подпозиции 4421, 7326, 7318 15 90, 7318 19 00 и 9403 90 10 - Специално разработен артикул за закрепване на предпазни прегради за деца - Дъмпинг - Валидност на Регламент (ЕО) № 91/2009 - Внос на някои скрепителни елементи от желязо или стомана с произход от Китай - Антидъмпингово споразумение на Световната търговска организация (СТО) - Регламент (ЕО) № 384/96 - Член 3, параграф 2 и член 4, параграф 1 - Дефиниране на „производство на Общността“))
      (2019/C 16/30)
      Език на производството: датски

         Запитваща юрисдикция

      Vestre Landsret

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Skatteministeriet

         Ответник: Baby Dan A/S

         Диспозитив

                  1)

                  Комбинираната номенклатура в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, в редакцията му след приемането последователно на Регламент (ЕО) № 1214/2007 на Комисията от 20 септември 2007 г. и Регламент (ЕО) № 1031/2008 на Комисията от 19 септември 2008 г., трябва да се тълкува в смисъл, че артикул като разглеждания в главното производство, позволяващ подвижни предпазни прегради за деца да бъдат закрепвани към стени или каси на врати, не е част от тези прегради и трябва да се класира в подпозиция 7318 15 90 от Комбинираната номенклатура.

                  2)

                  При разглеждането на четвъртия преюдициален въпрос не се установяват обстоятелства, които могат да засегнат валидността на Регламент (ЕО) № 91/2009 на Съвета от 26 януари 2009 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои скрепителни елементи от желязо или стомана с произход от Китайската народна република.

         (1)  ОВ C 424, 11.12.2017 г.


title: Дело T-793/14: Решение на Общия съд от 15 ноември 2018 г. — Tempus Energy и Tempus Energy Technology/Комисия (Държавни помощи — Пазар за капацитет в Обединеното кралство — Схема за помощ — Член 108, параграфи 2 и 3 ДФЕС — Понятие за съмнения по смисъла на член 4, параграф 3 или 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999 — Насоки относно държавните помощи за опазване на околната среда и за енергетиката за периода 2014 — 2020 г. — Решение да не се повдигат възражения — Незапочване на официалната процедура по разследване — Процесуални права на заинтересованите страни)

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/35

      Решение на Общия съд от 15 ноември 2018 г. — Tempus Energy и Tempus Energy Technology/Комисия
      (Дело T-793/14) (1)

      ((Държавни помощи - Пазар за капацитет в Обединеното кралство - Схема за помощ - Член 108, параграфи 2 и 3 ДФЕС - Понятие за съмнения по смисъла на член 4, параграф 3 или 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999 - Насоки относно държавните помощи за опазване на околната среда и за енергетиката за периода 2014 — 2020 г. - Решение да не се повдигат възражения - Незапочване на официалната процедура по разследване - Процесуални права на заинтересованите страни))
      (2019/C 16/43)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Tempus Energy Ltd (Устър, Обединено кралство) и Tempus Energy Technology Ltd (Челтнам, Обединено кралство) (представители: първоначално J. Derenne, J. Blockx, C. Ziegler и M. Kinsella, впоследствие J. Derenne, J. Blockx и C. Ziegler, и накрая J. Derenne и C. Ziegler, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: É. Gippini Fournier, R. Sauer, K. Herrmann и P. Němečková)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: първоначално C. Brodie и L. Christie, подпомагани от G. Facenna, QC, впоследствие S. Simmons, M. Holt, C. Brodie и S. Brandon, подпомагани от G. Facenna, QC, впоследствие M. Holt, C. Brodie, S. Brandon и D. Robertson, подпомагани от G. Facenna, QC, и накрая S. Brandon)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C(2014) 5083 окончателен на Комисията от 23 юли 2014 година да не се повдигат възражения срещу схема за помощи, свързана с пазара за капацитет в Обединеното кралство, тъй като посочената схема е съвместима с вътрешния пазар съгласно член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС (държавна помощ 2014/N-2) (ОВ C 348, 2014 г., стр. 5).

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя Решение C(2014) 5083 окончателен на Комисията от 23 юли 2014 година да не се повдигат възражения срещу схема за помощи, свързана с пазара за капацитет в Обединеното кралство, тъй като посочената схема е съвместима с вътрешния пазар съгласно член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС (държавна помощ 2014/N-2).

                  2)

                  Осъжда Европейската комисия да заплати направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски на Tempus Energy Ltd и Tempus Energy Technology Ltd.

                  3)

                  Обединеното кралство понася направените от него съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 81, 9.3.2015 г.


title: Дело C-648/17: Решение на Съда (шести състав) от 15 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Augstākā tiesa — Латвия) — BTA Baltic Insurance Company AS, предишно наименование Balcia Insurance SE/Baltijas Apdrošināšanas Nams AS (Преюдициално запитване — Задължителна застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства — Директива 72/166/ЕИО — Член 3, параграф 1 — Понятие „използване на превозни средства“ — Произшествие с участието на два автомобила, паркирани в паркинг — Материална щета, причинена на превозно средство от пътник при отваряне на врата на съседно превозно средство)

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/25

      Решение на Съда (шести състав) от 15 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Augstākā tiesa — Латвия) — BTA Baltic Insurance Company AS, предишно наименование Balcia Insurance SE/Baltijas Apdrošināšanas Nams AS
      (Дело C-648/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Задължителна застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства - Директива 72/166/ЕИО - Член 3, параграф 1 - Понятие „използване на превозни средства“ - Произшествие с участието на два автомобила, паркирани в паркинг - Материална щета, причинена на превозно средство от пътник при отваряне на врата на съседно превозно средство))
      (2019/C 16/31)
      Език на производството: латвийски

         Запитваща юрисдикция

      Augstākā tiesa

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: BTA Baltic Insurance Company AS, предишно наименование Balcia Insurance SE

         Ответник: Baltijas Apdrošināšanas Nams AS

         Диспозитив

      Член 3, параграф 1 от Директива 72/166/ЕИО на Съвета от 24 април 1972 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за прилагане на задължението за сключване на такава застраховка трябва да се тълкува в смисъл, че попада в обхвата на понятието „използване на превозни средства“, съдържащо се в тази разпоредба, положение, при което пътник на паркирано на паркинг превозно средство при отваряне на вратата му удря и причинява щета на паркираното до него превозно средство.

         (1)  ОВ C 72, 26.2.2018 г.


title: Съединени дела C-622/16 P—C-624/16 P: Решение на Съда (голям състав) от 6 ноември 2018 г. — Scuola Elementare Maria Montessori Srl/Европейска комисия, Италианска република (C-622/16 P), Европейска комисия/Scuola Elementare Maria Montessori Srl, Италианска република (C-623/16 P), Европейска комисия/Pietro Ferracci, Италианска република (C-624/16 P) (Обжалване — Държавни помощи — Решение, с което се обявява за невъзможно възстановяването на несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ — Решение, с което се установява, че не е налице държавна помощ — Жалба за отмяна, подадена от конкуренти на получатели на държавни помощи — Допустимост — Подзаконов акт, който не включва мерки за изпълнение — Пряко засягане — Понятие „абсолютна невъзможност“ за възстановяване на държавна помощ, несъвместима с вътрешния пазар — Понятие „държавна помощ“ — Понятия „предприятие“ и „икономическа дейност“)

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/4

      Решение на Съда (голям състав) от 6 ноември 2018 г. — Scuola Elementare Maria Montessori Srl/Европейска комисия, Италианска република (C-622/16 P), Европейска комисия/Scuola Elementare Maria Montessori Srl, Италианска република (C-623/16 P), Европейска комисия/Pietro Ferracci, Италианска република (C-624/16 P)
      (Съединени дела C-622/16 P—C-624/16 P) (1)

      ((Обжалване - Държавни помощи - Решение, с което се обявява за невъзможно възстановяването на несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ - Решение, с което се установява, че не е налице държавна помощ - Жалба за отмяна, подадена от конкуренти на получатели на държавни помощи - Допустимост - Подзаконов акт, който не включва мерки за изпълнение - Пряко засягане - Понятие „абсолютна невъзможност“ за възстановяване на държавна помощ, несъвместима с вътрешния пазар - Понятие „държавна помощ“ - Понятия „предприятие“ и „икономическа дейност“))
      (2019/C 16/04)
      Език на производството: италиански

         Страни

      (C-622/16 P)

         Жалбоподател: Scuola Elementare Maria Montessori Srl (представители: E. Gambaro и F. Mazzocchi, avvocati)

         Други страни в производството: Европейска комисия (представители: D. Grespan, P. Stancanelli и F. Tomat), Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомагана от G. De Bellis и S. Fiorentino, avvocati dello Stato)
      (C-623/16 P)

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: D. Grespan, P. Stancanelli и F. Tomat)

         Други страни в производството: Scuola Elementare Maria Montessori Srl (представители: E. Gambaro и F. Mazzocchi, avvocati), Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомагана от G. De Bellis и S. Fiorentino, avvocati dello Stato)
      (C-624/16 P)

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: D. Grespan, P. Stancanelli и F. Tomat)

         Други страни в производството: Pietro Ferracci, Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомагана от G. De Bellis и S. Fiorentino, avvocati dello Stato)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз от 15 септември 2016 г., Scuola Elementare Maria Montessori/Комисия (T-220/13, непубликувано, EU:T:2016:484), в частта, в която отхвърля жалбата на Scuola Elementare Maria Montessori Srl за отмяна на Решение 2013/284/ЕС на Комисията от 19 декември 2012 година относно държавна помощ S.A. 20829 (C 26/2010, ex NN 43/2010 (ex CP 71/2006) Схема относно освобождаване от общински данък върху недвижимото имущество за имоти, използвани от нестопански субекти за специфични цели, приведена в действие от Италия, в частта, в която Европейската комисия решава, че не следва да разпорежда възстановяване на неправомерните помощи, предоставени чрез освобождаване от Imposta comunale sugli immobili (общински данък върху недвижимото имущество).

                  2)

                  Отхвърля жалбата по дело C-622/16 P в останалата ѝ част.

                  3)

                  Отменя Решение 2013/284 в частта, в която Европейската комисия решава, че не следва да разпорежда възстановяване на неправомерните помощи, предоставени чрез освобождаване от Imposta comunale sugli immobili (общински данък върху недвижимото имущество).

                  4)

                  Отхвърля жалбите по дела C-623/16 P и C-624/16 P.

                  5)

                  Scuola Elementare Maria Montessori Srl понася половината от съдебните си разноски по дело C-622/16 P, както и две трети от съдебните разноски на Европейската комисия и от собствените си съдебни разноски в производството по обжалване пред Общия съд на Европейския съюз по дело T-220/13.

                  6)

                  Европейската комисия понася една трета от съдебните си разноски в производството по обжалване пред Общия съд на Европейския съюз по дело T-220/13 и в производствата по обжалване по дела C-622/16 P—C-624/16 P, една трета от съдебните разноски на Scuola Elementare Maria Montessori Srl в производството по обжалване пред Общия съд на Европейския съюз по дело T-220/13 и една втора от съдебните разноски на Scuola Elementare Maria Montessori Srl в производствата по обжалване по дела C-622/16 P и C-623/16 P.

                  7)

                  Италианската република понася направените от нея съдебни разноски по дела C-622/16 P—C-624/16 P.

         (1)  ОВ C 38, 6.2.2017 г.


title: Дело C-534/18 P: Жалба, подадена на 15 август 2018 г. от Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 29 май 2018 г. по дело T-577/15 — Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez/EUIPO — Núcleo de comunicaciones y control, S.L.

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/27

      Жалба, подадена на 15 август 2018 г. от Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 29 май 2018 г. по дело T-577/15 — Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez/EUIPO — Núcleo de comunicaciones y control, S.L.
      (Дело C-534/18 P)
      (2019/C 16/34)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez (представител: M. Esteve Sanz, abogada)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  Да се отмени обжалваното решение, доколкото с него се отхвърля първото основание на жалбата до Общия съд и отчасти се отхвърля третото основание на тази жалба.

                  —

                  Да се уважат исканията, направени в първото основание на жалбата до Общия съд, и при условията на евентуалност, в третото основание на тази жалба.

                  —

                  Да се осъдят EUIPO и встъпилата страна да платят на жалбоподателя всички разноски, направени в производството пред Общия съд и в рамките на настоящата жалба.

         Основания и основни доводи

            Първото основание
          на жалбата, което се разделя на шест части, е насочено срещу мотивите на обжалваното съдебно решение, според които тъй като счита, че апелативният състав правилно не е приел допълнителното писмено изложение на основанията, представено в срок от жалбоподателя пред апелативния състав на EUIPO, Общият съд отхвърля първото основание на жалбата до него, свързано с нарушение на член 63, параграф 1, член 64, параграф 1 и член 76, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1) посредством решението на апелативния състав на EUIPO.
      В първата част на това основание се твърди наличието на нарушение на член 36 от Статута на Съда и на член 81 от Процедурния правилник на Общия съд поради неизпълнение на задължението за мотивиране, тъй като в обжалваното решение Общият съд не се е произнесъл по изложеното от жалбоподателя в съдебното заседание твърдение за недопустимост на доводите на EUIPO, представени в писмената ѝ защита.
      Във втората част се изтъква: (i) нарушение на член 36 от Статута на Съда и на член 81 от Процедурния правилник на Общия съд поради неизпълнение на задължението за служебно установяване на липсата на мотиви на обжалваното решение на апелативния състав относно причините, поради които последният не е взел предвид искането на жалбоподателя да разгледа отново доказателството за използване, представено пред отдела по отмяна. (ii) Нарушение на правото на защита на жалбоподателя, тъй като в обжалваното съдебно решение се приемат мотивите, изложени ex novo в писмената защита на EUIPO, вместо служебно да се установи липсата на мотиви на решението на апелативния състав. (iii) Изкривяване на фактите, тъй като в обжалваното съдебно решение се приема, че апелативният състав правилно не е приел изложението на жалбоподателя, макар апелативният състав да не е направил това.
      В третата част се твърди наличието на изкривяване на фактите, по-специално на твърденията, съдържащи се в изложенията на основанията на жалбата (първоначална и допълнителна), представени от жалбоподателя пред апелативния състав на EUIPO.
      В четвъртата част се твърди, че е налице нарушение на член 63, параграф 1, член 64, параграф 1 и член 76, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 207/2009, тъй като в обжалваното съдебно решение се прави погрешно тълкуване на тези членове, като се потвърждава, че апелативният състав на EUIPO не се произнася по искане на жалбоподателя, което е било обсъждано пред апелативния състав.
      В петата част се посочва нарушение на член 64 от Регламент (ЕО) № 207/2009, доколкото в обжалваното съдебно решение се счита, че когато пред апелативният състав не е бил специално поставен въпросът за реалното използване на по-ранната марка, този въпрос не представлява правен въпрос, който трябва да бъде разгледан непременно от апелативния състав, за да реши спора, с който е сезиран.
      В шестата част се изтъква нарушение на членове 64 и 60 от Регламент (ЕО) № 207/2009 и на правило 49, параграф 1 от Регламент № 2868/95 (2), тъй като в случая е приложена съдебната практика по тези две последни разпоредби, които уреждат допустимостта на жалбите до апелативния състав на EUIPO, докато в настоящия случай жалбата не е била обявена за недопустима от апелативния състав, и дори да е била обявена, това би нарушило посочените разпоредби, тъй като представените от жалбоподателя изложения не биха довели до недопустимост.

            Второто основание
          на жалбата е насочено срещу мотивите на обжалваното съдебно решение, с които отчасти се отхвърля третото основание на жалбата до Общия съд, свързано с нарушение на член 8 от Регламент (ЕО) № 207/2009 посредством решението на апелативния състав на EUIPO, и се разделя на две части.
      В първата част се посочва нарушение на член 36 от Статута на Съда и на член 81 от Процедурния правилник на Общия съд поради липсата на мотиви на обжалваното съдебно решение, тъй като Общият съд не е изложил мотиви относно значението, което е решил да придаде на съображенията на решенията на отдела по отмяна и на апелативния състав на EUIPO относно стоките, за които по-ранната марка следва да се счита за регистрирана. Изтъква се също така изопачаване на посочените съображения, тъй като признатото в обжалваното съдебно решение значение е в противоречие с преценката, направена в посочените решения, с твърденията на страните и със събраните в производството доказателства.
      Във втората част се твърди наличието на нарушение на член 8 от Регламент (ЕО) № 207/2009, доколкото в обжалваното съдебно решение за сходни се считат услугите от клас 42 на разглежданата спорна марка и стоките, за които се счита, че ползващата се с приоритет марка е била регистрирана.

         (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (OB L 78, 2009 г., стр. 1).

         (2)  Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността (OB L 303, 1995 г., стр. 1; Специално издание на български език, глава 17, том 1, стр. 189).


title: Дело C-342/17: Решение на Съда (трети състав) от 14 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto — Италия) — Memoria Srl, Antonia Dall'Antonia/Comune di Padova (Преюдициално запитване — Ограничения върху свободата на установяване — Компетентност на Съда — Допустимост на преюдициалното запитване — Изцяло вътрешно положение — Национална правна уредба, която забранява всякаква икономическа дейност, свързана със съхраняването на погребални урни — Проверка за пропорционалност — Съгласуваност на националната правна уредба)

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/18

      Решение на Съда (трети състав) от 14 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto — Италия) — Memoria Srl, Antonia Dall'Antonia/Comune di Padova
      (Дело C-342/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Ограничения върху свободата на установяване - Компетентност на Съда - Допустимост на преюдициалното запитване - Изцяло вътрешно положение - Национална правна уредба, която забранява всякаква икономическа дейност, свързана със съхраняването на погребални урни - Проверка за пропорционалност - Съгласуваност на националната правна уредба))
      (2019/C 16/21)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Memoria Srl, Antonia Dall'Antonia

         Ответник: Comune di Padova

         в присъствието на: Alessandra Calore

         Диспозитив

      Член 49 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която забранява, дори въпреки изричната воля на починалия, на лицето, което депозира погребална урна, да повери съхраняването ѝ на трета страна, която задължава това лице да съхранява урната в жилището си, освен ако не я повери на общинско гробище, и която освен това забранява всяка икономическа дейност, чийто макар и неизключителен предмет е съхраняването на погребални урни, независимо от основанието и срока.

         (1)  ОВ C 309, 18.9.2017 г.


title: Дело T-636/18: Иск, предявен на 23 октомври 2018 г. — Tokai erftcarbon/Комисия

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/48

      Иск, предявен на 23 октомври 2018 г. — Tokai erftcarbon/Комисия
      (Дело T-636/18)
      (2019/C 16/59)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: Tokai erftcarbon GmbH (Гревенбройх, Германия) (представители: K. Van Maldegem, M. Grunchard, R. Crespi и S. Saez Moreno, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Ищецът иска от Общия съд:

                  —

                  да обяви искът за допустим и основателен;

                  —

                  да присъди на ищеца обезщетение за нанесената му от ответника вреда;

                  —

                  да осъди ответника да заплати на ищеца обезщетение за понесената от последния вреда — като пряка последица от приемането на Регламент (ЕС) № 944/2013 на Комисията от 2 октомври 2013 година за изменение с цел адаптиране към научно-техническия прогрес на Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета относно класифицирането, етикетирането и опаковането на вещества и смеси (ОВ L 261, 2013 г., стр. 5), поради класифицирането на „смола, каменовъглен катран, високотемпературен“ като вещество с остра водна токсичност, категория 1 (H400), и с хронична водна токсичност, категория 1 (H410) — оценена в общ размер от 66 236,74 EUR или в друг размер, определен впоследствие от ищеца или Общия съд в хода на производството;

                  —

                  при условията на евентуалност, да постанови междинно решение, като задължи ответника да възстанови понесените загуби, и разпореди на страните да представят на Общия съд в разумен срок, считано от постановяването на това решение, остойностения размер на обезщетението, за който страните са се споразумели, или, ако споразумение не е постигнато, да разпореди на страните да представят в същия срок своите становища, подкрепени с подробни изчисления;

                  —

                  да разпореди на ответника да заплати компенсаторна лихва на ищеца съобразно лихвения процент за забава, считано от датата на понасяне на загубите (а именно от датата на влизане в сила на неправомерната класификация или от датата на настъпване на вредата);

                  —

                  да разпореди на ответника да заплати лихви за забава в размер на 8 % или в друг определен от Общия съд подходящ размер, които да бъдат начислени върху дължимата сума, считано от датата на постановяване на съдебното решение до действителното издължаване; и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски в производството.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на иска си ищецът излага едно основание като твърди, че ответникът му е нанесъл вреда с приемането и влизането в сила на Регламент (ЕС) № 944/2013 на Комисията (1), тъй като е класифицирал веществото „смола, каменовъглен катран, високотемпературен“ като вещество с остра водна токсичност, категория 1 (H400), и с хронична водна токсичност, категория 1 (H410). На 22 ноември 2017 г. Съдът отхвърлил жалбата на Европейската комисия срещу решението на Общия съд, с което Регламент № 944/2013 е отменен в частта, в която веществото „смола, каменовъглен катран, високотемпературен“ е класифицирано като вещество с остра водна токсичност, категория 1 (H400), и с хронична водна токсичност, категория 1 (H410), поради допусната явна грешка в преценката. Ищецът направил разноски, за да обжалва неправомерната класификация. Ответникът носел отговорност за тези разноски на основание членове 268 и 340 ДФЕС, тъй като поведението му е неправомерно и представлява достатъчно съществено нарушение на правото, причинената вреда е действителна и сигурна, и е налице пряка причинно-следствена връзка между поведението и нанесената вреда.

         (1)  Регламент (ЕС) № 944/2013 на Комисията от 2 октомври 2013 година за изменение с цел адаптиране към научно-техническия прогрес на Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета относно класифицирането, етикетирането и опаковането на вещества и смеси (ОВ L 261, 2013 г., стр. 5).


title: Дело C-18/17: Решение на Съда (трети състав) от 14 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — Danieli & C. Officine Meccaniche SpA, и др./Regionale Geschäftsstelle Leoben des Arbeitsmarktservice (Преюдициално запитване — Присъединяване на нови държави членки — Република Хърватия — Преходни мерки — Свободно предоставяне на услуги — Директива 96/71/ЕО — Командироване на работници — Командироване на хърватски граждани и граждани на трети държави в Австрия чрез предприятие, установено в Италия)

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/6

      Решение на Съда (трети състав) от 14 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — Danieli & C. Officine Meccaniche SpA, и др./Regionale Geschäftsstelle Leoben des Arbeitsmarktservice
      (Дело C-18/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Присъединяване на нови държави членки - Република Хърватия - Преходни мерки - Свободно предоставяне на услуги - Директива 96/71/ЕО - Командироване на работници - Командироване на хърватски граждани и граждани на трети държави в Австрия чрез предприятие, установено в Италия))
      (2019/C 16/06)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Danieli & C. Officine Meccaniche SpA, Dragan Panic, Ivan Arnautov, Jakov Mandic, Miroslav Brnjac, Nicolai Dorassevitch, Alen Mihovic

         Ответник: Regionale Geschäftsstelle Leoben des Arbeitsmarktservice

         Диспозитив

                  1)

                  Членове 56 ДФЕС и 57 ДФЕС и глава 2, точка 2 от приложение V към Акта относно условията за присъединяване на Република Хърватия и промените в Договора за Европейския съюз, Договора за функционирането на Европейския съюз и Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия трябва да се тълкуват в смисъл, че държава членка има право да ограничава посредством изискване за разрешение за работа командироването на хърватски работници, които са наети на работа от предприятие със седалище в Хърватия, когато тяхното командироване се извършва посредством предлагането им за наемане на работа — по смисъла на член 1, параграф 3, буква в) от Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги — на установено в друга държава членка предприятие с цел то да предоставя услуги в първата от посочените държави членки.

                  2)

                  Членове 56 ДФЕС и 57 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че държава членка няма право да изисква гражданите на трети държави, предложени за наемане на работа на установено в друга държава членка предприятие от също установено там друго предприятие с цел предоставянето на услуги в първата от посочените държава членки, да разполагат с разрешение за работа.

         (1)  ОВ C 144, 8.5.2017 г.


title: Дело C-568/18 P: Жалба, подадена на 11 септември 2018 г. от Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 11 юли 2018 г. по дело T-643/13, Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH/Европейска комисия

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/29

      Жалба, подадена на 11 септември 2018 г. от Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 11 юли 2018 г. по дело T-643/13, Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH/Европейска комисия
      (Дело C-568/18 P)
      (2019/C 16/36)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (представители: S. Altenschmidt, D. Jacob, Rechtsanwälte)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени решението на Общия съд от 11 юли 2018 г. по дело T-643/13,

                  —

                  да отмени решението на Комисията от 15 септември 2013 г. с референтен номер GestDem 2013/1504,

                  —

                  при условията на евентуалност да отмени решението на Общия съд и да върне делото на Общия съд за ново разглеждане.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква следните основания:

                  1.

                  Общият съд не е спазил изискванията на Регламент (ЕО) № 1367/2006 (1) за отказ на свободния достъп до информация за околната среда. Тълкувал е твърде широко с оглед на изискванията на Орхуската конвенция основанията за отказ по член 4, параграф 2, първи тире от Регламент (ЕО) № 1049/2001 (2) във връзка с член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1367/2006. Общият съд неправилно приел, че информацията относно въглеродната ефективност на дадена промишлена инсталация била чувствителна търговска информация.

                  2.

                  Общият съд пренебрегнал в нарушение на член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1367/2006 и член 4, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1049/2001 наличието на информация за околната среда относно емисиите.

                  3.

                  Общият съд не е разгледал по подходящ начин и изтъкнатия от жалбоподателя по-висш обществен интерес за достъп до въпросната информация за околната среда.

         (1)  Регламент на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността, ОВ L 264, 2006 г., стр. 13.

         (2)  Регламент на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията ОВ L 145, 2001 г., стр. 43.


title: Дело C-33/17: Решение на Съда (голям състав) от 13 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Bezirksgericht Bleiburg/Okrajno Sodišče Pliberk — Австрия) — Čepelnik d.o.o./Michael Vavti (Преюдициално запитване — Член 56 ДФЕС — Свободно предоставяне на услуги — Ограничения — Услуги в рамките на вътрешния пазар — Директива 2006/123/ЕО — Трудово право — Командироване на работници за извършване на строителни работи — Деклариране на работници — Съхраняване и превод на документи за трудово възнаграждение — Спиране на плащанията — Внасяне на гаранция от получателя на услуги — Обезпечаване на глоба, която евентуално може да бъде наложена на доставчика на услуги)

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/7

      Решение на Съда (голям състав) от 13 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Bezirksgericht Bleiburg/Okrajno Sodišče Pliberk — Австрия) — Čepelnik d.o.o./Michael Vavti
      (Дело C-33/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Член 56 ДФЕС - Свободно предоставяне на услуги - Ограничения - Услуги в рамките на вътрешния пазар - Директива 2006/123/ЕО - Трудово право - Командироване на работници за извършване на строителни работи - Деклариране на работници - Съхраняване и превод на документи за трудово възнаграждение - Спиране на плащанията - Внасяне на гаранция от получателя на услуги - Обезпечаване на глоба, която евентуално може да бъде наложена на доставчика на услуги))
      (2019/C 16/07)
      Езици на производството: немски и словенски

         Запитваща юрисдикция

      Bezirksgericht Bleiburg/Okrajno Sodišče Pliberk

         Страни в главното производство

         Ищец: Čepelnik d.o.o.

         Ответник: Michael Vavti

         Диспозитив

      Член 56 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка като разглежданата в главното производство, съгласно която компетентните органи могат да разпоредят на възложител, установен в тази държава членка, да спре плащанията към своя съдоговорител, установен в друга държава членка, и дори да внесе гаранция в размер на дължимия остатък от цената на възложената работа, за да обезпечи плащането на евентуалната глоба, която може да бъде наложена на този съдоговорител в случай на установено нарушение на трудовото право на първата държава членка.

         (1)  ОВ C 86, 20.3.2017 г.


title: Дело C-93/17: Решение на Съда (първи състав) от 14 ноември 2018 г. — Европейска комисия/Република Гърция (Неизпълнение на задължения от държава членка — Държавни помощи — Помощи, обявени за незаконни и несъвместими с вътрешния пазар — Задължение за възстановяване — Решение на Съда, установяващо неизпълнението на задължение — Предприятие, което извършва едновременно гражданска и военна дейност — Неизпълнение — Основни интереси на сигурността на държава членка — Член 346, параграф 1, буква б) ДФЕС — Финансови санкции — Периодична имуществена санкция — Еднократно платима сума — Платежоспособност — Фактор „n“ — Фактори, които са в основата на оценката на платежоспособността — Брутен вътрешен продукт — Пропорционална тежест на гласовете на държавата членка в Съвета на Европейския съюз — Ново правило за гласуване в Съвета)

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/8

      Решение на Съда (първи състав) от 14 ноември 2018 г. — Европейска комисия/Република Гърция
      (Дело C-93/17) (1)

      ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Държавни помощи - Помощи, обявени за незаконни и несъвместими с вътрешния пазар - Задължение за възстановяване - Решение на Съда, установяващо неизпълнението на задължение - Предприятие, което извършва едновременно гражданска и военна дейност - Неизпълнение - Основни интереси на сигурността на държава членка - Член 346, параграф 1, буква б) ДФЕС - Финансови санкции - Периодична имуществена санкция - Еднократно платима сума - Платежоспособност - Фактор „n“ - Фактори, които са в основата на оценката на платежоспособността - Брутен вътрешен продукт - Пропорционална тежест на гласовете на държавата членка в Съвета на Европейския съюз - Ново правило за гласуване в Съвета))
      (2019/C 16/09)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: A. Bouchagiar и B. Stromsky)

         Ответник: Република Гърция (представители: K. Boskovits и A. Samoni-Rantou)

         Диспозитив

                  1)

                  Като не е приела към датата, на която е изтекъл срокът, определен в официалното уведомително писмо, издадено на 27 ноември 2014 г. от Европейската комисия, всички мерки за изпълнение на решение от 28 юни 2012 г., Комисия/Гърция (C-485/10, непубликувано, EU:C:2012:395), Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 260, параграф 1 ДФЕС.

                  2)

                  Осъжда Република Гърция да заплаща на Европейската комисия периодична имуществена санкция в размер на 7 294 000 EUR за всеки шестмесечен период, считано от постановяването на настоящото решение до датата на изпълнението на решение от 28 юни 2012 г., Комисия/Гърция (C-485/10, непубликувано, EU:C:2012:395).

                  3)

                  Осъжда Република Гърция да заплати на Европейската комисия еднократна сума в размер на 10 000 000 EUR.

                  4)

                  Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 129, 24.4.2017 г.


title: Дело T-645/18: Иск, предявен на 23 октомври 2018 г. — Bilbaína de Alquitranes/Комисия

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/53

      Иск, предявен на 23 октомври 2018 г. — Bilbaína de Alquitranes/Комисия
      (Дело T-645/18)
      (2019/C 16/64)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: Bilbaína de Alquitranes, SA (Лучана-Баракалдо, Виская, Испания, Испания) (представители: K. Van Maldegem, M. Grunchard, R. Crespi и S. Saez Moreno, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на ищеца

      Ищецът иска от Общия съд:

                  —

                  да обяви иска за допустим и основателен;

                  —

                  да присъди на ищеца обезщетение за нанесената му от ответника вреда;

                  —

                  да осъди ответника да заплати на ищеца обезщетение за понесената от последния вреда — като пряка последица от приемането на Регламент (ЕС) № 944/2013 на Комисията от 2 октомври 2013 година за изменение с цел адаптиране към научно-техническия прогрес на Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета относно класифицирането, етикетирането и опаковането на вещества и смеси (ОВ L 261, 2013 г., стр. 5), поради класифицирането на „смола, каменовъглен катран, високотемпературен“ като вещество с остра водна токсичност, категория 1 (H400), и с хронична водна токсичност, категория 1 (H410) — оценена в общ размер от 488 871,30 EUR или в друг размер, определен впоследствие от ищеца или Общия съд в хода на производството;

                  —

                  при условията на евентуалност, да постанови междинно решение, като задължи ответника да възстанови понесените загуби, и разпореди на страните да представят на Общия съд в разумен срок, считано от постановяването на това решение, остойностения размер на обезщетението, за който страните са се споразумели, или, ако споразумение не е постигнато, да разпореди на страните да представят на Общия съд в същия срок своите становища, подкрепени с подробни изчисления;

                  —

                  да разпореди на ответника да заплати компенсаторна лихва на ищеца съобразно лихвения процент за забава, считано от датата на понасяне на загубите (а именно от датата на влизане в сила на неправомерната класификация или от датата на настъпване на вредата);

                  —

                  да разпореди на ответника да заплати лихви за забава в размер на 8 % или в друг определен от Общия съд подходящ размер, които да бъдат начислени върху дължимата сума, считано от датата на постановяване на съдебното решение на Общия съд до действителното издължаване; и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски в производството.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на иска си ищецът излага едно основание като твърди, че ответникът му е нанесъл вреда с приемането и влизането в сила на Регламент (ЕС) № 944/2013 на Комисията (1), тъй като е класифицирал веществото „смола, каменовъглен катран, високотемпературен“ като вещество с остра водна токсичност, категория 1 (H400), и с хронична водна токсичност, категория 1 (H410). На 22 ноември 2017 г. Съдът отхвърлил жалбата на Европейската комисия срещу решението на Общия съд, с което Регламент № 944/2013 е отменен в частта, в която веществото „смола, каменовъглен катран, високотемпературен“ е класифицирано като вещество с остра водна токсичност, категория 1 (H400), и с хронична водна токсичност, категория 1 (H410), поради допусната явна грешка в преценката. Ищецът направил разноски, за да обжалва неправомерната класификация. Ответникът носел отговорност за тези разноски на основание членове 268 и 340 ДФЕС, тъй като поведението му е неправомерно и представлява достатъчно съществено нарушение на правото, причинената вреда е действителна и сигурна, и е налице пряка причинно-следствена връзка между поведението и нанесената вреда.

         (1)  Регламент (ЕС) № 944/2013 на Комисията от 2 октомври 2013 година за изменение с цел адаптиране към научно-техническия прогрес на Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета относно класифицирането, етикетирането и опаковането на вещества и смеси (ОВ L 261, 2013 г., стр. 5).


title: Дело T-486/17: Решение на Общия съд от 14 ноември 2018 г. — Foodterapia/EUIPO — Sperlari (DIETOX) (Марка на Европейския съюз — Процедура по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „DIETOX“ — По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „Dietor“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (EС) 2017/1001)

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/43

      Решение на Общия съд от 14 ноември 2018 г. — Foodterapia/EUIPO — Sperlari (DIETOX)
      (Дело T-486/17) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „DIETOX“ - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „Dietor“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (EС) 2017/1001))
      (2019/C 16/52)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Foodterapia, SL (Барселона, Испания) (представители: J. C. Erdozain López, J. Galán López и H. Téllez Robledo, avocats)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Folliard-Monguiral)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Sperlari Srl, по-рано Cloetta Italia Srl (Кремона, Италия) (представители: P. Pozzi и G. Ghisletti, avocats)

         Предмет

      Жалба срещу решение на пети апелативен състав на EUIPO от 12 май 2017 г. (преписка R 1611/2016-5), постановено в производство по възражение между Cloetta Italia и Foodterapia

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Foodterapia, SL да понесе собствените си съдебни разноски, както и разноските, направени от Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) и от Sperlari Srl, включително необходимите разходи, направени от праводателя на Sperlari Srl в производството пред апелативния състав на EUIPO.

         (1)  ОВ C 318, 25.9.2017 г.


title: Дело C-484/17: Решение на Съда (трети състав) от 7 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — K/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (Преюдициално запитване — Директива 2003/86/ЕО — Право на събиране на семейството — Член 15 — Отказ за предоставяне на самостоятелно разрешение за пребиваване — Национална правна уредба, предвиждаща задължение за успешно полагане на изпит за проверка на интегрирането в обществото)

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/22

      Решение на Съда (трети състав) от 7 ноември 2018 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — K/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Дело C-484/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Директива 2003/86/ЕО - Право на събиране на семейството - Член 15 - Отказ за предоставяне на самостоятелно разрешение за пребиваване - Национална правна уредба, предвиждаща задължение за успешно полагане на изпит за проверка на интегрирането в обществото))
      (2019/C 16/26)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Raad van State

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: K

         Ответник: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Диспозитив

      Член 15, параграфи 1 и 4 от Директива 2003/86/ЕО на Съвета от 22 септември 2003 година относно правото на събиране на семейството допуска национална правна уредба, която позволява да се отхвърли заявление за самостоятелно разрешение за пребиваване, подадено от гражданин на трета страна, който е пребивавал повече от пет години на територията на държава членка на основание събиране на семейството, тъй като той не е доказал, че е положил успешно изпит по интегриране в обществото — относно познанията му по езика и за обществото на съответната държава членка, доколкото конкретните условия на задължението за успешно полагане на този изпит не надхвърлят необходимо за постигането на целта за улесняване на интегрирането на гражданите на трети страни, което следва да бъде проверено от запитващата юрисдикция.

         (1)  ОВ C 374, 6.11.2017 г.


title: Дело C-171/17: Решение на Съда (четвърти състав) от 7 ноември 2018 г. — Европейска комисия/Унгария (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2006/123/ЕО — Членове от 15 до 17 — Член 49 ДФЕС — Свобода на установяване — Член 56 ДФЕС — Свободно предоставяне на услуги — Националната система за мобилни плащания — Монопол)

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/9

      Решение на Съда (четвърти състав) от 7 ноември 2018 г. — Европейска комисия/Унгария
      (Дело C-171/17) (1)

      ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2006/123/ЕО - Членове от 15 до 17 - Член 49 ДФЕС - Свобода на установяване - Член 56 ДФЕС - Свободно предоставяне на услуги - Националната система за мобилни плащания - Монопол))
      (2019/C 16/10)
      Език на производството: унгарски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: V. Bottka и H. Tserepa-Lacombe)

         Ответник: Унгария (представители: M.Z. Fehér и G. Koós)

         Диспозитив

                  1)

                  Като е въвела и оставила в сила национална система за мобилни плащания, уредена с nemzeti mobil fizetési rendszerről szóló 2011. évi CC. Törvény (Закон № СС от 2011 г. относно националната система за мобилни плащания) и 356/2012. (XII. 13.) Korm. rendelet a nemzeti mobil fizetési rendszerről szóló törvény végrehajtásáról (Постановление № 356/2012 на правителството за изпълнение на закона относно националната система за мобилни плащания), Унгария не е изпълнила задълженията си по член 15, параграф 2, буква г) от Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар и член 56 ДФЕС.

                  2)

                  Отхвърля иска в останалата му част.

                  3)

                  Европейската комисия и Унгария понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 231, 17.7.2017 г.


title: Дело T-140/18: Решение на Общия съд от 15 ноември 2018 г. — LMP Lichttechnik/EUIPO (LITECRAFT) (Марка на Европейския съюз — Заявка за регистрация като марка на Европейския съюз на словната марка „LITECRAFT“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1,буква в) от Регламент (EС) 2017/1001)

text:
               14.1.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/44

      Решение на Общия съд от 15 ноември 2018 г. — LMP Lichttechnik/EUIPO (LITECRAFT)
      (Дело T-140/18) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Заявка за регистрация като марка на Европейския съюз на словната марка „LITECRAFT“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1,буква в) от Регламент (EС) 2017/1001))
      (2019/C 16/54)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: LMP Lichttechnik Vertriebs GmbH (Ибенбюрен, Германия) (представител: R. Plegge, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: W. Schramek и D. Hanf)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 8 януари 2018 г. (преписка R 699/2017-2) относно заявката за регистрация на словния знак „LITECRAFT“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда LMP Lichttechnik Vertriebs GmbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 161, 7.5.2018 г.