title: Дело C-575/15 P: Жалба, подадена на 9 ноември 2015 г. от Industria de Diseño Textil, S.A. (Inditex) срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 9 септември 2015 г. по дело T-584/14 — INDITEX/СХВП (Служба за хармонизация във вътрешния пазар) (марки, дизайни и модели) — ANSELL (ZARA)

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/27

         Жалба, подадена на 9 ноември 2015 г. от Industria de Diseño Textil, S.A. (Inditex) срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 9 септември 2015 г. по дело T-584/14 — INDITEX/СХВП (Служба за хармонизация във вътрешния пазар) (марки, дизайни и модели) — ANSELL (ZARA)
   (Дело C-575/15 P)
   (2016/C 038/40)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Industria de Diseño Textil, S.A. (Inditex) (представител: C. Duch Fonoll, abogada)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на Общия съд на Европейския съюз, с което се отхвърля жалбата на Inditex S.A. срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 19 май 2014 г. (преписка R 1118/2013-2) и вследствие на това да се отмени обжалваното решение, както и предходното решение на отдела по споровете на СХВП от 30 април 2013 г., с което се уважава искането за отмяна на регистрацията на марката на Общността „ZARA“ № 112.755 за услугите, обхванати от клас 39;

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

               1.

               С настоящата жалба в рамките на шест касационни основания се оспорват правните изводи, направени в точки 32 — 37 от обжалваното решение.

               2.

               В рамките на първото основание се твърди, че Общият съд е нарушил член 65, параграф 3 от Регламент № 207/2009 (1), доколкото в точка 37 от обжалваното решение е превишил границите на жалбата, с която е сезиран, като е поставил под съмнение самото използване на марката „ZARA“ №. 112755 за услугите от клас 39, а този въпрос не бил оспорван и не бил предмет на жалбата.

               3.

               Предметът на жалбата до апелативния състав се свежда до това да се реши дали използването от Inditex на марката „ZARA“ за услугите за превоз и дистрибуция на продуктите, предоставяни от това дружество на неговите франчайзополучатели, може да се разглежда като публично използване, за разлика от частното използване в рамките на самото предприятие, и следователно, дали може да се счита за ефективно използване на марката. При все това наличието на подобно използване на марката „ZARA“ за услугите за превоз и дистрибуция, предоставяни от притежателя на марката, бил неоспорван факт, който не е бил предмет на обсъждане по административен ред.

               4.

               С второто касационно основание Inditex твърди, че в точки 32 и 33 от обжалваното решение Общият съд е допуснал грешка при прилагане на член 51, параграф 1, буква a) от Регламент № 207/2009 като е сбъркал понятието за „търговска интеграция“, характерно за франчайзополучателя, който се интегрира в търговската система на франчайзодателя, с понятието за „икономическа интеграция“ или „стопанска единица“ в смисъла на степен на икономическа независимост.

               5.

               Общият съд е приел в точка 33 от обжалваното решение, че фактът, че франчайзополучателите на Inditex следват модел на търговия, който е част от търговския метод на франчайзодателят, означава, че те загубват своето качество на независими стопански единици, тоест на трети лица извън вътрешната организация на франчайзодателя. Тази преценка не е правилна, доколкото противоречи на правото.

               6.

               В рамките на третото касационно основание се твърди, че в точка 33 от обжалваното решение Общият съд е изопачал смисъла на клетвената декларация от 7 май 2012 г. на Antonio Abril (приложение 4 към жалбата), като е предал частично действително направените от последния изявления, което е накарало Общият съд да даде неправилно тълкуване на посочения документ и е имало отражение върху неговия извод, че използването на марката „ZARA“ има публичен характер.

               7.

               Като четвърто основание се изтъква грешката на Общия съд при прилагането на член 51, параграф 1, буква a) от Регламент № 207/2009, доколкото в точка 35 от обжалваното решение той е нарушил правилата, според които при преценката на реалния характер на използването на марката трябва да се вземат предвид всички факти и обстоятелства, подходящи за определяне на реалността на нейната търговска експлоатация. По-конкретно жалбоподателят твърди, че Общият съд е приел, че Inditex не присъства на пазара на услугите за превоз на стоките с неговата марка „ZARA“, тъй като тази компания нямала търговския обем, характерен за предоставянето на услугите по клас 39.

               8.

               Общият съд счита, че Inditex не предлага услуги за превоз на стоки на трети лица извън неговата стопанска единица, доколкото то е предприятие, занимаващо се с изработката и продажбата на модни стоки, а не професионален превозвач. Според жалбоподателя този извод на Общия съд е неправилен и в разрез с правото и съдебната практика на Съюза, както те са посочени в съответното основание.

               9.

               Като пето основание Inditex сочи, че в точка 35 от обжалваното решение Общият съд е изопачил смисъла на клетвената декларация от 7 май 2012 г. на Antonio Abril, като е тълкувал цифровите данни в точка 18 от декларацията като отразяващи реалната търговска експлоатация на спорната марка що се отнася до търговията с продуктите, докато на практика сумите, които са посочени в този документ, са единствено получените от Inditex от страна на неговите франчайзополучатели за услугите за превоз, които това предприятие е предоставило на последните.

               10.

               Накрая, като шесто основание се изтъква грешка при прилагане на правото, произтичаща от нарушението на член 51, параграф 1 буква a) от Регламент № 207/2009, във връзка с правило 22 от Регламент № 2868/1995 (2), доколкото в точка 36 от обжалваното решение Общият съд е поискал от Inditex да представи probatio diabólica, сочейки, че не са му представени доказателства относно търговския оборот, доколкото не са му представени фактури, въпреки че Общият съд е знаел за невъзможността на Inditex да представи подобни фактури, тъй като става въпрос за несъществуващи документи, поради причините, посочени в съответното основание от жалбата.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (кодифицирана версия) (OB L 78, 24.3.2009 г., стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността (OB L 303, 15.12.1995 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189).


title: Дело C-95/15 P: Решение на Съда (пети състав) от 16 февруари 2017 г. — H&R ChemPharm GmbH/Европейска комисия (Обжалване — Конкуренция — Картели — Европейски пазар на парафиновите восъци и германски пазар на суровия парафин — Определяне на цените и подялба на пазарите — Задължение за мотивиране — Доказване на нарушението — Изопачаване на доказателства — Регламент (ЕО) №°1/2003 — Член 23, параграф 3 — Изчисляване на размера на глобата — Насоки относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г. — Принцип на пропорционалност)

text:
               10.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/5

         Решение на Съда (пети състав) от 16 февруари 2017 г. — H&R ChemPharm GmbH/Европейска комисия
   (Дело C-95/15 P) (1)

   ((Обжалване - Конкуренция - Картели - Европейски пазар на парафиновите восъци и германски пазар на суровия парафин - Определяне на цените и подялба на пазарите - Задължение за мотивиране - Доказване на нарушението - Изопачаване на доказателства - Регламент (ЕО) №o1/2003 - Член 23, параграф 3 - Изчисляване на размера на глобата - Насоки относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г. - Принцип на пропорционалност))
   (2017/C 112/07)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: H&R ChemPharm GmbH (представители: M. Klusmann, Rechtsanwalt, S. Thomas, Professor)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: R. Sauer, C. Vollrath и L. Wildpanner, подпомагани от A. Böhlke, Rechtsanwalt)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда H&R ChemPharm GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 138, 27.4.2015 г.


title: Дело C-205/14: Иск, предявен на 24 април 2014 г.  — Европейска комисия/Португалска република

text:
               7.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 212/18

         Иск, предявен на 24 април 2014 г. — Европейска комисия/Португалска република
   (Дело C-205/14)
   2014/C 212/20
   Език на производството: португалски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: P. Guerra и Andrade и F. Wilman)

      Ответник: Португалска република

      Искания на ищеца

               —

               да обяви, че като не е гарантирала функционалната и финансовата независимост на органа, координиращ слотовете, Португалската република не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 4, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕИО) № 95/93 (1),

               —

               да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Органа, координиращ слотовете в Португалия, е ANA, частно търговско дружество за управление на летищата, и по тази причина не отговаря на изискванията за независимост, предвидени в Регламент (ЕИО) № 95/93.
   Тъй като Отделът за национална координация на слотовете е част от ANA и зависи изключително от ANA, не е налице функционална, нито финансова независимост, които се изискват от Съюза.

      (1)  Регламент (ЕИО) № 95/93 на Съвета от 18 януари 1993 година относно общите правила за разпределяне на слотовете на летищата в Общността (ОВ, L 14, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 2, стр. 204).


title: Дело C-480/12: Решение на Съда (първи състав) от 15 май 2014 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Minister van Financiën/X BV (Митнически кодекс на Общността — Приложно поле на член 203 и член 204, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕИО) № 2913/92 — Режим на външен транзит — Възникване на митническо задължение поради неизпълнение на задължение — Късно представяне на стоките в получаващото митническо учреждение — Шеста директива ДДС — Член 10, параграф 3 — Връзка между възникването на митническото задължение и задължението за ДДС — Понятие за облагаеми сделки)

text:
               7.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 212/6

         Решение на Съда (първи състав) от 15 май 2014 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Minister van Financiën/X BV
   (Дело C-480/12) (1)

   ((Митнически кодекс на Общността - Приложно поле на член 203 и член 204, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕИО) № 2913/92 - Режим на външен транзит - Възникване на митническо задължение поради неизпълнение на задължение - Късно представяне на стоките в получаващото митническо учреждение - Шеста директива ДДС - Член 10, параграф 3 - Връзка между възникването на митническото задължение и задължението за ДДС - Понятие за облагаеми сделки))
   2014/C 212/06
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Minister van Financiën

      Ответник: X BV

      Предмет

   Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия — Тълкуване на членове 203 и 204 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58), на член 356, параграф 1 и член 859, точка 2, буква в) от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 253, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3) и на член 7 от Шеста Директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Превишаване на крайния срок, определен от отправното митническо учреждение за представяне на стоките в получаващото митническо учреждение, в който случай вносно митническо задължение възниква при определени условия, а не автоматично — Обща система на данъка върху добавената стойност — Облагаеми сделки — Понятие за внос

      Диспозитив

               1)

               Членове 203 и 204 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) № 648/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 13 април 2005 година, във връзка с член 859, точка 2, буква в) от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент № 2913/92, изменен с Регламент (ЕО) № 444/2002 на Комисията от 11 март 2002 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че самото превишаване на срока за представяне на стоките, определен съгласно член 356, параграф 1 от Регламент № 2454/93, изменен с Регламент № 444/2002, води не до възникване на митническо задължение поради отклонение на съответните стоки от митнически надзор по смисъла на член 203 от Регламент № 2913/92, изменен с Регламент № 648/2005, а до възникване на митническо задължение на основание член 204 от този регламент и че за да възникне митническо задължение по силата на този член 204, не е нужно заинтересованите лица да предоставят на митническите органи информация за причините, поради които е превишен срокът, определен съгласно член 356, параграф 1 от Регламент № 2454/93, изменен с Регламент № 444/2002, или за местонахождението на стоките в периода между датата, на която е изтекъл този срок, и датата на действителното представяне на тези стоки в получаващото митническо учреждение.

               2)

               Член 7, параграф 3, първа алинея от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 2004/66/ЕО на Съвета от 26 април 2004 година, трябва да се тълкува в смисъл, че данъкът върху добавената стойност се дължи, когато съответните стоки са излезли от обхвата на предвидените в този член митнически режими, дори и да е възникнало митническо задължение единствено на основание член 204 от Регламент № 2913/92, изменен с Регламент № 648/2005.

      (1)  ОВ C 26, 26.1.2013 г.


title: Дело C-473/10: Иск, предявен на 29 септември 2010 г. — Европейска комисия/Република Унгария

text:
               4.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/19

         Иск, предявен на 29 септември 2010 г. — Европейска комисия/Република Унгария
   (Дело C-473/10)
   ()
   2010/C 328/36
   Език на производството: унгарски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представител: H. Støvlbæk и B. D. Simon)

      Ответник: Република Унгария

      Искания на ищеца

               1.

               да се установи, че Република Унгария:

                           —

                           не е изпълнила задълженията си по член 6, параграф 3 и по приложение II към Директива 91/440/ЕИО (1) изменена, както и по член 14, параграф 2 от Директива 2001/14/ЕО (2) като не е осигурила независимостта на разпределянето на маршрути по отношение на железопътните предприятия,

                           —

                           не е изпълнила задълженията си по член 6, параграф 3 и по приложение II към Директива 91/440/ЕИО изменена, както и на член 4, параграф 2 от Директива 2001/14/ЕО като не е осигурила независимостта на разпределянето на таксуването по отношение на железопътните предприятия,

                           —

                           не е изпълнила задълженията си по член 6, параграф 1 от Директива 2001/14/ЕО като не е осигурила финансовия баланс на управителите на инфраструктура,

                           —

                           не е изпълнила задълженията си по член 6, параграф 2 от Директива 2001/14/ЕО като не е осигурила стимули за намаляването на разходите за предоставяне на инфраструктура, както и на равнището на таксите за достъп,

                           —

                           не е изпълнила задълженията си по член 7, параграф 3 от Директива 2001/14/ЕО като не е осигурила таксите за минималния пакет достъп и релсов достъп до обслужващите съоръжения да се определят от размера на разходите, произтекли директно вследствие на извършването на влаковата услуга,

                           —

                           не е изпълнила задълженията си по член 11 от Директива 2001/14/ЕО като не е приела схема за насърчаване на железопътните предприятия и на управителите на инфраструктурата да минимизират прекъсванията и да подобрят работата на мрежата.

               2.

               да се осъди Република Унгария да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Директиви 91/440/ЕИО и 2001/14/ЕО имат за цел да осигурят на железопътните предприятия справедлив и недискриминационен достъп до железопътната инфраструктура. За да постигнат тази цел, посочените по-горе директиви предвиждат, че органът, извършващ услуги за железопътен транспорт, не може да взема решение във връзка с определянето на влаковите маршрути и че органът по разпределяне трябва да извършва разпределянето на капацитета по независим начин. Ако железопътното предприятие е натоварено с управлението на движението, това безспорно би довело до конкурентно предимство, тъй като за да се извършват задачите във връзка с управлението на движението, то трябва да разполага с детайлна информация за предоставените от железопътните предприятия услуги, за размера им и за разписанието им.
   Настоящият иск е обоснован, между другото, с факта, че в Унгария — в нарушение на разпоредбите от посочените по-горе директиви — управлението на движението се осигурява от органи, които предоставят услуги за железопътен транспорт.
   Управлението на движението не може да се квалифицира като дейност по опериране на инфраструктурата, която не включва определяне на влакови маршрути или разпределяне на капацитет, тъй като който извършва управлението на движението по необходимост участва в процеса на вземане не решение във връзка с определянето на влаковите маршрути и разпределянето на капацитета. От една страна, управителят на движението трябва да е в течение на решенията за разпределяне на капацитета, за да може да управлява движението, а от друга страна, в случай на прекъсване на движението, трябва да вземе необходимите мерки за възстановяване на движението по разписание, което по необходимост води до преразпределяне на наличните влакови маршрути или на капацитета на мрежата.
   Фактът, че в Унгария железопътните предприятия са тези, които издават подробните фактури за таксите за използване на железопътната инфраструктура, нарушава принципа на независимост на управлението на движението. Тъй като подробните фактури препращат по необходимост и към използваните от железопътните предприятия услуги, както и към техните размер и разписание, те предоставят на железопътните предприятия, които ги издават, конкурентно предимство.
   Освен нарушението на задълженията в областта на независимостта на определянето на влаковите маршрути, Република Унгария не е изпълнила задълженията си по Директиви 91/440/ЕИО и 2001/14/ЕО, доколкото:

               —

               не е определила условията, които осигуряват финансовия баланс на управителите на инфраструктура,

               —

               не е взела мерките, които задължават управителите на инфраструктура да намалят таксите за достъп до мрежата и разходите за управление,

               —

               не е взела мерки за изпълнение, които осигуряват прилагането на принципа за преките разходи при определянето на таксите за достъп до обслужващите съоръжения и накрая

               —

               не е приела схема, която насърчава железопътните предприятия и управителите на инфраструктурата да минимизират прекъсванията и да подобрят работата на мрежата.

      (1)  Директива на Съвета от 29 юли 1991 година относно развитието на железниците в Общността (ОВ L 237, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 2, стр. 86).

      (2)  Директива 2001/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 година за разпределяне капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътна инфраструктура и за сертифициране за безопасност (ОВ L 75, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр. 66).


title: Дело C-252/05: Решение на Съда (втори състав) от 10 май 2007 г. (искане за преюдициално заключение от High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Обединено кралство) — Thames Water Utilities Ltd, Regina/South East London Division, Bromley Magistrates' Court (Отпадъци — Директиви 75/442/ЕИО, 91/156/ЕИО и 91/271/ЕИО — Отпадъчни води, изпускани от канализационната мрежа — Квалификация — Приложно поле на Директиви 75/442/ЕИО и 91/271/ЕИО)

text:
               23.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 140/3

         Решение на Съда (втори състав) от 10 май 2007 г. (искане за преюдициално заключение от High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Обединено кралство) — Thames Water Utilities Ltd, Regina/South East London Division, Bromley Magistrates' Court
   (Дело C-252/05) (1)

   (Отпадъци - Директиви 75/442/ЕИО, 91/156/ЕИО и 91/271/ЕИО - Отпадъчни води, изпускани от канализационната мрежа - Квалификация - Приложно поле на Директиви 75/442/ЕИО и 91/271/ЕИО)
   (2007/C 140/04)
   Език на производството: английски
   Препращаща юрисдикция
   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
   Страни в главното производство

      Ищец: Thames Water Utilities Ltd, Regina

      Ответник: South East London Division, Bromley Magistrates' Court

      В присъствието на: Environment Agency
   Предмет
   Искане за преюдициално заключение — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Тълкуване на Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води (ОВ L 135, стр. 40) и на Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 година относно отпадъците (ОВ L 194, стр. 39), съответно изменена с Директива 91/156/ЕИО на Съвета от 18 март 1991 година (ОВ L 78, стр. 32), — Понятие за отпадъци — Емисия, причинена от течове в мрежа от канализационната система.
   Диспозитив

               1)

               Отпадъчните води, изпускани от пречиствателна мрежа за отпадъчни води, стопанисвана от държавно предприятие за пречистване на отпадъчни води в приложение на Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води и на приетото законодателство за нейното транспониране, съставляват отпадъци по смисъла на Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 година относно отпадъците, съответно изменена от Директива 91/156/ЕИО на Съвета от 18 март 1991 година.

               2)

               Директива 91/271 не съставлява „друго законодателство“ по смисъла на член 2, параграф 1, буква б) от Директива 75/442, съответно изменена от Директива 91/156. Препращащата юрисдикция следва да провери, съгласно критериите, установени от настоящото решение, дали националното законодателство може да се разглежда като представляващо „друго законодателство“ по смисъла на посочената разпоредба. Това е така, ако националното законодателство съдържа точни разпоредби за организиране на управлението на разглежданите отпадъци и ако съобразно естеството си може да осигури защита на околната среда, равносилна на гарантираната от Директива 75/442, съответно изменена от Директива 91/156 и, по-специално, от членове 4, 8 и 15 от нея.

               3)

               Директива 91/271 не може да се приеме като lex specialis спрямо Директива 75/442, съответно изменена от Директива 91/156, що се отнася до управлението на отпадъчните води, изпускани от пречиствателна мрежа, поради което не би могла да се приложи по силата на член 2, параграф 2 от същата.

      (1)  OВ C 205, 20.8.2005 г.


title: Дело T-339/06: Решение на Първоинстанционния съд от 11 декември 2008 г.  — Гърция/Комисия (Земеделие — Обща организация на пазара на вино — Помощи за преструктурирането и конверсията на лозята — Регламент (ЕО) № 1493/1999 — Определяне на окончателните финансови помощи, предоставени на държавите-членки — Решение 2006/669/ЕО — Обвързващ характер на срока, предвиден в член 16, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1227/2000 — Принципи на лоялно сътрудничество, на добросъвестност и на добра администрация, на пропорционалност и на полезно действие)

text:
               7.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/28

         Решение на Първоинстанционния съд от 11 декември 2008 г. — Гърция/Комисия
   (Дело T-339/06) (1)

   (Земеделие - Обща организация на пазара на вино - Помощи за преструктурирането и конверсията на лозята - Регламент (ЕО) № 1493/1999 - Определяне на окончателните финансови помощи, предоставени на държавите-членки - Решение 2006/669/ЕО - Обвързващ характер на срока, предвиден в член 16, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1227/2000 - Принципи на лоялно сътрудничество, на добросъвестност и на добра администрация, на пропорционалност и на полезно действие)
   (2009/C 32/52)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Жалбоподател: Република Гърция (представители: I. Chalkias et S. Papaioannou)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: H. Tserepa-Lacombe, M. Konstantinidis и F. Jimeno Fernández)
   Предмет
   Искане за отмяна на Решение 2006/669/ЕО на Комисията от 4 октомври 2006 г. за определяне на окончателните финансови помощи за държавите-членки за финансовата 2006 г., за определен брой хектари, с цел преструктуриране и конверсия на лозята по силата на Регламент (ЕО) № 1493/1999 на Съвета (ОВ L 275, стр. 62).
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 326, 30.12.2006 г.


title: Дело C-295/07 P: Жалба, подадена на 20 юни 2007 г. от Комисията на Европейските общности срещу решението на Първоинстанционния съд (първи състав), постановено на 29 март 2007 г. по дело T-369/00, Département du Loiret (Франция), подкрепян от Scott SA/Комисия на Европейските общности

text:
               8.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/19

         Жалба, подадена на 20 юни 2007 г. от Комисията на Европейските общности срещу решението на Първоинстанционния съд (първи състав), постановено на 29 март 2007 г. по дело T-369/00, Département du Loiret (Франция), подкрепян от Scott SA/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-295/07 P)
   (2007/C 211/36)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представител: J. Flett)

      Други страни в производството: Département du Loiret, Scott SA
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се установи основателността на жалбата и следователно да се отмени обжалваното решение в неговата цялост,

               —

               да се постанови окончателно решение по спора и да се установи, че решението [2002/14/ЕО] (1) е достатъчно мотивирано, доколкото се отнася до използването на сложен лихвен процент или при положение, че Съдът прецени, че спора не може да бъде решен по същество, да върне делото за преразглеждане от Първоинстанционния съд,

               —

               да се осъди жалбоподателят да поеме собствените си съдебни разноски, както и тези, направени от Комисията в производствата пред Съда и Първоинстанционния съд,

               —

               да се осъди Scott SA да поеме собствените си съдебни разноски в двете производства.

         Правни основания и основни доводи
   На първо място като поддържа, че обжалваното решение се основава на погрешно виждане за общностните правила в областта на държавната помощ, които Първоинстанционният съд приравнява неправилно на правилата относно конкуренцията между предприятията към датата на нареждането за възстановяване на незаконната помощ, а не на правилата относно конкуренцията между държавите-членки към датата на действителното предоставяне на горепосочената помощ, жалбоподателят изтъква осем правни основания в подкрепа на жалбата си.
   С първото си правно основание жалбоподателят изтъква, обратно на това, което е приел в обжалваното решение Първоинстанционният съд, че решение, с което се нарежда възстановянето на незаконно предоставена помощ, е достатъчно мотивирано, ако обикновено математическо изчисление позволява да се установи какъв метод за изчисление е използван. Такъв бил точно настоящият случай, тъй като всички важни данни относно сумата на представената помощ, лихвения процент, продължителността и сумата за възстановяване са изложени в решението му.
   С второто си правно основание жалбоподателят поддържа, че използването на сложен лихвен процент е във всички случаи, най-малко неясно изразено в мотивирането на решението му като се имат предвид обявените цели за премахване на облагите, които произтичат от помощта и за възстановяване на съществуващото преди това положение. От тази гледна точка приложимият лихвен процент към сумата за възстановяване трябвало по необходимост да бъде сложен лихвен процент, за да се вземе предвид инфлацията и облагата, която натрупва с времето бенефициерът на помощта.
   С третото си правно основание, Комисията твърди, че Първоинстанционният съд е допуснал правна грешка като обръща тежестта на доказване в нейна вреда. В действителност ищецът в първата инстанция е следвало да докаже твърдяната промяна в практиката на Комисията относно приложимия лихвен процент към нарежданията за възстановяване на незаконни помощи, а не Комисията да доказва липсата на такава промяна.
   С четвъртото си правно основание жалбоподателят счита, че Първоинстанционният съд е допуснал правна грешка, като е приел, че жалбоподателят не е уточнил в какво дружеството бенефициер на помощта има все още облага към датата на нареждането за възстановяване на тази помощ. Комисията следвало да установи съществуването на такава облага към датата на предоставянето на помощта, а не към датата на нейното възстановяване.
   Със своето пето и шесто правно основание Комисията упреква Първоинстанционният съд, че се е основал на спекулации, а не на доказателства относно продажната цена на дружеството бенефициер на помощта на друго дружество и че е приел, че тази продажна цена, 11 години след предоставянето на помощта, била фактор, който Комисията е трябвало да вземе предвид, за да определи сумата за възстановяване. В областта на държавните помощи целта се състояла в действителност във възстановяване на предишното положение и следователно сумата на помощта за възстановяване съответствала по необходимост на първоначално представената сума, облагана до действителното ѝ възстановяване със сложна годишна лихва, независимо от това какво бенефициерът на помощта е направил междувременно със същата.
   Със седмото си правно основание жалбоподателят поддържа, че Първоинстанционният съд е допуснал правна грешка като е приел, че обстоятелството, че възстановяването на помощта следва да се осъществи в съответствие с националните правила, налага по необходимост, лихвата да бъде изчислена при прост лихвен процент. Докато е правилно, че главницата и лихвите следва да бъдат възстановени в съответствие с процедурите на националното право, то облагането с лихвен процент, както и въпросът дали този процент следва да бъде прост или сложен, са в действителност от областта на общностното право, а не от националното право.
   С осмото си правно основание Комисията изтъква на последно място, че оспорваното решение е изцяло несъразмерно, доколкото отменя решението ѝ в неговата цялост, след като е било възможно да се разграничи сумата по главницата от сумата, платима като лихва, така като е било възможно да се разграничи използването на прост лихвен процент от използването на сложен лихвен процент.

      (1)  Решение 2002/14/ЕО на Комисията от 12 юли 2000 година относно държавната помощ предоставена от Франция в полза на Scott Paper SA/Kimberly-Clark (OВ L 12, 2002 г., стр. 1).


title: Дело T-151/16: Жалба, подадена на 12 април 2016 г. — NC/Комисия

text:
               1.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/29

         Жалба, подадена на 12 април 2016 г. — NC/Комисия
   (Дело T-151/16)
   (2016/C 279/43)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: NC (представители: J. Killick и G. Forwood, Barristers и C. Van Haute и A. Bernard, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени решението на Европейската комисия от 28 януари 2016 г. за отстраняване на жалбоподателя от участие в процедури за възлагане на обществени поръчки и финансирани от общия бюджет на Европейския съюз безвъзмездни средства, както и да регистрира жалбоподателя в системата за ранно откриване и отстраняване, предвидена в член 108, параграф 1 от Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 година относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза (OВ L 298, 2012 г., стр. 1),

               —

               да извърши поисканите процесуално-организационни действия, и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на принципа на прилагане с обратна сила на по-лекото наказание (lex mitior), тъй като в обжалваното решение Комисията не е приложила Регламент № 966/2012, така както е изменен с Регламент № 2015/1929 (1).

               2.

               Второто основание е изведено от съществено процесуално нарушение, тъй като Комисията не се е консултирала с органа и не е преразгледала решението си, както изисква Регламент № 966/2012, изменен с Регламент № 2015/1929.

               3.

               Третото основание, при условията на евентуалност, е изведено от нарушение на принципа на пропорционалност и на член 133a, параграф 1 от Регламент № 2342/2002 (2), тъй като Комисията е приложила отстраняване, което в случая е непропорционално.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от нарушение на принципа на пропорционалност и на принципа ne bis in idem, тъй като жалбоподателят вече е бил отстранен за същото поведение.

      (1)  Регламент (ЕС, Евратом) 2015/1929 на Европейския парламент и на Съвета от 28 октомври 2015 година за изменение на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза (ОВ L 286, 2015 г., стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕО, Евратом) № 2342/2002 на Комисията от 23 декември 2002 година относно определянето на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета относно Финансовия регламент, приложим към общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 357, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 4, стр. 3).


title: Дело C-432/14: Преюдициално запитване от Conseil de prud'hommes de Paris (Франция), постъпило на 22 септември 2014 г. — David Van der Vlist/Bio Philippe Auguste SARL

text:
               1.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 431/15

         Преюдициално запитване от Conseil de prud'hommes de Paris (Франция), постъпило на 22 септември 2014 г. — David Van der Vlist/Bio Philippe Auguste SARL
   (Дело C-432/14)
   (2014/C 431/22)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil de prud'hommes de Paris

      Страни в главното производство

      Ищец: David Van der Vlist

      Ответник: Bio Philippe Auguste SARL

      Преюдициален въпрос

   Противоречи ли на общия принцип на недопускане на дискриминация на основание възраст национална правна уредба (член L. 1243-10 от френския кодекс на труда), според която младежите, работещи през ученическата или студентската ваканция, нямат право да получават обезщетението за лица в несигурно положение, дължимо при работа по срочен договор, след прекратяването на който не е направено предложение за сключване на безсрочен договор?


title: Дело T-627/13: Жалба, подадена на 25 ноември 2013 г. — The Tea Board/СХВП — Delta Lingerie ( „Darjeeling“ )

text:
               15.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/38

         Жалба, подадена на 25 ноември 2013 г. — The Tea Board/СХВП — Delta Lingerie („Darjeeling“)
   (Дело T-627/13)
   2014/C 45/67
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: The Tea Board (Калкута, Индия) (представител: A. Nordemann, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Delta Lingerie (Cachan, Франция)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 11 септември 2013 г., постановено по преписка R 1387/2012-2;

               —

               да осъди ответника да заплати разноските в производството.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав.

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка, съдържаща словния елемент „Darjeeling“ за стоки и услуги от класове 25, 35 и 38 — заявка за регистрация на марка на Общността № 9 468 521.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: регистрация на колективна марка на Общността № 4 325 718 за словната марка „DARJEELING“ за стоки от клас 30; регистрация на колективна марка на Общността № 8 674 327 за фигуративната марка, съдържаща словния елемент „DARJEELING“.

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 5 от Регламента относно марката на Общността.


title: Дело T-82/12: Определение на Общия съд от 6 август 2012 г. — Makhlouf/Съвет

text:
               29.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 295/32

         Определение на Общия съд от 6 август 2012 г. — Makhlouf/Съвет
   (Дело T-82/12) (1)

   2012/C 295/56
   Език на производството: френски
   Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 109, 14.4.2012 г.


title: Дело C-488/10: Решение на Съда (първи състав) от 16 февруари 2012 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil n °1 de Alicante — Испания) — Celaya Emparanza y Galdos Internacional SA/Proyectos Integrales de Balizamientos SL (Регламент (ЕО) № 6/2002 — Член 19, параграф 1 — Промишлен дизайн на Общността — Нарушение или заплаха от нарушение на правото върху промишлен дизайн — Понятие „трети лица“ )

text:
               31.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/8

         Решение на Съда (първи състав) от 16 февруари 2012 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante — Испания) — Celaya Emparanza y Galdos Internacional SA/Proyectos Integrales de Balizamientos SL
   (Дело C-488/10) (1)

   (Регламент (ЕО) № 6/2002 - Член 19, параграф 1 - Промишлен дизайн на Общността - Нарушение или заплаха от нарушение на правото върху промишлен дизайн - Понятие „трети лица“)
   2012/C 98/09
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante.

      Страни в главното производство

      Ищец: Celaya Emparanza y Galdos Internacional SA

      Ответник: Proyectos Integrales de Balizamientos SL

      Предмет

   Преюдициално запитване — Juzgado de lo Mercantil no 1 de Alicante — Тълкуване на член 19, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността (ОВ L 3, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 70) — Нарушение или заплаха от нарушение на правото върху промишлен дизайн — Понятие „трети лица“

      Диспозитив

               1.

               Член 19, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността трябва да се тълкува в смисъл, че в рамките на спор за нарушение на изключителното право, предоставяно от регистриран промишлен дизайн на Общността, правото да се забрани използването от трети лица на промишления дизайн, се разпростира върху всяко трето лице, което използва промишлен дизайн, който не създава у информирания потребител различно цялостно впечатление, включително третото лице — притежател на последващ регистриран промишлен дизайн на Общността.

               2.

               Отговорът на първия въпрос не зависи от намерението и поведението на третото лице

      (1)  ОВ C 346, 18.12.2010 г.


title: Дело C-107/10: Решение на Съда (трети състав) от 12 май 2011 г. (преюдициално запитване от Административен съд София-град, България) — „Енел Марица Изток 3“ АД/Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ , НАП (Преюдициално запитване — ДДС — Директиви 77/388/ЕИО и 2006/112/ЕО — Възстановяване — Срок — Лихви — Прихващане — Принципи на данъчен неутралитет и на пропорционалност — Защита на оправданите правни очаквания)

text:
               2.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 194/5

         Решение на Съда (трети състав) от 12 май 2011 г. (преюдициално запитване от Административен съд София-град, България) — „Енел Марица Изток 3“ АД/Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“, НАП
   (Дело C-107/10) (1)

   (Преюдициално запитване - ДДС - Директиви 77/388/ЕИО и 2006/112/ЕО - Възстановяване - Срок - Лихви - Прихващане - Принципи на данъчен неутралитет и на пропорционалност - Защита на оправданите правни очаквания)
   2011/C 194/06
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Административен съд София-град

      Страни в главното производство

      Жалбоподател:„Енел Марица Изток 3“ АД

      Ответник: Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“, НАП

      Предмет

   Преюдициалното запитване — Административен съд София-град — Тълкуване на член 18, параграф 4 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1), и на член 183, първа алинея от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Императивен срок за възстановяване на надвзетия ДДС, при изтичането на който се изчисляват лихвите, дължими на данъчнозадълженото лице — Промяна в националното законодателство в хода на такова изчисляване, съгласно която при данъчна ревизия изчисляването се прави от датата на акта за определяне на данъчно задължение, с който се слага край на данъчната ревизия — Разумен срок — Възможност за възстановяване на надвзетия ДДС чрез прихващане на подлежащата на възстановяване сума с фискални задължения на лицето — Принципи на данъчен неутралитет и на пропорционалност

      Диспозитив

               1.

               Член 183 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, изменена с Директива 2006/138/ЕО на Съвета от 19 декември 2006 година, разгледан във връзка с принципа на защита на оправданите правни очаквания, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която предвижда с обратна сила да се продължи срокът за възстановяване на надвзет данък върху добавената стойност, доколкото тази правна уредба лишава данъчнозадълженото лице от правото, с което е разполагало преди влизането ѝ в сила, да получи лихва за забава върху сумата, която трябва да му се възстанови.

               2.

               Член 183 от Директива 2006/112, изменена с Директива 2006/138, разгледан в съответствие с принципа на данъчен неутралитет, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, съгласно която общият срок за възстановяване на надвзетия данък върху добавената стойност, след изтичането на който се дължи лихва за забава върху сумата, която трябва да се възстанови, се продължава при започване на данъчна ревизия, като в резултат от това продължаване лихвата се дължи едва от датата на приключване на това производство, при положение че надвзетият данък вече е бил прехвърлен през трите данъчни периода, следващи този, през който надвзетият данък е бил налице. За сметка на това обстоятелството, че този общ срок е определен с продължителност от 45 дни, не е в разрез със споменатата разпоредба.

               3.

               Член 183 от Директива 2006/112, изменена с Директива 2006/138, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска надвзетият данък върху добавената стойност да се възстановява чрез прихващане.

      (1)  ОВ C 134, 22.5.2010 г.


title: Дело C-305/15: Определение на председателя на трети състав на Съда от 9 юни 2016 г. (преюдициално запитване, отправено от Østre Landsret — Дания) — Delta Air Lines Inc./Daniel Dam Hansen, Mille Doktor, Carsten Jensen, Mogens Jensen, Dorthe Fabricius, Jens Ejner Rasmussen, Christian Bøje Pedersen, Andreas Fabricius, Mads Wedel Rasmussen, Nicklas Wedel Rasmussen, Thomas Lindstrøm Jensen, Marianne Thestrup Jensen, Erik Lindstrøm Jensen, Jakob Lindstrøm Jensen, Liva Doktor, Peter Lindstrøm Jensen

text:
               5.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 326/19

         Определение на председателя на трети състав на Съда от 9 юни 2016 г. (преюдициално запитване, отправено от Østre Landsret — Дания) — Delta Air Lines Inc./Daniel Dam Hansen, Mille Doktor, Carsten Jensen, Mogens Jensen, Dorthe Fabricius, Jens Ejner Rasmussen, Christian Bøje Pedersen, Andreas Fabricius, Mads Wedel Rasmussen, Nicklas Wedel Rasmussen, Thomas Lindstrøm Jensen, Marianne Thestrup Jensen, Erik Lindstrøm Jensen, Jakob Lindstrøm Jensen, Liva Doktor, Peter Lindstrøm Jensen
   (Дело C-305/15) (1)

   (2016/C 326/31)
   Език на производството: датски
   Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 294, 7.9.2015 г.


title: Дело T-446/07: Решение на Първоинстанционния съд от 15 септември 2009 г. — Royal Appliance International/СХВП — BSH Bosch und Siemens Hausgeräte (Centrixx) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за словна марка на Общността Centrixx — По-ранна национална словна марка sensixx — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               24.10.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/25

         Решение на Първоинстанционния съд от 15 септември 2009 г. — Royal Appliance International/СХВП — BSH Bosch und Siemens Hausgeräte (Centrixx)
   (Дело T-446/07) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за словна марка на Общността „Centrixx“ - По-ранна национална словна марка „sensixx“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 [понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2009/C 256/45
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Royal Appliance International GmbH (Хилден, Германия) (представители: K.-J. Michaeli и M. Schork, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: S. Schäffner и B. Schmidt)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: S. Biagosch, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 3 октомври 2007 г. (преписка R 572/2006-4) относно процедура по възражение между BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH и Royal Appliance International GmbH.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Appliance International GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 37, 9.2.2008 г.


title: Дело T-54/13: Решение на Общия съд от 14 ноември 2013 г. — Efag Trade Mark Company/СХВП ( „FICKEN LIQUORS“ ) (Марка на Общността — Заявка за фигуративна марка на Общността „FICKEN LIQUORS“ — Абсолютни основания за отказ — Марка, която противоречи на обществения ред и на добрите нрави — Член 7, параграф 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               21.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 377/15

         Решение на Общия съд от 14 ноември 2013 г. — Efag Trade Mark Company/СХВП („FICKEN LIQUORS“)
   (Дело T-54/13) (1)

   (Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността „FICKEN LIQUORS“ - Абсолютни основания за отказ - Марка, която противоречи на обществения ред и на добрите нрави - Член 7, параграф 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2013/C 377/35
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Efag Trade Mark Company GmbH & Co. KG (Schemmerhofen, Германия) (представител: M. Wekwerth, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 15 ноември 2012 г. (преписка R 2544/2011-1) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „FICKEN LIQUORS“ като марка на Общността

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Efag Trade Mark Company GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 101, 6.4.2013 г.


title: Дело T-361/16: Определение на Общия съд от 21 ноември 2016 г. — TBWA\London/EUIPO (MEDIA ARTS LAB)

text:
               23.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/60

         Определение на Общия съд от 21 ноември 2016 г. — TBWA\London/EUIPO (MEDIA ARTS LAB)
   (Дело T-361/16) (1)

   (2017/C 022/82)
   Език на производството: английски
   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 314, 29.8.2016 г.


title: Дело F-4/11: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 10 юли 2012 г. — AV/Комисия (Публична служба — Срочно нает служител — Наемане на работа — Медицинска резерва — Прилагане с обратна сила на медицинската резерва — Становище на комисията по инвалидност)

text:
               22.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/40

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 10 юли 2012 г. — AV/Комисия
   (Дело F-4/11) (1)

   (Публична служба - Срочно нает служител - Наемане на работа - Медицинска резерва - Прилагане с обратна сила на медицинската резерва - Становище на комисията по инвалидност)
   2012/C 287/72
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: AV (Кадрецате, Италия) (представители: A. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и D. Martin)

      Предмет на делото

   Искане за отмяна на решението, с което спрямо жалбоподателя се прилага медицинската резерва, предвидена в член 32 от Условията за работа на другите служители на Европейския съюз, и на решението, с което му се отказва обезщетение за инвалидност

      Диспозитив на решението

               1.

               Отменя решението от 12 април 2010 г., с което Европейската комисия прилага спрямо AV медицинската резерва, предвидена в член 32 от Условията за работа на другите служители на Европейския съюз.

               2.

               Отменя решението на Европейската комисия от 16 април 2010 г., доколкото с него същата отказва на AV обезщетение за инвалидност.

               3.

               Европейската комисия понася наред с направените от нея съдебни разноски и тези на AV.

      (1)  ОВ C 179, 18.6.2011 г., стр. 21.


title: Дело T-565/14: Определение на Общия съд от 17 юли 2015 г. — EEB Комисия (Околна среда — Регламент (ЕО) № 1367/2006 — Решение на Комисията относно нотификацията от страна на Република Полша на преходния национален план, посочен в член 32 от Директива 2010/75/ЕС относно емисиите от промишлеността — Отказ за вътрешно преразглеждане — Мярка с индивидуален характер — Орхуска конвенция — Срок за обжалване — Просрочие — Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти лишена от всякакво правно основание)

text:
               16.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/30

         Определение на Общия съд от 17 юли 2015 г. — EEB Комисия
   (Дело T-565/14) (1)

   ((Околна среда - Регламент (ЕО) № 1367/2006 - Решение на Комисията относно нотификацията от страна на Република Полша на преходния национален план, посочен в член 32 от Директива 2010/75/ЕС относно емисиите от промишлеността - Отказ за вътрешно преразглеждане - Мярка с индивидуален характер - Орхуска конвенция - Срок за обжалване - Просрочие - Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти лишена от всякакво правно основание))
   (2015/C 381/33)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: European Environmental Bureau (EEB) (Брюксел, Белгия) (представител: S. Podskalská, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: L. Pignataro-Nolin, S. Petrova и G. Wilms)

      Предмет

   От една страна, искане за отмяна на Решение С(2014) 804 окончателен на Комисията от 17 февруари 2014 г. относно нотификацията от страна на Република Полша на преходния национален план, посочен в член 32 от Директива 2010/75/ЕС относно емисиите от промишлеността, и, от друга страна, искане за отмяна на Решение Ares (2014) 1915757 на Комисията от 12 юни 2014 г., с което се отхвърля като недопустимо искането на жалбоподателя Комисията да преразгледа решението си от 17 февруари 2014 г.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Няма основание за произнасяне по исканията за встъпване на Съвета на Европейския съюз, Европейския парламент и Република Полша.

               3)

               European Environmental Bureau (EEB) понася собствените си съдебни разноски, както и съдебните разноски на Европейската комисия.

               4)

               EEB, Комисията, Съвета, Парламента и Република Полша понасят направените от тях съдебни разноски във връзка с исканията за встъпване.

      (1)  ОВ C 395, 10.11.2014 г.


title: Дело T-699/14: Жалба, подадена на 27 септември 2014 г.  — Topps Europe/Комисия

text:
               15.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 448/29

         Жалба, подадена на 27 септември 2014 г. — Topps Europe/Комисия
   (Дело T-699/14)
   (2014/C 448/38)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Topps Europe Ltd (Milton Keynes, Обединено кралство) (представители: R. Vidal и A. Penny, Solicitors и B. Kennelly, Barrister)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Комисията от 15 юли 2014 г. по преписка AT.39899 — предоставяне на лицензии за права на интелектуална собственост на футболни организации, с което се отхвърля оплакването на жалбоподателя, че някои национални футболни ръководства и сдружения на играчи, заедно с Panini S.p.A., Съюза на европейските футболни асоциации, Международната федерация на футболните асоциации, Fédération Française de Football, Associazione Italiana Calciatori, Real Federación Española de Fútbol, както и Deutscher Fußball-Bund, са нарушили членове 101 и 102 ДФЕС, и

               —

               да осъди ответника да заплати разноските на жалбоподателя в настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две правни основания.

               1.

               Първо правно основание, изведено от твърдението, че ответникът сериозно е нарушил процесуалните права на жалбоподателя и по този начин е допуснал грешка при прилагане на правото.

               2.

               Второ правно основание, изведено от твърдението, че решението на ответника се основава на грешни факти и е обусловено от явна грешка при преценката и по този начин ответникът е допуснал грешка при прилагане на правото и/или преценката на фактите.


title: Дело T-650/13: Жалба, подадена на 4 декември 2013 г. — Lomnici/Парламент

text:
               8.3.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/22

      Жалба, подадена на 4 декември 2013 г. — Lomnici/Парламент
      (Дело T-650/13)
      (2014/C 71/41)
      Език на производството: унгарски

         Страни

         Жалбоподател: Zoltán Lomnici (Будапеща, Унгария) (представител: Z. Lomnici Jr., abogado)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Комисията по петициите към Европейския парламент от 17 октомври 2013 г. относно петиция № 1298/2012.

         Правни основания и основни доводи

      В подкрепа на своята жалба жалбоподателят изтъква неизпълнение на задължението за мотивиране и нарушение на правото на всеки гражданин на Съюза на производство със всички гаранции. В тази връзка, наред с останалото, той отбелязва, че неговата петиция е била оставена без разглеждане без да са изложени мотивите за това, че той не бил поканен на събранието и че решението не му било съобщено.


title: Дело F-37/08: Жалба, подадена на 20 март 2008 г. — Herbert Meister/СХВП

text:
               7.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/40

         Жалба, подадена на 20 март 2008 г. — Herbert Meister/СХВП
   (Дело F-37/08)
   (2008/C 142/76)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Herbert Meister (Аликанте, Испания) (представител: H.-J. Zimmermann, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   Предмет на производството
   Отмяна на мълчаливото решение на СХВП, с което се отхвърля жалбата на жалбоподателя във връзка с твърдени грешки в неговите атестационни доклади.
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени мълчаливото решение на председателя на СХВП от 3 януари 2008 г., с което се отхвърля жалбата на жалбоподателя от 27 август 2007 г.,

               —

               да се осъди СХВП да заплати на жалбоподателя обезщетение за неимуществени вреди в определен по преценка на Съда на публичната служба размер,

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени решението на председателя на СХВП, връчено на жалбоподателя на 7 януари 2008 г., с което се отхвърля жалбата му от 27 август 2007 г.


title: Дело F-21/10: Жалба, подадена на 31 март 2010 г. — Marcuccio/Комисия

text:
               19.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/57

      Жалба, подадена на 31 март 2010 г. — Marcuccio/Комисия
      (Дело F-21/10)
      (2010/C 161/92)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Lecce) (представител: G. Cipressa, avvocato)

         Ответник: Европейска комисия

         Предмет и описание на производството

      Отмяна на решението за отхвърляне на искането на жалбоподателя, насочено към получаване на обезщетение за вредата, претърпяна поради факта, че ответникът е изпратил дебитно известие относно хонорарите на адвоката, който го е представлявал по дело T-241/03, до адвоката, който е защитавал жалбоподателя в посоченото дело, а не на самия жалбоподател

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  да се отмени решението за мълчалив отказ на искането от 23 февруари 2009 г.;

                  —

                  ако е необходимо, да се отмени актът, независимо как е формулиран, с който се отхвърля жалбата от 14 септември 2009 г. срещу решението за отхвърляне на искането от 23 февруари 2009 г.;

                  —

                  ако е необходимо, да се отмени известието от 1 декември 2009 г., изготвено на френски език и получено от жалбоподателя на 19 януари 2010 г., придружено от превод на италиански език;

                  —

                  да се осъди Комисията да поправи вредата от имуществено и неимуществено естество, която жалбоподателят неоснователно е претърпял вследствие изготвянето и изпращането до адвоката, който го е представял по дело T-241/03, на известието от 4 декември 2006 г., като изплати на жалбоподателя сумата от 10 000 евро или такава по-голяма или по-малка сума, каквато Съдът на публичната служба определи по справедливост;

                  —

                  да се осъди Комисията да изплати на жалбоподателя, считано от деня, следващ този, на който искането от 23 февруари 2009 г. е било получено от Комисията, и до действителното плащане на сумата от 10 000 евро, лихвите върху тази сума в размер на 10 % годишно, с годишна капитализация;

                  —

                  да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-259/09: Решение на Съда (пети състав) от 4 февруари 2010 г. — Европейска комисия/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (Управление на отпадъци от миннодобивната индустрия — Липса на транспониране или на уведомяване за национални мерки за транспониране)

text:
               27.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/7

         Решение на Съда (пети състав) от 4 февруари 2010 г. — Европейска комисия/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
   (Дело C-259/09) (1)

   (Управление на отпадъци от миннодобивната индустрия - Липса на транспониране или на уведомяване за национални мерки за транспониране)
   2010/C 80/12
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: A. Marghelis и P. Van den Wyngaert)

      Ответник: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представител: S. Ossowski)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане в предвидения срок на необходимите разпоредби за съобразяване с Директива 2006/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година относно управлението на отпадъците от миннодобивните индустрии и за изменение на Директива 2004/35/ЕО (ОВ L 102, стр. 15; Специално издание на български език 2007 г., глава 15, том 16, стр. 3)

      Диспозитив

               1.

               Като не е приела в определения срок законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2006/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година относно управлението на отпадъците от миннодобивните индустрии и за изменение на Директива 2004/35/ЕО, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия не е изпълнило задълженията си по тази директива.

               2.

               Осъжда Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 220, 12.9.2009 г.


title: Дело C-490/13 P: Определение на Съда (осми състав) от 17 юли 2014 г.  — Cytochroma Development, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Марка на Общността — Производство по възражение — Член 169, параграф 1 от Процедурния правилник — Обжалване, което не се отнася до диспозитива на обжалваното съдебно решение — Явно недопустима жалба)

text:
               17.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 409/24

         Определение на Съда (осми състав) от 17 юли 2014 г. — Cytochroma Development, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-490/13 P) (1)

   ((Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Марка на Общността - Производство по възражение - Член 169, параграф 1 от Процедурния правилник - Обжалване, което не се отнася до диспозитива на обжалваното съдебно решение - Явно недопустима жалба))
   2014/C 409/34
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Cytochroma Development, Inc. (представители: S. Malynicz, Barrister, A. Smith, Solicitor)

      Другата страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Cytochroma Development Inc. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 352, 30.11.2013 г.


title: Дело T-583/15: Решение на Общия съд от 8 юни 2016 г. — Monster Energy/EUIPO (Изображение на символ на мир) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща символ на мир — Молба за restitutio in integrum — Неспазване на срока за подаване на жалба пред Общия съд)

text:
               25.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/42

         Решение на Общия съд от 8 юни 2016 г. — Monster Energy/EUIPO (Изображение на символ на мир)
   (Дело T-583/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща символ на мир - Молба за restitutio in integrum - Неспазване на срока за подаване на жалба пред Общия съд))
   (2016/C 270/47)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Monster Energy Company (Корона, Калифорния, САЩ) (представител: P. Brownlow, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Gája)

      Предмет

   Жалба срещу решение на втори апелативен състав на EUIPO от 17 юли 2015 г. (преписка R 2788/2014-2) относно заявка за регистрация на фигуративен знак, изобразяващ символ на мир, като марка на Европейския съюз.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Monster Energy Company да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 414, 14.12.2015 г.


title: Дело C-86/12: Преюдициално запитване, отправено от Cour administrative (Люксембург) на 20 февруари 2012 г. — Adzo Domenyo Alopka, Jarel Mondoulou, Eja Mondoulou/Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration

text:
               12.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/3

         Преюдициално запитване, отправено от Cour administrative (Люксембург) на 20 февруари 2012 г. — Adzo Domenyo Alopka, Jarel Mondoulou, Eja Mondoulou/Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration
   (Дело C-86/12)
   2012/C 138/04
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour administrative

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Adzo Domenyo Alopka, Jarel Mondoulou, Eja Mondoulou

      Ответник: Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration

      Преюдициални въпроси

   Трябва ли член 20 ДФЕС, евентуално във връзка с един или няколко от членове 20, 21, 24, 33 и 34 от Хартата на основните права, разглеждани поотделно или заедно, да се тълкува в смисъл, че не допуска държава членка, от една страна, да откаже на гражданин на трета държава, който сам издържа своите малки деца, граждани на Съюза, да пребивава в държавата членка по местопребиваването на тези деца, в която те живеят с посочения гражданин от раждането си, без да са нейни граждани, и от друга страна, да откаже да издаде на този гражданин на трета държава разрешение за пребиваване и евентуално по-нататък разрешително за работа?
   Следва ли да се приеме, че такива решения биха могли да лишат посочените деца от възможността действително да упражняват в страната по местопребиваването си, в която живеят от своето раждане, най-съществената част от правата, свързани със статута им на граждани на Съюза, включително когато се вземе предвид обстоятелството, че другият им пряк роднина по възходяща линия, с когото никога не са живели в общо семейство, пребивава в друга държава от Съюза и е неин гражданин?


title: Дело F-66/07: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 11 декември 2008 г.  — Dubus и Leveque/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Повишаване — Процедура за повишаване за 2006 г. — Умения за работа с трети език)

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/71

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 11 декември 2008 г. — Dubus и Leveque/Комисия
   (Дело F-66/07) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура за повишаване за 2006 г. - Умения за работа с трети език)
   (2009/C 44/123)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподатели: Charles Dubus (Kraainem, Белгия) и Jean Leveque (Wattignies la Victoire, Фрaнция) (представители: É. Boigelot, avocat, впоследствие É. Boigelot и L. Defalque, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: C. Berardis-Kayser и G. Berscheid)

      Страна, встъпила в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: I. Sulce и M. Simm)
   Предмет
   Отмяна на решението да не бъдат повишени жалбоподателите поради липсата на показване на умения за работа с трети език в процедурата за повишаване за 2006 г. — Искане за обезщетение
   Диспозитив

               1)

               Отменя решението на Комисията на Европейските общности да не впише името на г-н Dubus в списъка на повишените длъжностни лица в степен C*3 в процедурата за повишаване за 2006 г. и решението на Комисията на Европейските общности да не впише името на г-н Leveque в списъка на повишените длъжностни лица в степен B*8 в същата процедура за повишаване.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата й част.

               3)

               Осъжда Комисията на Европейските общности да понесе направените от нея съдебни разноски и разноските на жалбоподателите.

               4)

               Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 199, 25.8.2007 г., стр. 54.


title: Дело T-642/14: Решение на Общия съд от 7 октомври 2015 г. — JP Divver Holding Company/СХВП (EQUIPMENT FOR LIFE) (Марка на Общността — Международна регистрация, посочваща Европейската общност — Словна марка „EQUIPMENT FOR LIFE“ — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               30.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 398/54

         Решение на Общия съд от 7 октомври 2015 г. — JP Divver Holding Company/СХВП (EQUIPMENT FOR LIFE)
   (Дело T-642/14) (1)

   ((Марка на Общността - Международна регистрация, посочваща Европейската общност - Словна марка „EQUIPMENT FOR LIFE“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2015/C 398/68)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: JP Divver Holding Company Ltd (Нюри, Обединено кралство) (представители: A. Franke и E. Bertram, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: L. Rampini)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 16 юни 2014 г. (преписка R 64/2014-2) относно посочващата Европейската общност международна регистрация на словната марка „EQUIPMENT FOR LIFE“

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда JP Divver Holding Company Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 431, 1.12.2014 г.


title: Дело T-343/13: Иск, предявен на 28 юни 2013 г. — CN/Парламент

text:
               24.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 245/14

         Иск, предявен на 28 юни 2013 г. — CN/Парламент
   (Дело T-343/13)
   2013/C 245/17
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: CN (Brumath, Франция) (представител: M. Velardo, avvocato)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд:

               —

               да осъди Европейския съюз и Европейския парламент да заплатят на ищеца сумата от 1 000 евро за претърпени имуществени вреди, ведно с лихви, изчислени в размер на 6,75 %;

               —

               да осъди Европейския съюз и Европейския парламент да заплатят на ищеца сумата от 40 000 евро за претърпени неимуществени вреди, ведно с лихви, изчислени в размер на 6,75 %;

               —

               да осъди Европейския съюз и Европейския парламент да заплатят съдебните разноски и адвокатски хонорари.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящия иск CN, пенсионирано длъжностно лице преди това на служба в Съвета, претендира обезщетение за претърпени имуществени и неимуществени вреди вследствие публикуването на официалния сайт на Европейския парламент, достъпен за обществеността, на извлечение от подадена от ищеца петиция, в която се съдържа поредица от лични данни, сред които сведения за здравословното му състояние и присъствието в семейството на лице с увреждания.
   Разпространението на данните било осъществено в широк мащаб, като се има предвид, че при въвеждане на името на ищеца в търсачката Google можело да бъде намерено извлечението на публикуваната от Парламента петиция.
   Въпреки исканията на ищеца Парламентът не оттеглил публикацията на личните данни, а ги заличил едва в последващ момент след намесата на адвокат.
   Ищецът сочи следните основания за незаконосъобразността на поведението на Европейския парламент:

               1.

               нарушение на член 8 от Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи;

               2.

               нарушение на член 8 от Хартата на основните права;

               3.

               нарушение на член 22 от Конвенцията за правата на хората с увреждания, приета на 13 декември 2006 г. и ратифицирана от Европейския съюз на 23 декември 2010 г.;

               4.

               нарушение на Регламент ЕО № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 година относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (ОВ L 8, 12.01.2001, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 30, стр.142).


title: Дело C-144/17: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Calabria (Италия), постъпило на 22 март 2017 г. — Lloyd’s of London/Agenzia Regionale per la Protezione dell’Ambiente della Calabria

text:
               3.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/18

         Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Calabria (Италия), постъпило на 22 март 2017 г. — Lloyd’s of London/Agenzia Regionale per la Protezione dell’Ambiente della Calabria
   (Дело C-144/17)
   (2017/C 213/23)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale Calabria

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Lloyd’s of London

      Ответник: Agenzia Regionale per la Protezione dell’Ambiente della Calabria

      Преюдициален въпрос

   Допускат ли принципите, закрепени в европейската правна уредба в областта на конкуренцията, и по-специално Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), както и произхождащите от тях принципи, като самостоятелност и тайна на офертите, национална правна уредба съгласно тълкуването ѝ в съдебната практика, която допуска едновременно участие в една и съща процедура, обявена от възлагащ орган, на няколко обединения на застрахователи, членуващи в Lloyd’s of London, чиито оферти са подписани от едно и също лице — генерален представител за страната?


title: Дело C-557/11: Преюдициално запитване, отправено от Naczelny Sąd Administracyjny (Република Полша) на 4 ноември 2011 г. — Maria Kozak/Dyrektorowi Izby Skarbowej w Lublinie

text:
               28.1.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 25/33

      Преюдициално запитване, отправено от Naczelny Sąd Administracyjny (Република Полша) на 4 ноември 2011 г. — Maria Kozak/Dyrektorowi Izby Skarbowej w Lublinie
      (Дело C-557/11)
      (2012/C 25/63)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Maria Kozak

         Ответник: Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie

         Преюдициален въпрос

      Следва ли доставката на услуга за превоз, която туристически агент или туроператор предоставя от свое име и чиято стойност е включена в заплатената му от пътуващите лица пакетна цена, която услуга се облага с ДДС в съответствие със специалния режим за туристическите агенти и туроператорите по членове 306—310 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1), да се облага със стандартната ставка на ДДС — като неразделна част от доставката на съответната туристическа услуга, или посочената услуга за превоз следва да се облага с намалената ставка на ДДС, приложима към услугите за превоз на пътници на основание на член 98 във връзка с точка 5 от приложение III към тази директива?

         (1)  ОВ L 347, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело F-36/05: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 30 септември 2010 г. — Gudrun Schulze/Европейска комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Назначаване — Кандидати, вписани в списък с резерви, публикуван преди влизането в сила на новия Правилник — Преходни правила за класиране в степен при назначаване — Класиране в стъпка — Член 32 от Правилника — Членове 2, 5 и 12 от Приложение XIII към Правилника — Дискриминация, основана на възрастта — Равно заплащане за труд с еднаква стойност — Принцип на добра администрация — Задължение за полагане на грижа)

text:
               4.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/58

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 30 септември 2010 г. — Gudrun Schulze/Европейска комисия
   (Дело F-36/05) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Назначаване - Кандидати, вписани в списък с резерви, публикуван преди влизането в сила на новия Правилник - Преходни правила за класиране в степен при назначаване - Класиране в стъпка - Член 32 от Правилника - Членове 2, 5 и 12 от Приложение XIII към Правилника - Дискриминация, основана на възрастта - Равно заплащане за труд с еднаква стойност - Принцип на добра администрация - Задължение за полагане на грижа)
   2010/C 328/92
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Gudrun Schulze (Брюксел, Белгия) (представители: първоначално S. Rodrigues и A. Jaume, avocats, впоследствие S. Rodrigues и C. Bernard-Glanz, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и H. Krämer)

      Страна, встъпила в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Arpio Santacruz и I. Šulce)

      Предмет

   От една страна, искане за отмяна на решението на Комисията за класиране на жалбоподателя, включен в списък с резерви преди влизането в сила на новия Правилник, при прилагане на по-неблагоприятни за него правила (член 12 от Приложение XIII към Регламент (ЕО, Евратом) № 723/2004 за изменение на Правилника за длъжностните лица), и от друга страна, искане за обезщетение.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски

      (1)  ОВ C 193, 06/08/2005 г., стр. 36 (дело, заведено първоначално пред Първоинстанционния съд на Европейските общности под номер Т-207/05 и препратено на Съда на публичната служба на Европейския съюз с определение от 15.12.2005 г.)


title: Дело C-238/14: Решение на Съда (трети състав) от 26 февруари 2015 г. — Европейска комисия/Велико херцогство Люксембург (Неизпълнение на задължения от държава членка — Социална политика — Директива 1999/70/ЕО — Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) — Лица със сценична професия, работещи в условия на краткосрочна временна заетост — Последователни срочни трудови договори — Клауза 5, точка 1 — Мерки за предотвратяване на злоупотребата с последователни срочни трудови договори — Понятие за „обективни причини“, които оправдават такива договори)

text:
               27.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/23

         Решение на Съда (трети състав) от 26 февруари 2015 г. — Европейска комисия/Велико херцогство Люксембург
   (Дело C-238/14) (1)

   ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Социална политика - Директива 1999/70/ЕО - Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) - Лица със сценична професия, работещи в условия на краткосрочна временна заетост - Последователни срочни трудови договори - Клауза 5, точка 1 - Мерки за предотвратяване на злоупотребата с последователни срочни трудови договори - Понятие за „обективни причини“, които оправдават такива договори))
   (2015/C 138/31)
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: J. Enegren и D. Martin)

      Ответник: Велико херцогство Люксембург (представител: D. Holderer)

      Диспозитив

               1)

               Като е оставило в сила дерогациите при прилагането на мерките за предотвратяване на злоупотребата с последователни срочни трудови договори, сключени с лица със сценична професия, работещи в условия на краткосрочна временна заетост, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията, които има по силата на клауза 5 от Рамковото споразумение за срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., включено в приложението към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP).

               2)

               Осъжда Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 235, 21.7.2014 г.


title: Дело T-114/09: Определение на Общия съд от 22 март 2012 г. — Viasat Broadcasting UK/Комисия (Държавни помощи — Възстановяване на помощта — Отпадане на правния интерес — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               26.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/27

         Определение на Общия съд от 22 март 2012 г. — Viasat Broadcasting UK/Комисия
   (Дело T-114/09) (1)

   (Държавни помощи - Възстановяване на помощта - Отпадане на правния интерес - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   2012/C 151/42
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Viasat Broadcasting UK Ltd (West Drayton, Middlesex, Обединено кралство) (представители: адв. S. Kalsmose-Hjelmborg и адв. M. Honoré)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално N. Khan и B. Martenczuken, впоследствие B. Stromsky и L. Flynn)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Кралство Дания (представители: първоначално J. Bering Liisberg, впоследствие C. Vang, подпомагани от адв. P. Biering и адв. K. Lundgaard Hansen); и TV2/Danmark A/S (Odense C, Дания) (представител: адв. O. Koktvedgaard)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2008) 4224 окончателен на Комисията от 4 август 2008 г. по преписка N 287/2008 относно помощ за оздравяване, предоставена на TV2 Danmark A/S

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящата жалба.

               2.

               Viasat Broadcasting UK Ltd, Европейската комисия, Кралство Дания и TV2 Danmark A/S понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 141, 20.6.2009 г.


title: Дело T-476/12: Решение на Общия съд от 11 декември 2014 г.  — Saint-Gobain Glass Deutschland/Комисия (Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Регламент (ЕО) № 1367/2006 — Документи относно разположените в Германия инсталации на жалбоподателя, засегнати от схемата за търговия с квоти за емисии на парникови газове — Частичен отказ за достъп — Информация за околната среда — Член 6, параграф 1, второ изречение от Регламент № 1367/2006 — Изключение, свързано със защитата на процеса на вземане на решения — Документи, произхождащи от държава членка — Явно противопоставяне от държавата членка — Член 4, параграфи 3 и 5 от Регламент № 1049/2001)

text:
               2.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 34/33

         Решение на Общия съд от 11 декември 2014 г. — Saint-Gobain Glass Deutschland/Комисия
   (Дело T-476/12) (1)

   ((Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Регламент (ЕО) № 1367/2006 - Документи относно разположените в Германия инсталации на жалбоподателя, засегнати от схемата за търговия с квоти за емисии на парникови газове - Частичен отказ за достъп - Информация за околната среда - Член 6, параграф 1, второ изречение от Регламент № 1367/2006 - Изключение, свързано със защитата на процеса на вземане на решения - Документи, произхождащи от държава членка - Явно противопоставяне от държавата членка - Член 4, параграфи 3 и 5 от Регламент № 1049/2001))
   (2015/C 034/37)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH (Аахен, Германия) (представители: S. Altenschmidt и C. Dittrich, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално P. Costa de Oliveira и H. Krämer, впоследствие H. Krämer и M. Konstantinidis)

      Предмет

   Искане за отмяна, от една страна, на мълчаливото решение на Комисията от 4 септември 2012 г., както и при условията на евентуалност, на мълчаливото решение на Комисията от 25 септември 2012 г., и от друга страна, на решението на Комисията от 17 януари 2013 г., с което се отказва цялостен достъп до списъка, предоставен от Федерална република Германия на Комисията в рамките на процедурата, предвидена в член 15, параграф 1 от Решение 2011/278/ЕС на Комисията от 27 април 2011 г. за определяне на валидни за целия Европейски съюз преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии съгласно член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (OВ L 130, стp. 1), доколкото този документ съдържа информация за някои инсталации на жалбоподателя, разположени на германска територия, свързана с временните разпределения, както и с дейностите и с равнищата на капацитета от гледна точка на емисиите на въглероден диоксид (CO2) в периода 2005 — 2010 г., ефикасността на инсталациите и годишните квоти за емисии за периода 2013 — 2020 г.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 9, 12.1.2013 г.


title: Дело T-85/09: Решение на Общия съд от 30 септември 2010 г. — Kadi/Комисия (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, насочени срещу физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните — Регламент (ЕО) № 881/2002 — Замразяване на средства и икономически ресурси на дадено лице поради включването му в списък, съставен от орган на Организацията на обединените нации — Комитет по санкциите — Последващо включване в приложение I към Регламент (ЕО) № 881/2002 — Жалба за отмяна — Основни права — Право на изслушване, право на ефективен съдебен контрол и неприкосновеност на собствеността)

text:
               20.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 317/29

         Решение на Общия съд от 30 септември 2010 г. — Kadi/Комисия
   (Дело T-85/09) (1)

   (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, насочени срещу физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните - Регламент (ЕО) № 881/2002 - Замразяване на средства и икономически ресурси на дадено лице поради включването му в списък, съставен от орган на Организацията на обединените нации - Комитет по санкциите - Последващо включване в приложение I към Регламент (ЕО) № 881/2002 - Жалба за отмяна - Основни права - Право на изслушване, право на ефективен съдебен контрол и неприкосновеност на собствеността)
   2010/C 317/52
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Yassin Abdullah Kadi (Джеда, Саудитска Арабия) (представители: D. Anderson, QC, M. Lester, barrister, и G. Martin, solicitor)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално P. Hetsch, P. Aalto и F. Hoffmeister, а впоследствие P. Hetsch, F. Hoffmeister и E. Paasivirta)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop, E. Finnegan, R. Szostak); Френска република (представители: G. de Bergues и L. Butel); Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: S. Behzadi-Spencer и E. Jenkinson, подпомагани от D. Beard, barrister)

      Предмет

   Искане за отмяна на Регламент (ЕО) № 1190/2008 на Комисията от 28 ноември 2008 година за изменение за сто и първи път на Регламент (ЕО) № 881/2002 на Съвета за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните (ОВ L 322, стр. 25), в частта, в която този акт се отнася до жалбоподателя.

      Диспозитив

               1.

               Отменя Регламент (ЕО) № 1190/2008 на Комисията от 28 ноември 2008 година за изменение за сто и първи път на Регламент (ЕО) № 881/2002 на Съвета за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните, в частта, която се отнася до г-н Yassin Abdullah Kadi.

               2.

               Осъжда Европейската комисия да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на г-н Kadi.

               3.

               Съветът на Европейския съюз, Френската република и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 90, 18.4.2009 г.


title: Дело C-216/15: Решение на Съда (пети състав) от 17 ноември 2016 г. (преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht — Германия) — Betriebsrat der Ruhrlandklinik gGmbH/Ruhrlandklinik gGmbH (Преюдициално запитване — Директива 2008/104/EО — Временна заетост — Приложно поле — Понятие за работник — Понятие за стопанска дейност — Здравни работници, с които не е сключен трудов договор, но са предоставени на разположение на здравно заведение от сдружение с нестопанска цел)

text:
               16.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 14/7

         Решение на Съда (пети състав) от 17 ноември 2016 г. (преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht — Германия) — Betriebsrat der Ruhrlandklinik gGmbH/Ruhrlandklinik gGmbH
   (Дело C-216/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Директива 2008/104/EО - Временна заетост - Приложно поле - Понятие за работник - Понятие за стопанска дейност - Здравни работници, с които не е сключен трудов договор, но са предоставени на разположение на здравно заведение от сдружение с нестопанска цел))
   (2017/C 014/09)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesarbeitsgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Betriebsrat der Ruhrlandklinik gGmbH

      Ответник: Ruhrlandklinik gGmbH

      Диспозитив

   Член 1, параграфи 1 и 2 от Директива 2008/104/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно работа чрез агенции за временна заетост следва да се тълкува в смисъл, че в приложното поле на тази директива попада хипотеза, в която срещу парично възнаграждение сдружение с нестопанска цел предоставя на разположение на предприятие ползвател свой член, който да полага там срещу възнаграждение и като основна дейност труд под ръководството на това предприятие, щом като на това основание същият член е закрилян в съответната държава членка, като последното следва да бъде проверено от запитващата юрисдикция, при това без оглед на обстоятелството, че този член няма качеството „работник“ съгласно националното право, тъй като не е сключил трудов договор с посоченото сдружение.

      (1)  ОВ C 270, 17.8.2015 г.


title: Дело C-439/13 P: Жалба, подадена на 5 август 2013 г. от Elitaliana SpA срещу определението, постановено от Общия съд (седми състав) на 4 юни 2013 г. по дело T-213/12, Elitaliana/Eulex Kosovo

text:
               19.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 304/6

         Жалба, подадена на 5 август 2013 г. от Elitaliana SpA срещу определението, постановено от Общия съд (седми състав) на 4 юни 2013 г. по дело T-213/12, Elitaliana/Eulex Kosovo
   (Дело C-439/13 P)
   2013/C 304/11
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Elitaliana SpA (представител: R. Colagrande, avvocato)

      Друга страна в производството: Eulex Kosovo

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени изцяло Определение [на Общия съд (седми състав) от 4 юни 2013 г. по дело T-213/12, Elitaliana/Eulex Kosovo,]

               —

               в резултат от това, ако фазата на производството позволява това, да се уважи окончателно жалбата в първоинстанционното производство, като а) се отменят решенията на Eulex — с неизвестни за жалбоподателя съдържание и дата — за възлагане на поръчка с наименование „EuropeAid/131516/D/SER/XK — Helicopter Support to the EULEX Mission in Kosovo [Помощ, предоставена с хеликоптери, за мисията на Eulex в Kosovo] (PROC/272/11)“ на дружество Starlite Aviation Operations, съобщено от Eulex с писмо от 29.3.2012 г., както и на всеки друг предварителен, последващ и/или свързан по друг начин с тях акт, и по-специално, ако се налага, на писмен акт с № 2012-DAS-0392 от 17.4.2012 г., с който Eulex отказва на жалбоподателя достъп до документите във връзка с поръчката, поискани на 2.4.2012 г.; б) Eulex бъде осъдена да поправи причинените на жалбоподателя вреди (в натура или в пари) съгласно посоченото в точки 37 и следв. от жалбата до Общия съд; в) Eulex бъде осъдена да заплати съдебните разноски,

               —

               при условията на евентуалност, отново в резултат от посочената отмяна, ако фазата на производството позволява това, делото да бъде върнато на Общия съд, който да се произнесе с решение по него.

      Правни основания и основни доводи

   Общият съд допуснал грешка, като не приел, че Eulex има качеството на служба или агенция на Европейския съюз по смисъла на член 263 ДФЕС и като го приравнил на делегациите. Освен това по същество Общият съд е трябвало да признае наличието на извинима грешка.
   От посочените грешки при прилагане на правото произтичало нарушение на принципа на ефективна съдебна защита, насочен към пълното осъществяване на правото на защита, и представляващ необходима последица от принципа на равенство.