201807130122003822018/C 268/231282018CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180216171822Дело C-128/18: Преюдициално запитване от Hanseatischen Oberlandesgericht Hamburg (Германия), постъпило на 16 февруари 2018 г. — Наказателно производство срещу Dumitru-Tudor Dorobantu
 ---documentbreak--- C2682018BG1720120180216BG0023172182Преюдициално запитване от Hanseatischen Oberlandesgericht Hamburg (Германия), постъпило на 16 февруари 2018 г. — Наказателно производство срещу Dumitru-Tudor Dorobantu
   (Дело C-128/18)2018/C 268/23Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

      Страни в главното производство

   Generalstaatsanwaltschaft Hamburg
   срещу
   Dumitru-Tudor Dorobantu

      Преюдициални въпроси

            1)

            В контекста на Рамковото решение относно европейската заповед за арест (
                  1
               ) какви са произтичащите от член 4 от Хартата минимални изисквания към условията за лишаване от свобода?

                     a)

                     По-специално установен ли е в правото на Съюза „абсолютен“ минимум за размера на помещенията за лишаване от свобода, при неспазването на който във всички случаи се нарушава член 4 от Хартата?

                              i.

                              При определянето на частта от площта на помещението за лишаване от свобода за един човек от значение ли е обстоятелството дали става въпрос за индивидуална или обща килия?

                              ii.

                              При изчисляването на размера на помещението за лишаване от свобода следва ли да се приспада заетата от мебели (легло, гардероб и т.н.) площ?

                              iii.

                              Какви са конструктивните изисквания, които с оглед на конкретния случай могат да се окажат от значение за отговора на въпроса за осигуряване на съответствието с правото на Съюза на условията за лишаване от свобода? Какво би могло да е значението на осигурения пряк (или непряк) достъп от килията например до санитарни или други помещения, както и на обстоятелството, че килията е снабдена по-специално със студена и топла вода, с отопление, с осветление и т.н.?

                     б)

                     Доколко за преценката има роля различният „режим за изпълнение на наказанието“, и по-специално различното време на заключване и различията за свободното придвижване в рамките на пенитенциарното заведение?

                     в)

                     Може ли, както това прави решаващият съдебен състав в постановения съдебен акт, с който се произнася по допустимостта на искането за екстрадиция в конкретния случай, да бъдат взети предвид и подобренията в издаващата държава членка в правно и организационно отношение (въвеждане на институцията на омбудсман, създаване на съдилища за изпълнение на наказанията и т.н.)?

            2.

            По кои критерии следва да се преценяват условията за лишаване от свобода от гледна точка на съответствието им с правото на Съюза? В каква степен тези критерии оказват влияние при тълкуването на понятието „реална опасност“ по смисъла на практиката на Съда, установена в решения Aranyosi и Căldăraru?

                     a)

                     Във връзка с това следва ли съдебните органи на изпълняващата държава членка да имат право да подлагат на всеобхватна проверка условията за лишаване от свобода в издаващата държава членка, или те следва да се ограничат до „проверка за очевидни закононарушения“?

                     б)

                     В случай че при отговора на първия преюдициален въпрос Съдът стигне до извода, че в правото на Съюза са установени „абсолютни“ изисквания към условията за лишаване от свобода, може ли винаги при неосигуряване на тези минимални условия да се смята и за „безспорно“, че е налице „реална опасност“, която забранява екстрадицията, или въпреки всичко изпълняващата държава членка има право на своя собствена преценка? Може ли в това отношение да се вземат предвид определени фактори, като поддържането на обмена на правна взаимопомощ между държавите членки, ефикасността на европейското наказателно правосъдие или принципите на взаимно доверие и взаимно признаване?

      (
         1
      )	Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (ОВ L 190, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3).


201807130092003812018/C 268/241372018CJC26820180730BG01BGINFO_JUDICIAL20180222181811Дело C-137/18: Преюдициално запитване от Landgericht Dresden (Германия), постъпило на 22 февруари 2018 г. — hapeg dresden gmbh/Bayrische Straße 6-8 GmbH & Co. KG
 ---documentbreak--- C2682018BG1810120180222BG0024181181Преюдициално запитване от Landgericht Dresden (Германия), постъпило на 22 февруари 2018 г. — hapeg dresden gmbh/Bayrische Straße 6-8 GmbH & Co. KG
   (Дело C-137/18)2018/C 268/24Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Dresden

      Страни в главното производство

      Ищец: hapeg dresden gmbh

      Ответник: Bayrische Straße 6-8 GmbH & Co. KG

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли правото на Съюза, по-специално член 15, параграф 3, букви б) и в) и член 16, параграф 1, първа, втора и трета алинея, букви б) и в) от Директива 2006/123/ЕО (
         1
      ) на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (Директива относно услугите) да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като приложимата в главното производство, съгласно която в договори с архитекти и/или инженери не е допустимо да се уговори хонорар, който е по-нисък от минималните размери на възнаграждението, изчислявано въз основа на Наредбата за хонорарите на архитектите и инженерите?
   (
         1
      )	Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (ОВ L 376, 2006 г., стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г, глава 13, том 58, стр. 50).


title: Дело T-621/17: Жалба, подадена на 14 септември 2017 г. — Taminco и Arysta LifeScience Great Britain/ЕОБХ

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/46

         Жалба, подадена на 14 септември 2017 г. — Taminco и Arysta LifeScience Great Britain/ЕОБХ
   (Дело T-621/17)
   (2017/C 374/69)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Taminco BVBA (Гент, Белгия), Arysta LifeScience Great Britain Ltd (Единбург, Обединено кралство) (представители: C. Mereu и M. Grunchard, lawyers)

      Ответник: Европейски орган за безопасност на храните (ЕОБХ)

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Европейския орган за безопасност на храните от 18 юли 2017 г., за което жалбоподателите са уведомени на 20 юли 2017 г., относно оценяването на исканията за поверителност, направени във връзка с искането за подновяване на процеса за одобряване на активното вещество тирам,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат четири основания.

               1.

               Първото основание е изведено от липсата на правно основание за публикуване.

                           —

                           Жалбоподателите поддържат, че публикуването е ultra vires, предвид факта, че няма правно основание, на което ответникът може да се позове, за да обоснове публикуването, независимо дали по Регламент № 1107/2009, Регламент № 178/2002 или Регламент за изпълнение № 844/2012 на Комисията.

               2.

               Второто основание е изведено от това, че ответникът е действал при превишаване на правомощията си, като е предложил класифицирането на тирам, тъй като единственият орган, който законово има компетентност да извършва класифициране или прекласифициране на вещества е Европейската агенция по химикали, както е предвидено в Регламент № 1272/2008, а ответникът няма правомощия в това отношение.

               3.

               Третото основание е изведено от това, че ответникът е нарушил основното право на защита, като не е гарантирал на жалбоподателите пълна, надлежна и ефективна възможност да представят коментари по предложението за прекласифициране на веществото.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от това, че ответникът е нарушил член 63 от Регламент № 1107/2009, като е решил да публикува информацията, която жалбоподателите са се стремили да прочистят, което може да засегне техните търговски интереси.


title: Дело T-23/18: Жалба, подадена на 19 януари 2018 г. — Nova Brands/EUIPO — Natamil (Natamil)

text:
               12.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 94/31

         Жалба, подадена на 19 януари 2018 г. — Nova Brands/EUIPO — Natamil (Natamil)
   (Дело T-23/18)
   (2018/C 094/42)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Nova Brands SA (Люксембург, Люксембург) (представител: V. Wellens, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Natamil GmbH (Мюнхен, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на словната марка „natamil“ — посочваща Европейския съюз международна регистрация №1 235 069

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 25 октомври 2017 г. по преписка R 1910/2016-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение;

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009;

               —

               Нарушение на член 75 от Регламент № 207/2009 и на член 296 ДФЕС относно задължението за мотивиране.


201806080101931272018/C 221/284632017TC22120180625BG01BGINFO_JUDICIAL20180503232422Дело T-463/17: Решение на Общия съд от 3 май 2018 г. — Raise Conseil/EUIPO — Raizers (RAISE) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Европейския съюз „RAISE“ — Абсолютно основание за отказ — Отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Отличителен характер, придобит в резултат на използване — Член 7, параграф 3 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 3 от Регламент 2017/1001) — Член 52, параграфи 1 и 2 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 59, параграфи 1 и 2 от Регламент 2017/1001)
 ---documentbreak--- C2212018BG2320120180503BG0028232242Решение на Общия съд от 3 май 2018 г. — Raise Conseil/EUIPO — Raizers (RAISE)
   (Дело T-463/17) (
         1
      )
   „(Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Словна марка на Европейския съюз „RAISE“ — Абсолютно основание за отказ — Отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001) — Отличителен характер, придобит в резултат на използване — Член 7, параграф 3 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 7, параграф 3 от Регламент 2017/1001) — Член 52, параграфи 1 и 2 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 59, параграфи 1 и 2 от Регламент 2017/1001)“2018/C 221/28Език на производството: френски
      Страни

      Жалбоподател: Raise Conseil (Париж, Франция) (представители: F. Fajgenbaum и T. Lachacinski, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Hanf)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Raizers (Париж) (представител: E. Fortunet, avocat)

      Предмет

   Жалба против решение на пети апелативен състав на EUIPO от 24 май 2017 г. (дело R 1606/2016-5), постановено в производство по обявяване на недействителност между Raizers и Raise Conseil.

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля жалбата.

            2)

            Осъжда Raise Conseil да заплати съдебните разноски.

      (
         1
      )	ОВ C 330, 2.10.2017 г.


201806080091931262018/C 221/196532016TC22120180625BG01BGINFO_JUDICIAL20180503171821Дело T-653/16: Решение на Общия съд от 3 май 2018 г. — Малта/Комисия (Достъп до документи — Регламент (CE) № 1049/2001 — Документи, държани от Комисията — Документи, произхождащи от държава членка — Документи, разменени в рамките на режима на контрол, за да се осигури спазването на правилата на общата политика в областта на рибарството — Член 113 от Регламент (ЕО) № 1224/2009 — Публичен достъп вследствие на заявление, подадено от неправителствена организация — Жалба за отмяна — Допустимост — Задължение за мотивиране — Лоялно сътрудничество — Избор на правното основание)
 ---documentbreak--- C2212018BG1710120180503BG0019171182Решение на Общия съд от 3 май 2018 г. — Малта/Комисия
   (Дело T-653/16) (
         1
      )
   „(Достъп до документи — Регламент (CE) № 1049/2001 — Документи, държани от Комисията — Документи, произхождащи от държава членка — Документи, разменени в рамките на режима на контрол, за да се осигури спазването на правилата на общата политика в областта на рибарството — Член 113 от Регламент (ЕО) № 1224/2009 — Публичен достъп вследствие на заявление, подадено от неправителствена организация — Жалба за отмяна — Допустимост — Задължение за мотивиране — Лоялно сътрудничество — Избор на правното основание)“2018/C 221/19Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Република Малта (представител: A. Buhagiar)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Baquero Cruz и F. Clotuche-Duvieusart)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на генералния секретар на Комисията от 13 юли 2016 г. по потвърдително заявление на Greenpeace за достъп до документи относно предполагаемо незаконосъобразно изпращане на жив червен тон от Тунис към стопанство за отглеждане на риба тон в Малта, в частта му, с която на Greenpeace се предоставя достъп до документи, издадени от малтийските органи.

      Диспозитив

            1)

            Отменя решението на генералния секретар на Европейската комисия от 13 юли 2016 г. по потвърдително заявление на Greenpeace за достъп до документи относно предполагаемо незаконосъобразно изпращане на жив червен тон от Тунис към Малта в частта му, в която на Greenpeace се предоставя достъп до документите, изброени в приложение B към него под номера 112—230.

            2)

            Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

            3)

            Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски, включително тези по обезпечителното производство.

      (
         1
      )	ОВ C 428, 21.11.2016 г.


201806080461931632018/C 221/03752018CJC22120180625BG01BGINFO_JUDICIAL201802062322Дело C-75/18: Преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 6 февруари 2018 г. — Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
 ---documentbreak--- C2212018BG220120180206BG00032232Преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 6 февруари 2018 г. — Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
   (Дело C-75/18)2018/C 221/03Език на производството: унгарски
      Запитваща юрисдикция

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt.

      Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Преюдициални въпроси

            1)

            Трябва ли членове 49 ДФЕС, 54 ДФЕС, 107 ДФЕС и 108 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че не допускат мярка на държава членка, при която в резултат от прилагането на правната уредба на държавата членка (Закон за облагане на телекомуникациите със специален данък) реалната данъчна тежест се понася от данъчнозадължените лица, които са чуждестранна собственост? Означава ли този резултат, че е налице непряка дискриминация?

            2)

            Противоречи ли на членове 107 ДФЕС и 108 ДФЕС правна уредба на държава членка, в която се предвижда задължение за заплащане на данък, определян чрез облагане на оборота с прогресивна данъчна ставка? Означава ли това задължение, че е налице непряка дискриминация, ако в резултат от него реалната данъчна тежест при най-високо облагаемото ниво се понася главно от данъчнозадължените лица, които са чуждестранна собственост? Представлява ли този резултат забранена държавна помощ?

            3)

            Трябва ли член 401 от Директивата за ДДС (
                  1
               ) да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, която води до разграничение между чуждестранни и местни данъчнозадължени лица? Трябва ли да се счита, че специалният данък има характера на данък върху оборота? С други думи, съвместим ли е този данък с Директивата за ДДС?

      (
         1
      )	Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


201806150411954962018/C 231/152272018CJC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180403121321Дело C-227/18: Преюдициално запитване от Budai Központi Kerületi Bíróság (Унгария), постъпило на 3 април 2018 г. — VE/WD
 ---documentbreak--- C2312018BG1210120180403BG0015121132Преюдициално запитване от Budai Központi Kerületi Bíróság (Унгария), постъпило на 3 април 2018 г. — VE/WD
   (Дело C-227/18)2018/C 231/15Език на производството: унгарски
      Запитваща юрисдикция

   Budai Központi Kerületi Bíróság

      Страни в главното производство

      Ищец: VE

      Ответник: WD

      Преюдициални въпроси

            1)

            Може ли да се приеме, че не е неравноправна, т.е. съставена е на ясен и разбираем език, като се вземат предвид икономическите последици, договорна клауза, която е съставена (като общи условия на договаряне, използвани от договарящия продавач или доставчик, а не договорена индивидуално) въз основа на предвиденото в закона задължение за информиране, което по необходимост е от общ характер и, което възлага на потребителя риска от обменните курсове, без изрично да се посочва, че размерът на вноските, които се дължат съгласно договора за заем, може да надвишава доходите на потребителя, установени при проверката на платежоспособността, извършена от договарящия продавач или доставчик или че може да достигне до една част от тези доходи, която е много по-голяма [от предвиденото], като се има предвид и че релевантната национална уредба изисква подробно писмено уточняване на риска, а не просто споменаване, че е налице риск и за това кой го носи, както и това, че Съдът на ЕС е постановил в точка 74 от решението си по дело C-26/13, че договарящият продавач или доставчик е длъжен не само да информира потребителя за риска, но е необходимо, благодарение на информацията потребителят да може да прецени потенциално значимите икономически последици за него от прилагането на обменния курс и следователно общата себестойност на сключения заем?

            2)

            Може ли да се приеме, че не е неравноправна, т.е. съставена е на ясен и разбираем език, като се вземат предвид икономическите последици, договорна клауза, която е съставена (като общи условия на договаряне, използвани от договарящия продавач или доставчик, а не договорена индивидуално) въз основа на предвиденото в закона задължение за информиране, което по необходимост е от общ характер и, което възлага на потребителя риска от обменните курсове, без изрично да се посочва, че в договора за кредит не е предвидена максимална стойност, до която могат да варират обменните курсове, като се има предвид, че Съдът на ЕС е постановил в точка 74 от решението си по дело C-26/13, че договарящият продавач или доставчик е длъжен не само да информира потребителя за риска, но е необходимо, благодарение на информацията потребителят да може да прецени потенциално значимите икономически последици за него от прилагането на обменния курс и следователно общата себестойност на сключения заем?

            3)

            Следва ли Директива 93/13 (
                  1
               ), а и по-конкретно последното съображение, точка 1, буква o) от приложението и член 3, параграф 3 и член 6, параграф 1 от тази директива да се тълкуват в смисъл, че — особено като се има предвид изискването, формулирано по-конкретно в решение C-42/15, съгласно което за защита на потребителите са необходими ефективни, пропорционални и възпиращи — противоречат на правото на Съюза съдебна практика, тълкуване или нормативна разпоредба на държава членка, по силата на която правните последици (пълна недействителност поради нарушение на правна норма или обезщетение за вреди и други последици на каквото и да е правно основание), които се извеждат в тази държава членка от кредитна оценка, която не е подробна и изчерпателна, не защитава длъжника и е неразумна (например защото не разглежда последиците от валутния риск, изразяващи се в значително увеличаване на погасителните вноски и на главницата) са по-неблагоприятни за потребителя от възстановяването на първоначалното положение (restitutio in integrum), при което потребителят длъжник се освобождава от валутния риск, тоест от увеличаването на погасителните вноски поради варирането на валутния курс и в конкретния случай му позволява да изплати главния дълг на части?

            4)

            Във връзка с тълкуването на възможността да бъдат проучени всички договорни клаузи, посочена в съображение 20 от Директива 93/13, и изискването за ясен и разбираем език, установено в член 4, параграф 2 и член 5 от същата директива, следва ли съответните договорни клаузи да се считат за равноправни в случаите, когато в договора за кредит някои от съществените елементи (например предмета на договора, т.е. размерът на кредита, погасителните вноски и лихвите по сделката) са посочени само чрез използване на израза „за информация“, без да се уточнява дали посоченият ориентировъчно елемент има правнообвързващо действие за договарящите страни?

      (
         1
      )	Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273)


201806150881955092018/C 231/402442018TC23120180702BG01BGINFO_JUDICIAL20180420313222Дело T-244/18: Жалба, подадена на 20 април 2018 г. — Synergy Hellas/Комисия
 ---documentbreak--- C2312018BG3120120180420BG0040312322Жалба, подадена на 20 април 2018 г. — Synergy Hellas/Комисия
   (Дело T-244/18)2018/C 231/40Език на производството: гръцки
      Страни

      Жалбоподател: d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis (Атина, Гърция) (представител: K. Damis, avvocato)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да уважи жалбата;

            —

            да отмени решение на Комисията C(2018) 1115 final от 19 февруари 2018 г. относно събирането на сумата 76282,08 EUR заедно с лихвите от „d.d.Synergy HELLAS ANONYMI EMPORIKI ETAIREIA PAROCHIS YPIRESION PLIROFORIKIS“·и

            —

            да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

            1.

            Първото основание е изведено от нарушението на член 85 от Регламент (ЕО/Евратом) № 2342/2002 на Комисията (
                  1
               ).

                     —

                     В противоречие с разпоредбите на посочения член е отказът на Комисията да уважи законосъобразното искане за отсрочване на плащането, макар да е платена 73 % от главницата, както и всички лихви, и вече е учредено поисканото от Комисията поръчителство за цялата първоначално дължима сума, както и за лихвите;

                     —

                     Неоснователни са мотивите на Комисията във връзка със законосъобразността по същество на оспорваната разпоредба;

                     —

                     Комисията не е изпълнила задължението си да мотивира обжалваното решение.

            2.

            Второто основание е изведено от нарушаването и/или превишаването на правото на преценка и от нарушението на принципа за „добрата администрация“.

                     —

                     Комисията е превишила пределите на своето право на преценка, доколкото е приела обжалваното решение, без да вземе в предвид фактическите обстоятелства, които жалбоподателят представил, и е предвидила решения, които биха могли да доведат до започване на производство за ликвидация на жалбоподателя.

            3.

            Третото основание е изведено от нарушение на принципа на пропорционалност.

                     —

                     Освен че не представлява мярка, която е необходима за постигането на преследваната цел, тъй като жалбоподателят продължава да плаща, обжалваното решение засяга жалбоподателя в значителна степен като застрашава съществено самото му съществуване.

      (
         1
      )	Регламент (ЕО, Евратом) № 2342/2002 на Комисията от 23 декември 2002 година относно определянето на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета относно Финансовия регламент, приложим към общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 357, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 4, стр. 3).


201808030832050912018/C 294/663512018TC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180605515222Дело T-351/18: Жалба, подадена на 5 юни 2018 г. — Ukrselhosprom PCF и Versobank/ЕЦБ
 ---documentbreak--- C2942018BG5120120180605BG0066512522Жалба, подадена на 5 юни 2018 г. — Ukrselhosprom PCF и Versobank/ЕЦБ
   (Дело T-351/18)2018/C 294/66Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподатели: Ukrselhosprom PCF LLC (Солоне, Украйна) и Versobank AS (Талин, Естония) (представители: O. Behrends, L. Feddern и M. Kirchner, адвокати)

      Ответник: Европейска централна банка (ЕЦБ)

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

            —

            да отмени Решение ECB/SSM/2018–EE-1 WHD-2017-0012 на Европейската централна банка от 26 март 2018 г. за отнемане на лиценза на Versobank AS за извършване на банкова дейност,

            —

            да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателите излагат единадесет основания в подкрепа на жалбата си.

            1.

            Първо основание: ЕЦБ не е компетентна да вземе решение относно ликвидацията на Versobank AS.

            2.

            Второ основание: ЕЦБ не е извършила собствена преценка по основните въпроси, свързани с борбата с изпирането на пари (БИП) и финансирането на тероризма (ФТ).

            3.

            Трето основание: ЕЦБ не е разследвала и преценила надлежно и безпристрастно всички релевантни аспекти на случая, по-специално по отношение на рисковете БИП/ФТ и спазването на предписанията.

            4.

            Четвърто основание: ЕЦБ е действала незаконосъобразно, като е отхвърлила други възможности, като например продажбата или доброволната ликвидация на Versobank.

            5.

            Пето основание: ЕЦБ е нарушила принципа на равно третиране.

            6.

            Шесто основание: ЕЦБ е нарушила принципа на пропорционалност.

            7.

            Седмо основание: ЕЦБ е нарушила принципа на оправдани правни очаквания и правна сигурност.

            8.

            Осмо основание: ЕЦБ е злоупотребила с правомощията си.

            9.

            Девето основание: ЕЦБ е нарушила правото на изслушване.

            10.

            Десето основание: ЕЦБ е нарушила правото на защита.

            11.

            Единадесето основание: ЕЦБ не е мотивирала надлежно решението си.


201808030302049812018/C 294/177312017CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20171223131311Дело C-731/17 P: Жалба, подадена на 23 декември 2017 г. от Nap Innova Hoteles, S.L. срещу определението, постановено от Общия съд (осми състав) от 4 декември 2017 г. по дело T-522/17, Nap Innova Hoteles/ЕСП
 ---documentbreak--- C2942018BG1310120171223BG0017131131Жалба, подадена на 23 декември 2017 г. от Nap Innova Hoteles, S.L. срещу определението, постановено от Общия съд (осми състав) от 4 декември 2017 г. по дело T-522/17, Nap Innova Hoteles/ЕСП
   (Дело C-731/17 P)2018/C 294/17Език на производството: испански
      Страни

      Жалбоподател: Nap Innova Hoteles, S.L. (представител: L. Hernández Cabeza, abogado)

      Друга страна в производството: Единен съвет за преструктуриране
   С определение от 5 юли 2018 г. Съдът (девети състав) отхвърли жалбата и реши Nap Innova Hoteles, S.L. да понесе собствените си съдебни разноски.


201808030122050382018/C 294/504032018CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180614373711Дело C-403/18 P: Жалба, подадена на 14 юни 2018 г. от Alcogroup и Alcodis срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 10 април 2018 г. по дело T-274/15, Alcogroup и Alcodis/Комисия
 ---documentbreak--- C2942018BG3710120180614BG0050371371Жалба, подадена на 14 юни 2018 г. от Alcogroup и Alcodis срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 10 април 2018 г. по дело T-274/15, Alcogroup и Alcodis/Комисия
   (Дело C-403/18 P)2018/C 294/50Език на производството: френски
      Страни

      Жалбоподатели: Alcogroup и Alcodis (представители: P. de Bandt, J. Dewispelaere, J. Probst, адвокати)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles

      Искания на жалбоподателите

            —

            да отмени решението на Общия съд от 10 април 2018 г. по дело T–274/15,

            —

            да обяви жалбата срещу двете обжалвани решения за допустима,

            —

            да върне делото на Общия съд, за да се произнесе по същество по жалбата за отмяна,

            —

            да осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски по настоящото производство.

      Основания и основни доводи

            —

            Първо основание: Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото и е нарушил задължението за мотивиране.

            —

            Второ основание: Общият съд е нарушил правото на жалбоподателите на ефективна съдебна защита.


201808030222050122018/C 294/022032016CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL201806282321Дело C-203/16 P: Решение на Съда (втори състав) от 28 юни 2018 г. — Dirk Andres, действащ в качеството на синдик на Heitkamp BauHolding GmbH/Европейска комисия, Федерална република Германия (Обжалване — Държавни помощи — Германско данъчно законодателство относно някои хипотези на пренасяне на загуби в следващи данъчни години („клауза за преструктуриране“) — Решение, с което схемата за помощ се обявява за несъвместима с вътрешния пазар — Жалба за отмяна — Допустимост — Член 263, четвърта алинея ДФЕС — Лично засегнато лице — Член 107, параграф 1 ДФЕС — Понятие за държавна помощ — Условие за селективност — Определяне на референтната система — Правна квалификация на фактите)
 ---documentbreak--- C2942018BG210120180628BG00022132Решение на Съда (втори състав) от 28 юни 2018 г. — Dirk Andres, действащ в качеството на синдик на Heitkamp BauHolding GmbH/Европейска комисия, Федерална република Германия
   (Дело C-203/16 P) (
         1
      )
   „(Обжалване — Държавни помощи — Германско данъчно законодателство относно някои хипотези на пренасяне на загуби в следващи данъчни години („клауза за преструктуриране“) — Решение, с което схемата за помощ се обявява за несъвместима с вътрешния пазар — Жалба за отмяна — Допустимост — Член 263, четвърта алинея ДФЕС — Лично засегнато лице — Член 107, параграф 1 ДФЕС — Понятие за държавна помощ — Условие за селективност — Определяне на референтната система — Правна квалификация на фактите)“2018/C 294/02Език на производството: немски
      Страни

      Жалбоподател: Dirk Andres, действащ в качеството на синдик на Heitkamp BauHolding GmbH (представители: W. Niemann, S. Geringhoff и P. Dodos, Rechtsanwälte)

      Други страни в производството: Европейска комисия (представители: R. Lyal, T. Maxian Rusche и K. Blanck-Putz), Федерална република Германия (представители: T. Henze и R. Kanitz)

      Диспозитив

            1)

            Отхвърля насрещната жалба.

            2)

            Отменя точки 2 и 3 от диспозитива на решението на Общия съд на Европейския съюз от 4 февруари 2016 г., Heitkamp BauHolding/Комисия (T-287/11, EU:T:2016:60).

            3)

            Отменя Решение 2011/527/ЕС на Комисията от 26 януари 2011 година относно държавна помощ C 7/10 (ex CP 250/09 и NN 5/10), приведена в действие от Германия Схема за пренасяне на данъчни загуби в случай на преструктуриране на предприятия в затруднение („Sanierungsklausel“).

            4)

            Осъжда Европейската комисия да понесе освен собствените съдебни разноски и тези, които г-н Dirk Andres, действащ в качеството на синдик в производството по несъстоятелност на Heitkamp BauHolding GmbH, е направил в първоинстанционното и в настоящото производство по обжалване.

            5)

            Федерална република Германия понася съдебните разноски, които е направила в настоящото производство по обжалване.

      (
         1
      )	ОВ C 211, 13.6.2016 г.


201808030722050972018/C 294/673632018TC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180605525431Дело T-363/18: Жалба, подадена на 5 юни 2018 г. — Nippon Chemi-Con Corporation/Комисия
 ---documentbreak--- C2942018BG5210120180605BG0067521543Жалба, подадена на 5 юни 2018 г. — Nippon Chemi-Con Corporation/Комисия
   (Дело T-363/18)2018/C 294/67Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: Nippon Chemi-Con Corporation (Токио, Япония) (представители: H. Niemeyer, M. Röhrig, D. Schlichting и I. Stoicescu, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

            —

            да отмени изцяло или частично Решение от 21 март 2018 година на Европейската комисия относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (AT.40136 — Кондензатори),

            —

            при условията на евентуалност да отмени член 2, буква ж) от Решение от 21 март 2018 г. на Европейската комисия,

            —

            при условията на евентуалност да намали наложената на жалбоподателя глоба в член 2, буква ж) от Решение от 21 март 2018 година на Европейската комисия чрез упражняването на пълен съдебен контрол в съответствие с член 261 ДФЕС и член 31 от Регламент № 1/2003,

            —

            да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага шест основания.

            1.

            Първото основание е изведено от твърдение за нарушение на правото на изслушване и на член 41 от Хартата на основните права.
            Жалбоподателят твърди, че Комисията е нарушила правото му на изслушване като не му е предоставила достъп до всички материали по делото, на които се позовава в обжалваното решение, като не е представила всички евентуално оправдателни доказателства, като не е изложила допълнително становище относно възражения във връзка с недостатъците в първоначалното изложение на възраженията, вместо изложение на фактите, и като не е предоставила адекватен достъп до протоколите от срещите с другите страни.

            2.

            Във второто основание се твърди, че Комисията не е представила точни и непротиворечиви доказателства за нарушението, което засяга ЕИП, за цялото времетраене на твърдяното нарушение.
            Освен това Комисията не е представила точни и непротиворечиви доказателства за нарушението, което засяга ЕИП, за цялото времетраене на твърдяното нарушение, по-специално за срещите на ECC (1998—2003 г.) и за тристранните и многостранните срещи и за влиянието им върху ЕИП в периода между 2009 г. и 2012 г.

            3.

            В третото основание се твърди, че няма достатъчно доказателства за едно-единствено и непрекъснато нарушение.
            Според жалбоподателя Комисията не е доказала съществуването на едно-единствено и непрекъснато нарушение, включващо всички видове твърдени срещи относно всички алуминиеви електролитни кондензатори и всички танталови електролитни кондензатори за период от четиринадесет години и с въздействие върху ЕИП, тъй като тя нито е изготвила цялостен план, преследващ единна антиконкурентна икономическа цел съгласно изисквания стандарт, нито е установила, че съществува допълнителна връзка между различните срещи.

            4.

            В четвъртото основание се твърди, че няма нарушение с оглед на предмета.
            Твърди се, че Комисията също така не е доказала, че антиконкурентното поведение представлявало нарушение с оглед на предмета, тъй като предполагаемият обмен на информация относно бъдещите цени и доставки по време на заседанията и контактите, който е от значение за продажбите в ЕИП, е бил спорадичен и с много ограничен обхват.

            5.

            В петото основание се твърди, че Комисията не е компетентна.
            Комисията освен това неправилно е заявила, че разполага с компетентност относно твърдяното нарушение, тъй като не е представила достатъчно доказателства, които да свързват твърдяното нарушение с ЕИП. Комисията не е взела предвид доказателства, че по принцип нито един от двустранните и тристранните контакти не е имал някакво въздействие върху продажбите в ЕИП, тъй като контактите са били свързани с неевропейските потребители. Комисията не е доказала твърденията си, че японските производители на кондензатори са присъствали на срещите с цел да ограничат конкуренцията в ЕИП.

            6.

            В шестото основание се твърди, че е нарушен член 23, параграфи 2 и 3 от Регламент № 1/2003 (
                  1
               ), Насоките на Комисията за налагане на глоби (
                  2
               ) и основните принципи за определяне на глобите, и по-специално принципите на равно третиране и пропорционалност.
            На последно място, жалбоподателят твърди, че Комисията е нарушила член 23, параграфи 2 и 3 от Регламент № 1/2003, Насоките на Комисията за налагане на глоби и основните принципи за определяне на глобите, и по-специално принципите на равно третиране и пропорционалност, като е приела непропорционална стойност за продажбите и като не е взела предвид твърдените ограничени връзки на нарушението с ЕИП.

      (
         1
      )	Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (OJ L 1, 2003 г. стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).
   (
         2
      )	Насоки относно метода за определяне на глобите, налагани по силата на член 23, параграф 2, буква а) от Регламент № 1/2003 (ОВ C 210, 2006 г., стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 4, стр. 264).


title: Дело C-405/18: Преюдициално запитване от Nejvyšší správním soudem (Чешка република), постъпило на 19 юни 2018 г. — AURES Holdings a.s./Odvolací finanční ředitelství

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/18

      Преюдициално запитване от Nejvyšší správním soudem (Чешка република), постъпило на 19 юни 2018 г. — AURES Holdings a.s./Odvolací finanční ředitelství
      (Дело C-405/18)
      (2018/C 301/25)
      Език на производството: чешки

         Запитваща юрисдикция

      Nejvyšší správním soudem

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: AURES Holdings a.s.

         Ответник: Odvolací finanční ředitelství

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Може ли да се счита, че понятието за свобода на установяването по смисъла на член 49 ДФЕС (1) обхваща обикновеното прехвърляне на мястото на управление на дружеството от една държава членка в друга?

                  2)

                  При положителен отговор, в противоречие ли е с член 49 ДФЕС, член 52 ДФЕС и член 54 ДФЕС национална правна уредба, която не допуска при прехвърлянето на мястото си на стопанска дейност или на мястото си на управление в Чешката република субект от друга държава членка да иска приспадане на данъчна загуба, претърпяна в другата държава членка?

         (1)  ОВ C 326, 2012 г., стр. 47.


title: Дело T-29/18 R: Определение на председателя на Общия съд от 4 юли 2018 г. — Planet/Комисия (Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Документи, свързани относно договора „Technical Assistance to Ecowas for the implementation of the 10th EDF Transport Facilitation Project II (TFP II)“ — Мълчалив отказ на достъп — Изрично решение, прието след подаването на жалбата — Оттегляне на обжалвания акт — Отпадане на предмета на спора — Липса на основание за произнасяне)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/37

      Определение на председателя на Общия съд от 4 юли 2018 г. — Planet/Комисия
      (Дело T-29/18 R) (1)

      ((Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Документи, свързани относно договора „Technical Assistance to Ecowas for the implementation of the 10th EDF Transport Facilitation Project II (TFP II)“ - Мълчалив отказ на достъп - Изрично решение, прието след подаването на жалбата - Оттегляне на обжалвания акт - Отпадане на предмета на спора - Липса на основание за произнасяне))
      (2018/C 301/49)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Жалбоподател: Planet AE Parochis Symvouleftikon Ypiresion (Атина, Гърция) (представител: адв. V. Christianos)

         Ответник: Европейска комисия (представители: C. Ehrbar и M. Konstantinidis)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС за отмяна на изрично решение на Комисията, с което се отхвърля потвърдителното заявление на жалбоподателя от 6 ноември 2017 г. за получаване на достъп до определени документи, свързани с договора „Technical Assistance to Ecowas for the implementation of the 10th EDF Transport Facilitation Project II (TFP II)“.

         Диспозитив

                  1)

                  Липсва основание за произнасяне по настоящата жалба.

                  2)

                  Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 112, 26.3.2018 г.


title: Дело C-325/17 P: Определение на Съда (девети състав) от 26 юни 2018 г. — Windrush Aka LLP/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Jerry Dammers (Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Марка на Европейския съюз — Производство по отмяна — Словна марка „The Specials“ — Реално използване — Съгласие на притежателя на марката)

text:
               27.8.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/11

      Определение на Съда (девети състав) от 26 юни 2018 г. — Windrush Aka LLP/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Jerry Dammers
      (Дело C-325/17 P) (1)

      ((Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Марка на Европейския съюз - Производство по отмяна - Словна марка „The Specials“ - Реално използване - Съгласие на притежателя на марката))
      (2018/C 301/13)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Windrush Aka LLP (представители: S. Malynicz, QC, упълномощен от S. Britton и S. Tregear, solicitors)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: D. Botis и J. Crespo Carrillo), Jerry Dammers (представители: B. Brandreth, barrister, упълномощен от C. Fehler, solicitor)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като явно неоснователна.

                  2)

                  Осъжда Windrush Aka LLP да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 347, 16.10.2017 г.


title: Дело T-446/14: Решение на Общия съд от 12 юли 2018 г. — Taihan Electric Wire/Комисия (Конкуренция — Картели — Европейски пазар на електрически кабели — Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС — Единно продължено нарушение — Непреодолими пречки — Неприложимост на член 101 ДФЕС — Продължителност на участието — Равно третиране — Изчисляване на размера на глобата — Стойност на продажбите — Тежест на нарушението — Смекчаващи обстоятелства — Правомощие за пълен съдебен контрол)

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/36

      Решение на Общия съд от 12 юли 2018 г. — Taihan Electric Wire/Комисия
      (Дело T-446/14) (1)

      ((Конкуренция - Картели - Европейски пазар на електрически кабели - Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС - Единно продължено нарушение - Непреодолими пречки - Неприложимост на член 101 ДФЕС - Продължителност на участието - Равно третиране - Изчисляване на размера на глобата - Стойност на продажбите - Тежест на нарушението - Смекчаващи обстоятелства - Правомощие за пълен съдебен контрол))
      (2018/C 328/48)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Taihan Electric Wire Co. Ltd (Анианг-си, Южна Корея) (представители: R. Antonini и E. Monard, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: A. Biolan, C. Giolito и H. van Vliet)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС, от една страна, за отмяна на Решение C (2014) 2139 окончателен на Комисията от 2 април 2014 г. относно производство по член 101 [ДФЕС] и член 53 от Споразумението за [ЕИП] (дело AT.39610 — Електрически кабели) в частта, в която се отнася до жалбоподателя, и от друга страна, за намаляване на размера на наложената му глоба.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Taihan Electric Wire Co. Ltd да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 282, 25.8.2014 г.


title: Дело C-164/17: Решение на Съда (втори състав) от 25 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Supreme Court — Ирландия) — Edel Grace, Peter Sweetman/An Bord Pleanala (Преюдициално запитване — Околна среда — Директива 92/43/EО — Опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна — Член 6, параграфи 3 и 4 — Оценка на въздействието на план или проект върху защитена зона — План или проект, който не е непосредствено свързан или необходим за управлението на територията — Проект за вятърен парк — Директива 2009/147/ЕО — Опазване на дивите птици — Член 4 — Специална защитена зона (СЗЗ) — Приложение I — Полски блатар (Circus cyaneus) — Подходящо местообитание, което се мени с течение на времето — Временно или окончателно намаляване на площта на необходимата земя — Мерки, включени в проекта, с които се цели да се гарантира, че през срока на проекта площта, годна реално да послужи за естествено местообитание на вида, няма да бъде намалена, дори може да бъде увеличена)

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/16

      Решение на Съда (втори състав) от 25 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Supreme Court — Ирландия) — Edel Grace, Peter Sweetman/An Bord Pleanala
      (Дело C-164/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Околна среда - Директива 92/43/EО - Опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна - Член 6, параграфи 3 и 4 - Оценка на въздействието на план или проект върху защитена зона - План или проект, който не е непосредствено свързан или необходим за управлението на територията - Проект за вятърен парк - Директива 2009/147/ЕО - Опазване на дивите птици - Член 4 - Специална защитена зона (СЗЗ) - Приложение I - Полски блатар (Circus cyaneus) - Подходящо местообитание, което се мени с течение на времето - Временно или окончателно намаляване на площта на необходимата земя - Мерки, включени в проекта, с които се цели да се гарантира, че през срока на проекта площта, годна реално да послужи за естествено местообитание на вида, няма да бъде намалена, дори може да бъде увеличена))
      (2018/C 328/19)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      Supreme Court

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Edel Grace, Peter Sweetman

         Ответник: An Bord Pleanala

         Диспозитив

      Член 6 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна трябва да се тълкува в смисъл, че когато се предвижда проект да бъде реализиран върху територия, определена за защитата и опазването на видовете, чиято годна да задоволи нуждите на защитен вид площ се променя във времето и такъв проект ще доведе до положение, при което някои части от тази територия вече няма да могат, временно или окончателно, да осигуряват подходящо местообитание на въпросния вид, обстоятелството, че този проект може да включва мерки, целящи да се гарантира, след като подходящата оценка на въздействието на посочения проект е била направена и за срока на съществуване на този проект, че частта от тази територия, която конкретно може да осигури подходящо местообитание, няма да бъде намалена, дори може да се увеличи, не може да се вземе предвид за целите на оценката, която трябва да се направи по силата на параграф 3 от този член и с която се цели да се гарантира, че разглежданият проект няма да има отрицателно влияние върху интегритета на засегнатата зона, а евентуално попада в приложното поле на параграф 4 от същия член.

         (1)  ОВ C 178, 6.6.2017 г.


title: Дело C-128/16 P: Решение на Съда (втори състав) от 25 юли 2018 г. — Европейска комисия/Кралство Испания, Lico Leasing, SA, Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, SA (Обжалване — Държавни помощи — Член 107, параграф 1 ДФЕС — Система за данъчно облагане, приложима за някои споразумения за финансов лизинг за придобиването на плавателни съдове (испанска система „лизинг срещу данък“) — Идентифициране на получателите на помощта — Условие за селективност — Нарушаване на конкуренцията и засягане на търговията между държавите членки — Задължение за мотивиране)

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/3

      Решение на Съда (втори състав) от 25 юли 2018 г. — Европейска комисия/Кралство Испания, Lico Leasing, SA, Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, SA
      (Дело C-128/16 P) (1)

      ((Обжалване - Държавни помощи - Член 107, параграф 1 ДФЕС - Система за данъчно облагане, приложима за някои споразумения за финансов лизинг за придобиването на плавателни съдове (испанска система „лизинг срещу данък“) - Идентифициране на получателите на помощта - Условие за селективност - Нарушаване на конкуренцията и засягане на търговията между държавите членки - Задължение за мотивиране))
      (2018/C 328/03)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: V. Di Bucci, É. Gippini Fournier и P. Němečková)

         Други страни в производството: Кралство Испания (представител: M. A. Sampol Pucurull), Lico Leasing, SA, Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, SA (представители: M. Merola, avvocato, M. Sánchez, abogado)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Bankia SA, Asociación Española de Banca, Unicaja Banco SA, Liberbank SA, Banco de Sabadell SA, Banco Gallego SA, Catalunya Banc SA, Caixabank SA, Banco de Santander SA, Santander Investment SA, Naviera Séneca AIE, Industria de Diseño Textil SA, Naviera Nebulosa de Omega AIE, Banco Mare Nostrum SA, Abanca Corporación Bancaria SA, Ibercaja Banco SA, Banco Grupo Cajatres SAU, Naviera Bósforo AIE, Joyería Tous SA, Corporación Alimentaria Guissona SA, Naviera Muriola AIE, Poal Investments XXI SL, Poal Investments XXII SL, Naviera Cabo Vilaboa C-1658 AIE, Naviera Cabo Domaio C-1659 AIE, Caamaño Sistemas Metálicos SL, Blumaq SA, Grupo Ibérica de Congelados SA, RNB SL, Inversiones Antaviana SL, Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SAU, Banco de Albacete SA, Bodegas Muga SL (представители: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero и A. Lamadrid de Pablo, abogados), Aluminios Cortizo SAU (представител: A. Beiras Cal, abogado)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз от 17 декември 2015 г., Испания и др./Комисия (T-515/13 и T-719/13, EU:T:2015:1004).

                  2)

                  Връща делото за ново разглеждане от Общия съд на Европейския съюз.

                  3)

                  Не се произнася по съдебните разноски.

                  4)

                  Bankia SA, Asociación Española de Banca, Unicaja Banco SA, Liberbank SA, Banco de Sabadell SA, Banco Gallego SA, Catalunya Banc SA, Caixabank SA, Banco de Santander SA, Santander Investment SA, Naviera Séneca AIE, Industria de Diseño Textil SA, Naviera Nebulosa de Omega AIE, Banco Mare Nostrum SA, Abanca Corporación Bancaria SA, Ibercaja Banco SA, Banco Grupo Cajatres SAU, Naviera Bósforo AIE, Joyería Tous SA, Corporación Alimentaria Guissona SA, Naviera Muriola AIE, Poal Investments XXI SL, Poal Investments XXII SL, Naviera Cabo Vilaboa C-1658 AIE, Naviera Cabo Domaio C-1659 AIE, Caamaño Sistemas Metálicos SL, Blumaq SA, Grupo Ibérica de Congelados SA, RNB SL, Inversiones Antaviana SL, Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SAU, Banco de Albacete SA, Bodegas Muga SL и Aluminios Cortizo SAU понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 156, 2.5.2016 г.


title: Дело T-447/14: Решение на Общия съд от 12 юли 2018 г. — NKT Verwaltungs и NKT/Комисия (Конкуренция — Картели — Европейски пазар на електрически кабели — Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС — Единно продължено нарушение — Доказване на нарушението — Продължителност на участието — Открито разграничаване — Изчисляване на размера на глобата — Тежест на нарушението — Правомощие за пълен съдебен контрол)

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/37

      Решение на Общия съд от 12 юли 2018 г. — NKT Verwaltungs и NKT/Комисия
      (Дело T-447/14) (1)

      ((Конкуренция - Картели - Европейски пазар на електрически кабели - Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС - Единно продължено нарушение - Доказване на нарушението - Продължителност на участието - Открито разграничаване - Изчисляване на размера на глобата - Тежест на нарушението - Правомощие за пълен съдебен контрол))
      (2018/C 328/49)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: NKT Verwaltungs GmbH, с предишно наименование nkt cables GmbH (Кьолн, Германия), и NKT A/S, с предишно наименование NKT Holding A/S (Брьонби, Дания) (представители: M. Kofmann и B. Creve, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: C. Giolito, H. van Vliet и C. Vollrath, подпомагани от B. Doherty, barrister)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C (2014) 2139 окончателен на Комисията от 2 април 2014 г. относно процедура по прилагане на член 101 [ДФЕС] и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело АТ.39610 — Електрически кабели) в частта, в която се отнася до жалбоподателите, и при условията на евентуалност, искане за намаляване на размера на наложената им глоба.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда NKT Verwaltungs GmbH и NKT A/S да заплатят съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 282, 25.8.2014 г.


title: Дело C-374/18: Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 7 юни 2018 г. — UPS Deutschland Inc. & Co. OHG, DPD Dynamic Parcel Distribution GmbH & Co. KG, Bundesverband Paket & Expresslogistik e.V./Deutsche Post AG

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/26

      Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 7 юни 2018 г. — UPS Deutschland Inc. & Co. OHG, DPD Dynamic Parcel Distribution GmbH & Co. KG, Bundesverband Paket & Expresslogistik e.V./Deutsche Post AG
      (Дело C-374/18)
      (2018/C 328/34)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Köln

         Страни в главното производство

         Ищци: UPS Deutschland Inc. & Co. OHG, DPD Dynamic Parcel Distribution GmbH & Co. KG, Bundesverband Paket & Expresslogistik e.V.

         Ответник: Deutsche Post AG

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 13, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 561/2006 (1) да се тълкува в смисъл, че тази разпоредба допуска изключения от членове 5—9 от Регламент (ЕО) № 561/2006 само в хипотезата, при която превозно средство на доставчик на универсални услуги по смисъла на член 2, точка 13 от Директива 97/67/ЕО (2) в съответствие с член 13, параграф 13, буква г) от Регламент (ЕО) № 561/2006 превозва единствено и изключително пратки като част от универсална услуга, или посочената разпоредба допуска изключения от членове 5—9 от Регламент (ЕО) № 561/2006 и когато съответните превозни средства превозват наред с пратките, които се превозват като част от универсална услуга, и други пратки, които не попадат в обхвата на универсалната услуга?

                  2)

                  Ако на първия въпрос следва да се отговори в смисъл, че изключения от членове 5—9 от Регламент (ЕО) № 561/2006 са допустими и когато съответните превозни средства превозват наред с пратките, които се превозват като част от универсална услуга, и други пратки, които не попадат в обхвата на универсалната услуга:

                              а)

                              какъв трябва да е минималният размер на дела на пратките, които превозното средство превозва в рамките на универсална услуга?

                              б)

                              какъв може да е максималният размер на дела на пратките, които не попадат в обхвата на универсалната услуга и които превозното средство превозва едновременно с доставките на универсални услуги?

                              в)

                              как трябва да се определи съответният размер като описания в букви а) и б) във всеки конкретен случай?

                              г)

                              трябва ли да е налице съответен размер като описания в букви а) и б) при всяко отделно пътуване, извършвано със съответното превозно средство, или е достатъчно да е налице съответна средна стойност за всички пътувания, извършвани със съответното превозно средство?

                  3)

                              а)

                              Трябва ли национална разпоредба на държава — членка на Съюза, относно времето на управление и почивките по отношение на превозни средства или комбинации от превозни средства за превоз на товари с максимално допустима маса над 2,81 тона и до 3,51 тона, която възпроизвежда буквално разпоредбите на член 13, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 561/2006, да се тълкува изключително въз основа на правото на Съюза?

                              б)

                              Може ли национален съд да прилага, въпреки дословното възпроизвеждане на правото на Съюза, различни критерии за тълкуването на възприетите от правото на Съюза разпоредби?

                  4)

                  Представлява ли пречка дадена пратка да се квалифицира като пратка, която е част от универсална услуга по смисъла на Директива 97/67/ЕО, обстоятелството, че във връзка с тази пратка се предлагат допълнителни услуги като:

                              —

                              събиране (без определен времеви диапазон);

                              —

                              събиране (в рамките на определен времеви диапазон);

                              —

                              визуална проверка на възрастта на клиента;

                              —

                              наложен платеж;

                              —

                              доставяне на пратки до 31,5 кг срещу заплащане от получателя;

                              —

                              услуга по препращане;

                              —

                              предварително разпореждане за третирането на пратката при невъзможност за доставяне

                              —

                              предпочитан ден за получаване;

                              —

                              предпочитано време за получаване?

         (1)  Регламент (ЕО) № 561/2006 на Европейския парламент и на Съвета за хармонизиране на някои разпоредби от социалното законодателство, свързани с автомобилния транспорт, за изменение на Регламенти (ЕИО) № 3821/85 и (ЕО) № 2135/98 на Съвета и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 3820/85 на Съвета (ОВ L 102, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 214), последно изменен с член 45 от Регламент от (EС) № 165/2014 от 4 февруари 2014 година относно тахографите в автомобилния транспорт (ОВ L 60, 2014 г, стр. 1), [поправка от 20.7.2016 г. (ОВ L 195, 2016 г., стр. 83)].

         (2)  Директива 97/67/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 1997 година относно общите правила за развитието на вътрешния пазар на пощенските услуги в Общността и за подобряването на качеството на услугата (ОВ L 15, 1998 г., стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 3, стр. 12).


title: Дело C-478/18: Преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Нидерландия), постъпило на 23 юли 2018 г. — Compaxo Vlees Zevenaar BV, Ekro BV, Vion Apeldoorn BV, Vitelco BV/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               15.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 373/9

      Преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Нидерландия), постъпило на 23 юли 2018 г. — Compaxo Vlees Zevenaar BV, Ekro BV, Vion Apeldoorn BV, Vitelco BV/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (Дело C-478/18)
      (2018/C 373/10)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Compaxo Vlees Zevenaar B.V., Ekro B.V., Vion Apeldoorn B.V., Vitelco B.V.

         Ответник: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли изразът „персонала, който участва в официалния контрол“ в точка 1 от приложение VI към Регламент (ЕО) № 882/2004 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните (Регламент № 882/2004), и изразът „персонала, който участва в официалния контрол“ в точка 2 от приложение VI към Регламент № 882/2004 да се тълкуват в смисъл, че разходите (за заплати), които могат да се вземат предвид при изчисляването на таксите за официален контрол, се състоят само от разходите (за заплати) за официалните ветеринарни лекари и официалните помощници, които извършват официалния контрол, или е допустимо те да включват и разходите (за заплати) за друг персонал на Nederlandse Voedsel- en Warenautoriteit (Нидерландска агенция по безопасност на храните и стоките, наричана по-нататък „NVWA“) или на дружеството с ограничена отговорност Kwaliteitskeuring Dierlijke Sector (наричано по-нататък „KDS“)?

                  2)

                  Ако отговорът на първия въпрос е, че изразът „персонала, който участва в официалния контрол“ в точка 1 от приложение VI към Регламент № 882/2004 и изразът „персонала, който участва в официалния контрол“ в точка 2 от приложение VI към Регламент № 882/2004 се отнасят и до разходите (за заплати) за друг персонал на NVWA или на KDS, при какви обстоятелства и в какви граници все още е налице дотолкова тясна връзка между разходите за този друг персонал и официалния контрол, че за тези разходи (за заплати) да може да се събират такси на основание член 27, параграф 4 от Регламент № 882/2004 и точки 1 и 2 от приложение VI към него?

                  3)

                  Трябва ли разпоредбите на член 27, параграф 4, буква а) от Регламент № 882/2004 и точки 1 и 2 от приложение VI към него да се тълкуват в смисъл, че член 27, параграф 4 и точки 1 и 2 от приложение VI не допускат на кланичните предприятия да се начисляват такси за официален контрол за заявени от тях пред компетентния орган, но фактически неизползвани за официалния контрол четвърт часове?

         (1)  ОВ L 165, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 58, стр. 216.


title: Дело T-508/18: Жалба, подадена на 24 август 2018 г. — OLX/EUIPO — Stra (STRADIA)

text:
               15.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 373/18

      Жалба, подадена на 24 август 2018 г. — OLX/EUIPO — Stra (STRADIA)
      (Дело T-508/18)
      (2018/C 373/20)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: OLX BV (Хоофдорп, Нидерландия) (представители: G. Lodge, K. Gilbert, solicitors и V. Jones, barrister)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Stra Lda (Коимбра, Португалия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

         Спорна марка: Заявка за словна марка на Европейския съюз „STRADIA“ — Заявка за регистрация № 14 841 985

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 12 юни 2018 г. по съединени преписки R 2228/2017-4 и R 2229/2017-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  при условията на евентуалност, да измени обжалваното решение, така че в него да се посочва, че възражението следва да се върне на отдела по спорове, който да го преразгледа,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати разноските на жалбоподателя, свързани с настоящата жалба, както и тези, направени пред апелативния състав. При условията на евентуалност, ако другата страна в производството пред апелативния състав встъпи, да осъди EUIPO и встъпилата страна солидарно да платят разноските на жалбоподателя, свързани с настоящата жалба, както и тези, направени пред апелативния състав.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 2017/2011 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-510/18: Жалба, подадена на 22 август 2018 г. — Kaddour/Съвет

text:
               15.10.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 373/19

      Жалба, подадена на 22 август 2018 г. — Kaddour/Съвет
      (Дело T-510/18)
      (2018/C 373/21)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Khaled Kaddour (Дамаск, Сирия) (представители: V. Davies и V. Wilkinson, Solicitors)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени мерките от 2018 г., в частта относно д-р Kaddour, и

                  —

                  да осъди Съвета да заплати разноските на д-р Kaddour по настоящата жалба.

         Основания и основни доводи

      Жалбата е насочена срещу Решение (ОВППС) 2018/778 на Съвета от 28 май 2018 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС (1) относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 131, 2018 г., стр. 16) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/774 на Съвета от 28 май 2018 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 (2) относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия No 36/2012 (ОВ L 131, 2018 г., стр. 1), в частта, в която посочените мерки се прилагат спрямо жалбоподателя (по-нататък „мерките от 2018 г.“).
      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

                  1.

                  В рамките на първото основание се твърди, че мерките от 2018 г са опорочени от явна грешка в преценката.

                  2.

                  В рамките на второто основание се твърди, че жалбоподателят има право да се ползва от член 27 и член 28, параграф 2 от Решение 2013/255/ОВППС на Съвета, изменено с Решение (ОВППС) 2015/1836 на Съвета (3), и от член 15, параграф 1б от Регламент (ЕС) № 36/2012 на Съвета, изменен с Регламент (EС) 2015/1828 на Съвета (4).

                  3.

                  В рамките на третото основание се твърди, че мерките от 2018 г. представляват нарушение на основните права на жалбоподателя, защитени от Хартата на основните права на ЕС и/или Европейската конвенция за правата на човека, що се отнася до неговото право на зачитане на доброто му име, на правото му мирно да се ползва от собствеността си и на принципа на пропорционалност.

         (1)  Решение 2013/255/ОВППС на Съвета от 31 май 2013 година относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 147, 2013 г., стр. 14).

         (2)  Регламент (ЕС) № 36/2012 на Съвета от 18 януари 2012 година относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия и за отмяна на Регламент (ЕС) № 442/2011 (ОВ L 16, 2012 г., стр. 1).

         (3)  Решение (ОВППС) 2015/1836 на Съвета от 12 октомври 2015 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 266, 2015 г., стр. 75).

         (4)  Council Regulation (EU) 2015/1828 of 12 October 2015 amending Regulation (EU) No 36/2012 concerning restrictive measures in view of the situation in Syria (OJ 2015 L 266, p. 1). Регламент (EС) 2015/1828 на Съвета от 12 октомври 2015 година за изменение на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 266, 2015 г., стр. 1).


title: Решение на Съда от 14 юни 2018 година по дело E-14/17 — Надзорен орган на ЕАСТ срещу Исландия (Неизпълнение на задължения от държава от ЕАСТ — Нетранспониране — Регламент (ЕС) № 447/2013)

text:
               15.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 414/9

      РЕШЕНИЕ НА СЪДА
      от 14 юни 2018 година
      по дело E-14/17
      Надзорен орган на ЕАСТ срещу Исландия

         (Неизпълнение на задължения от държава от ЕАСТ — Нетранспониране — Регламент (ЕС) № 447/2013)

      (2018/C 414/11)
      По дело E-14/17, Надзорен орган на ЕАСТ срещу Исландия — ИСК за постановяване, че Исландия не е изпълнила задълженията си по член 7 от Споразумението за Европейското икономическо пространство да направи Акта, посочен в точка 31ббб от приложение IX към посоченото споразумение (Регламент за изпълнение (ЕС) № 447/2013 на Комисията от 15 май 2013 г. за установяване на процедурата за ЛУАИФ, които са взели решение да поискат да бъдат включени в приложното поле на Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета), адаптиран с Протокол 1 към Споразумението, част от вътрешния си правов ред, Съдът в състав Páll Hreinsson, председател и съдия-докладчик, Per Christiansen и Bernd Hammermann, съдии, постанови на 14 юни 2018 г. решение, чийто диспозитив гласи:
      Съдът реши:

                  1.

                  да постанови, че Исландия не е изпълнила задълженията си по член 7 от Споразумението за Европейската икономическо пространство да направи Акта, посочен в точка 31ббб от приложение IX към посоченото споразумение (Регламент за изпълнение (ЕС) № 447/2013 на Комисията от 15 май 2013 г. за установяване на процедурата за ЛУАИФ, които са взели решение да поискат да бъдат включени в приложното поле на Директива 2011/61/ЕС на Европейския парламент и на Съвета), както е адаптиран с Протокол 1 към Споразумението за ЕИП, част от вътрешния си правен ред.

                  2.

                  Осъжда Исландия да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-582/18: Жалба, подадена на 28 септември 2018 г. — Boxer Barcelona/EUIPO — X-Technology Swiss (XBOXER)

text:
               26.11.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 427/94

      Жалба, подадена на 28 септември 2018 г. — Boxer Barcelona/EUIPO — X-Technology Swiss (XBOXER)
      (Дело T-582/18)
      (2018/C 427/124)
      Език на жалбата: испански

         Страни

         Жалбоподател: Boxer Barcelona, SL (Барселона, Испания) (представител: A. Canela Giménez, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: X-Technology Swiss GmbH (Волерау, Швейцария)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „XBOXER“ — Заявка за регистрация № 11 673 068

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 12 юли 2018 г. по преписка R 2186/2017-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Недостатъчност на представените от възразяващия доказателства за използване,

                  —

                  Липса на объркване, що се отнася до сходството между конфликтните марки и заявената марка.


title: Съединени дела T-339/16, T-352/16 и T-391/16: Решение на Общия съд от 13декември 2018 г. — Ville de Paris, Ville de Bruxelles и Ayuntamiento de Madrid/Комисия (Околна среда — Регламент (ЕС) 2016/646 — Замърсяващи емисии от леки превозни средства за превоз на пътници и товари (Евро 6) — Определяне на непревишавани стойности (NTE) за емисиите на азотни оксиди при изпитвания в реални условия на движение (RDE) — Жалба за отмяна — Правомощия на общински орган в областта на опазването на околната среда да ограничи движението на някои превозни средства — Пряко засягане — Допустимост — Липса на компетентност на Комисията — Спазване на правните норми от по-висок ранг — Ограничаване на действието на отмяната във времето — Извъндоговорна отговорност — Поправяне на твърдяна вреда, изразена в уронване на имиджа и на доброто име)

text:
               4.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/42

      Решение на Общия съд от 13декември 2018 г. — Ville de Paris, Ville de Bruxelles и Ayuntamiento de Madrid/Комисия
      (Съединени дела T-339/16, T-352/16 и T-391/16) (1)

      ((Околна среда - Регламент (ЕС) 2016/646 - Замърсяващи емисии от леки превозни средства за превоз на пътници и товари (Евро 6) - Определяне на непревишавани стойности (NTE) за емисиите на азотни оксиди при изпитвания в реални условия на движение (RDE) - Жалба за отмяна - Правомощия на общински орган в областта на опазването на околната среда да ограничи движението на някои превозни средства - Пряко засягане - Допустимост - Липса на компетентност на Комисията - Спазване на правните норми от по-висок ранг - Ограничаване на действието на отмяната във времето - Извъндоговорна отговорност - Поправяне на твърдяна вреда, изразена в уронване на имиджа и на доброто име))
      (2019/C 82/48)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател по дело T-339/16: Ville de Paris (Франция) (представител: J. Assous, адвокат)

         Жалбоподател по дело T-352/16: Ville de Bruxelles (Белгия) (представители: M. Uyttendaele и S. Kaisergruber, адвокати)

         Жалбоподател по дело T-391/16: Ayuntamiento de Madrid (Испания) (представител: F. Zunzunegui Pastor, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: A. C. Becker, E. Sanfrutos Cano и J.-F. Brakeland)

         Предмет

      От една страна, искания на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Регламент (ЕС) 2016/646 на Комисията от 20 април 2016 година за изменение на Регламент (ЕО) № 692/2008 по отношение на емисиите от леки превозни средства за превоз на пътници и товари (Евро 6) (ОВ L 109, 2016 г., стр. 1), и от друга страна, искане на основание член 268 ДФЕС за поправяне на вреда, която град Париж твърди, че е претърпял вследствие на приемането на същия регламент

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя точка 2 от приложение II към Регламент (ЕС) 2016/646 на Комисията от 20 април 2016 година за изменение на Регламент (ЕО) № 692/2008 по отношение на емисиите от леки превозни средства за превоз на пътници и товари (Евро 6), доколкото определя, в точки 2.1.1 и 2.1.2 от приложение IIIA към Регламент № 692/2008 на Комисията от 18 юли 2008 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 715/2007, стойността на окончателния коефициент на съответствие CFpollutant и на временния коефициент на съответствие CFpollutant за масата на азотните оксиди.

                  2)

                  Отхвърля жалбите в останалата им част

                  3)

                  Запазва действието на отменената съгласно точка 1 от диспозитива разпоредба до приемането в разумен срок на нова правна уредба, заместваща тези разпоредби, като този срок не може да бъде по-дълъг от дванадесет месеца, считано от датата на влизане в сила на настоящото решение.

                  4)

                  Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и половината от съдебните разноски, направени от ville de Paris, ville de Bruxelles и ayuntamiento de Madrid.

         (1)  ОВ C 314, 29.8.2016 г.


title: Дело C-168/17: Решение на Съда (трети състав) от 17 януари 2019 г. (преюдициално запитване от Kúria — Унгария) — SH/TG (Преюдициално запитване — Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, взети с оглед на положението в Либия — Поредица от договори, сключени с цел издаване на банкова гаранция в полза на образувание, включено в списък за замразяване на финансови средства — Плащане на разходи съгласно договори за насрещна гаранция — Регламент (ЕС) № 204/2011 — Член 5 — Понятие „финансови средства, предоставени на образувание, посочено в приложение III към Регламент № 204/2011“ — Член 12, параграф 1, буква в) — Понятие „претенция по гаранция“ — Понятие „лице или образувание“ действащо от името на лице, посочено в член 12, параграф 1, буква а) или б)

text:
               11.3.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 93/4

      Решение на Съда (трети състав) от 17 януари 2019 г. (преюдициално запитване от Kúria — Унгария) — SH/TG
      (Дело C-168/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, взети с оглед на положението в Либия - Поредица от договори, сключени с цел издаване на банкова гаранция в полза на образувание, включено в списък за замразяване на финансови средства - Плащане на разходи съгласно договори за насрещна гаранция - Регламент (ЕС) № 204/2011 - Член 5 - Понятие „финансови средства, предоставени на образувание, посочено в приложение III към Регламент № 204/2011“ - Член 12, параграф 1, буква в) - Понятие „претенция по гаранция“ - Понятие „лице или образувание“ действащо от името на лице, посочено в член 12, параграф 1, буква а) или б))
      (2019/C 93/05)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Kúria

         Страни в главното производство

         Ищец: SH

         Ответник: TG

         в присъствието на: UF

         Диспозитив

                  1)

                  Член 5, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 204/2011 на Съвета от 2 март 2011 година относно ограничителни мерки с оглед на положението в Либия трябва да се тълкува в смисъл, че:

                              —

                              се прилага в положение като разглежданото в главното производство, в което дължими разходи по договор за насрещна гаранция трябва да бъдат платени от банка от Европейския съюз на либийска банка, чието наименование е включено в списъка в приложение III към този регламент, и

                              —

                              по принцип не се прилага в положение като разглежданото в главното производство, в което дължими разходи по договор за насрещна гаранция трябва да бъдат платени от банка от Съюза на либийска банка, чието наименование вече не е включено в списъка в приложение III към посочения регламент, или от банка от Съюза на друга банка от Съюза, когато от предоставената от либийската банка банкова гаранция се ползва включено в този списък образувание, освен ако — поради правните или финансовите връзки, съществуващи между банката получател на плащането и включеното в този списък образувание — подобно плащане не води до непряко предоставяне на въпросните разходи в полза на това образувание.

                  2)

                  Член 12 от Регламент № 204/2011 трябва да се тълкува в смисъл, че:

                              —

                              се прилага в първоначалната си редакция, когато дължими разходи по договори за насрещна гаранция трябва да бъдат платени от банка от Европейския съюз на либийска банка, включена в списъка в приложение III към този регламент, и от банка от Съюза на либийска банка, която не е включена в този списък, когато от предоставената от либийската банка банкова гаранция се ползва включено в този списък образувание, при условие че либийската банка се счита за образувание, действащо от името на либийското правителство, което обстоятелство запитващата юрисдикция трябва да провери,

                              —

                              не се прилага в редакцията си съгласно Регламент (ЕС) № 45/2014 на Съвета от 20 януари 2014 г., когато дължими разходи по договори за насрещна гаранция трябва да бъдат платени от банка от Съюза на либийска банка, включена в списъка в приложение III към този регламент, и от банка от Съюза на либийска банка, която не е включена в този списък, когато от предоставената от либийската банка банкова гаранция се ползва включено в този списък образувание, щом като тези разходи са били платени преди влизането в сила на посочения регламент, и

                              —

                              не се прилага нито в първоначалната си редакция, нито в тази съгласно Регламент № 45/2014, когато дължими разходи по договори за насрещна гаранция трябва да бъдат платени от банка от Съюза на друга банка от Съюза.

                  3)

                  Член 9 от Регламент № 204/2011 трябва да се тълкува в смисъл, че не може да се приложи за плащанията на разходи като дължимите по различните договори, разглеждани в главното производство.

                  4)

                  Член 17, параграф 1 от Регламент (EС) 2016/44 на Съвета от 18 януари 2016 година за ограничителни мерки с оглед на положението в Либия и за отмяна на Регламент (ЕС) № 204/2011 трябва да се тълкува в смисъл, че се прилага за разходите за насрещна гаранция, дължими от банка от Европейския съюз на друга банка от Съюза в положение като разглежданото в главното производство, в което окончателното изчисляване се извършва след влизането в сила на този регламент.

         (1)  ОВ C 221, 10.7.2017 г.


title: Дело C-626/17: Преюдициално запитване от Giudice di Pace di Roma (Италия), постъпило на 3 ноември 2017 г. — Alberto Rossi и др./Ministero della Giustizia

text:
               12.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 52/14

         Преюдициално запитване от Giudice di Pace di Roma (Италия), постъпило на 3 ноември 2017 г. — Alberto Rossi и др./Ministero della Giustizia
   (Дело C-626/17)
   (2018/C 052/20)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Giudice di Pace di Roma

      Страни в главното производство

      Заявител: Alberto Rossi и др.

      Ответник: Ministero della Giustizia

      Преюдициални въпроси

               1)

               Включва ли се трудовата дейност на мировия съдия — заявител, в понятието „работник на срочен договор“ по член 1, параграф 3 и член 7 от Директива 2003/88 (1) във връзка с клауза 2 от Рамковото споразумение за срочна работа, което е част от Директива 1999/70 (2), и във връзка с член 31, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз?

               2)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос, може ли редовият магистрат или така нареченият магистрат „с тога“ да се счита за работник на трудов договор за неопределено време, който се намира в сходно положение с мировия съдия, работник на срочен трудов договор, за целите на прилагане на клауза 4 от Рамковото споразумение за срочна работа, което е част от Директива 1999/70?

               3)

               При утвърдителен отговор на втория въпрос, представлява ли разликата между процедурата за наемане на постоянна работа на редовите магистрати и установените в закона процедури за подбор за наемането на срочна работа на мировите съдии обективна причина по смисъла на клауза 4, точка 1 и/или точка 4 от Рамковото споразумение за срочна работа, което е част от Директива 1999/70/ЕО, която да оправдае неприлагането — в „развиващата се съдебна практика“ на Cassazione a Sezioni unite (пленум на Касационния съд) в решение № 13721/2017 и на Consiglio di Stato (Държавния съвет) в становище № 464/2017 от 8 април 2017 г. — спрямо мировите съдии, както в случая на заявителя — работник на срочен трудов договор, на същите условия на труд, като приложимите по отношение редовите магистрати на трудов договор за неопределено време, които се намират в сходно положение, както и да оправдае неприлагането на мерките за предотвратяване и санкциониране на злоупотребата със срочни трудови договори по клауза 5 от посоченото рамково споразумение, което е част от Директива 1999/70/ЕО, и на националната правна уредба за транспонирането им, а именно член 5, алинея 4 bis от Законодателен декрет № 368/2001, при положение че не е налице основен принцип на националната правна уредба или конституционна разпоредба, които могат да легитимират както дискриминацията във връзка с условията на труд, така и абсолютната забрана за преобразуване на трудовите договори на мировите съдии в трудови договори за неопределено време, включително и с оглед на предходната национална правна уредба (член 1 от Закон № 217/1974), в която вече е било предвидено изравняването на условията на труд и стабилизирането на последващите срочни трудови правоотношения на почетните съдии?

               4)

               Във всички случаи, в положение като това по главното производство, противоречи ли на член 47, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз и на понятието на правото на Съюза за независим и безпристрастен съд дейността на мирови съдия, който — бидейки заинтересован от постановяването на решение по спор в ползва на заявителя, чиято трудова дейност се състои единствено в изпълнението на същите съдебни функции — може да замени компетентния по закон съд поради отказа на върховния национален съдебен орган — Cassazione a Sezioni unite (пленум на Касационния съд), да гарантира ефективната защита на претендираните права, задължавайки компетентния по закон съд да се откаже, когато бъде сезиран, от своята компетентност по признаването на претендираното право, въпреки че въпросното право — като платения отпуск по главното производство — намира своето правно основание в първичното и вторичното право на Европейския съюз при вертикална пряка приложимост на „общностните“ разпоредби спрямо държавата? В случай че Съдът установи нарушение на член 47 от Хартата, се отправя и искане да бъдат посочени вътрешните правни средства за защита, за да не се допусне нарушението на първичното право на Съюза да доведе и до абсолютна невъзможност за защита в националния правен ред на основните права, гарантирани от правото на Съюза в конкретния случай?

      (1)  Директива 2003/88/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 299, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3).

      (2)  Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129).


title: Дело T-609/16: Решение на Общия съд от 14 декември 2017 г. — PB/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Наемане на работа — Обявление за конкурс EPSO/AD/309/15 (AD 11) — Лекари за медицинската служба в Люксембург — Отказ за допускане до тестовете по модела „Център за оценяване“ — Ограничаване на избора на втория език до малък брой официални езици на Съюза — Възражение за незаконосъобразност — Явна грешка в преценката — Отговорност — Неимуществени вреди)

text:
               12.2.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 52/26

         Решение на Общия съд от 14 декември 2017 г. — PB/Комисия
   (Дело T-609/16) (1)

   ((Публична служба - Длъжностни лица - Наемане на работа - Обявление за конкурс EPSO/AD/309/15 (AD 11) - Лекари за медицинската служба в Люксембург - Отказ за допускане до тестовете по модела „Център за оценяване“ - Ограничаване на избора на втория език до малък брой официални езици на Съюза - Възражение за незаконосъобразност - Явна грешка в преценката - Отговорност - Неимуществени вреди))
   (2018/C 052/37)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: PB (представител: M. Velardo, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: G. Gattinara и L. Radu Bouyon)

      Предмет

   Искане на основание член 270 ДФЕС, от една страна, за отмяна на решението на комисията по конкурс EPSO/AD/309/15 (AD 11) — Лекари за медицинските служби в Люксембург и Испра (Област: Лекари Люксембург) от 28 септември 2015 г. жалбоподателката да не бъде допусната до изпитите за подбор на кандидати, организирани по модела „Център за оценяване“ на Европейската службата за подбор на персонал (EPSO) и, от друга страна, за поправяне на вредите, които жалбоподателката твърди, че е претърпяла

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението от 28 септември 2015 г., с което комисията по конкурс на общо основание EPSO/AD/309/15 (AD 11) — Лекари за медицинските служби в Люксембург и Испра (Област: Лекари Люксембург) отказва да допусне PB до изпитите за подбор на кандидати, организирани по модела „Център за оценяване“ на Европейската службата за подбор на персонал (EPSO).

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 371, 10.10.2016 г. (дело, първоначално регистрирано пред Съда на публичната служба на Европейския съюз под номер F-39/16 и прехвърлено на Общия съд на Европейския съюз на 1.9.2016 г.)


title: Дело C-45/18 P: Жалба, подадена на 22 януари 2018 г. от Claire Staelen срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 28 ноември 2017 г. по дело T-217/11 REV, Staelen/Европейски омбудсман

text:
               19.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 104/23

         Жалба, подадена на 22 януари 2018 г. от Claire Staelen срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 28 ноември 2017 г. по дело T-217/11 REV, Staelen/Европейски омбудсман
   (Дело C-45/18 P)
   (2018/C 104/29)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Claire Staelen (представител: V. Olona, avocate)

      Друга страна в производството: Европейски омбудсман

      Искания на жалбоподателката

               —

               да се отмени определение T-217/11 REV,

               —

               да се обяви за допустима молбата за отмяна на решение T-217/11,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски, направени във всички съдебни производства.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателката изтъква редица основания, а именно:

               —

               частична незаконосъобразност на член 169 от Процедурния правилник на Общия съд;

               —

               нарушение на член 169, първи параграф от Процедурния правилник на Общия съд;

               —

               изопачаване на фактите и грешка при прилагане на правото, доколкото Общият съд квалифицирал решението от 19 май 2005 г. едновременно като списък с подходящи кандидати и като решение за удължаване на срока на списъка с подходящи кандидати;

               —

               грешка при прилагане на правото, доколкото според Общият съд решение, което не е съобщено на всичките си адресати, е противопоставимо, както и нарушение на принципа на равно третиране;

               —

               изопачаване на фактите и явно противоречиви изводи на Общия съд относно твърдяното неполагане на грижа от страна на жалбоподателката, както и нарушение на принципите на правна сигурност и на оправданите правни очаквания;

               —

               липса на мотиви относно решаващия характер на новите обстоятелства.


title: Дело C-628/17: Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 8 ноември 2017 г. — Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów/Orange Polska S.A., Варшава

text:
               19.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 104/12

         Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 8 ноември 2017 г. — Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów/Orange Polska S.A., Варшава
   (Дело C-628/17)
   (2018/C 104/15)
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Sąd Najwyższy

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

      Ответник: Orange Polska S.A., Варшава

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 8 във връзка с член 9 и член 2, буква й) от Директива 2005/29/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/EО, 98/27/EО и 2002/65/EО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (EО) № 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета (1) да се тълкува в смисъл, че представлява агресивна пазарна практика поради злоупотреба с влияние прилаганият от търговец модел за сключване на договори от разстояние за предоставянето на далекосъобщителни услуги, при който потребителят трябва да вземе окончателно решение относно сделката в присъствието на куриера, доставящ формулярите по договора:

               a)

               винаги когато по време на посещението на куриера потребителят не може свободно да се запознае със съдържанието на предоставените формуляри;

               б)

               само когато потребителят не е получил предварително и индивидуално (напр. по електронна поща или на домашния си адрес) комплекта формуляри по договора, дори да е имал възможност за самостоятелно запознаване преди посещението на куриера с тяхното съдържание на интернет сайта на търговеца;

               в)

               само когато допълнителни обстоятелства сочат, че от търговеца или от негово име са били предприети нелоялни действия, насочени към накърняване на свободата на избор на потребителя относно вземането на решение във връзка със сделката?

      (1)  ОВ L 149, 2005 г., стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260.


title: Дело T-412/14: Решение на Общия съд от 1 февруари 2018 г. — Larko/Комисия (Жалба за отмяна — Държавни помощи — Продажба на някои активи, които се използват от предприятие или му принадлежат в рамките на програма за приватизация — Липса на икономическа приемственост — Жалба от получателя на помощта — Липса на правен интерес — Недопустимост)

text:
               19.3.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 104/24

         Решение на Общия съд от 1 февруари 2018 г. — Larko/Комисия
   (Дело T-412/14) (1)

   ((Жалба за отмяна - Държавни помощи - Продажба на някои активи, които се използват от предприятие или му принадлежат в рамките на програма за приватизация - Липса на икономическа приемственост - Жалба от получателя на помощта - Липса на правен интерес - Недопустимост))
   (2018/C 104/30)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE (Атина, Гърция) (представители: I. Dryllerakis, N. Korogiannakis I. Soufleros, E. Triantafyllou, G. Psaroudakis и E. Rantos, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: A. Bouchagiar, É. Gippini Fournier и B. Stromsky)

      Предмет

   Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решение C(2014) 1805 на Комисията от 27 март 2014 г. относно държавна помощ SA.37954 (2013/N) — Гърция — Продажба на някои активи на Larco General Mining & Metallurgical Company SA (ОВ C 156, 2014 г., стр. 1)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Осъжда Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 292, 1.9.2014 г.