               23.9.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/9

         Дело, заведено на 9 юли 2010 г. от Swisscom RE Aktiengesellschaft срещу Надзорния орган на ЕАСТ
   (Дело E-7/10)
   2010/C 256/09
   На 9 юли 2010 г. срещу Надзорния орган на ЕАСТ бе заведено дело от Swisscom RE Aktiengesellschaft, представляван от д-р Michael Sánchez Rydelski, адвокат на Swisscom RE Aktiengesellschaft с адрес Kirchstrasse 12, 9490 Vaduz, LIECHTENSTEIN.
   Swisscom RE Aktiengesellschaft иска от Съда на ЕАСТ:

               1.

               да анулира Решение на Надзорния орган на ЕАСТ № 97/10/COL от 24 март 2010 г. относно данъчното облагане на „вътрешни“ застрахователни дружества съгласно закона за данъчното облагане на Лихтенщайн;

               2.

               като алтернативна възможност да обяви за невалидни членове 3 и 4 от Решение на Надзорния орган на ЕАСТ № 97/10/COL от 24 март 2010 г., дотолкова, доколкото те нареждат възстановяването на помощта по член 1 от това решение;
               както и

               3.

               нареди на Надзорния орган на ЕАСТ да поеме разходите по съдебното производство.

      Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа:

               —

               ищецът, Swisscom RE Aktiengesellschaft, дъщерно дружество, изцяло притежавано от Swisscom AG, извършва вътрешни презастрахователни операции в Лихтенщайн за Swisscom Group от създаването си през 1997 г.,

               —

               ищецът е подал информация, че Надзорният съвет на ЕАСТ неправилно е приложил член 61, параграф 1 от Споразумението за ЕИП. Данъчните мерки, предприети от Лихтенщайн, не представляват държавна помощ, тъй като „вътрешните“ презастрахователни дружества не се определят като предприятия по смисъла на член 61, параграф 1 от Споразумението за ЕИП. В допълнение към това данъчните мерки, предприети от Лихтенщайн, не могат да се разглеждат като селективни мерки съгласно член 61, параграф 1 от Споразумението за ЕИП,

               —

               освен това ищецът твърди, че:

                           —

                           ако Съдът стигне до заключение, че данъчните мерки, предприети от Лихтенщайн, включват държавна помощ, Надзорният орган на ЕАСТ е сбъркал с нареждането си за възстановяване на предполагаемата помощ от 6 ноември 2001 г.; както и

                           —

                           Надзорният съвет на ЕАСТ не е предоставил добра обосновка по важни точки в своята оценка, както се изисква от член 16 от Споразумението за надзор и съд.


title: Дело C-178/15: Решение на Съда (десети състав) от 30 юни 2016 г. (преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia — Полша) — Alicja Sobczyszyn/Szkoła Podstawowa w Rzeplinie (Преюдициално запитване — Организация на работното време — Директива 2003/88/ЕО — Право на платен годишен отпуск — Учители — Отпуск по здравословни причини — Годишен отпуск, съвпадащ с отпуск по здравословни причини — Право на ползване на годишния отпуск през друг период)

text:
               12.9.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 335/17

         Решение на Съда (десети състав) от 30 юни 2016 г. (преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia — Полша) — Alicja Sobczyszyn/Szkoła Podstawowa w Rzeplinie
   (Дело C-178/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Организация на работното време - Директива 2003/88/ЕО - Право на платен годишен отпуск - Учители - Отпуск по здравословни причини - Годишен отпуск, съвпадащ с отпуск по здравословни причини - Право на ползване на годишния отпуск през друг период))
   (2016/C 335/22)
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Alicja Sobczyszyn

      Ответник: Szkoła Podstawowa w Rzeplinie

      Диспозитив

   Член 7, параграф 1 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба или практика, като разглежданата в делото по главното производство, позволяваща на работник, който ползва предоставен в съответствие с националното право отпуск по здравословни причини през периода на годишния отпуск, определен в графика на отпуските на заведението, където работи, да се откаже в края на този отпуск по здравословни причини правото да се ползва от своя годишен отпуск в по-късен период, при условие че целта на правото на отпуска по здравословни причини е различна от тази на правото на годишен отпуск, което националната юрисдикция следва да прецени.

      (1)  ОВ C 245, 27.7.2015 г.


title: Дело T-197/09: Решение на Общия съд от 12 юли 2011 г. — Словения/Комисия (ФЕОГА — секция „Гарантиране“ — Разходи, изключени от финансиране от страна на Общността — Обработваеми култури)

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/33

         Решение на Общия съд от 12 юли 2011 г. — Словения/Комисия
   (Дело T-197/09) (1)

   (ФЕОГА - секция „Гарантиране“ - Разходи, изключени от финансиране от страна на Общността - Обработваеми култури)
   2011/C 252/76
   Език на производството: словенски

      Страни

      Жалбоподател: Република Словения (представители: първоначално Ž. Cilenšek Bončina, а впоследствие L. Bembič, подпомаган от J. Sladič)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално T. van Rijn и K. Banks, впоследствие F. Jimeno Fernández и M. Žebre, и накрая F. Jimeno Fernández и B. Rous)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение 2009/253/ЕО на Комисията от 19 март 2009 година за изключване от финансиране от страна на Общността на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, и на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) (ОВ L 75, стр. 15) в частта му относно Словения.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Република Словения понася, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Европейската Комисия.

      (1)  ОВ C 180, 1.8.2009 г.


title: Дело C-353/06: Решение на Съда (голям състав) от 14 октомври 2008 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Flensburg — Германия) — Производство, образувано по инициатива на Stefan Grunkin, Dorothee Regina Paul (Право на свободно движение и пребиваване на територията на държавите-членки — Международно частно право, уреждащо фамилното име — Гражданството като единствен критерий на привързване при определянето на приложимия закон — Ненавършило пълнолетие дете, което е родено и пребивава в една държава-членка, а е гражданин на друга държава-членка — Непризнаване в държавата-членка, чиито гражданин е детето, на името, което му е дадено в държавата-членка по месторождение и местопребиваване)

text:
               6.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/3

         Решение на Съда (голям състав) от 14 октомври 2008 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Flensburg — Германия) — Производство, образувано по инициатива на Stefan Grunkin, Dorothee Regina Paul
   (Дело C-353/06) (1)

   (Право на свободно движение и пребиваване на територията на държавите-членки - Международно частно право, уреждащо фамилното име - Гражданството като единствен критерий на привързване при определянето на приложимия закон - Ненавършило пълнолетие дете, което е родено и пребивава в една държава-членка, а е гражданин на друга държава-членка - Непризнаване в държавата-членка, чиито гражданин е детето, на името, което му е дадено в държавата-членка по месторождение и местопребиваване)
   (2008/C 313/04)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Amtsgericht Flensburg.
   Страна в производството, образувано по инициатива на:
   Stefan Grunkin, Dorothee Regina Paul,
   в присъствието на:
   Leonhard Matthias Grunkin-Paul, Standesamt Niebüll,
   Предмет
   Преюдициално запитване — Amtsgericht Flensburg — Тълкуване на членове 12 и 18 от Договора за ЕО — Национална стълкновителна норма, която посочва гражданството като единствен критерий на привързване при определяне на приложимите норми, уреждащи името на лицето — Отказ на държава-членка, чийто гражданин е едно дете, да признае неговото фамилно име, съставено съответно от фамилните имена на родителите му, в случай че детето е родено и пребивава в друга държава-членка, в която е регистрирано с това двойно фамилно име
   Диспозитив
   При обстоятелства като тези по главното производство член 18 ЕО не допуска възможността въз основа на националното право компетентните органи на държава-членка да откажат да признаят фамилното име на дете, както е определено и регистрирано в друга държава-членка, в която детето е родено и пребивава оттогава, при положение че подобно на родителите си детето е гражданин само на първата държава-членка.

      (1)  ОВ C 281, 18.11.2006 г.


title: Дело T-222/08: Жалба, подадена на 9 юни 2008 г. — Sanatur/СХВП — Sektkellerei Schloss Wachenheim (life light)

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/46

         Жалба, подадена на 9 юни 2008 г. — Sanatur/СХВП — Sektkellerei Schloss Wachenheim (life light)
   (Дело T-222/08)
   (2008/C 223/80)
   Език на жалбата: немски
   Страни

      Жалбоподател: Sanatur GmbH (Singen, Германия) (представител: M. Wiume, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Sektkellerei Schloss Wachenheim AG (Трир, Германия)
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени Решение № R 1257/2006-1 на Първи апелативен състав на СХВП от 6 март 2008 г.;

               —

               да се измени обжалваното решение по такъв начин, че жалбата да бъде отхвърлена;

               —

               да се осъди встъпилата страна да заплати съдебните разноски, включително относно производството по обжалване.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „life light“ за стоки от клас 32 (заявка № 3 192 481).

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Sektkellerei Schloss Wachenheim AG.

      Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: германска фигуративна марка „LIGHT live“ за стоки от клас 32 (марка № 302 00 216).

      Решение на отделапо споровете: отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по споровете.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (1) поради липсата на вероятност от объркване между конфликтните марки.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело T-512/14: Жалба, подадена на 26 юни 2014 г. — Green Source Poland/Комисия

text:
               10.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 395/50

      Жалба, подадена на 26 юни 2014 г. — Green Source Poland/Комисия
      (Дело T-512/14)
      (2014/C 395/63)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Green Source Poland sp. z o.o. (Варшава, Полша) (представители: M. Merola и L. Armati, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.

         Правни основания и основни доводи

      С тази жалба жалбоподателят иска отмяната на Решение C(2014) 2289 окончателен на Комисията от 7 април 2014 г., с което Комисията отказва да му предостави финансиране от Европейския фонд за регионално развитие за предложения голям проект „Purchase and implementation of innovative manufacturing technology of biocomponents to produce biofuels“ (Закупуване и прилагане на иновационни производствени технологии на биокомпоненти за производството на биогорива), който е част от оперативна програма „Innovative Economy“ (Иновационна икономика) за структурна помощ по цел „Сближаване“ в Полша.
      В подкрепа на жалбата жалбоподателят излага шест правни основания.

                  1.

                  Съгласно първото правно основание Комисията е превишила правомощията си по член 41 от Регламент № 1083/2006 (1) и е нарушила принципите на правната сигурност и на пропорционалност, като е придала de facto обвързващо действие на все още неприето предложение за директива, а именно предложението за Директива относно непреките промени в земеползването (ILUC) (2). Жалбоподателят поддържа, че отказът всъщност се основава не на факта, че на проекта липсва висока степен на иновативност като съоръжение от първо поколение за производство на биогорива от хранителни култури, а на факта, че проектът е несъвместим с предложението за Директива относно непреките промени в земеползването, което насърчава второ поколение горива, произведени от различни от хранителните култури. Така Комисията се позовава на бъдещо законодателство, за да откаже финансиране от Европейския фонд за регионално развитие.

                  2.

                  Второто правно основание е свързано с нарушение на задължението за мотивиране и явна грешка в преценката, тъй като Комисията е приела, че предложението за Директива относно непреките промени в земеползването подкопава жизнеспособността на предложеното съоръжение. Жалбоподателят посочва, че Комисията е допуснала грешка, като е приела, че дългосрочната икономическа жизнеспособност на съоръжението ще бъде под въпрос след 2020 г., основавайки се на твърдението, че след 2020 г. само биогоривата, произведени от различни от хранителните култури, ще получават финансова подкрепа.

                  3.

                  Третото правно основание е свързано със злоупотреба с процесуални възможности и нарушение на принципа на пропорционалност поради противоречивите и изкуствени основания, посочени последователно от Комисията, за да откаже финансиране от Европейския фонд за регионално развитие.

                  4.

                  Четвъртото правно основание е свързано с нарушение на член 41 от Регламент № 1083/2006, тъй като в преценката си Комисията е отишла отвъд критериите, посочени в релевантната оперативна програма, като е заключила, че трябва да се подкрепят само „най-съвременните решения“ и „най-иновативните и нови решения“. Оперативната програма обаче посочва само нови и модерни решения, което следва да се тълкува с оглед на настоящото равнище на индустриално и търговско развитие в Полша и на общата цел да се насърчава развитието на съответния регион.

                  5.

                  Петото правно основание е свързано с нарушение на член 41 от Регламент № 1083/2006 и с нарушение на принципа на добра администрация и дължима грижа и на задължението за мотивиране.

                  6.

                  Шестото правно основание е свързано със злоупотреба с процесуални възможности и нарушение на принципите за разумен срок и добра администрация, както и с нарушение на член 41, параграф 2 от Регламент № 1083/2006, определящ тримесечен срок за приемането на решения по големи проекти. Жалбоподателят твърди, че Комисията многократно е приканвала Полша да оттегли искането си и е повтряла едни и същи въпроси или е добавяла нови и ирелевантни въпроси, забавяйки процедурата през период от повече от година и половина, като така е намалила възможността предложеният проект да бъде изпълнен.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета от 11 юли 2006 година за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд и Кохезионния фонд и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1260/1999 (ОВ L 210, 2006 г., стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 2, стр. 64).

         (2)  Предложение COM(2012) 595 окончателен за Директива на Европейския парламент и на Съвета за изменение на Директива 98/70/ЕО относно качеството на бензиновите и дизеловите горива и за изменение на Директива 2009/28/ЕО за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници.


title: Дело F-162/12: Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 16 декември 2013 г. — CL/ЕАОС (Публична служба — Срочно нает служител — Отпуск по болест — Връщане на работа — Задължение за полагане на грижа — Психически тормоз)

text:
               8.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 39/29

         Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 16 декември 2013 г. — CL/ЕАОС
   (Дело F-162/12) (1)

   (Публична служба - Срочно нает служител - Отпуск по болест - Връщане на работа - Задължение за полагане на грижа - Психически тормоз)
   2014/C 39/54
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: CL (Брюксел, Белгия) (представители: S. Orlandi, J.-N. Louis и D. Abreu Caldas, avocats)

      Ответник: Европейска агенция за околната среда (ЕАОС) (представители: O. Cornu и B. Wägenbaur, avocat)

      Предмет

   Искане за отмяна на решение за връщане на жалбоподателя на работа след отпуск по болест след датата, от която съгласно медицинските становища той следва да се счита за работоспособен.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               CL понася собствените си съдебни разноски и се осъжда да заплати съдебните разноски, направени от Европейската агенция за околната среда.

      (1)  ОВ C 86 от 23.3.2013 г., стр. 30


title: Дело C-510/08: Преюдициално запитване, отправено от Finanzgericht Düsseldorf (Германия) на 24 ноември 2008 г.  — Vera Mattner/Finanzamt Velbert

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/28

         Преюдициално запитване, отправено от Finanzgericht Düsseldorf (Германия) на 24 ноември 2008 г. — Vera Mattner/Finanzamt Velbert
   (Дело C-510/08)
   (2009/C 44/47)
   Език на производството: немски
   Запитваща юрисдикция
   Finanzgericht Düsseldorf
   Страни в главното производство

      Ищец: Vera Mattner

      Ответник: Finanzamt Velbert
   Преюдициален въпрос
   Трябва ли член 39 ЕО и член 43 ЕО, както и член 56 ЕО във връзка с член 58 ЕО, да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба на държава-членка относно облагането с данък върху даренията, съгласно която при придобиване от чуждестранно лице на недвижимо имущество с местонахождение на национална територия необлагаемата част от цената на имота за чуждестранното лице е в размер само на 1 100 EUR, при положение че при дарение с предмет същият недвижим имот би била предоставена необлагаема част от цената на имота в размер на 205 000 EUR, ако към момента на осъществяване на дарението дарителят или надареният пребиваваше в съответната държава-членка?


title: Дело T-172/09: Решение на Общия съд от 10 октомври 2012 г. — Gem-Year и Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang)/Съвет (Дъмпинг — Внос на някои скрепителни елементи от желязо или стомана с произход от Китай — Поддържане на жалбата от страна на общностната промишленост — Определяне на разглеждания продукт — Вреда — Статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика — Цени на основните суровини, отразяващи в значителна степен пазарните стойности — Член 2, параграф 7, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 384/96 (понастоящем член 2, параграф 7, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 1225/2009)

text:
               24.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 366/30

         Решение на Общия съд от 10 октомври 2012 г. — Gem-Year и Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang)/Съвет
   (Дело T-172/09) (1)

   (Дъмпинг - Внос на някои скрепителни елементи от желязо или стомана с произход от Китай - Поддържане на жалбата от страна на общностната промишленост - Определяне на разглеждания продукт - Вреда - Статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика - Цени на основните суровини, отразяващи в значителна степен пазарните стойности - Член 2, параграф 7, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 384/96 (понастоящем член 2, параграф 7, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 1225/2009)
   2012/C 366/57
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Gem-Year Industrial Co. Ltd (Zhejiang, Китай) и Jinn-Well Auto-Parts (Джъдзян) Co. Ltd (Джъдзян) (представители: K. Adamantopoulos и Y. Melin, впоследствие Y. Melin, V. Akritidis и F. Crespo, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално J.-P. Hix, подпомаган от G. Berrisch и G. Wolf, avocats, J.-P. Hix и B. Driessen, подпомагани от G. Berrisch)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: H. van Vliet и C. Clyne) и European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) (Брюксел, Белгия) (представители: първоначално J. Bourgeois, Y. van Gerven и E. Wäktare, впоследствие J. Bourgeois, avocats)

      Предмет

   Искане за отмяна на Регламент (ЕО) № 91/2009 на Съвета от 26 януари 2009 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои скрепителни елементи от желязо или стомана с произход от Китайската народна република (ОВ L 29, стр. 1)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Gem-Year Industrial Co. Ltd и Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) Co. Ltd понасят наред със собствените си съдебни разноски и съдебните разноски, направени от Съвета на Европейския съюз и от European Industrial Fasteners Institute AISBL.

               3.

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 153, 4.7.2009 г.


title: Дело C-264/08: Решение на Съда (втори състав) от 28 януари 2010 г. (преюдициално запитване от Hof van Cassatie van België, Белгия) — Belgische Staat/Direct Parcel Distribution Belgium NV (Митнически кодекс на Общността — Митническо задължение — Размер на сборовете — Членове 217 и 221 — Собствени ресурси на Общностите — Регламент (ЕО, Евратом) № 1150/2000 — Член 6 — Изискване за вземане под отчет на размера на сборовете преди уведомяването на длъжника за него — Понятие за дължима сума)

text:
               13.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/7

         Решение на Съда (втори състав) от 28 януари 2010 г. (преюдициално запитване от Hof van Cassatie van België, Белгия) — Belgische Staat/Direct Parcel Distribution Belgium NV
   (Дело C-264/08) (1)

   (Митнически кодекс на Общността - Митническо задължение - Размер на сборовете - Членове 217 и 221 - Собствени ресурси на Общностите - Регламент (ЕО, Евратом) № 1150/2000 - Член 6 - Изискване за „вземане под отчет“ на размера на сборовете преди уведомяването на длъжника за него - Понятие за дължима сума)
   2010/C 63/10
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hof van Cassatie van België

      Страни в главното производство

      Ищец: Belgische Staat

      Ответник: Direct Parcel Distribution Belgium NV

      Предмет

   Преюдициално запитване — Hof van Cassatie van België — Тълкуване на член 217, параграф 1 и на член 221, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (в редакцията, която е в сила към 1992 г.) (ОВ L 302, стp. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58) и на член 6 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1150/2000 на Съвета от 22 май 2000 година за прилагане на Решение 94/728/ЕО, Евратом относно системата на собствени ресурси на Общността (ОВ L 130, стp. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 2, стр. 184) — Събиране a posteriori на вносни или износни митни сборове —Изискване или липса на изискване вземането под отчет на размера на сборовете да бъде извършено преди уведомяването на длъжника — Понятие за „вписване в счетоводните документи или в друг носител на счетоводна информация“ — Недължимо платено

      Диспозитив

               1.

               Член 221, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността трябва да се тълкува в смисъл, че посоченото в него „вземане под отчет“ на размера на сборовете, които трябва да бъдат събрани, съставлява „вземане под отчет“ на посочения размер на сборовете, както то е определено в член 217, параграф 1 от посочения регламент.

               2.

               „Вземането под отчет“ по смисъла на член 217, параграф 1 от Регламент № 2913/92, трябва да се разграничава от вписването на размера на сборовете при осчетоводяване на собствените ресурси, посочено в член 6 от Регламент (ЕО, Евратом) № 1150/2000 на Съвета от 22 май 2000 година за прилагане на Решение 94/728/ЕО, Евратом относно системата за собствени ресурси на Общностите. Тъй като член 217 от Регламент № 2913/92 не налага практически правила за „вземането под отчет“ по смисъла на тази разпоредба, нито следователно и минимални технически или формални изисквания, това вземане под отчет трябва да бъде извършено така, че да се гарантира вписването от компетентните митнически органи на точния размер на дължимите по силата на митническо задължение вносни или износни сборове в счетоводните документи или на друг носител на счетоводна информация, за да позволи по-специално вземането под отчет на съответните суми да бъде установено със сигурност, включително и по отношение на длъжника.

               3.

               Член 221, параграф 1 от Регламент № 2913/92 трябва да се тълкува в смисъл, че уведомяването по подходящ начин на длъжника от митническите органи за размера на вносните или износните сборове, които трябва да бъдат платени, може да бъде надлежно извършено само ако размерът на тези сборове е бил предварително взет под отчет от посочените органи. Държавите членки не са длъжни да приемат специални процедурни правила относно реда и условията, при които платецът трябва да бъде уведомен за размера на посочените сборове, след като за това уведомяване могат да бъдат прилагани вътрешноправни процедурни правила с общо приложение, гарантиращи подходяща информация за длъжника и позволяващи му при пълна информираност да осигури защитата на своите права.

               4.

               Общностното право допуска националният съд да се основе на свързана с декларацията на митническите органи презумпция, според която „вземането под отчет“ на размера на вносните или на износните сборове по смисъла на член 217 от Регламент № 2913/92 е било извършено преди уведомяването на длъжника за този размер, при условие че са спазени принципите на ефективност и равностойност.

               5.

               Член 221, параграф 1 от Регламент № 2913/92 трябва да се тълкува в смисъл, че уведомяването за размера на сборовете, които трябва да бъдат събрани, трябва да бъде предхождано от вземане под отчет на тези сборове от митническите органи на съответната държава членка и че при липса на вземане под отчет в съответствие с член 217, параграф 1 от Регламент № 2913/92 тези сборове не могат да бъдат събрани от посочените органи, които обаче запазват възможността да извършат ново уведомяване за същите сборове при спазване на предвидените в член 221, параграф 1 от Регламент № 2913/92 условия и на действащите към момента на възникване на митническото задължение правила за давността.

               6.

               Макар вносните и износните сборове да остават „дължими“ по смисъла на член 236, параграф 1, първа алинея от Регламент № 2913/92 дори ако длъжникът е бил уведомен за тях, без предварително да са били взети под отчет в съответствие с член 221, параграф 1 от същия регламент, вярно е също, че ако такова уведомяване вече не е възможно, поради факта че определеният с член 221, параграф 3 от посочения регламент срок е изтекъл, посоченият длъжник по принцип трябва да може да получи обратно тази сума от държавата членка, която я е събрала.

      (1)  ОВ C 247, 27.9.2008 г.


title: Дело T-650/16: Решение на Общия съд от 13 юли 2017 г. — LG Electronics/EUIPO (QD) (Марка на Европейския съюз — Заявка за регистрация на словна марка на Европейския съюз „QD“ — Абсолютни основания за отказ — Описателен характер — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               28.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/46

         Решение на Общия съд от 13 юли 2017 г. — LG Electronics/EUIPO (QD)
   (Дело T-650/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за регистрация на словна марка на Европейския съюз „QD“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 283/70)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: LG Electronics, Inc. (Сеул, Южна Корея) (представител: R. Schiffer, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Rajh)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 24 май 2016 г. (преписка R 2046/2015-1) по заявка за регистрация на словния знак „QD“ като марка на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда LG Electronics, Inc. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 402, 31.10.2016 г.


title: Дело C-311/08: Решение на Съда (трети състав) от 21 януари 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunal de première instance de Mons, Белгия) — Société de Gestion Industrielle (SGI)/État belge (Свобода на установяване — Свободно движение на капитали — Пряко данъчно облагане — Законодателство в областта на данъка върху доходите — Определяне на облагаемия доход на дружества — Дружества в положение на взаимозависимост — Необичайно или безвъзмездно предимство, предоставено от дружество, местно лице, на дружество, установено в друга държава членка — Добавяне на размера на въпросното предимство към собствената печалба на предоставилото го дружество, местно лице — Балансирано разпределение на данъчните правомощия между държавите членки — Борба с избягването на данъци — Предотвратяване на злоупотреби — Пропорционалност)

text:
               13.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/8

         Решение на Съда (трети състав) от 21 януари 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunal de première instance de Mons, Белгия) — Société de Gestion Industrielle (SGI)/État belge
   (Дело C-311/08) (1)

   (Свобода на установяване - Свободно движение на капитали - Пряко данъчно облагане - Законодателство в областта на данъка върху доходите - Определяне на облагаемия доход на дружества - Дружества в положение на взаимозависимост - Необичайно или безвъзмездно предимство, предоставено от дружество, местно лице, на дружество, установено в друга държава членка - Добавяне на размера на въпросното предимство към собствената печалба на предоставилото го дружество, местно лице - Балансирано разпределение на данъчните правомощия между държавите членки - Борба с избягването на данъци - Предотвратяване на злоупотреби - Пропорционалност)
   2010/C 63/11
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal de première instance de Mons

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Société de Gestion Industrielle (SGI)

      Ответник: État belge

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunal de première instance de Mons (Белгия) — Тълкуване на членове 12, 43, 48 и 56 ЕО — Допустимост на национална правна уредба, която предвижда данъчно облагане при дружество, местно лице, на необичайно или безвъзмездно предимство, предоставено от това дружество на дружество, чуждестранно лице, с което съществуват отношения на взаимозависимост, но която не предвижда такова данъчно облагане, когато същото предимство е предоставено на дружество, местно лице

      Диспозитив

   Член 43 ЕО във връзка с член 48 ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че по принцип допуска правна уредба на държава членка като разглежданата по главното производство, по силата на която необичайно или безвъзмездно предимство подлежи на данъчно облагане при дружество, местно лице, когато е предоставено на установено в друга държава членка дружество, с което първото дружество се намира пряко или непряко в отношения на взаимозависимост, докато дружество, местно лице, не подлежи на облагане за такова предимство, когато то е предоставено на друго дружество, местно лице, с което първото дружество се намира в такива отношения. Все пак запитващата юрисдикция е тази, която следва да провери дали разглежданата по главното производство правна уредба не надхвърля необходимото за постигане на преследваните цели, взети заедно.

      (1)  ОВ C 260, 11.10.2008 г.


title: Дело T-497/07: Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — CEPSA/Комисия (Конкуренция — Картели — Испански пазар на „проникващ битум“ — Годишни споразумения за разпределение на пазара и съгласуване на цените — Превод на изложението на възраженията — Отговорност за неправомерното поведение — Разумен срок — Принцип на безпристрастност — Изчисляване на размера на глобата — Сила на пресъдено нещо)

text:
               16.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 336/15

         Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — CEPSA/Комисия
   (Дело T-497/07) (1)

   (Конкуренция - Картели - Испански пазар на „проникващ битум“ - Годишни споразумения за разпределение на пазара и съгласуване на цените - Превод на изложението на възраженията - Отговорност за неправомерното поведение - Разумен срок - Принцип на безпристрастност - Изчисляване на размера на глобата - Сила на пресъдено нещо)
   2013/C 336/29
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Compañía Española de Petróleos (CEPSA), SA (Мадрид, Испания) (представители: първоначално O. Armengol i Gasull, P. Pérez-Llorca Zamora и Á. Pascual Morcillo, впоследствие O. Armengol i Gasull и J. Rodríguez Cárcamo, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre първоначално подпомаган от J. Rivas Andrés, avocat, и от M. Heenan Bróna, solicitor, впоследствие от J. Rivas Andrés и J. Gutiérrez Gisbert, avocat, и накрая от J. Rivas Andrés)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2007) 4441 окончателен на Комисията от 3 октомври 2007 година по процедура за прилагане на член 81 [ЕО] (преписка COMP/387.10 — Битум (Испания), както и искане за намаляване на размера на наложената с това решение глоба на жалбоподателя

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Отхвърля исканията на Комисията във връзка с размера на глобата.

               3.

               Осъжда Compañía Española de Petróleos (CEPSA), SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 64, 8.3.2008 г.


title: Дело T-188/08: Иск, предявен на 13 май 2008 г. — Infeurope/Комисия

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/48

         Иск, предявен на 13 май 2008 г. — Infeurope/Комисия
   (Дело T-188/08)
   (2008/C 171/91)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: infeurope SA (Люксембург, Люксембург) (представител: O. Mader, lawyer)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че Европейската комисия не е отменила решението за възлагане на рамковите договори по тръжната процедура AO/026/06 на СХВП за консултантски услуги, одит и проучвания,

               —

               да се установи, че Европейската комисия не е прекратила отделните договори, сключени съгласно посочените рамкови договори,

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати на ищеца сумата от 35 950 EUR, заедно с лихва от 4 % върху сумата от 33 050 EUR, считано от 19 декември 2006 г., лихва от 4 % върху сумата от 2 900 EUR, считано от 14 декември 2007 г., и съответно лихва от 8 % върху сумата от 35 950 EUR, считано от датата на постановяване на съдебното решение,

               —

               да се осъди Европейската комисия за заплати на ищеца сумата от 646 631,27 EUR, заедно с лихва от 4 % върху тази сума, считано от 14 май 2008 г. и съответно лихва от 8 % върху посочената сума, считано от датата на постановяване на съдебното решение,

               —

               да се осъди Европейската комисия да представи някои документи, свързани с процедурата по оценяване на офертите,

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът иска да се установи, че Комисията не е отменила взетото от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) решение за възлагане на множество рамкови договори съгласно тръжната процедура AO/026/06 на СХВП „E-Alicante: консултантски услуги, одит и проучвания“ (1) и че не е прекратила съответните отделни договори, сключени съгласно рамковите договори.
   Правните основания и основните доводи на ищеца са идентични с посочените по дело T-176/08, infeurope/Комисия.

      (1)  ОВ 2006 S 210-223510.


title: Дело C-344/17: Преюдициално запитване от Tribunale di Torino (Италия), постъпило на 9 юни 2017 г. — IJDF Italy Srl/Violeta Fernando Dionisio, Alex Del Rosario Fernando

text:
               2.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 330/3

         Преюдициално запитване от Tribunale di Torino (Италия), постъпило на 9 юни 2017 г. — IJDF Italy Srl/Violeta Fernando Dionisio, Alex Del Rosario Fernando
   (Дело C-344/17)
   (2017/C 330/04)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Torino

      Страни в главното производство

      Заявител: IJDF Italy Srl

      Ответници: Violeta Fernando Dionisio, Alex Del Rosario Fernando

      Преюдициални въпроси

   Трябва ли Директива 93/13/ЕИО (1), член 19, параграф 1, второ изречение от Договора за Европейския съюз и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която при свързани искове, по-специално в хипотезата на поръчителство, свързано с главния иск, предвижда общото им разглеждане от един и същ съд, макар в резултат от тази разпоредба подсъдността по отношение на поръчителството да е различна от подсъдността по местоживеене, включително съдебния адрес на потребителя?

      (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95,1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


title: Дело F-68/11: Жалба, подадена на 15 юли 2011 г. — ZZ/Комисия

text:
               24.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/52

         Жалба, подадена на 15 юли 2011 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-68/11)
   2011/C 282/98
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: S. Rodrigues, A. Blot и C. Bernard-Glanz, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на Комисията за прекратяване на трудовия договор за неопределено време на жалбоподателя.

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда на публичната служба на Европейския съюз:

               —

               да отмени решението на органа, оправомощен да сключва договори (наричан по-нататък „ООСД“) от 30 септември 2010 г. за прекратяване на неговия трудов договор за неопределено време,

               —

               освен това, доколкото е необходимо, да отмени решението на ООСД от 14 април 2011 г., с което се отхвърля подадената на 23 декември 2010 г. жалба съгласно член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-371/06: Решение на Съда (шести състав) от 20 септември 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Benetton Group SpA/G-Star International BV (Марки — Директива 89/104/ЕИО — Член 3, параграф 1, буква д), първо тире и параграф 3 — Знак — Форма, придаваща на стоките значителна стойност — Използване — Рекламни кампании — Притегателна сила на формата, придобита преди заявката за регистрация поради общоизвестността й като отличителен знак)

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/15

         Решение на Съда (шести състав) от 20 септември 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Benetton Group SpA/G-Star International BV
   (Дело C-371/06) (1)

   (Марки - Директива 89/104/ЕИО - Член 3, параграф 1, буква д), първо тире и параграф 3 - Знак - Форма, придаваща на стоките значителна стойност - Използване - Рекламни кампании - Притегателна сила на формата, придобита преди заявката за регистрация поради общоизвестността й като отличителен знак)
   (2007/C 269/28)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Hoge Raad der Nederlanden
   Страни в главното производство

      Ищец: Benetton Group SpA

      Ответник: G-Star International BV
   Предмет
   Искане за преюдициално заключение — Hoge Raad der Nederlanden — Тълкуване на член 3, параграф 1, буква д), първо тире от Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките (ОВ L 40, стр. 1; Специално издание на български език за 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92) — Дънки, които имат за отличителен знак характеристиките на работна дреха или на дреха за мотоциклетизъм, и имат наколенки — Знак, съставен от форма, която придава значителна стойност на стоката
   Диспозитив
   Член 3, параграф 1, буква д), трето тире от Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките трябва да се тълкува в смисъл, че формата, която придава значителна стойност на стока, не може да представлява марка в приложение на член 3, параграф 3 от тази директива, когато преди заявката за регистрация тя е придобила притегателна сила поради общоизвестността си като отличителен знак в резултат на рекламни кампании, представящи специфичните характеристики на стоката, предмет на спора.

      (1)  ОВ C 294, 2.12.2006 г.


title: Дело C-73/13: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Tivoli (Италия) на 11 февруари 2013 г. — Т

text:
               25.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 147/7

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Tivoli (Италия) на 11 февруари 2013 г. — Т
   (Дело C-73/13)
   2013/C 147/12
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Tivoli

      Страни в главното производство

      Ищец: Т

      Преюдициални въпроси

               1.

               Съответства ли член 82 от Президентски указ № 115 от 30.5.2002 г. относно уредбата на правната помощ в италианското законодателство — в частта му, в която се посочва, че хонорарите и разноските, полагащи на защитника, се заплащат от съдебния орган с разпореждане за плащане при спазване на професионалната тарифа, по начин, че при всички положения да не надвишават средните стойности на действащите професионални тарифи относно хонорарите, таксите и обезщетенията, предвид естеството на професионалния ангажимент във връзка с отражението на извършените актове по отношение на процесуалното положение на защитаваното лице — на член 47, алинея 3 от [Хартата на основните права] на Европейския съюз, който предвижда, че на лицата, които не разполагат с достатъчно средства, се предоставя правна помощ, доколкото тази помощ е необходима, за да се осигури реален достъп до правосъдие?

               2.

               Съответства ли член 82 от Президентски указ № 115 от 30.5.2002 г. относно уредбата на правната помощ в италианското законодателство — в частта му, в която се посочва, че хонорарите и разноските, полагащи на защитника, се заплащат от съдебния орган с разпореждане за плащане, при спазване на професионалната тарифа, по начин, че при всички положения да не надвишават средните стойности на действащите професионални тарифи относно хонорарите, таксите и обезщетенията, предвид естеството на професионалния ангажимент във връзка с отражението на извършените актове по отношение на процесуалното положение на защитаваното лице — на член 6 от Европейската конвенция за защита правата на човека, както е транспониран в правото на Общността съгласно член 52, параграф 3 от [Хартата на основните права] на Европейския съюз и член 6 [ДФЕС]?


title: Дело T-325/15: Решение на Общия съд от 25 януари 2017 г. — Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató/EUIPO — Hollandimpex Kereskedelmi és Szolgáltató (Choco Love) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Choco Love“ — По-ранни словна марка на Европейския съюз „CHOCOLATE“, словна национална марка „CSOKICSŐ“ и фигуративна марка на Европейския съюз „Chocolate Brown“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               6.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 70/17

         Решение на Общия съд от 25 януари 2017 г. — Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató/EUIPO — Hollandimpex Kereskedelmi és Szolgáltató (Choco Love)
   (Дело T-325/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Choco Love“ - По-ранни словна марка на Европейския съюз „CHOCOLATE“, словна национална марка „CSOKICSŐ“ и фигуративна марка на Европейския съюз „Chocolate Brown“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 070/23)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Будапеща, Унгария) (представител: Á. László, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: I. Moisescu и A. Schifko)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Hollandimpex Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Будапеща)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 26 март 2015 г. (преписка R 1369/2014-1), постановено в производство по възражение между Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató и Hollandimpex Kereskedelmi és Szolgáltató

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. да понесе освен направените от него съдебни разноски и тези на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).

      (1)  ОВ C 279, 24.8.2015 г.


title: Дело T-277/09: Определение на Общия съд от 10 юни 2013 г. — Trasys/Комисия

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/82

         Определение на Общия съд от 10 юни 2013 г. — Trasys/Комисия
   (Дело T-277/09) (1)

   2013/C 225/185
   Език на производството: английски
   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 244, 10.10.2009 г.


title: Дело C-80/13: Преюдициално запитване, отправено от Nejvyšší správní soud (Чешка република) на 15 февруари 2013 г. — ACO Industries Tábor s. r. o./Odvolací finanční ředitelství

text:
               25.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 147/8

         Преюдициално запитване, отправено от Nejvyšší správní soud (Чешка република) на 15 февруари 2013 г. — ACO Industries Tábor s. r. o./Odvolací finanční ředitelství
   (Дело C-80/13)
   2013/C 147/14
   Език на производството: чешки

      Запитваща юрисдикция

   Nejvyšší správní soud

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: ACO Industries Tábor s. r. o.

      Ответник: Odvolací finanční ředitelství

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли да се приеме, че членове 18, 45, 49 и 56 от Договора за функционирането на Европейския съюз не допускат правна уредба, съгласно която установеният в държава членка работодател е длъжен да удържа авансов данък върху дохода на работниците (граждани на друга държава членка), които са изпратени на временна работа при него от установена в друга държава членка агенция за временна заетост чрез установен в първата държава членка клон на тази агенция?

               2.

               Трябва ли да се приеме, че членове 18, 45, 49 и 56 от Договора за функционирането на Европейския съюз не допускат правна уредба, съгласно която данъчната основа за такива работници се определя служебно като най-малко 60 % от фактурираната от агенцията за временна заетост сума, в случай че във фактурираната сума е включено и посредническото възнаграждение?

               3.

               Ако отговорът на първия или втория въпрос е утвърдителен, допустимо ли е в случаи като настоящия да се ограничат посочените основни свободи по съображения за обществен ред, обществена сигурност или обществено здраве или по съображения за ефективност на данъчния контрол?


title: Дело T-140/07: Определение на Общия съд от 4 февруари 2011 г. — Chi Mei Optoelectronics Europe и Chi Mei Optoelectronics UK/Комисия

text:
               9.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/20

         Определение на Общия съд от 4 февруари 2011 г. — Chi Mei Optoelectronics Europe и Chi Mei Optoelectronics UK/Комисия
   (Дело T-140/07) (1)

   2011/C 113/40
   Език на производството: английски
   Председателят на първи разширен състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 155, 7.7.2007 г.


title: Дело T-122/10: Определение на Общия съд от 28 февруари 2011 г. — USFSPEI и др./Съвет

text:
               16.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 120/19

         Определение на Общия съд от 28 февруари 2011 г. — USFSPEI и др./Съвет
   (Дело T-122/10) (1)

   2011/C 120/41
   Език на производството: френски
   Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 148, 5.6.2010 г.


title: Дело C-257/13: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal des affaires de sécurité sociale des Bouches du Rhône (Франция) на 13 май 2013 г. — Anouthani Mlalali/CAF des Bouches-du-Rhône

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/27

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal des affaires de sécurité sociale des Bouches du Rhône (Франция) на 13 май 2013 г. — Anouthani Mlalali/CAF des Bouches-du-Rhône
   (Дело C-257/13)
   2013/C 207/43
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal des affaires de sécurité sociale des Bouches du Rhône

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Anouthani Mlalali

      Ответник: CAF des Bouches-du-Rhône

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 11 от Директива 2003/109/ЕО от 25 ноември 2003 г. да се тълкува в смисъл, че не допуска условия като предвидените в членове L.512-2 и D.512-2 от френския Кодекс за социално осигуряване? (1)

      (1)  Директива 2003/109/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 година относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни (OB L 16, стр. 44; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 225).


title: Дело T-72/16: Жалба, подадена на 15 февруари 2016 г. — BBY Solutions/EUIPO — Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY mobile)

text:
               4.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/37

         Жалба, подадена на 15 февруари 2016 г. — BBY Solutions/EUIPO — Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY mobile)
   (Дело T-72/16)
   (2016/C 118/43)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: BBY Solutions, Inc. (Минеаполис, САЩ) (представител: A. Poulter, Solicitor)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Worldwide Sales Corporation España, SL (Сан Висенс делс Ортс, Испания)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на ЕС със словните елементи „BEST BUY mobile“ — заявка за регистрация № 7 213 424

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 1 декември 2015 г. по преписка R 53/2015-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да отмени решението на отдела по споровете от 6 ноември 2014 г. по възражение № B 1485137;

               —

               да допусне за регистрация заявка за марка на Общността № 007213424,

               —

               да осъди EUIPO да заплати направените от нея съдебни разноски и тези на жалбоподателя.

      Изложени основания

               —

               Апелативният състав нарушил член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009, тъй като преценил неправилно доминиращите и отличителните елементи на марките,

               —

               Апелативният състав нарушил член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009, тъй като преценил неправилно цялостното впечатление, създадено от марките,

               —

               Апелативният състав нарушил член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009, тъй като преценил неправилно идентичността на услугите, обхванати от марките, и

               —

               Апелативният състав нарушил член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009, тъй като неправилно заключил, че съществува вероятност от объркване между по-ранната марка на подалото възражение лице и марката на жалбоподателя.


title: Дело C-372/11 P: Жалба, подадена на 14 юли 2011 г. от Power-One Italy SpA срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 24 май 2011 г. по дело T-489/08, Power-One Italy SpA/Европейска комисия

text:
               24.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/12

         Жалба, подадена на 14 юли 2011 г. от Power-One Italy SpA срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 24 май 2011 г. по дело T-489/08, Power-One Italy SpA/Европейска комисия
   (Дело C-372/11 P)
   2011/C 282/23
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Power-One Italy SpA (представители: A. Giussani и R. Giuffrida, avvocati)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Определение на Общия съд (шести състав) по дело T-489/08, постановено на 24 май 2011 г., и вследствие на това:

                           —

                           да се установи и да се обяви нарушението от страна на Европейската комисия не само на общия правен принцип на оправданите правни очаквания, но и на член 10, параграф 2 от Регламент 1655/2000 (1) и на член 14 от САН (2),

                           —

                           да се установи и да се обяви, доколкото фазата на производството позволява това, причинно-следствената връзка между поведението на Комисията и вредата, която вече е претърпяна и предстои да бъде претърпяна от Power One, и вследствие на това да се осъди Съюза на основание на член 268 ДФЕС (предишен член 235 ЕО) да заплати обезщетение на Power One Italy SpA за всички вреди, които то е претърпяло, стойността на които се изчислява на 2 876 188,99 EUR, или цената, платена за проекта PNEUMA, както е видно от приложените към жалбата документи, с които Комисията вече разполага, и които са били представени в производството.

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят твърди, на първо място, че е налице нарушение на общия правен принцип на оправданите правни очаквания и недостатъчни и противоречиви мотиви във връзка с твърдението за злоупотреба с процесуални права.
   Общият съд приема в точка 47 от обжалваното определение, че жалбоподателят е могъл да извлече по-голяма полза от отмяната на решението на Комисията по отношение на върнатите суми, равнозначна на възстановяването на цялата финансова помощ, предвидена за спорния проект, и че „може да се счита, че плащането на последната сума като обезщетение за вреди е тясно свързана с отмяната на разглежданото решение“ като по този начин мотивира довода относно злоупотребата с процесуални права. Следователно Общият съд самоволно фрагментирал искането на жалбоподателя, като разгледал отделно всички действия, съставляващи увреждащото поведение, от вредоносното деяние, изразяващо се в направените общи разходи. Поради това уважаването на възражението на Комисията не било надлежно обосновано.
   Второто правно основание, на което се основава жалбата, се отнася до нарушение на общия правен принцип на оправданите правни очаквания и на неправилно прилагане на правилата в областта на тежестта на доказване и на събиране на доказателствата, както и на недостатъчно и противоречиво мотивиране на твърденията, отнасящи се до последващата вреда.
   В решението на Общия съд може да се прочете в точка 55, че „жалбата не посочва естеството и размера на последващата вреда, претърпяна от жалбоподателя“ и че „жалбата въобще не посочва причините, поради които жалбоподателят поддържа, че последващата вреда се дължи на отмяната на финансирането на спорния проект от страна на Комисията“. В това отношение е необходимо да се отбележи, че претърпяната вреда от дружеството жалбоподател може да бъде определена единствено сама по себе си, където въпросното финансиране е имало точно функционално предназначение, подлежащо на определяне в осъществения проект, и отменянето на същото непременно е съвпаднало с понасянето на разход, който дружеството жалбоподател нямало да понесе ако е липсвало финансирането. Гореспоменатите доводи, вече развити в становището относно възражението за недопустимост, направено от Комисията (становище, към което са приложени и финансовите отчети на дружеството жалбоподател), не са оценени от Общия съд, който само оспорва липсата на твърдение за претърпяната вреда.
   Жалбоподателят твърди, на последно място, че е налице нарушение на общия правен принцип на оправданите правни очаквания и неправилно прилагане на правилата в областта на тежестта на доказване и на събирането на доказателства, както и липса на оценка на релевантни за разрешаването на спора факти, отнасящи се до причинно-следствената връзка.
   В точка 57 от обжалваното определение във връзка с твърденията относно причинно-следствената връзка Общият съд посочва, че дружеството жалбоподател „не представя никакви данни във връзка с въздействието на въпросното действие върху обстоятелството, че жалбоподателят е понесъл разходите от спорния проект, надхвърлящи максималната сума, за която Комисията е поела задължение“. Според жалбоподателя е очевидно, че в конкретния случай Общият съд е допуснал фактическа неточност при преценката на фактическите обстоятелства, произтичащи от преписката, представена в съдебното производство. По същество Общият съд изопачил получените доказателства, отричайки наличието на явна причинно-следствена връзка между поведението на Комисията и вредите, претърпени от дружеството жалбоподател. По този начин Общият съд не бил разгледал в мотивите към решението си вече представените в първоинстанционната жалба обстоятелства, нито представените впоследствие становища. От твърденията на дружеството жалбоподател по-специално проличавал вторичния, несъществен характер на твърдяното негово неизпълнение, състоящо се в закъснение при попълването на документацията, във връзка с напълно реализиран проект.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1655/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юли 2000 година относно финансовия инструмент за околната среда (LIFE) (ОВ L 192, стр. 1).

      (2)  Стандартни административни норми, приложени към подписания Grant Agreement.


title: Дело C-460/11: Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 5 септември 2011 г. — Hewlett-Packard GmbH/Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)

text:
               10.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 362/12

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 5 септември 2011 г. — Hewlett-Packard GmbH/Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)
   (Дело C-460/11)
   2011/C 362/18
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Hewlett-Packard GmbH

      Ответник: Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)

      Преюдициални въпроси

   На Съда на Европейския съюз са поставени следните въпроси относно тълкуването на Директива 2001/29/ЕО (1) на Европейския Парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество:

               1.

               Следва ли при тълкуването на националното право Директивата да се взема предвид и по отношение на случаи, които са настъпили след датата на влизането ѝ в сила — 22 юни 2001 г., но преди 22 декември 2002 г. — датата, от която Директивата започва да се прилага?

               2.

               При възпроизвеждане чрез принтер става ли въпрос за възпроизвеждане, извършено чрез каквато и да е фотографска техника или някакъв друг процес с подобни резултати по смисъла на член 5, параграф 2, буква а) от Директивата?

               3.

               При утвърдителен отговор на втория въпрос, възможно ли е изискванията на Директивата за справедливо обезщетение да бъдат изпълнени за изключения или ограничения по отношение правото на възпроизвеждане съгласно член 5, параграфи 2 и 3 от Директивата, при зачитане на основното право на равно третиране съгласно член 20 от Хартата на основните права на Европейския съюз, и тогава, когато дължащите съответно възнаграждението лица са не производителите, вносителите и търговците на принтери, а — производителите, вносителите и търговците на друго устройство или на няколко други свързани във верига устройства, с които може да се извършва съответното възпроизвеждане?

      (1)  ОВ L 167, стр. 10, Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230.


title: Дело T-441/05: Решение на Първоинстанционния съд от 13 юни 2007 г. — IVG Immobilien/СХВП (I) (Марка на Общността — Фигуративни знаци — Абсолютни основания за отказ на регистрация — Липса на отличителни белези — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94)

text:
               21.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 170/24

         Решение на Първоинстанционния съд от 13 юни 2007 г. — IVG Immobilien/СХВП (I)
   (Дело T-441/05) (1)

   (Марка на Общността - Фигуративни знаци - Абсолютни основания за отказ на регистрация - Липса на отличителни белези - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94)
   (2007/C 170/46)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: IVG Immobilien AG (Бон, Германия) (представители: A. Okonek и U. Karpenstein, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: G. Schneider)
   Предмет
   Иск, подаден срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 1 септември 2005 г. (дело R 559/2004-4), отнасящо се до заявка за регистрация на фигуративния знак I, като марка на Общността
   Диспозитив

               1)

               Решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) от 1 септември 2005 г. (дело R 559/2004 4) се отменя.

               2)

               СХВП понася собствените си разноски, както и тези, направени от IVG Immobilien AG.

      (1)  ОВ C 60, 11.3.2006 г.


title: Дело T-424/08: Решение на Общия съд от 19 май 2010 г. — Nexus Europe (Ireland)/Комисия (Арбитражна клауза — Пета рамкова програма за дейностите за научни изследвания и технологично развитие — Проект, свързан с макроикономическите тенденции и тенденциите в градските райони в европейското информационно общество (Muteis) — Вреда, която е резултат от изменение на договор, свързано със системата за възстановяване на разходите, направени от участник в проекта)

text:
               3.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/36

         Решение на Общия съд от 19 май 2010 г. — Nexus Europe (Ireland)/Комисия
   (Дело T-424/08) (1)

   (Арбитражна клауза - Пета рамкова програма за дейностите за научни изследвания и технологично развитие - Проект, свързан с макроикономическите тенденции и тенденциите в градските райони в европейското информационно общество (Muteis) - Вреда, която е резултат от изменение на договор, свързано със системата за възстановяване на разходите, направени от участник в проекта)
   2010/C 179/61
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Nexus Europe (Ireland) Ltd (Дъблин, Ирландия) (представител: M. Noonan, barrister)

      Ответник: Европейска комисия (представители: R. Lyal и A. Sauka)

      Предмет

   Искане за поправяне на вредите, които ищецът твърди, че е претърпял поради това, че Комисията е постигнала определени изменения на Договор Muteis IST-2000-30117, сключен на 31 октомври 2001 г.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля иска.

               2.

               Осъжда Nexus Europe (Ireland) Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 6 от 10.1.2009 г.


title: Дело C-91/08: Решение на Съда (голям състав) от 13 април 2010 г. (преюдициално запитване от Landgericht Frankfurt am Main, Германия) — Wall AG/Община Франкфурт на Майн, Frankfurter Entsorgungs- und Service GmbH (FES) (Концесии за услуги — Процедура за предоставяне — Задължение за прозрачност — Последващо заместване на подизпълнител)

text:
               5.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/4

         Решение на Съда (голям състав) от 13 април 2010 г. (преюдициално запитване от Landgericht Frankfurt am Main, Германия) — Wall AG/Община Франкфурт на Майн, Frankfurter Entsorgungs- und Service GmbH (FES)
   (Дело C-91/08) (1)

   (Концесии за услуги - Процедура за предоставяне - Задължение за прозрачност - Последващо заместване на подизпълнител)
   2010/C 148/05
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Frankfurt am Main

      Страни в главното производство

      Ищец: Wall AG

      Ответници: Община Франкфурт на Майн, Frankfurter Entsorgungs- und Service GmbH (FES)

      В присъствието на: Deutsche Städte Medien (DSM) GmbH

      Предмет

   Преюдициално запитване — Landgericht Frankfurt am Main — Тълкуване на членове 12, 43, 49 и 86, параграф 1 от Договора за ЕО, на принципите на прозрачност, равенство и недопускане на дискриминация, както и на член 2, параграф 1, буква б) и параграф 2 от Директива 80/723/ЕИО на Комисията от 25 юни 1980 година относно прозрачността на финансовите отношения между държавите членки и публичните предприятия (ОВ L 195, стр. 35), изменена с Директива 2000/52/ЕО на Комисията от 26 юли 2000 г. за изменение на Директива 80/723/ЕИО на Комисията относно прозрачността на финансовите отношения между държавите членки и публичните предприятия (ОВ L 193, стр. 75), и на член 1, параграф 9 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116 и поправка в ОВ L 182, 2008 г., стр. 282) — Предоставяне на концесии за услуги — Понятие за публично предприятие — Последици за изпълнението на договора от неизпълнението на задължението за прозрачност при последваща промяна на подизпълнител

      Диспозитив

               1.

               Когато измененията в разпоредбите на концесионен договор за услуги имат съществено различни характеристики от тези, които са обосновали сключването на първоначалния концесионен договор, и следователно могат да изразяват волята на страните да предоговорят съществените условия на този договор, в съответствие с вътрешния правов ред на съответната държава членка би следвало да се разпоредят всички необходими мерки, за да се възстанови прозрачността в процедурата, включително да се проведе нова процедура по предоставяне. Ако е необходимо, новата процедура за предоставяне би трябвало да бъде организирана в съответствие с правила, приспособени към спецификите на съответната концесия за услуги, и да позволи на предприятие от друга държава членка да получи достъп до необходимата информация относно посочената концесия преди тя да бъде предоставена.

               2.

               Когато предприятие концесионер сключва договор във връзка с услуги, попадащи в предмета на предоставената му от регионален или местен орган концесия, задължението за прозрачност, произтичащо от членове 43 ЕО и 49 ЕО, както и от принципите на равно третиране и на недопускане на дискриминация на основание гражданство, не е налице, ако:

                           —

                           това предприятие е създадено от посочения регионален или местен орган с оглед на обезвреждане на отпадъци и почистване на улици, но извършва дейност и на свободния пазар,

                           —

                           51 % от капитала на това предприятие са собственост на административно-териториалната единица, но управленските решения могат да се вземат само с мнозинство от три четвърти от гласовете в общото събрание на предприятието,

                           —

                           само една четвърт от членовете на надзорния съвет на предприятието, включително председателят на този съвет, се назначават от същия регионален или местен орган, и

                           —

                           повече от половината от оборота на предприятието е от двустранни договори за обезвреждане на отпадъци и почистване на улици на територията на административно-териториалната единица, като последната ги рефинансира от местните данъци и такси, платени от нейните граждани.

               3.

               Принципите на равно третиране и на недопускане на дискриминация на основание гражданство, прогласени в членове 43 ЕО и 49 ЕО, както и произтичащото от тях задължение за прозрачност не изискват националните органи да прекратят договор, нито националните юрисдикции да издадат разпореждане при всеки случай на твърдяно неизпълнение на това задължение при предоставянето на концесии за услуги. Националният правов ред трябва да уреди правните средства за защита, които да осигурят спазване на правата, произтичащи за правните субекти от това задължение, така че тези средства за защита да не са по-неблагоприятни от подобни вътрешноправни средства за защита и да не правят практически невъзможно или прекомерно трудно упражняването на тези права. Задължението за прозрачност произтича пряко от членове 43 ЕО и 49 ЕО, които имат непосредствено действие във вътрешния правов ред на държавите членки и имат предимство пред всяка разпоредба от националните правни системи, която им противоречи.

      (1)  ОВ C 142, 7.6.2008 г.


title: Дело C-193/06 P: Решение на Съда (трети състав) от 20 септември 2007 г. — Société des Produits Nestlé SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), Quick restaurants SA (Обжалване — Марка на Общността — Регламент (ЕО) № 40/94 — Член 8, параграф 1, буква б) — Фигуративна марка, съдържаща словесния елемент QUICKY — Възражение на притежателя на по-ранни национални словни марки QUICKIES — Вероятност от объркване — Цялостна преценка)

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/14

         Решение на Съда (трети състав) от 20 септември 2007 г. — Société des Produits Nestlé SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), Quick restaurants SA
   (Дело C-193/06 P) (1)

   (Обжалване - Марка на Общността - Регламент (ЕО) № 40/94 - Член 8, параграф 1, буква б) - Фигуративна марка, съдържаща словесния елемент „QUICKY“ - Възражение на притежателя на по-ранни национални словни марки QUICKIES - Вероятност от объркване - Цялостна преценка)
   (2007/C 269/26)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Société des Produits Nestlé SA (представител: D. Masson, avocat)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: A. Folliard-Monguiral), Quick restaurants SA (представители: E. De Gryse, F. de Visscher и D. Moreau, avocats)
   Предмет
   Жалба, подадена срещу Решение на Първоинстанционния съд (първи състав) от 22 февруари 2006 г. по дело Nestlé/OHMI, с встъпила страна: Quick restaurants SA (дело T-74/04), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалбата за отмяна на решението на втори апелативен състав на СХВП от 17 декември 2003 г. (по дело R 922/2001-2) относно процедура по възражение между Société des produits Nestlé SA и Quick restaurants SA
   Диспозитив

               1)

               Отменя Решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 22 февруари 2006 г. по дело Nestlé/OHMI — Quick (QUICKY) (T-74/04), доколкото Първоинстанционният съд, в нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността, не преценява зрителната прилика между разглежданите знаци, като се основава на общото впечатление, създадено от тях.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата й част.

               3)

               Връща делото на Първоинстанционния съд на Европейските общности.

               4)

               Не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 165, 15.7.2006 г.


title: Дело C-488/06 P: Решение на Съда (втори състав) от 17 юли 2008 г. — L & D SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), Julius Sämann Ltd (Обжалване — Марка на Общността — Регламент (ЕО) № 40/94 — Член 8, параграф 1, буква б) и член 73 — Фигуративна марка Aire Limpio — Фигуративна марка на Общността и национални и международни фигуративни марки, изобразяващи ела с различни наименования — Възражение на притежателя — Частичен отказ за регистрация — Извеждане на особения отличителен характер на по-ранната марка от доказателства, свързани с друга марка)

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/9

         Решение на Съда (втори състав) от 17 юли 2008 г. — L & D SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), Julius Sämann Ltd
   (Дело C-488/06 P) (1)

   (Обжалване - Марка на Общността - Регламент (ЕО) № 40/94 - Член 8, параграф 1, буква б) и член 73 - Фигуративна марка „Aire Limpio“ - Фигуративна марка на Общността и национални и международни фигуративни марки, изобразяващи ела с различни наименования - Възражение на притежателя - Частичен отказ за регистрация - Извеждане на особения отличителен характер на по-ранната марка от доказателства, свързани с друга марка)
   (2008/C 223/13)
   Език на производството: испански
   Страни

      Жалбоподател: L & D SA (представител: S. Miralles Miravet, abogado)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: J. García Murillo), Julius Sämann Ltd (представител: E. Armijo Chávarri, abogado)
   Предмет
   Жалба за отмяна на Решението на Първоинстанционния съд на Европейските общности (четвърти състав) от 7 септември 2006 г. по дело L & D/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), Julius Sämann Ltd (T-168/04), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалбата за частична отмяна на решението на втори апелативен състав на СХВП от 15 март 2004 г. (преписка R 326/2003-2), относно производство по възражение между Julius Sämann Ltd и L & D SA
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда L & D SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 20, 27.1.2007 г.


title: Дело C-323/13: Иск, предявен на 13 юни 2013 г. — Европейска комисия/Италианска република

text:
               31.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/21

         Иск, предявен на 13 юни 2013 г. — Европейска комисия/Италианска република
   (Дело C-323/13)
   2013/C 252/33
   Език на производството: италиански

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: L. Pignataro-Nolin и A. Alcover San Pedro)

      Ответник: Италианска република

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че след като част от битовите отпадъци, постъпващи в депата на оптимизираните териториални подразделения в Рим, включително в депото Malagrotta, както и на оптимизираните териториални подразделения в Latina, не е подложена на обработка, която включва адекватен подбор на различните фракции отпадъци и стабилизиране на органичната фракция, както и че след като в Lazio не е създадена интегрирана и подходяща мрежа от инсталации за управление на отпадъците, отчитаща най-добрите налични техники, Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 6, буква а) от Директива 1999/31/ЕО (1) във връзка с член 1, параграф 1 от Директива 1999/31/ЕО, с членове 4 и 13 от Директива 2008/98/ЕО (2) и с член 16, параграф 1 от Директива 2008/98/ЕО,

               —

               да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за транспониране на Директива 1999/31/ЕО е изтекъл на 16 юли 2001 г.
   Срокът за транспониране на Директива 2008/98/ЕО е изтекъл на 12 декември 2010 г.

      (1)  Директива 1999/31/ЕО на Съвета от 26 април 1999 година относно депонирането на отпадъци (ОВ L 182, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 5, стр. 94).

      (2)  Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно отпадъците и за отмяна на определени директиви (ОВ L 312, стр. 3).


title: Дело T-384/11: Решение на Общия съд от 25 ноември 2014 г. — Safa Nicu Sepahan/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Иран за предотвратяване на ядреното разпространение — Замразяване на средства — Грешка в преценката — Право на ефективна съдебна защита — Искане за обезщетение за вреди)

text:
               19.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/30

      Решение на Общия съд от 25 ноември 2014 г. — Safa Nicu Sepahan/Съвет
      (Дело T-384/11) (1)

      (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран за предотвратяване на ядреното разпространение - Замразяване на средства - Грешка в преценката - Право на ефективна съдебна защита - Искане за обезщетение за вреди)
      (2015/C 016/48)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Safa Nicu Sepahan Co. (Испахан, Иран) (представители: A. Bahrami, avocat)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално A. Vitro и R. Liudvinaviciute-Cordeiro, впоследствие R. Liudvinaviciute-Cordeiro и И. Гюров)

         Предмет

      От една страна, искане за частична отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) № 503/2011 на Съвета от 23 май 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 136, стр. 26) и на Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) № 961/2010 (ОВ L 88, стр. 1), и от друга страна, искане за обезщетение за вреди.

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя, доколкото се отнасят до Safa Nicu Sepahan Co:

                              —

                              част I, буква Б, точка 19 от приложение I към Регламент за изпълнение (ЕС) № 503/2011 на Съвета от 23 май 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран,

                              —

                              част I, буква Б, точка 61 от приложение IX към Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) № 961/2010.

                  2)

                  Осъжда Съвета на Европейския съюз да плати на Safa Nicu Sepahan обезщетение от 50 000 EUR за неимуществените вреди, претърпени от това дружество.

                  3)

                  Обезщетението, което трябва да бъде платено на Safa Nicu Sepahan, се увеличава с мораторни лихви, считано от обявяването на настоящото решение до пълното изплащане на посоченото обезщетение, по определения от Европейската централна банка процент за основните операции по рефинансиране, увеличен с два пункта.

                  4)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  5)

                  Съветът понася съдебните разноски, направени от него в главното производство и в обезпечителното производство, както и половината от съдебните разноски на Safa Nicu Sepahan, направени в същите производства. Safa Nicu Sepahan понася половината от съдебните си разноски, направени в главното производство и в обезпечителното производство.

         (1)  ОВ C 282, 24.9.2011 г.


title: Дело T-689/15: Жалба, подадена на 29 ноември 2015 г. — Marcas Costa Brava/СХВП — Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)

text:
               8.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 48/84

         Жалба, подадена на 29 ноември 2015 г. — Marcas Costa Brava/СХВП — Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)
   (Дело T-689/15)
   (2016/C 048/92)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Испания) (представители: E. Manresa Medina и J. Manresa Medina, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Швейцария)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка на Общността в червено и бяло със словните елементи „Cremcaffé by Julius Meinl“ — Марка на Общността № 11 406 899

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 28 септември 2015 г. по преписка R 2491/2014-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение;

               —

               да приеме за доказано използването на марка на Общността № 2 423 705за клас 30 и че заявката за марка на Общността № 11 406 899 е несъвместима с марка на Общността № 2 423 705;

               —

               да осъди СХВП и евентуалните други ответници да заплатят съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Погрешно тълкуване на член 15, параграф 1, член 15, параграф 1, буква а) и на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-248/08 P: Решение на Общия съд от 2 март 2010 г. — Doktor/Съвет (Жалба — Публична служба — Длъжностни лица — Назначаване — Срок за изпитване — Удължаване на срока за изпитване — Оценка в края на срока за изпитване — Уволнение след изтичане на срока за изпитване — Член 34 от Правилника — Изопачаване на фактите и доказателствата — Задължение за мотивиране на Съда на публичната служба)

text:
               17.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 100/38

         Решение на Общия съд от 2 март 2010 г. — Doktor/Съвет
   (Дело T-248/08 P) (1)

   (Жалба - Публична служба - Длъжностни лица - Назначаване - Срок за изпитване - Удължаване на срока за изпитване - Оценка в края на срока за изпитване - Уволнение след изтичане на срока за изпитване - Член 34 от Правилника - Изопачаване на фактите и доказателствата - Задължение за мотивиране на Съда на публичната служба)
   2010/C 100/59
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Frantisek Doktor (Братислава, Словакия) (представители: S. Rodrigues и C. Bernard-Glanz, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Vitsentzatos и M. Bauer)

      Предмет

   Жалба срещу решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 16 април 2008 г. по дело Doktor/Съвет (F 73/07, все още непубликувано в Сборника), с която се иска, от една страна, отмяна на посоченото съдебно решение и, от друга страна, получаване на обезщетение.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-н Frantisek Doktor и Съветът на Европейския съюз понасят направените от тях съдебни разноски в рамките на настоящата съдебна инстанция.

      (1)  ОВ C 223, 30.8.2008 г.


title: Дело C-684/13: Решение на Съда (първи състав) от 2 юли 2015 г. (преюдициално запитване от Vestre Landsret — Дания) — Johannes Demmer/Fødevareministeriets Klagecenter (Преюдициално запитване — Селско стопанство — Обща селскостопанска политика — Схема на единно плащане — Регламент (ЕО) № 1782/2003 — Член 44, параграф 2 — Регламент (ЕО) № 73/2009 — Член 34, параграф 2, буква а) — Понятие „хектар, отговарящ на условията за подпомагане“ — Площи край пистите за излитане и кацане, пътеките за рулиране и крайните участъци за спиране — Използване за селскостопански дейности — Допустимост — Възстановяване на неправомерно отпуснатите селскостопански помощи)

text:
               7.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 294/5

         Решение на Съда (първи състав) от 2 юли 2015 г. (преюдициално запитване от Vestre Landsret — Дания) — Johannes Demmer/Fødevareministeriets Klagecenter
   (Дело C-684/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Селско стопанство - Обща селскостопанска политика - Схема на единно плащане - Регламент (ЕО) № 1782/2003 - Член 44, параграф 2 - Регламент (ЕО) № 73/2009 - Член 34, параграф 2, буква а) - Понятие „хектар, отговарящ на условията за подпомагане“ - Площи край пистите за излитане и кацане, пътеките за рулиране и крайните участъци за спиране - Използване за селскостопански дейности - Допустимост - Възстановяване на неправомерно отпуснатите селскостопански помощи))
   (2015/C 294/06)
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Vestre Landsret

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Johannes Demmer

      Ответник: Fødevareministeriets Klagecenter

      Диспозитив

               1)

               Член 44, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители и за изменение на Регламенти (ЕИО) № 2019/93, (ЕО) № 1452/2001, (ЕО) № 1453/2001, (ЕО) № 1454/2001, (ЕО) № 1868/94, (ЕО) № 1251/1999, (ЕО) № 1254/1999, (ЕО) № 1673/2000, (ЕИО) № 2358/71 и (ЕО) № 2529/2001 и член 34, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета от 19 януари 2009 година за установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски стопани, за изменение на регламенти (EО) № 1290/2005, (EО) № 247/2006, (EО) № 378/2007 и за отмяна на Регламент № 1782/2003, трябва да се тълкуват в смисъл, че земеделските площи, състоящи се от участъците за безопасност около пистите за излитане и кацане, пътеките за рулиране и крайните участъци за спиране на летищата, за които важат особени правила и ограничения, представляват площи, отговарящи на условията за подпомагане, при условие че земеделският стопанин, който ги стопанисва, от една страна, разполага с достатъчна самостоятелност при използването им за осъществяването на селскостопанската си дейност, и от друга, е в състояние да извършва тази дейност на въпросните площи въпреки ограниченията, произтичащи от това, че на същите площи се извършва неселскостопанска дейност.

               2)

               Член 137 от Регламент № 73/2009 трябва да се тълкува в смисъл, че земеделски стопанин, който преди 1 януари 2010 г. е бил уведомен за това, че неправомерно са му предоставени права на плащане, няма право да се позовава на този член, за да узакони тези права на плащане.
               Член 73, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 796/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за определяне на подробни правила за прилагане на интегрираната система за администриране и контрол, кръстосано спазване и модулация, предвидени в Регламент № 1782/2003, изменен с Регламент (ЕО) № 2184/2005 на Комисията от 23 декември 2005 г., трябва да се тълкува в смисъл, че от земеделския стопанин може разумно да се очаква да е установил, че не отговарят на условията за подпомагане площите, за чието използване за осъществяването на селскостопанската си дейност той не разполага с никаква свобода на действие и/или на които не е в състояние да извършва тази дейност поради ограниченията, произтичащи от това, че на същите площи се извършва неселскостопанска дейност. Когато се преценява дали от земеделския стопанин може разумно да се очаква да е установил допуснатата грешка, меродавен е моментът на плащането на помощта. Преценката по член 73, параграф 4 от Регламент № 796/2004 трябва да се извършва поотделно за всяка от съответните години.
               Член 73, параграф 5 от Регламент № 796/2004, изменен с Регламент № 2184/2005, трябва да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като разглежданите по делото в главното производство трябва да се смята, че земеделският стопанин е бил добросъвестен, ако е бил искрено убеден, че съответните площи отговарят на условията за подпомагане. Преценката за целите на член 73, параграф 5 от Регламент № 796/2004 дали земеделският стопанин е бил добросъвестен, трябва да се извършва поотделно за всяка от съответните години, като той трябва да е останал добросъвестен до края на четвъртата година след датата на плащането на помощта.

      (1)  ОВ C 85, 22.3.2014 г.


title: Дело T-367/12: Решение на Общия съд от 27 юни 2013 г. — MOL/СХВП — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (MOL Blue Card) (Марка на Общнотта — Производство по възражение — Международна регистрация, посочваща Европейската общност — Словна марка „MOL Blue Card“ — По-ранни словни марки на Общността „BLUE, BLUE BBVA“ и „TARJETA BLUE BBVA“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/77

         Решение на Общия съд от 27 юни 2013 г. — MOL/СХВП — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (MOL Blue Card)
   (Дело T-367/12) (1)

   (Марка на Общнотта - Производство по възражение - Международна регистрация, посочваща Европейската общност - Словна марка „MOL Blue Card“ - По-ранни словни марки на Общността „BLUE, BLUE BBVA“ и „TARJETA BLUE BBVA“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2013/C 225/172
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. (Будапеща, Унгария) (представител: K. Szamosi, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: F. Mattina)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (Билбао, Испания) (представители: J. de Oliveira Vaz Miranda Sousa и N. González-Alberto Rodríguez, адвокати)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 30 май 2012 г. (преписка R 2532/2011-2), относно производство по възражение между Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA и MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 319, 20.10.2012 г.


title: Дело C-64/15: Решение на Съда (шести състав) от 28 януари 2016 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — BP Europa SE/Hauptzollamt Hamburg-Stadt (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Общ режим на облагането с акциз — Директива 2008/118/EО — Нередовност, допусната по време на движението на акцизни стоки — Движение на стоки под режим отложено плащане на акциз — Липсващи стоки в момента на доставката — Събиране на акциза при липса на доказателства за унищожаване или загуба на стоките)

text:
               21.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 106/8

         Решение на Съда (шести състав) от 28 януари 2016 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — BP Europa SE/Hauptzollamt Hamburg-Stadt
   (Дело C-64/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Общ режим на облагането с акциз - Директива 2008/118/EО - Нередовност, допусната по време на движението на акцизни стоки - Движение на стоки под режим отложено плащане на акциз - Липсващи стоки в момента на доставката - Събиране на акциза при липса на доказателства за унищожаване или загуба на стоките))
   (2016/C 106/11)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesfinanzhof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: BP Europa SE

      Ответник: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

      Диспозитив

               1)

               Член 20, параграф 2 от Директива 2008/118/ЕО на Съвета от 16 декември 2008 година относно общия режим на облагане с акциз и за отмяна на Директива 92/12/ЕИО следва да се тълкува в смисъл, че движението на стоки под режим отложено плащане на акциз приключва по смисъла на тази разпоредба в ситуация като тази в главното дело, в която след пълното разтоварване на транспортното средство, в което били натоварени разглежданите стоки, техният получател установил липси с оглед на количеството, което е следвало да му бъде доставено.

               2)

               Разпоредбите на член 7, параграф 2, буква а) във връзка с член 10, параграф 2 от Директива 2008/118/ЕО следва да се тълкуват в смисъл, че:

                           —

                           уредените от тях ситуации изключват хипотезата по член 7, параграф 4 от тази директива, а

                           —

                           обстоятелството, че в национална разпоредба за транспониране на член 10, параграф 2 от Директива 2008/118, каквато е разглежданата в главното производство, не се посочва изрично, че нередовността, уреждана от тази разпоредба на директивата, трябва да е довела до освобождаването за потребление на съответните стоки, не може да бъде пречка за прилагането на тази национална разпоредба при установяване на липси, които предполагат по необходимост такова освобождаване за потребление.

               3)

               Член 10, параграф 4 от Директива 2008/118 следва да се тълкува в смисъл, че се прилага не само когато цялото количество стоки, движещи се под режим отложено плащане на акциз, не е пристигнало в местоназначението си, но и в случаите, когато само част от тези стоки не е пристигнала по местоназначение.

      (1)  ОВ C 138, 27.4.2015 г.


title: Дело T-356/06: Иск, предявен на 5 декември 2006 г. — Koninklijke Volker Wessels Stevin/Комисия

text:
               27.1.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 20/23

         Иск, предявен на 5 декември 2006 г. — Koninklijke Volker Wessels Stevin/Комисия
   (Дело T-356/06)
   (2007/C 20/34)
   Език на производството: нидерландски
   Страни

      Ищец: Koninklijke Volker Wessels Stevin NV (представители: E.H.Pijnacker Hordijk и Y. de Vries, advocaten)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отменят член 1, 2 и 3 от Решение на Комисията C(2006) 4090 окончателен от 13 септември 2006 г. във връзка с процедура по член 81 ЕО (Дело COMP/38.456 — Битум — Нидерландия), доколкото Koninklijke Volker Wessels Stevin е негов адресат;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени от ищеца и от Koninklijke Volker Wessels Stevin.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът оспорва Решение на Комисията C(2006) 4090 окончателен от 13 септември 2006 г. във връзка с процедура по член 81 ЕО (Дело COMP/38.456 — Битум — Нидерландия), с което му е наложена санкция за нарушение на член 81 ЕО.
   В подкрепа на исканията си ищецът се позовава на нарушение на член 81 ЕО, на член 7 и член 23, параграф 2 от Регламент (EO) 1/2003. При преценка на отговорността на едно дружество-майка, Комисията е приложила погрешен критерий и в резултат на това неправилно е приела, че ищецът е солидарно отговорен за твърдените практики на Koninklijke Volker Wessels Stevin BV.