201807270222024982018/C 285/123072017CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20170526101121Дело C-307/17: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 26 май 2017 г. — EUflight.de GmbH/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018BG1010120170526BG0012101112Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 26 май 2017 г. — EUflight.de GmbH/TUIfly GmbH
   (Дело C-307/17)2018/C 285/12Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Ищец: EUflight.de GmbH

      Ответник: TUIfly GmbH
   С определение на Съда от 8 май 2018 г. делото е заличено от регистъра на Съда.


201807270052025112018/C 285/603922018TC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20180628424321Дело T-392/18: Жалба, подадена на 28 юни 2018 г. — Innocenti/EUIPO — Gemelli (Innocenti)
 ---documentbreak--- C2852018BG4210120180628BG0060421432Жалба, подадена на 28 юни 2018 г. — Innocenti/EUIPO — Gemelli (Innocenti)
   (Дело T-392/18)2018/C 285/60Език на жалбата: италиански
      Страни

      Жалбоподател: Innocenti SA (Лугано, Швейцария) (представител: N. Ferretti, avvocato)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Filippo Gemelli (Торино, Италия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: Словна марка на Европейския съюз „Innocenti“ — Заявка за регистрация № 7 502 181

      Производство пред EUIPO: Производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 19 април 2018 г. по преписка R 2336/2010-5

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да измени, като го отмени, решение на пети апелативен състав № 2336/2010-5 и да отхвърли възражението на Filippo Gemelli срещу марка 007502181.

      Изложени основания

            —

            Неспазване на срока за подаване на документите, удостоверяващи съдебното решение за отмяна на регистрацията поради неизползване пред Tribunale di Torino (Градски съд, Торино)

            —

            Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


201807270132025002018/C 285/613982018TC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20180625434421Дело T-398/18: Жалба, подадена на 25 юни 2018 г. — Pielczyk/EUIPO — Thalgo TCH (DERMAEPIL SUGAR EPIL SYSTEM)
 ---documentbreak--- C2852018BG4310120180625BG0061431442Жалба, подадена на 25 юни 2018 г. — Pielczyk/EUIPO — Thalgo TCH (DERMAEPIL SUGAR EPIL SYSTEM)
   (Дело T-398/18)2018/C 285/61Език на жалбата: английски
      Страни

      Жалбоподател: Radoslaw Pielczyk (Klijndijk, Нидерландия) (представител: K. Kielar, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Thalgo TCH (Roquebrune-sur-Argens, Франция)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят пред Общия съд

      Спорна марка: марка на Европейския съюз № 11 649 324

      Производство пред EUIPO: производство по отмяна

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 13 април 2018 г. по съединени преписки R 979/2017-4 и R 1070/2017-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение в частта му, в която апелативният състав:

                     a)

                     е отхвърли жалбата му, заведена под номер R 979/2017-4

                     b)

                     частично е допуснал отмяната на жалбата на Thalgo TCH под номер R 1070/2017-4 за стоки от клас 3 по Ницската класификация;

                     c)

                     е обявил, че Марката на ЕС № 11 649 324 също е невалидна за посочените стоки от клас 3;

                     d)

                     е потвърдил Решението на EUIPO от 21 март 2017 т. (производство за отмяна № 11 974 C) в частта му, с която марката на жалбоподателя е била обявена за невалидна за стоките от клас 3;

            —

            да осъди Thalgo TCH да заплати разноските, направени в производствата пред отдела по споровете пред EUIPO и пред апелативния състав;

            —

            да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, направени в настоящото производство.

      Изложени основания

            —

            Нарушение на член 60, параграф 1, буква а) във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета;

            —

            Нарушение на правило 22, параграфи 3 и 4 във връзка с правило 40, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията;

            —

            Нарушение на член 64, параграфи 2 и 3 във връзка с член 18, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


201807270372024552018/C 285/373322018CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20180521222321Дело C-332/18 P: Жалба, подадена на 21 май 2018 г. от Mytilinaios Anonymos Etairia — Omilos Epicheiriseon срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 13 март 2013 г. по дело T-542/11 RENV, Alouminion tis Ellados VEAE/Европейска комисия
 ---documentbreak--- C2852018BG2210120180521BG0037221232Жалба, подадена на 21 май 2018 г. от Mytilinaios Anonymos Etairia — Omilos Epicheiriseon срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 13 март 2013 г. по дело T-542/11 RENV, Alouminion tis Ellados VEAE/Европейска комисия
   (Дело C-332/18 P)2018/C 285/37Език на производството: гръцки
      Страни

      Жалбоподател: Mytilinaios Anonymos Etairia — Omilos Epicheiriseon (представители: N. Korogiannakis, N. Keramidas, E. Chrysafis и D. Diakopoulos, dichigori, и K. Struckmann, Rechtsanwalt)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI)

      Искания на жалбоподателя

   С настоящата жалба „Mytilinaios Anonymos Etairia — Omilos Epicheiriseon“ моли Съда:

            —

            да отмени решение на Общия съд (пети състав) от 13 март 2018 г., Τ-542/11 RENV (EU:T:2018:132),

            —

            да се произнесе по спора,

            —

            да отмени решение на Комисията от 13 юли 2011 г., и

            —

            да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателя в хода на цялото производство.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят изтъква три основания:

            1)

            Грешки при прилагане на правото и изопачаване на фактите, допуснати от Общия съд при преценката на това дали разглежданата мярка представлява държавна помощ, и по-специално дали мярката представлява „предимство“, при преценката на предимството, при отказа да се разгледа въпросът за икономическата обосновка и при неправилното прилагане на тежестта на доказване, тъй като Република Гърция не е изтъквала такива доводи в административното производство; грешка при прилагане на правото при разглеждане на доводите на жалбоподателя относно „критерия за частния инвеститор“.

            2)

            Грешка при прилагане на правото при преценката на „селективността“ на предимството.

            3)

            Грешки при прилагане на правото и изопачаване на доказателствата във връзка с последиците на разглежданата мярка за търговията и конкуренцията.


201807270452025072018/C 285/143162017CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20180530111112Дело C-316/17: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 30 май 2017 г. — Rainer Hadamek и др./TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018BG1120120180530BG0014112111Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 30 май 2017 г. — Rainer Hadamek и др./TUIfly GmbH
   (Дело C-316/17)2018/C 285/14Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Ищци: Rainer Hadamek, Heike Hadamek, Florian Hadamek, Carina Hadamek

      Ответник: TUIfly GmbH
   С определение на Съда от 17 май 2018 г. делото е заличено от регистъра на Съда.


201807270092025312018/C 285/624102018TC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20180704444521Дело T-410/18: Жалба, подадена на 4 юли 2018 г. — Silgan Closures и Silgan Holdings/Комисия
 ---documentbreak--- C2852018BG4410120180704BG0062441452Жалба, подадена на 4 юли 2018 г. — Silgan Closures и Silgan Holdings/Комисия
   (Дело T-410/18)2018/C 285/62Език на производството: немски
      Страни

      Жалбоподатели: Silgan Closures GmbH (Мюнхен, Германия), Silgan Holdings Inc. (Стамфорд, Кънектикът, Съединени щати) (представители: H. Wollmann, D. Seeliger, R. Grafunder и V. Weiss, Rechtsanwälte)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

            —

            да отмени обжалваното решение съгласно член 264 ДФЕС в частта относно жалбоподателите,

            —

            да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателите.

      Основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателите искат частична отмяна на Решение C(2018) 2466 окончателен на Комисията от 19 април 2018 г. за започване на процедура по член 2, параграф 1 от Регламент (EО) № 773/2004 на Комисията (
         1
      ) по преписка AT.40522 — Pandora.
   В жалбата се посочват следните основания:

            1.

            Нарушение на принципа на субсидиарност
            В рамките на първото основание жалбоподателите твърдят, че с обжалваното решение Комисията лишава от правно основание процедура, водена от Bundeskartellamt (германска федерална служба за защита на конкуренцията) по същата преписка, като посочената процедура към настоящия момент вече е била висяща повече от три години и е стигнала етап, на който можело да се постанови решение.

            2.

            Нарушение на принципа на пропорционалност
            В рамките на второто основание жалбоподателите твърдят, че обжалваното решение не било необходимо нито за предприемане от страна на Комисията на необходимите действие по проверка, нито било целесъобразно при преценяване на интересите на двете страни с оглед на неблагоприятните последици за жалбоподателите.

            3.

            Недостатъчни мотиви
            В рамките на третото основание жалбоподателите твърдят, че в нарушение на член 296 ДФЕС в обжалваното решение Комисията не била посочила мотиви защо приема, че започването на процедурата е необходимо и справедливо с оглед на принципите на субсидиарност и пропорционалност.

            4.

            Злоупотреба с власт
            В рамките на четвъртото основание жалбоподателите твърдят, че започването на процедура от Комисията било разпоредено с цел на жалбоподателите да се наложат санкции съобразно системата от санкции по Регламент (EО) № 1/2003 на Съвета (
                  2
               ).

      (
         1
      )	Регламент (ЕО) № 773/2004 на Комисията от 7 април 2004 година относно водените от Комисията производства съгласно членове 81 и 82 от Договора за ЕО (ОВ L 123, 2004 г., стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 242).
   (
         2
      )	Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


201807270242024562018/C 285/153172017CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20170530111223Дело C-317/17: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 30 май 2017 г. — Gerhard Schneider и Christa Schneider/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018BG1130120170530BG0015113122Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 30 май 2017 г. — Gerhard Schneider и Christa Schneider/TUIfly GmbH
   (Дело C-317/17)2018/C 285/15Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Ищци: Gerhard Schneider, Christa Schneider

      Ответник: TUIfly GmbH
   С определение на Съда от 17 май 2018 г. делото е заличено от регистъра на Съда.


201807270532025282018/C 285/383332018CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20180523232311Дело C-333/18: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 23 май 2018 г. — Lombardi Srl/Comune di Auletta и др.
 ---documentbreak--- C2852018BG2310120180523BG0038231231Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 23 май 2018 г. — Lombardi Srl/Comune di Auletta и др.
   (Дело C-333/18)2018/C 285/38Език на производството: италиански
      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Lombardi Srl

      Ответници: Comune di Auletta, Delta Lavori SpA, Msm Ingegneria Srl

      Преюдициални въпроси

   Следва ли член 1, параграф 1, трета алинея и параграф 3 от Директива 89/665/ЕИО на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство (
         1
      ), изменена с Директива 2007/66/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2007 г. (
         2
      ), да се тълкува в смисъл, че допуска — въз основа на принципа на процесуалната автономия на държавите членки — на сезирания съд да бъде оставено да прецени, прилагайки предвидените в националната правна уредба процесуални способи, дали е пряк интересът, изложен в главната жалба от страна на оферента, срещу когото е подадена и е уважена като основателна насрещна жалба за изключването му, когато в процедурата за възлагане на обществена поръчка участват няколко предприятия и срещу тях не се води съдебно производство (най-малкото срещу офертите на някои от тях не е подадена жалба), като по този начин защитата на индивидуалното положение на оферента бъде съобразена с утвърдените национални принципи на диспозитивното начало (член 112 от Гражданския процесуален кодекс), на изискването за доказване на твърдения правен интерес (член 2697 от Гражданския кодекс), на субективните предели на силата на пресъдено нещо, които ограничават нейното действие единствено до страните в съдебното производство и която не може да поражда действие по отношение на правното положение на субекти, които не са страни по спора (член 2909 от Гражданския кодекс)?
   (
         1
      )	(ОВ L 395, стр. 33).
   (
         2
      )	Директива 2007/66/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2007 година за изменение на директиви 89/665/ЕИО и 92/13/ЕИО на Съвета с оглед повишаване на ефективността на процедурите за преразглеждане при възлагане на обществени поръчки (ОВ L 335, стр. 31).


201807270582025252018/C 285/163532017CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20170609121211Дело C-353/17: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 9 юни 2017 г. — Iris Michardt и Detlef Michardt/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018BG1210120170609BG0016121121Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 9 юни 2017 г. — Iris Michardt и Detlef Michardt/TUIfly GmbH
   (Дело C-353/17)2018/C 285/16Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Ищци: Iris Michardt, Detlef Michardt

      Ответник: TUIfly GmbH
   С определение на Съда от 17 май 2018 г. делото е заличено от регистъра на Съда.


201807270422025142018/C 285/393372018CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20180523232422Дело C-337/18: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 23 май 2018 г. — Via Lattea Scrl и др./Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
 ---documentbreak--- C2852018BG2320120180523BG0039232242Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 23 май 2018 г. — Via Lattea Scrl и др./Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
   (Дело C-337/18)2018/C 285/39Език на производството: италиански
      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Via Lattea Scrl, Alba Gilberto, Antonio Barausse, Gabriele Barausse, Azienda Agricola Benvegnù Gianni Battista e Giangaetano s.s., Domenico Brogliato s.s., Cesare Filippi, Michele Filippi, Fontana Fidenzio e Fabrizio s.s., Giovanni Gastaldello, Tiziano Giaretta, Azienda Agricola Guadagnin Gianni ed Emanuele s.s., Il Moretto di Martinazza Laura s.s., Marini Alessandro e Domenico s.s., Azienda Agricola Milan Sergio & C. s.s., Matteo Mosele, Luciano Mosele, Ennio Mosele, Renato Munaretto, Azienda Agricola Pain di Gazzola Luigi, Azienda Agricola Parise Luigi, Angelo, Francesco e Giancarlo, Sillo Zefferino Maurizio s.s., Storti Danilo e Nicoletta s.s., Tosatto Paolo e Federico s.s., Vivaldo Emilio e Pierino s.s., Giuseppe Zanettin

      Ответник: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

      Преюдициални въпроси

            1)

            Следва ли в положение като описаното, което е предмет на спора в главното производство, правото на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че несъответствието на законодателна разпоредба на държава членка с член 2, параграф 2, трета алинея от Регламент (ЕИО) № 3950/92 (
                  1
               ) има за пряка последица отпадане на задължението на производителите да плащат допълнителната такса когато са налице условията, определени в същия регламент?

            2)

            Следва ли в положение като описаното, което е предмет на спора в главното производство, правото на Европейския съюз и по-специално общият принцип на защита на оправданите правни очаквания да се тълкуват в смисъл, че не може да бъдат защитени оправданите правни очаквания на правни субекти, които са изпълнили предвидено от държава членка задължение, и са извлекли ползи от последиците, свързани с изпълнението на посоченото задължение, когато това задължение противоречи на правото на Европейския съюз?

            3)

            В положение като описаното, което е предмет на спора в главното производство, допускат ли член 9 от Регламент (ЕО) № 1392/2001 (
                  2
               ) от 9 юли 2001 г. и понятието „приоритетна категория“ по смисъла на правото на Съюза разпоредба на държава членка като член 2, алинея 3 от приетия от Италианската република Законодателен декрет № 157/2004, който установява различни режими на възстановяване на надплатената допълнителна такса, като прави разлика при определянето на сроковете и на условията и реда на това възстановяване между производителите, които са формирали оправдани очаквания по отношение на задължението си за надлежно спазване на определена национална разпоредба, за която се установява, че противоречи на правото на Съюза, и производителите, които не са спазили тази разпоредба?

      (
         1
      )	Регламент (ЕИО) № 3950/92 на Съвета от 28 декември 1992 г. за въвеждането на допълнителна такса в сектора на млякото и млечните продукти (ОВ L 405, стр. 1).
   (
         2
      )	Регламент (ЕО) № 1392/2001 на Комисията от 9 юли 2001 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕИО) № 3950/92 на Съвета относно въвеждането на допълнителна такса в сектора на млякото и млечните продукти (ОВ L 187, стр. 19).


201807270622024662018/C 285/173542017CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20170609121212Дело C-354/17: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 9 юни 2017 г. — Birgit Förg/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018BG1220120170609BG0017122121Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 9 юни 2017 г. — Birgit Förg/TUIfly GmbH
   (Дело C-354/17)2018/C 285/17Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Ищец: Birgit Förg

      Ответник: TUIfly GmbH
   С определение на Съда от 28 май 2018 г. делото е заличено от регистъра на Съда.


201807270412025042018/C 285/403382018CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20180523242521Дело C-338/18: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 23 май 2018 г. — Cooperativa Novalat Scrl и др./Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
 ---documentbreak--- C2852018BG2410120180523BG0040241252Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 23 май 2018 г. — Cooperativa Novalat Scrl и др./Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
   (Дело C-338/18)2018/C 285/40Език на производството: италиански
      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Cooperativa Novalat Scrl, Antico Giuseppe e Figli s.s., Impresa Barutta Livio, Impresa Cusinato Giulio, Impresa Danesa Cisino, Impresa Faggian Rudi, Furlan Diego e Stefano s.s., Impresa Furlan Marco, Impresa Massaro Leo Valter, Impresa Reginato Guido, Impresa Sachespi Lucio, Impresa Salmaso Luigi, Impresa Schiavon Denis, Impresa Zanetti Narciso

      Ответник: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

      Преюдициални въпроси

            1)

            Следва ли в положение като описаното, което е предмет на спора в главното производство, правото на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че несъответствието на законодателна разпоредба на държава членка с член 2, параграф 2, трета алинея от Регламент (ЕИО) № 3950/92 (
                  1
               ) има за пряка последица отпадане на задължението на производителите да плащат допълнителната такса, когато са налице условията, определени в посочения регламент?

            2)

            Следва ли в положение като описаното, което е предмет на спора в главното производство, правото на Европейския съюз и по-специално общият принцип на защита на оправданите правни очаквания да се тълкуват в смисъл, че не може да бъдат защитени оправданите правни очаквания на правни субекти, които са изпълнили предвидено от държава членка задължение, и са извлекли ползи от последиците, свързани с изпълнението на посоченото задължение, когато това задължение противоречи на правото на Европейския съюз?

            3)

            В положение като описаното, което е предмет на спора в главното производство, допускат ли член 9 от Регламент (ЕО) № 1392/2001 (
                  2
               ) от 9 юли 2001 г. и понятието „приоритетна категория“ по смисъла на правото на Съюза разпоредба на държава членка като член 2, алинея 3 от приетия от Италианската република Законодателен декрет № 157/2004, който установява различни режими на възстановяване на надплатената допълнителна такса, като прави разлика при определянето на сроковете и на условията и реда на това възстановяване между производителите, които са формирали оправдани очаквания по отношение на задължението си за надлежно спазване на определена национална разпоредба, за която се установява, че противоречи на правото на Съюза, и производителите, които не са спазили тази разпоредба?

      (
         1
      )	Регламент (ЕИО) № 3950/92 на Съвета от 28 декември 1992 година относно въвеждането на допълнителна такса в сектора на млякото и млечните продукти (ОВ L 405, стр. 1).
   (
         2
      )	Регламент (ЕО) № 1392/2001 на Комисията от 9 юли 2001 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕИО) № 3950/92 на Съвета относно въвеждането на допълнителна такса в сектора на млякото и млечните продукти (ОВ L 187, стр. 19).


201807270522024502018/C 285/183552017CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20170609121323Дело C-355/17: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 9 юни 2017 г. — Lutz Leupolt/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018BG1230120170609BG0018123132Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 9 юни 2017 г. — Lutz Leupolt/TUIfly GmbH
   (Дело C-355/17)2018/C 285/18Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Ищец: Lutz Leupolt

      Ответник: TUIfly GmbH
   С определение на Съда от 28 май 2018 г. делото е заличено от регистъра на Съда.


201807270272024572018/C 285/413392018CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20180523252511Дело C-339/18: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 23 май 2018 г. — Veneto Latte Scrl и др./Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
 ---documentbreak--- C2852018BG2510120180523BG0041251251Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 23 май 2018 г. — Veneto Latte Scrl и др./Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
   (Дело C-339/18)2018/C 285/41Език на производството: италиански
      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Въззивници: Veneto Latte Scrl, Bovolenta Luca e Matteo s.s., Greco Andrea e Alessando s.s., Ruzza Vanel e Gloriano s.s., Azienda Agricola Marangona di Tamiso Rossano

      Въззиваеми: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

      Преюдициални въпроси

            1)

            В положение като описаното, което е предмет на разглеждане в главното производство, трябва ли правото на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че несъответствието на законодателна разпоредба на държава членка с член 2, параграф 2, алинея 3 от Регламент (ЕИО) № 3950/92 (
                  1
               ) има за последица отпадане на задължението на производителите да плащат допълнителната такса, когато са налице условията, определени в посочения регламент?

            2)

            В положение като описаното, което е предмет на разглеждане в главното производство, трябва ли правото на Европейския съюз, и по-специално общия принцип на защита на оправданите правни очаквания, да се тълкува в смисъл, че не може да се защитят очакванията на правни субекти, които са изпълнили предвидено от държава членка задължение и са извлекли ползи от изпълнението му, когато това задължение противоречи на правото на Европейския съюз?

            3)

            В положение като описаното, което е предмет на разглеждане в главното производство, допускат ли член 9 от Регламент (ЕО) № 1392/2001 от 9 юли 2001 г. (
                  2
               ) и понятието „приоритетна категория“ по смисъла на правото на Съюза разпоредба на държава членка като член 2, алинея 3 от Законодателен декрет № 157/2004, приет от Италианската република, който установява различни режими на възстановяване на допълнителната такса, начислена в повече, разграничавайки, за целите на сроковете и на условията и реда на това възстановяване, производителите, които са приели, че са длъжни да спазят национална разпоредба, която се оказва в противоречие с правото на Съюза, и производителите, които не са спазили тази разпоредба?

      (
         1
      )	Регламент (ЕИО) № 3950/92 на Съвета от 28 декември 1992 година относно въвеждането на допълнителна такса в сектора на млякото и млечните продукти (ОВ L 405, стр. 1).
   (
         2
      )	Регламент (ЕО) № 1392/2001 на Комисията от 9 юли 2001 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕИО) № 3950/92 на Съвета относно въвеждането на допълнителна такса в сектора на млякото и млечните продукти (ОВ L 187, 2001 г., стр. 19).


201807270352024522018/C 285/193562017CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20170609131311Дело C-356/17: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 9 юни 2017 г. — Johannes Büker и Ursula Münsterteicher/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018BG1310120170609BG0019131131Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 9 юни 2017 г. — Johannes Büker и Ursula Münsterteicher/TUIfly GmbH
   (Дело C-356/17)2018/C 285/19Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Ищци: Johannes Büker, Ursula Münsterteicher

      Ответник: TUIfly GmbH
   С определение на Съда от 17 май 2018 г. делото е заличено от регистъра на Съда.


201807270312025102018/C 285/423472018CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20180528262611Дело C-347/18: Преюдициално запитване от Tribunale di Milano (Италия), постъпило на 28 май 2018 г. — Адв. Alessandro Salvoni/Anna Maria Fiermonte
 ---documentbreak--- C2852018BG2610120180528BG0042261261Преюдициално запитване от Tribunale di Milano (Италия), постъпило на 28 май 2018 г. — Адв. Alessandro Salvoni/Anna Maria Fiermonte
   (Дело C-347/18)2018/C 285/42Език на производството: италиански
      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Milano

      Страни в главното производство

      Ищец: Адв. Alessandro Salvoni

      Ответник: Anna Maria Fiermonte

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 53 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 (
         1
      ) и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че не допускат възможността съдебният орган по произход, сезиран с искане да издаде предвиденото в член 53 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 удостоверение във връзка с окончателно съдебно решение, да упражни служебни правомощия за установяване на нарушение на разпоредбите от глава II, раздел 4 от Регламент „Брюксел Iа“ с цел да информира потребителя за евентуално установеното нарушение и да позволи на същия потребител да прецени съзнателно възможността да използва средствата за защита, предвидени в член 45 от същия регламент?
   (
         1
      )	Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 351, стр. 1).


201807270172025262018/C 285/203572017CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20170609131312Дело C-357/17: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 9 юни 2017 г. — Lydia Wieczorek и Paul Wieczorek/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018BG1320120170609BG0020132131Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 9 юни 2017 г. — Lydia Wieczorek и Paul Wieczorek/TUIfly GmbH
   (Дело C-357/17)2018/C 285/20Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Ищци: Lydia Wieczorek, Paul Wieczorek

      Ответник: TUIfly GmbH
   С определение на Съда от 17 май 2018 г. делото е заличено от регистъра на Съда.


201807270572024612018/C 285/433522018CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20180530262722Дело C-352/18: Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia de Reus (Испания), постъпило на 30 май 2018 г. — Jaime Cardus Suárez/Catalunya Caixa S.A.
 ---documentbreak--- C2852018BG2620120180530BG0043262272Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia de Reus (Испания), постъпило на 30 май 2018 г. — Jaime Cardus Suárez/Catalunya Caixa S.A.
   (Дело C-352/18)2018/C 285/43Език на производството: испански
      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de Primera Instancia de Reus

      Страни в главното производство

      Ищец: Jaime Cardus Suárez

      Ответник: Catalunya Caixa S.A.

      Преюдициални въпроси

            1)

                        1.1

                        Трябва ли член 1, параграф 2 от Директива 93/13 (
                              1
                           ) да се тълкува в смисъл, че договорна клауза, включваща нормативно уреден официален индекс (IRPH), не попада в приложното поле на Директивата дори когато посоченият индекс не се прилага задължително, независимо от избора на страните, нито се прилага в отсъствието на уговорка между тях?

                        1.2.

                        Трябва ли член 1, параграф 2 от Директива 93/13 да се тълкува в смисъл, че договорна клауза, включваща нормативно уреден официален индекс (IRPH), попада в приложното поле на Директивата, когато посочената договорна клауза изменя предвидения в дефиниращата индекса IRPH административна разпоредба отрицателен спред, който би следвало да се приложи, когато този индекс се използва като лихвен процент по договора, за да се изравни ГЛП по ипотечния кредит с пазарния, като при това положение може да се предполага, че е изменен постигнатият от националния законодател договорен баланс?

            2)

            Втори въпрос

                     2.1.

                     Изключва ли обстоятелството, че включеният от продавача или доставчика в клауза от договор за кредит референтен индекс (IRPH) е уреден от законови или подзаконови разпоредби, необходимостта съдът да провери дали потребителят е бил информиран за всички обстоятелства относно този индекс, които биха могли да повлияят на обхвата на задължението му, за да приеме, че клаузата е изразена на ясен и разбираем език по смисъла на член 4, параграф 2 от Директива 93/13?

                     2.2.

                     Допуска ли Директива 93/13 съдебна практика, съгласно която задължението за прозрачност е изпълнено само с посочване на официалния индекс в предварително формулираната клауза, без от включилия тази клауза продавач или доставчик да се изисква да предостави друга информация в това отношение, или напротив, за да изпълни задължението за прозрачност, продавачът или доставчикът трябва да предостави информация относно начина на определяне, обхвата и конкретното функциониране на механизма на този референтен индекс?

                     2.3.

                     Трябва ли член 4, параграф 2 от Директива 93/13 да се тълкува в смисъл, че непредоставянето на потребителя на информация относно начина на определяне, функционирането, миналите изменения и предвидимите бъдещи изменения на IRPH, поне в краткосрочен или средносрочен план, позволява да се приеме, че клаузата относно този индекс не е изразена на ясен и разбираем език по смисъла на член 4, параграф 2 от Директива 93/13, като се имат предвид знанията на продавача или доставчика относно тези обстоятелства към момента на договаряне?

                     2.4.

                     Трябва ли изискването за прозрачност на клаузата, предвидено в член 4, параграф 2 от Директивата, да се тълкува в смисъл, че потребителят трябва да бъде информиран относно самите подзаконови разпоредби, уреждащи референтния индекс и неговото съдържание, тъй като това е релевантна информация, позволяваща му да осъзнае икономическото и правното значение на клаузата относно въпросния индекс?

                     2.5.

                     Може ли публичността или информацията от страна на продавача или доставчика, която е способна да въведе в заблуждение потребителя при сключването на договор за кредит, обвързан с IRPH, да представлява обстоятелство, на което съдът да основе преценката си за неравноправния характер на договорната клауза в съответствие с член 4, параграф 2 от Директива 93/13?

            3)

            Трети въпрос

                     3.1.

                     Ако клаузата се приеме за неравноправна, така че кредитът да трябва да се връща без лихва, и след като поради недействителността и приемането за несъществуваща на клаузата относно променливата лихва е отпаднало основанието за сключване на договора от гледна точка само на кредитната институция, то трябва ли да се признае възможността да се запази действието на посочения договор, като се измени съдържанието на неравноправната клауза, като се приложи друг референтен индекс вместо обявения за недействителен? В този случай подобно тълкуване и запазване на действието на договора би ли противоречало на член 6 от Директива 93/13?

      (
         1
      )	Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (OB L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


201807270182025122018/C 285/213582017CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20170609131423Дело C-358/17: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 9 юни 2017 г. — Walter Langguth и Elke Langguth/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018BG1330120170609BG0021133142Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 9 юни 2017 г. — Walter Langguth и Elke Langguth/TUIfly GmbH
   (Дело C-358/17)2018/C 285/21Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Ищци: Walter Langguth, Elke Langguth

      Ответник: TUIfly GmbH
   С определение на Съда от 28 май 2018 г. делото е заличено от регистъра на Съда.


201807270282024582018/C 285/443682018CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20180605272821Дело C-368/18: Преюдициално запитване от Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Белгия), постъпило на 5 юни 2018 г. — Frank Casteels/Ryanair DAC, с предишно наименование Ryanair Ltd
 ---documentbreak--- C2852018BG2710120180605BG0044271282Преюдициално запитване от Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Белгия), постъпило на 5 юни 2018 г. — Frank Casteels/Ryanair DAC, с предишно наименование Ryanair Ltd
   (Дело C-368/18)2018/C 285/44Език на производството: френски
      Запитваща юрисдикция

   Justice de paix du troisième canton de Charleroi

      Страни в главното производство

      Ищец: Frank Casteels

      Ответник: Ryanair DAC, с предишно наименование Ryanair Ltd

      Преюдициални въпроси

   Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (
         1
      ) и [е] следното:

            —

            попада ли разглежданото в настоящия спор обстоятелство, а именно стачката на служителите на дружеството за обработка на съответното летище на заминаване, в обхвата на понятието „събитие“ по смисъла на точка 22 от решение от 22 декември 2008 г., Wallentin-Hermann (C–549/07, EU:C:2008:771), или в обхвата на понятието „извънредно обстоятелство“ по смисъла на съображение 14 от споменатия регламент съгласно тълкуването му в решение от 31 януари 2013 г., McDonagh (C–12/11, EU:C:2013:43), или тези две понятия се припокриват;

            —

            трябва ли член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 да се тълкува в смисъл, че събитие като разглежданото в настоящия спор, а именно стачката на служителите на дружеството за обработка на съответното летище на заминаване, трябва да се счита за събитие, присъщо на нормалното упражняване на дейността на въздушния превозвач и следователно не би могло да се квалифицира като „извънредно обстоятелство“, което може да освободи въздушния превозвач от задължението му за обезщетяване на пътниците в случай на отмяна на полет, извършван със съответния самолет;

            —

            ако събитие като разглежданото в настоящия спор, а именно стачката на служителите на дружеството за обработка на съответното летище на заминаване, следва да се счита за „извънредно обстоятелство“, трябва ли от това да се заключи, че за въздушния превозвач то представлява „извънредно обстоятелство“, което не е могло да бъде избегнато, дори да са били взети всички необходими мерки?

            —

            следва ли фактът, че стачката е била обявена, да се счита, като водещ до последицата, че събитие като разглежданото в настоящия спор, а именно стачката на служителите на дружеството за обработка на съответното летище на заминаване, не попада в обхвата на понятието „извънредни обстоятелства“ по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91?

      (
         1
      )	ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218.


201807270342024632018/C 285/223592017CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20170609141411Дело C-359/17: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 9 юни 2017 г. — Marcel Lutz и др./TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018BG1410120170609BG0022141141Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 9 юни 2017 г. — Marcel Lutz и др./TUIfly GmbH
   (Дело C-359/17)2018/C 285/22Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Ищци: Marcel Lutz, Janine Lutz, Michelle Lutz, Sarah Lutz

      Ответник: TUIfly GmbH
   С определение на Съда от 18 май 2018 г. делото е заличено от регистъра на Съда.


201807270202024302018/C 285/453692018CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20180605282921Дело C-369/18: Преюдициално запитване от Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Белгия), постъпило на 5 юни 2018 г. — Giovanni Martina/Ryanair DAC, с предишно наименование Ryanair Ltd
 ---documentbreak--- C2852018BG2810120180605BG0045281292Преюдициално запитване от Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Белгия), постъпило на 5 юни 2018 г. — Giovanni Martina/Ryanair DAC, с предишно наименование Ryanair Ltd
   (Дело C-369/18)2018/C 285/45Език на производството: френски
      Запитваща юрисдикция

   Justice de paix du troisième canton de Charleroi

      Страни в главното производство

      Ищец: Giovanni Martina

      Ответник: Ryanair DAC, с предишно наименование Ryanair Ltd

      Преюдициални въпроси

   Преюдициалното запитване се отнася до тълкуването на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (
         1
      ) и [е] следното:

            —

            попада ли разглежданото в настоящия спор обстоятелство, а именно разливането на бензин върху писта за излитане, довело до нейното затваряне, в обхвата на понятието „събитие“ по смисъла на точка 22 от решение от 22 декември 2008 г., Wallentin-Hermann (C–549/07, EU:C:2008:771) или в обхвата на понятието „извънредно обстоятелство“ по смисъла на съображение 14 от споменатия регламент съгласно тълкуването му в решение от 31 януари 2013 г., McDonagh (C–12/11, EU:C:2013:43), или тези две понятия се припокриват;

            —

            трябва ли член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 да се тълкува в смисъл, че събитие като разглежданото в настоящия спор, а именно разливането на бензин върху писта за излитане, довело до нейното затваряне, трябва да се счита за събитие, присъщо на нормалното упражняване на дейността на въздушния превозвач и следователно не би могло да се квалифицира като „извънредно обстоятелство“, което може да освободи въздушния превозвач от задължението му за обезщетяване на пътниците в случай на голямо закъснение на извършен полет;

            —

            ако събитие като разглежданото в настоящия спор, а именно разливането на бензин върху писта за излитане, довело до нейното затваряне, следва да се счита за „извънредно обстоятелство“, трябва ли от това да се заключи, че за въздушния превозвач то представлява „извънредно обстоятелство“, което не е могло да бъде избегнато, дори да са били взети всички необходими мерки?

      (
         1
      )	ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218.


201807270262024312018/C 285/233602017CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20170609141412Дело C-360/17: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 9 юни 2017 г. — Nicole Hofmann/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018BG1420120170609BG0023142141Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 9 юни 2017 г. — Nicole Hofmann/TUIfly GmbH
   (Дело C-360/17)2018/C 285/23Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Ищец: Nicole Hofmann

      Ответник: TUIfly GmbH
   С определение на Съда от 28 май 2018 г. делото е заличено от регистъра на Съда.


201807270552025292018/C 285/463722018CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20180607292911Дело C-372/18: Преюдициално запитване от Cour administrative d'appel de Nancy (Франция), постъпило на 7 юни 2018 г. — Ministre de l'Action et des Comptes publics/г-н и г-жа Raymond Dreyer
 ---documentbreak--- C2852018BG2910120180607BG0046291291Преюдициално запитване от Cour administrative d'appel de Nancy (Франция), постъпило на 7 юни 2018 г. — Ministre de l'Action et des Comptes publics/г-н и г-жа Raymond Dreyer
   (Дело C-372/18)2018/C 285/46Език на производството: френски
      Запитваща юрисдикция

   Cour administrative d'appel de Nancy

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ministre de l'Action et des Comptes publics

      Ответници: г-н и г-жа Raymond Dreyer

      Преюдициален въпрос

   Имат ли удръжките, предназначени за Caisse nationale de solidarité pour l’autonomie, които допринасят за финансирането на спорните обезщетения, пряка и достатъчно релевантна връзка с някои клонове на социалната сигурност, изброени в член 3 от Регламент (ЕО) № 883/2004 (
         1
      ) и вследствие на това попадат ли в приложното поле на този регламент поради самия факт, че тези обезщетения са свързани с някой от рисковете, изброени в посочения член 3, и се предоставят без каквато и да било възможност за дискреционна преценка въз основа на законово определено положение?
   (
         1
      )	Регламент (EО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социална сигурност (ОВ L 166, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82).


201807270392024402018/C 285/243612017CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20170609141523Дело C-361/17: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 9 юни 2017 г. — Ole Feuser/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018BG1430120170609BG0024143152Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 9 юни 2017 г. — Ole Feuser/TUIfly GmbH
   (Дело C-361/17)2018/C 285/24Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Ищец: Ole Feuser

      Ответник: TUIfly GmbH
   С определение на Съда от 28 май 2018 г. делото е заличено от регистъра на Съда.


201807270212024882018/C 285/473762018CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20180607303121Дело C-376/18: Преюдициално запитване от Najvyšší súd Slovenskej republiky (Словакия), постъпило на 7 юни 2018 г. — Slovenské elektrárne, a.s./Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty
 ---documentbreak--- C2852018BG3010120180607BG0047301312Преюдициално запитване от Najvyšší súd Slovenskej republiky (Словакия), постъпило на 7 юни 2018 г. — Slovenské elektrárne, a.s./Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty
   (Дело C-376/18)2018/C 285/47Език на производството: словашки
      Запитваща юрисдикция

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Slovenské elektrárne, a.s.

      Ответник: Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty

      Преюдициални въпроси

            1)

            Трябва ли Директива 2009/72/ЕО (
                  1
               ) на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и за отмяна на Директива 2003/54/ЕО („Трета директива за електроенергията“) да се тълкува в смисъл, че противоречи на нейната цел, и по-специално на член 3 от тази директива национална правна уредба като разглежданата в главното производство, с която се въвежда специална мярка, представляваща задължителна такса за регламентираните субекти, в това число и за притежателите на разрешение за доставка на електроенергия, издадено от компетентния регулаторен орган на съответната държава членка (наричани по-нататък „регулаторният орган“ и „регламентираният субект“), определяна в зависимост от икономическия резултат, реализиран не само на национално равнище, но също така и при извършване на дейности в чужбина, правна уредба, която:

                     i)

                     се отразява на свободата на регламентираните субекти да определят напълно конкурентна цена за доставка на електроенергия на външните пазари на електроенергия, а поради това и върху процеса на конкуренция на тези пазари;

                     ii)

                     намалява конкурентоспособността на регламентираните субекти по отношение на чуждестранните доставчици на електроенергия, осъществяващи дейност на словашкия пазар на електроенергия, когато доставят електроенергия също и на определен външен пазар, тъй като за доставката на електроенергия в чужбина на чуждестранния оператор не се налага такава задължителна такса;

                     iii)

                     обезсърчава навлизането на нови участници на пазара на доставката на електроенергия в Словашката република и в чужбина, тъй като тази задължителна такса се прилага също и върху приходите от техните нерегламентирани дейности, дори когато впоследствие за определен период от време те получат разрешение за доставка на електроенергия, но приходите, реализирани от тази доставка, са равни на нула;

                     iv)

                     може да накара словашките регламентирани субекти да поискат от [словашкия] регулаторен орган — или чуждестранните доставчици на електроенергия да поискат от регулаторния орган на съответната държава по произход, която го е издала — да оттегли разрешението за доставка на електроенергия, като се има предвид, че за субект, който не желае приходите от другите му дейности да бъдат облагани с въпросната такса, оттеглянето на посоченото разрешение е единственият начин за освобождаване от статуса на регламентиран субект, предвиден в разглежданата правна уредба?

            2)

            Трябва ли Трета директива за електроенергията да се тълкува в смисъл, че сред мерките, които същата директива позволява на държава членка да приеме, дори и когато противоречат на преследваната от посочената директива цел, няма специална мярка като разглежданата в главното производство, представляваща задължителна такса за регламентираните субекти, в това число и за притежателите на издадено от съответния регулаторен орган разрешение за доставка на електроенергия, такса, която се определя в зависимост от техния икономически резултат, включително и от постигнатите резултати при извършване на дейности в чужбина, като се има предвид, че тази мярка не е средство за борба с изменението на климата и не служи за гарантиране на доставките на електроенергия, нито пък преследва каквато и да е друга цел на Трета директива за електроенергията?

            3)

            Трябва ли Трета директива за електроенергията да се тълкува в смисъл, че национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която въвежда специална мярка, представляваща задължителна такса за регламентираните субекти, в това число и за притежателите на издадено от съответния регулаторен орган разрешение за доставка на електроенергия, такса, която се определя в зависимост от икономическия резултат, включително и от постигнатите резултати при извършване на дейности в чужбина, не отговаря на изискванията за прозрачност, за недопускане на дискриминация и за равен достъп до потребителите по смисъла на член 3 от директивата, тъй като — когато става въпрос за регламентиран субект — се начислява също и върху реализираните в чужбина приходи (от доставка на електроенергия или от други източници), докато, когато става въпрос за притежател на разрешение за доставка на електроенергия въз основа на разрешение — „паспорт“ за доставка на електроенергия, издадено в неговата държава по произход — тя се начислява само върху приходите, реализирани в Словашката република?

      (
         1
      )	ОВ L 211, 2009 г., стр. 55.


201807270592024602018/C 285/483842018CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20180608313111Дело C-384/18: Иск, предявен на 8 юни 2018 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
 ---documentbreak--- C2852018BG3110120180608BG0048311311Иск, предявен на 8 юни 2018 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
   (Дело C-384/18)2018/C 285/48Език на производството: френски
      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: H. Tserepa-Lacombe, L. Malferrari)

      Ответник: Кралство Белгия

      Искания на ищеца

            —

            Да се установи, че Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по член 25 от Директива 2006/123/ЕО (
                  1
               ) и по член 49ДФЕС,

            —

            да се осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Като (i) е забранило едновременното упражняване на дейността на счетоводител, от една страна, и на дейността като брокер, застрахователен агент, брокер на недвижими имоти или всякаква друга дейност по предоставяне на банкови или финансови услуги, от друга страна, и като (ii) е позволило на камарите на Institut professionnel des comptables et Fiscalistes agrées (Професионален институт на счетоводителите и данъчните експерти, „IPCF“) да забрани едновременното упражняване на дейността на счетоводител, от една страна, и всякаква дейност в областта на селското стопанство, занаятите и търговията, от друга страна, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по член 25 от Директива 2006/123/ЕО и по член 49 ДФЕС.
   (
         1
      )	Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (ОВ L 376, стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50).


201807270512025222018/C 285/253622017CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20170609151511Дело C-362/17: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 9 юни 2017 г. — Boris Feuser/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018BG1510120170609BG0025151151Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 9 юни 2017 г. — Boris Feuser/TUIfly GmbH
   (Дело C-362/17)2018/C 285/25Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Ищец: Boris Feuser

      Ответник: TUIfly GmbH
   С определение на Съда от 28 май 2018 г. делото е заличено от регистъра на Съда.


201807270502024782018/C 285/263942017CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20170630151512Дело C-394/17: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 30 юни 2017 г. — Ines Ewen/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018BG1520120170630BG0026152151Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 30 юни 2017 г. — Ines Ewen/TUIfly GmbH
   (Дело C-394/17)2018/C 285/26Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Ищец: Ines Ewen

      Ответник: TUIfly GmbH
   С определение на Съда от 17 май 2018 г. делото е заличено от регистъра на Съда.


201807270562025242018/C 285/274032017CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20170704151623Дело C-403/17: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 4 юли 2017 г. — Petra Nünemann/TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018BG1530120170704BG0027153162Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 4 юли 2017 г. — Petra Nünemann/TUIfly GmbH
   (Дело C-403/17)2018/C 285/27Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Ищец: Petra Nünemann

      Ответник: TUIfly GmbH
   С определение на Съда от 17 май 2018 г. делото е заличено от регистъра на Съда.


201807270292024592018/C 285/284092017CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20170707161611Дело C-409/17: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 7 юли 2017 г. — Barbara Yvette Müller и др./TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018BG1610120170707BG0028161161Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 7 юли 2017 г. — Barbara Yvette Müller и др./TUIfly GmbH
   (Дело C-409/17)2018/C 285/28Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Ищци: Barbara Yvette Müller, Stefanie Müller, Michelle Müller

      Ответник: TUIfly GmbH
   С определение на Съда от 28 май 2018 г. делото е заличено от регистъра на Съда.


201807270332024512018/C 285/294292017CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20170717161612Дело C-429/17: Преюдициално запитване от Amtsgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 17 юли 2017 г. — Bially и др./TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018BG1620120170717BG0029162161Преюдициално запитване от Amtsgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 17 юли 2017 г. — Bially и др./TUIfly GmbH
   (Дело C-429/17)2018/C 285/29Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Düsseldorf

      Страни в главното производство

      Ищци: Bially и др.

      Ответник: TUIfly GmbH
   С определение на Съда от 28 май 2018 г. делото е заличено от регистъра на Съда.


201807270302024642018/C 285/302742018CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20180423161723Дело C-274/18: Преюдициално запитване от Arbeits- und Sozialgericht Wien (Австрия), постъпило на 23 април 2018 г. — Minoo Schuch-Ghannadan/Medizinische Universität Wien
 ---documentbreak--- C2852018BG1630120180423BG0030163172Преюдициално запитване от Arbeits- und Sozialgericht Wien (Австрия), постъпило на 23 април 2018 г. — Minoo Schuch-Ghannadan/Medizinische Universität Wien
   (Дело C-274/18)2018/C 285/30Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Arbeits- und Sozialgericht Wien

      Страни в главното производство

      Ищец: Minoo Schuch-Ghannadan

      Ответник: Medizinische Universität Wien

      Преюдициални въпроси

            1)

            Трябва ли принципът pro rata temporis съгласно клауза 4, точка 2 от Рамковото споразумение в приложението към Директива 97/81/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година (
                  1
               ) относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време във връзка с принципа за забрана на дискриминацията по клауза 4, точка 1 да се прилага спрямо законова разпоредба, съгласно която общата продължителност на непосредствено следващи едно след друго трудови правоотношения на служителка или служител в австрийски университет, назначен/а в рамките на финансирани със средства на трети лица проекти или на научноизследователски проекти, е 6 години за назначени на пълно работно време лица, но за назначени на непълно работно време лица тази продължителност е 8 години, като освен това в обективно обосновани случаи, по-специално за продължаването или завършването на научноизследователски проекти или публикации, е допустимо еднократно продължаване над този срок до общо 10 години за назначени на пълно работно време лица, а за назначени на непълно работно време лица до общо 12 години?

            2)

            Представлява ли законова разпоредба като описаната в първия въпрос основана на пол непряка дискриминация по смисъла на член 2, буква б) от Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (преработена), ако от всички заети лица, за които се отнася тази разпоредба, са засегнати значително по-голям процент жени отколкото мъже?

            3)

            Трябва ли член 19, параграф 1 от Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година (
                  2
               ) за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (преработена) да се тълкува в смисъл, че жена, която в рамките на приложното поле на законова разпоредба като описаната в първия въпрос, твърди, че е непряко дискриминирана на основание на пола, тъй като значително повече жени отколкото мъже работят на непълно работно време, трябва да изтъкне това обстоятелство — по-специално статистически значително по-голямата степен на засягане на жените — като представи конкретни статистически данни или конкретни обстоятелства и да го докаже посредством подходящи доказателствени средства?

      (
         1
      )	ОВ L 14, 1998 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 35.
   (
         2
      )	ОВ L 204, 2006 г., стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 262.


201807270602025212018/C 285/312822018CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20180425171821Дело C-282/18: Жалба, подадена на 25 април 2018 г. от The Green Effort Ltd срещу определението на Общия съд (втори състав), постановено на 23 февруари 2018 г. по дело T-794/17 — The Green Effort Ltd/EUIPO
 ---documentbreak--- C2852018BG1710120180425BG0031171182Жалба, подадена на 25 април 2018 г. от The Green Effort Ltd срещу определението на Общия съд (втори състав), постановено на 23 февруари 2018 г. по дело T-794/17 — The Green Effort Ltd/EUIPO
   (Дело C-282/18)2018/C 285/31Език на производството: английски
      Страни

      Жалбоподател: The Green Effort Ltd (представител: A. Ziehm, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

            —

            да отмени изцяло определението на Общия съд (втори състав) от 23 февруари 2018 г. по дело T-794/17,

            —

            да отмени обжалваните решения,

            —

            да отмени решението за отмяна на марка на ЕС № 9 528 001,

            —

            да отхвърли искането за отмяна на правата,

            —

            да уважи искането му за възстановяване на правата (restitutio in integrum),

            —

            да получи и да се основе на документите по образуваните пред EUIPO производства по заличаване 12343 C, 10757 C, 10524 C, както и производства по възражения B 002165119, B 002199274, B 002344565, B 002367038, B 002513086 и B 002513151,

            —

            да осъди EUIPO и подалото искане за заличаване лице да заплатят направените от тях съдебни разноски и тези, направени от жалбоподателя.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага следните шест основания за отмяна, съгласно които определението на Общия съд почива на първото основание за отмяна, а с второто, третото, четвъртото, петото и шестото основание се цели да се докаже, че определението е неправилно по други причини.
   Първо основание за отмяна: нарушение на член 3, параграф 4 от Решение № 17-4 на изпълнителния директор на EUIPO от 16 август 2017 година относно комуникацията чрез електронни средства.
   Доводи в подкрепа на жалбата за отмяна: Общият съд не взел предвид факта, че се приема, че документът е връчен на петия календарен ден след деня на създаването му в системите на EUIPO. Поради това Общият съд изчислил неправилно срока за обжалване на решението от 11 септември 2017 г. на втори апелативен състав на EUIPO.
   Второ основание за отмяна: жалбата трябва да бъде обявена за основателна, тъй като обжалваните решения на EUIPO нарушават правата на жалбоподателя, доколкото искането за отмяна, направено от лицето, което моли за заличаване, е недопустимо поради недобросъвестност и неправилно представяне на фактите.
   Трето основание за отмяна: жалбата трябва да бъде обявена за основателна, тъй като обжалваните решения на EUIPO нарушават правата на жалбоподателя, доколкото доказателствата на притежателя за реално използване са представени пред EUIPO в законовия срок съгласно Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията (
         1
      ).
   Четвърто основание за отмяна: жалбата трябва да бъде обявена за основателна, тъй като обжалваните решения на EUIPO нарушават правата на жалбоподателя, доколкото доказателствата на притежателя за реално използване са представени пред EUIPO в определения от последната законов срок.
   Пето основание за отмяна: жалбата трябва да бъде обявена за основателна, тъй като обжалваните решения на EUIPO нарушават правата на жалбоподателя, доколкото, ако EUIPO не е получила доказателствата за реално използване, представени чрез системата за електронни съобщения и/или по факс, това се дължи на технически неизправности на тези системи.
   Шесто основание за отмяна: жалбата трябва да бъде обявена за основателна, тъй като обжалваните решения на EUIPO нарушават правата на жалбоподателя, доколкото EUIPO и втори апелативен състав неправилно са отхвърлили искането на жалбоподателя за възстановяване на правата (restitutio in integrum).
   (
         1
      )	Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността (ОВ L 303, 1995 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189).


201807270462025152018/C 285/322892018CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20180426191911Дело C-289/18: Преюдициално запитване от Handelsgericht Wien (Австрия), постъпило на 26 април 2018 г. — KAMU Passenger & IT Services GmbH/Türk Hava Yollari A.O. — T.H.Y. Turkish Airlines
 ---documentbreak--- C2852018BG1910120180426BG0032191191Преюдициално запитване от Handelsgericht Wien (Австрия), постъпило на 26 април 2018 г. — KAMU Passenger & IT Services GmbH/Türk Hava Yollari A.O. — T.H.Y. Turkish Airlines
   (Дело C-289/18)2018/C 285/32Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Handelsgericht Wien

      Страни в главното производство

      Ищец: KAMU Passenger & IT Services GmbH

      Ответник: Türk Hava Yollari A.O. — T.H.Y. Turkish Airlines

      Преюдициален въпрос

   Следва ли последващ полет от летище, което е дестинацията на предходен полет, предвид обстоятелството, че даден пътник е резервирал този последващ полет заедно с първия изпълнен полет, но е получил за тях само един билет с номер на билета, а между двата полета по разписание е имало интервал от малко повече от 13 часа, да се квалифицира като „директно свързващ полет“ по смисъла на член 2, буква з) от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета (
         1
      )?
   (
         1
      )	Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


201807270482025202018/C 285/332992018CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20180502192022Дело C-299/18: Преюдициално запитване от Landgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 2 май 2018 г. — Stefan Neldner/Eurowings GmbH
 ---documentbreak--- C2852018BG1920120180502BG0033192202Преюдициално запитване от Landgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 2 май 2018 г. — Stefan Neldner/Eurowings GmbH
   (Дело C-299/18)2018/C 285/33Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Düsseldorf

      Страни в главното производство

      Ищец: Stefan Neldner

      Ответник: Eurowings GmbH

      Преюдициални въпроси

            1)

            Може ли обезщетение по член 7 от Регламента (
                  1
               ) да се приспада от присъдено въз основа на националното законодателство обезщетение за вреди, чието предназначение е да се възстановят заплатените поради отмяната на резервиран полет допълнителни пътни разходи, когато въздушният превозвач е изпълнил своите задължения съгласно член 8, параграф 1 и член 9, параграф 1 от Регламента?

            2)

            Когато е възможно приспадане: отнася ли се то и за разходите за заместващ превоз до място, различно от мястото на крайния пункт на пристигане, ако пътникът откаже предложения от въздушния превозвач заместващ превоз до крайния пункт на пристигане?

            3)

            Ако е възможно приспадане: може ли въздушният превозвач да го извършва винаги или приспадането зависи от това, в каква степен националното законодателство го допуска, или доколко сезираният съд го намира за уместно?

            4)

            В случай че от определящо значение е националното законодателство или ако сезираният съд трябва да постанови решение въз основа на собствената си преценка: следва ли с обезщетението по член 7 от Регламента да се компенсират само неудобствата и претърпяната от пътниците вследствие на отмяната на полета загуба на време, или следва да бъдат компенсирани и претърпените от тях имуществени вреди?

      (
         1
      )	Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна, или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


201807270192025272018/C 285/343012018CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20180504202011Дело C-301/18: Преюдициално запитване от Landgericht Bonn (Германия), постъпило на 4 май 2018 г. — Thomas Leonhard/DSL Bank
 ---documentbreak--- C2852018BG2010120180504BG0034201201Преюдициално запитване от Landgericht Bonn (Германия), постъпило на 4 май 2018 г. — Thomas Leonhard/DSL Bank
   (Дело C-301/18)2018/C 285/34Език на производството: немски
      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Bonn

      Страни в главното производство

      Ищец: Thomas Leonhard

      Ответник: DSL Bank

      Преюдициален въпрос

   Трябва ли член 7, параграф 4 от Директива 2002/65/ЕО (
         1
      ) да се тълкува в смисъл, че не допуска правна разпоредба на държава членка, която предвижда, че след волеизявление за оттегляне от дистанционен договор за потребителски кредит доставчикът трябва да възстанови на потребителя не само сумата, която е получил от него по дистанционния договор, но и да му заплати обезщетение за получени ползи от тази сума?
   (
         1
      )	Директива 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 септември 2002 година относно дистанционна търговия на потребителски финансови услуги и за изменение на Директива 90/619/ ЕИО на Съвета и на Директиви 97/7/ЕО и 98/27/ЕО (ОВ L 271, 2002 г., стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 4, стр. 183).


201807270612024322018/C 285/353222018CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20180514202122Дело C-322/18: Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 14 май 2018 г. — Schiaffini Travel SpA/Comune di Latina
 ---documentbreak--- C2852018BG2020120180514BG0035202212Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 14 май 2018 г. — Schiaffini Travel SpA/Comune di Latina
   (Дело C-322/18)2018/C 285/35Език на производството: италиански
      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Страни в главното производство

      Ищец: Schiaffini Travel SpA

      Ответник: Comune di Latina

      Преюдициални въпроси

            1)

            Трябва ли член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 (
                  1
               ) (по-специално по отношение на предвидената в букви б) и г) забрана за участието на вътрешен оператор в конкурентни тръжни процедури, extra moenia — организирани извън територията на компетентния местен орган) да се прилага и по отношение на обществени поръчки, възложени преди влизането в сила на този регламент?

            2)

            Попада ли по принцип в обхвата на понятието „вътрешен оператор“ — по смисъла на посочения регламент и евентуално по аналогия на съдебната практика във връзка с института на „in house providing“ (вътрешно възлагане) — юридическо лице на публичното правно, на което пряко са възложени услуги за местен транспорт от страна на държавен орган, при положение че лицето е пряко свързано с държавния орган от гледна точка на организацията и контрола и капиталът му е собственост на държавата (изцяло или пропорционално с други публични органи)?

            3)

            При наличието на договор с пряко възлагане на услуги, попадащи в приложното поле на Регламент (ЕО) № 1370/2007, представлява ли фактът, че след възлагането въпросният държавен орган създава публичен административен орган с организационни правомощия по отношение на въпросните услуги (като държавата си запазва изключителното правомощие да се разпорежда с възлагането на услуги) — орган, който не упражнява никакъв „аналогичен контрол“ върху прякото възлагане на услуги — обстоятелство, което може да е причина режимът по член 5, параграф 2 от Регламента да не се прилага по отношение на въпросния договор за възлагане?

            4)

            В несъответствие ли е договор с пряко възлагане, чийто краен срок е след датата на тридесетгодишния краен срок — 3 декември 2039 г. (считано от датата на влизане в сила на Регламент (ЕО) № 1370/2007), с принципите, залегнали в член 5 и член 8, параграф 3 от Регламента, или въпросният недостатък трябва да се счита за автоматично отстранен от правна гледна точка поради мълчаливо намаляване ex lege (член 8, параграф 3, втора алинея) на този срок на тридесет години?

      (
         1
      )	Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 1191/69 и (ЕИО) № 1107/70 на Съвета (ОВ L 315, 2007 г., стр. 1).


201807270492024492018/C 285/363242018CJC28520180813BG01BGINFO_JUDICIAL20180515212221Дело C-324/18: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 15 май 2018 г. — Sicilville Srl/Comune di Brescia
 ---documentbreak--- C2852018BG2110120180515BG0036211222Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 15 май 2018 г. — Sicilville Srl/Comune di Brescia
   (Дело C-324/18)2018/C 285/36Език на производството: италиански
      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Sicilville Srl

      Ответник: Comune di Brescia

      Преюдициален въпрос

   Допуска ли правото на Европейския съюз и по-точно член 57, параграф 4 от Директива 2014/24/ЕС (
         1
      ) за обществените поръчки във връзка със съображение 101 от същата директива и принципа на пропорционалност и равно третиране национална правна уредба като разглежданата, която като предвижда „тежкото професионално нарушение“ като основание за задължителното отстраняване на икономически оператор, установява, че в случай че професионалното нарушение е довело до предсрочно прекратяване на договор за възлагане на обществена поръчка, операторът може да бъде отстранен само ако прекратяването не бъде оспорено или бъде потвърдено със съдебно решение?
   (
         1
      )	Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (ОВ L 94, стр. 65).


201808030282049792018/C 294/433862018CJC29420180820BG01BGINFO_JUDICIAL20180611313221Дело C-386/18: Преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Нидерландия), постъпило на 11 юни 2018 г. — Coöperatieve Producentenorganisatie en Beheersgroep Texel UA/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
 ---documentbreak--- C2942018BG3110120180611BG0043311322Преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Нидерландия), постъпило на 11 юни 2018 г. — Coöperatieve Producentenorganisatie en Beheersgroep Texel UA/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Дело C-386/18)2018/C 294/43Език на производството: нидерландски
      Запитваща юрисдикция

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Coöperatieve Producentenorganisatie en Beheersgroep Texel UA

      Ответник: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

      Преюдициални въпроси

            1a.

            Препятства ли член 66, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 508/2014 (
                  1
               ) на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за Европейския фонд за морско дело и рибарство и за отмяна на регламенти (ЕО) № 2328/2003, (ЕО) № 861/2006, (ЕО) № 1198/2006 и (ЕО) № 791/2007 на Съвета и Регламент (ЕС) № 1255/2011 на Европейския парламент и на Съвета (наричан по-нататък „Регламент № 508/2014“), доколкото в него е предвидено, че Европейският фонд за морско дело и рибарство подпомага изготвянето и изпълнението на плановете за производство и предлагане на пазара по член 28 от Регламент (ЕС) № 1379/2013 (
                  2
               ) на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2013 г. относно общата организация на пазарите на продукти от риболов и аквакултури, за изменение на регламенти (ЕО) № 1184/2006 и (ЕО) № 1224/2009 на Съвета и за отмяна на Регламент (ЕО) № 104/2000 на Съвета (наричан по-нататък „Регламент № 1379/2013“), възможността дадена държава членка да възрази срещу организация на производители, подали заявление за отпускане на такава субсидия, че към момента на подаване на конкретното заявлението същата държава членка не е предоставила нито в одобрената ѝ от Европейската комисия оперативна програма, нито в националните правила, съгласно които се определя кои разходи подлежат на подпомагане, възможността такова заявление да бъде подадено за определена категория разходи (в настоящия случай за разходите за изготвяне и изпълнение на планове за производство и предлагане на пазара) или за определен период (в настоящия случай за 2014 година)?

            1b.

            За отговора на въпрос 1а от значение ли е обстоятелството, че съгласно член 28, параграф 1 от Регламент № 1379/2013 организацията на производители е длъжна да изготви план за производство и предлагане на пазара и след одобрението му от страна на държавата членка да изпълнява този план за производство и предлагане на пазара?

            2.

            В случай че отговорът на въпрос 1a е в смисъл, че член 66, параграф 1 от Регламент № 508/2014 не допуска държава членка да отговори на организация на производители, подала заявление за отпускане на субсидия за изготвяне и изпълнение на планове за производство и предлагане на пазара, като възрази, че към момента на подаване на това заявление тази държава членка не е предоставила възможност да бъде подадено такова заявление, следва ли да се приеме, че в този случай член 66, параграф 1 от Регламент № 508/2014 може да бъде пряко правно основание, въз основата на което заявителите да предявяват иск срещу тяхната държава членка и да претендират отпускане на съответната субсидия?

            3.

            В случай че отговорът на въпрос 2 е в смисъл, че в посочената във въпрос 2 хипотеза член 66, параграф 1 от Регламент № 508/2014 може да бъде пряко правно основание, въз основата на което заявителите да предявяват иск срещу тяхната държава членка и да претендират отпускане на съответната субсидия, допуска ли член 65, параграф 6 от Регламент (ЕС) № 1303/2013 (
                  3
               ) на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година за определяне на общоприложими разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд, Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони и Европейския фонд за морско дело и рибарство и за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд, Кохезионния фонд и Европейския фонд за морско дело и рибарство, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета (наричан по-нататък „Регламент 1303/2013“), да бъде отпусната субсидия за изготвянето и изпълнението на план за производство и предлагане на пазара, когато заявлението за отпускане на субсидията е подадено, след като планът за производство и предлагане на пазара е бил изготвен и изпълнен?

      (
         1
      )	ОВ L 149, 2014 г., стр. 1.
   (
         2
      )	ОВ L 354, 2013 г., стр. 1; поправка в OB L 101, 18.4.2015г., стр. 62.
   (
         3
      )	ОВ L 347, 2013 г., стр. 320.


title: Дело T-430/18: Жалба, подадена на 10 юли 2018 г. — American Airlines/Комисия

text:
               10.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/21

      Жалба, подадена на 10 юли 2018 г. — American Airlines/Комисия
      (Дело T-430/18)
      (2018/C 319/25)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: American Airlines, Inc. (Форт Уърт, Тексас, Съединени щати) (представители: J. Poitras, Solicitor, J. Ruiz Calzado и J. Wileur, lawyers)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  Да отмени решението за одобряване на придобити права (Решение C(2018) 2788 от 30 април 2018 г.),

                  —

                  да осъди Комисията и всяка встъпила страна в подкрепа на Комисията да заплатят съдебните разноски и

                  —

                  да разпореди други подходящи мерки предвид обстоятелствата по делото.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят твърди, че Европейската комисия е допуснала както грешки при прилагане на правото, така и явни грешки в преценката при приемането на Решение C(2018) 2788 от 30 април 2018 г., с което Комисията определя, че Delta има право да придобие заварени права върху слотовете, предоставени от American Airlines съгласно поетите ангажименти по Дело M.6607 („Ангажиментите“).
      В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

                  1.

                  С първото основание се твърди, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото, като е приложила неправилен правен критерий за придобиването на заварени права съгласно Ангажиментите.
                  Жалбоподателят посочва, че при преценката дали Delta е осъществила „съответно използване“ на слотовете съгласно Ангажиментите, Комисията приела, че единственият анализ, който следва да се извърши, е да се провери дали Delta не е в положение на „злоупотреба“. Жалбоподателят освен това твърди, че противно на позицията на Комисията, проучването на текста, контекста и целта на Ангажиментите води до заключението, че „липсата на злоупотреба“ е без значение и че правилното тълкуване на понятието „съответно използване“ в Ангажиментите налага Комисията да провери дали използването на слотовете е „в съответствие с офертата“, която Delta официално е подала, за да ги получи.

                  2.

                  С второто основание се твърди, че обжалваното решение е опорочено от явни грешки в преценката, че Delta е спазила изискването за „съответно използване“.
                  Жалбоподателят посочва, че тъй като Delta се е отклонила от собствената си оферта, Комисията е следвало да определи дали това отклонение и последното използване на слотовете са били приемливи, съобразявайки относимите икономически данни и анализи за осигуряване на конкуренцията, а оттам и на максимални ползи за потребителите.


title: Дело T-376/18: Жалба, подадена на 14 юни 2018 г. — Front Polisario/Съвет

text:
               10.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/16

      Жалба, подадена на 14 юни 2018 г. — Front Polisario/Съвет
      (Дело T-376/18)
      (2018/C 319/20)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et Rio de oro (Front Polisario) (представител: G. Devers, avocat)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да приеме, че жалбата му е допустима,

                  —

                  да постанови отмяна на обжалваното решение,

                  —

                  да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си срещу Решение на Съвета от 16 април 2018 г. за упълномощаване на Комисията да започне преговори от името на Европейския съюз за изменение на Споразумението за партньорство в областта на рибарството с Кралство Мароко и за сключване на протокол с Кралство Мароко (решение, непубликувано в Официален вестник на Европейския съюз), жалбоподателят изтъква десет основания.

                  1.

                  Първото основание е изведено от липса на компетентност на Съвета да приеме обжалваното решение, тъй като Европейският съюз и Кралство Мароко нямали компетентност да водят преговори за сключване на международни споразумения, включващи Западна Сахара, вместо народа, населяващ тази територия и представляван от Front Polisario.

                  2.

                  Второто основание е изведено от неизпълнение на задължението за разглеждане на всички относими факти по делото, доколкото при приемане на обжалваното решение Съветът не е взел предвид практиката на Съда по въпроса на Западна Сахара.

                  3.

                  Третото основание е изведено от неизпълнение на задължението да се разгледа въпросът за спазването на основните права и на международното хуманитарно право, доколкото от обжалваното решение е видно, че Съветът не си е поставил въпроса за спазването на правата на човека и на международното хуманитарно право.

                  4.

                  Четвъртото основание е изведено от нарушение на правото на защита, доколкото преди да приеме обжалваното решение Съветът не е водил никакви разговори с Front Polisario, единственият представител на народа на Западна Сахара.

                  5.

                  Петото основание е изведено от нарушение от страна на Съвета на задължението му да изпълнява решенията на Съда, доколкото в обжалваното решение не са взети предвид мотивите на решенията на Съда по дела C–104/16 P и C–266/16.

                  6.

                  Шестото основание е изведено от нарушение на основните принципи и ценности, от които се ръководи дейността на Съюза на международната сцена, доколкото от една страна, с решението се отрича съществуването на народа на Западна Сахара, като той се заменя с израза „засегнатото население“, и от друга страна, че с него се разрешава започването на преговори с Кралство Мароко в рамките на анексионната му политика спрямо Западна Сахара и се позволяват системни нарушения на основните права, което предполага продължаването на тази политика.

                  7.

                  Седмото основание е изведено от нарушение на правото на самоопределение, доколкото от една страна, с решението се отрича съществуването на народа на Западна Сахара като субект на правото на самоопределяне и се прекъсва националното единство на този народ, и от друга страна, че с него се разрешава започването на преговори с Кралство Мароко в нарушение на отделния и различен статут на Западна Сахара и на постоянния суверенитет на народа на тази територия върху природните ѝ ресурси.

                  8.

                  Осмото основание е изведено от нарушение на принципа на относителното действие на договорите, доколкото с обжалваното решение се отрича качеството на трета страна в отношенията между ЕС и Мароко на народа на Западна Сахара, представляван от Front Polisario.

                  9.

                  Деветото основание е изведено от нарушение на международното хуманитарно право и на международното наказателно право, доколкото от една страна, разрешените от обжалваното решение преговори ще бъдат провеждани в рамките на анексионната политика на Кралство Мароко спрямо Западна Сахара, и че от друга страна, като използва израза „засегнатото население“, посоченото решение одобрява незаконния трансфер на марокански заселници към окупираната сахравска територия.

                  10.

                  Десетото основание е изведено от нарушение на задължението на Съюза за непризнаване, тъй като разрешавайки започването на преговори с Кралство Мароко във връзка със Западна Сахара, с решението се утвърждават тежките нарушения на международното право, извършени от мароканските окупационни сили срещу народа на Западна Сахара.


title: Дело C-192/17: Решение на Съда (девети състав) от 11 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — COBRA SpA/Ministero dello Sviluppo Economico (Преюдициално запитване — Директива 1999/5/ЕО — Взаимно признаване на съответствието на радионавигационно оборудване и далекосъобщително крайно оборудване — Наличие на хармонизирани стандарти — Необходимост за производителя да се обърне към нотифициран орган — Поставяне на идентификационния номер на нотифициран орган)

text:
               10.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/11

      Решение на Съда (девети състав) от 11 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — COBRA SpA/Ministero dello Sviluppo Economico
      (Дело C-192/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Директива 1999/5/ЕО - Взаимно признаване на съответствието на радионавигационно оборудване и далекосъобщително крайно оборудване - Наличие на хармонизирани стандарти - Необходимост за производителя да се обърне към нотифициран орган - Поставяне на идентификационния номер на нотифициран орган))
      (2018/C 319/12)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: COBRA SpA

         Ответник: Ministero dello Sviluppo Economico

         Диспозитив

                  1)

                  Член 12, параграф 1, втора алинея от Директива 1999/5/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 1999 година относно радионавигационното оборудване и далекосъобщителното крайно оборудване и взаимното признаване на тяхното съответствие, изменена с Регламент (ЕО) № 596/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 18 юни 2009 г., трябва да се тълкува в смисъл, че производителят на радиооборудване, който прилага предвидената в параграф 2 от приложение III към посочената директива процедура и използва хармонизирани стандарти, за да определи набора от изпитвания, посочени в този параграф, не е длъжен да се обърне към нотифициран орган като посочения в член 11, параграф 1 от същата директива и следователно не трябва да добавя към маркировката CE идентификационния номер на този орган.

                  2)

                  Член 12, параграф 1, втора алинея от Директива 1999/5, изменена с Регламент № 596/2009, трябва да се тълкува в смисъл, че производителят на радиооборудване, който е приложил процедурата, посочена в приложение III към посочената директива, използвайки хармонизираните стандарти, определящи набора от съществени радиоизпитвания, които следва да се извършат, няма задължение да добавя към маркировката CE идентификационния номер на нотифициран орган, към който се е обърнал по своя воля, без да е бил длъжен, с молба той да потвърди списъка на съществените радиоизпитвания, съдържащи се в посочените хармонизирани стандарти.

         (1)  ОВ C 231, 17.7.2017 г.


title: Дело T-449/14: Решение на Общия съд от 12 юли 2018 г. — Nexans France и Nexans/Комисия (Конкуренция — Картели — Европейски пазар на електрически кабели — Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС — Единно продължено нарушение — Незаконосъобразност на решението за проверка — Разумен срок — Принцип на добра администрация — Принцип на лична отговорност — Солидарна отговорност за заплащането на глобата — Достатъчно доказателства за нарушението — Продължителност на нарушението — Глоби — Пропорционалност — Равно третиране — Правомощие за пълен съдебен контрол)

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/38

      Решение на Общия съд от 12 юли 2018 г. — Nexans France и Nexans/Комисия
      (Дело T-449/14) (1)

      ((Конкуренция - Картели - Европейски пазар на електрически кабели - Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС - Единно продължено нарушение - Незаконосъобразност на решението за проверка - Разумен срок - Принцип на добра администрация - Принцип на лична отговорност - Солидарна отговорност за заплащането на глобата - Достатъчно доказателства за нарушението - Продължителност на нарушението - Глоби - Пропорционалност - Равно третиране - Правомощие за пълен съдебен контрол))
      (2018/C 328/51)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Nexans France SAS (Курбевуа, Франция) и Nexans SA (Курбевуа) (представители: G. Forwood, адвокат, M. Powell, A. Rogers и A. Oh, solicitors)

         Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално C. Giolito, H. van Vliet и A. Biolan, а впоследствие C. Giolito и H. van Vliet, подпомагани от B. Doherty, barrister)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС, от една страна, за отмяна на Решение C (2014) 2139 окончателен на Комисията от 2 април 2014 г. относно производство по член 101 [ДФЕС] и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело AT.39610 — Електрически кабели) в частта, в която се отнася до жалбоподателите, и от друга страна, за намаляване на размера на наложените им глоби.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Nexans France SAS и Nexans SA да заплатят съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 282, 25.8.2014 г.


title: Дело C-268/17: Решение на Съда (пети състав) от 25 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Županijski Sud u Zagrebu — Хърватия) — производство за издаване на европейска заповед за арест срещу AY (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Европейска заповед за арест — Рамково решение 2002/584/ПВР — Член 1, параграф 2, член 3, точка 2 и член 4, точка 3 — Основания за отказ за изпълнение — Прекратяване на наказателно производство — Принцип ne bis in idem — Издирвано лице, което има качеството на свидетел в предишно производство за същите деяния — Издаване на множество европейски заповеди за арест срещу едно и също лице)

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/18

      Решение на Съда (пети състав) от 25 юли 2018 г. (преюдициално запитване от Županijski Sud u Zagrebu — Хърватия) — производство за издаване на европейска заповед за арест срещу AY
      (Дело C-268/17) (1)

      ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Европейска заповед за арест - Рамково решение 2002/584/ПВР - Член 1, параграф 2, член 3, точка 2 и член 4, точка 3 - Основания за отказ за изпълнение - Прекратяване на наказателно производство - Принцип ne bis in idem - Издирвано лице, което има качеството на свидетел в предишно производство за същите деяния - Издаване на множество европейски заповеди за арест срещу едно и също лице))
      (2018/C 328/22)
      Език на производството: хърватски

         Запитваща юрисдикция

      Županijski Sud u Zagrebu

         Страни в главното производство

      AY

         Диспозитив

                  1)

                  Член 1, параграф 2 от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., трябва да се тълкува в смисъл, че съдебният орган на изпълняващата държава членка е длъжен да вземе решение по всяка европейска заповед за арест, която му е изпратена, дори когато в тази държава членка вече е постановено решение по предходна европейска заповед за арест за същото лице и за същите деяния, а втората европейска заповед за арест е издадена само поради предаването на съд на издирваното лице в издаващата държава членка.

                  2)

                  Член 3, точка 2 и член 4 точка 3 от Рамково решение 2002/584, изменено с Рамково решение 2009/299, трябва да се тълкуват в смисъл, че с постановление на прокуратурата като разглежданото в главното производство постановление на унгарското централно бюро за разследване — с което се прекратява разследване, образувано срещу неизвестен извършител и в хода на което лицето, обект на европейска заповед за арест, е разпитано само като свидетел, без срещу него да е водено наказателно преследване и без постановлението да е издадено по отношение на него — не може да се обоснове отказ за изпълнение на тази европейска заповед за арест предвид някоя от тези разпоредби.

         (1)  ОВ C 256, 7.8.2017 г.


title: Дело T-392/17: Определение на Общия съд от 12 юли 2018 г. — TE/Комисия (Жалба за отмяна — Започване на външно разследване от OLAF — Акт, неподлежащ на обжалване — Недопустимост)

text:
               17.9.2018

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/49

      Определение на Общия съд от 12 юли 2018 г. — TE/Комисия
      (Дело T-392/17) (1)

      ((Жалба за отмяна - Започване на външно разследване от OLAF - Акт, неподлежащ на обжалване - Недопустимост))
      (2018/C 328/66)
      Език на производството: чешки

         Страни

         Жалбоподател: TE (представител: J. Bartončík, avocat)

         Ответник: Европейска комисия (представители: J. Baquero Cruz и Z. Malůšková)

         Предмет

      Искане на основание на член 263 ДФЕС за отмяна на решението за започване на външно разследване от Европейската служба за борба с измамите (OLAF), [поверително] (2), насочено срещу жалбоподателя като засегнато лице и отнасящо се до [поверително]

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                  TE понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски на Европейската комисия.

         (1)  ОВ C 293, 4.9.2017 г.

         (2)  Заличени поверителни данни.