title: Дело C-477/09: Решение на Съда (трети състав) от 10 март 2011 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation, France) — Charles Defossez/Christian Wiart, в качеството на пълномощник ликвидатор на Sotimon SARL, Office national de l'emploi fonds de fermeture d'entreprises (Национална служба по заетостта — Фонд за закриване на предприятия), Centre de gestion et d’études de l’Association pour la gestion du régime de garantie des créances des salariés de Lille (Център за управление и проучвания на гаранционната схема за вземанията на работниците и служителите от Лил) (CGEA) (Преюдициално запитване — Директиви 80/987/ЕИО и 2002/74/ЕО — Неплатежоспособност на работодателя — Закрила на работниците и служителите — Изплащане на дължимите вземания на работниците и служителите — Определяне на компетентната гарантираща институция — По-благоприятна гаранция съгласно националното законодателство — Възможност за нейното ползване)

text:
               7.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/6

         Решение на Съда (трети състав) от 10 март 2011 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation, France) — Charles Defossez/Christian Wiart, в качеството на пълномощник ликвидатор на Sotimon SARL, Office national de l'emploi fonds de fermeture d'entreprises (Национална служба по заетостта — Фонд за закриване на предприятия), Centre de gestion et d’études de l’Association pour la gestion du régime de garantie des créances des salariés de Lille (Център за управление и проучвания на гаранционната схема за вземанията на работниците и служителите от Лил) (CGEA)
   (Дело C-477/09) (1)

   (Преюдициално запитване - Директиви 80/987/ЕИО и 2002/74/ЕО - Неплатежоспособност на работодателя - Закрила на работниците и служителите - Изплащане на дължимите вземания на работниците и служителите - Определяне на компетентната гарантираща институция - По-благоприятна гаранция съгласно националното законодателство - Възможност за нейното ползване)
   2011/C 139/09
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour de cassation

      Страни в главното производство

      Ищец: Charles Defossez

      Ответници: Christian Wiart, в качеството на пълномощник ликвидатор на Sotimon SARL, Office national de l’emploi fonds de fermeture d’entreprises [Национална служба по заетостта — Фонд за закриване на предприятия], Centre de gestion et d’études de l’Association pour la gestion du régime de garantie des créances des salariés de Lille [Център за управление и проучвания на гаранционната схема за вземанията на работниците и служителите от Лил] (CGEA)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Cour de cassation (Франция) — Тълкуване на член 8а от Директива 80/987/ЕИО на Съвета от 20 октомври 1980 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател, изменена с Директива 2002/74/ЕО (ОВ L 270, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 149) във връзка с член 9 от същата директива — Определяне на компетентната гарантираща институция за изплащане на дължимите вземания на работниците и служителите — Гарантираща институцията в държавата членка, на чиято територия работниците и служителите обикновено полагат труд — Възможност за ползване на по-благоприятната гаранция на институцията, в която се осигурява и прави вноски техният работодател съгласно националното законодателство

      Диспозитив

   Член 3 от Директива 80/987/ЕИО на Съвета от 20 октомври 1980 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател, в нейната редакция до изменението ѝ с Директива 2002/74/ЕО, трябва да се тълкува в смисъл, че за изплащане на дължимите вземания на работник или служител, който обикновено е полагал труд в държава членка, различна от държавата членка, в която е седалището на неговия работодател, обявен в несъстоятелност преди 8 октомври 2005 г., когато този работодател не е установен в тази друга държава членка и изпълнява своето задължение за участие във финансирането на гарантиращата институция в държавата членка, в която се намира неговото седалище, за изпълнението на задълженията, определени с този член, е отговорна именно тази институция.
   Директива 80/987 допуска национално законодателство, съгласно което работник или служител може да се възползва от гаранцията за изплащане на заплатата от националната институция в съответствие с правото на тази държава членка, в допълнение или в замяна на гаранцията за изплащане на заплатите, предоставяна от институцията, която е определена за компетентна в съответствие с тази директива, доколкото обаче посочената гаранция води до по-високо равнище на закрила на работника или служителя.

      (1)  ОВ C 37, 13.2.2010 г.


title: Дело C-155/11: Определение на Съда (първи състав) от 10 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Rechtbank ’s-Gravenhage — Нидерландия) — Bibi Mohammad Imran/Minister van Buitenlandse Zaken (Преюдициално запитване — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/18

         Определение на Съда (първи състав) от 10 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Rechtbank ’s-Gravenhage — Нидерландия) — Bibi Mohammad Imran/Minister van Buitenlandse Zaken
   (Дело C-155/11) (1)

   (Преюдициално запитване - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   2011/C 269/30
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank ’s-Gravenhage

      Страни в главното производство

      Ищец: Bibi Mohammad Imran

      Ответник: Minister van Buitenlandse Zaken

      Предмет

   Преюдициално запитване — Rechtbank ’s-Gravenhage, zittinghoudende te Zwolle-Lelystad — Тълкуване на член 7, параграф 2 от Директива 2003/86/ЕО на Съвета от 22 септември 2003 година относно правото на събиране на семейството (ОВ L 251, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 164) —Условия за упражняване на това право — Национално законодателство, което предвижда задължение за член на семейството на лице, което е гражданин на трета страна и пребивава законно в съответната държава членка, да премине изпит за интегриране, за да може да влезе на територията на страната — Случай, в който съответният член на семейство е майка на осем деца, седем от които са малолетни или непълнолетни и пребивават законно в съответната държава членка — Възможност за преминаване в трета страна по пребиваване на курс на обучение на езика на държавата членка — Медицински причини или други съображения, поради които съответният член на семейство не е могъл да премине успешно в разумен срок изпита за интегриране

      Диспозитив

   Няма основание за постановяване на съдебно решение по същество във връзка с преюдициалното запитване, отправено от Rechtbank ’s-Gravenhage (Нидерландия), с Решение от 31 март 2011 г.

      (1)  ОВ C 219 от 23.7.2011 г.


title: Дело T-309/12: Жалба, подадена на 6 юли 2012 г. — Zweckverband Tierkörperbeseitigung/Комисия

text:
               8.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 273/19

         Жалба, подадена на 6 юли 2012 г. — Zweckverband Tierkörperbeseitigung/Комисия
   (Дело T-309/12)
   2012/C 273/33
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg (Rivenich, Германия) (представител: A. Kerkmann, Rechtsanwältin)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение на Европейската комисия от 25 април 2012 г. относно държавна помощ SA.25051 (C-19/2010) (ex NN 23/2010), която Република Германия е предоставила на Zweckverbandes Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg (преписка № C(2012) 2557 окончателен),

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага девет правни основания.

               —

               Първо правно основание: нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС посредством заключението, че жалбоподателят следва да се разглежда като предприятие.
               Плащането на вноски служело за осъществяването на публичноправни функции, които нямат пазарен характер. При осъществяването на тази функция жалбоподателят не действал като предприятие по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС.

               —

               Второ правно основание: нарушение на член 107, параграф 1 и член 106, параграф 2 ДФЕС посредством заключението, че с вноските на жалбоподателя е предоставено икономическо предимство и че не става въпрос за услуга от общ икономически интерес.
               Плащането на вноски от неговите членове не предоставяло на жалбоподателя никакво икономическо предимство, тъй като то оставало в рамките на публичноправната уредба и нямало кръстосано субсидиране на предлаганите на пазара от жалбоподателя дейности. При условията на евентуалност ставало дума за услуга от общ икономически интерес, което Комисията отрича в грубо нарушение на признатите ѝ в съдебната практика критерии за преценка, което представлявало грешка в преценката. В настоящия случай също така били изпълнени четирите Altmark-критерия.

               —

               Трето правно основание: нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС посредством невярно заключение относно елементите от фактическия състав „нарушение на конкуренцията“ и „засягане на търговията между държавите членки“.
               В Германия пазарът не е отворен по отношение на отстраняването на вторични животински продукти от категории 1 и 2 по смисъла на Регламент (ЕО) № 1069/2009, така че допустимо предоставеното на жалбоподателя изключително право не води до нарушение на конкуренцията и до засягане на търговията.

               —

               Четвърто правно основание: нарушение на член 106, параграф 2 ДФЕС поради неправилна преценка на изискванията за издаване на разрешения съгласно тази разпоредба.
               При проверката Комисията прилагала погрешно критерия за икономическа ефективност и в нарушение на своите контролни правомощия не се ограничава до доказване на наличието на евентуална свръхкомпенсация.

               —

               Пето правно основание: неспазване на предвиденото в член 14 ДФЕС разпределения на правомощията на Съюза и държавите членки; същевременно нарушение на принципа на субсидиарност (член 5, параграф 3 ДЕО)
               Комисията нарушила правото на преценка на подразделенията на държавите членки при определянето на услугите от общ икономически интерес.

               —

               Шесто правно основание: нарушение на член 108, параграф 1 ДФЕС и на член 1, буква б), подточка v) и член 14 от Регламент (ЕО) № 659/1999 посредством заключението, че плащането на вноски представлявало нова помощ от 1998 г.
               Заключенията на Комисията се основават на неправилна квалификация на фактите.

               —

               Седмо правно основание: нарушение на член 2 ДЕО, член 52 от Хартата на основните права и член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 поради неспазване на изискванията за защита на оправданите правни очаквания и на принципа на правна сигурност.
               Комисията неправилно изхождала от обстоятелството, че на основание на Решението на Върховния федерален административен съд от 16 декември 2010 г. (преписка № 3 C 44.09) жалбоподателят не може да се позовава на защита на оправданите правни очаквания, макар това решение изрично да отрича наличието на помощ под формата на плащане на вноски. Тъй като решението е влязло в сила, Комисията нарушава същевременно и принципа на правна сигурност.

               —

               Осмо правно основание: нарушение на член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 поради нареждането към държавата членка да изиска пълното връщане на вноските от 1998 г. — нарушение на принципите на необходимост и пропорционалност.
               Отправената от Комисията към Германия покана да изиска от жалбоподателя пълното връщане на предоставените от 1998 г. вноски се оказвала непропорционална, тъй като тя не отчита обстоятелството, че решението на неговите членове е породило за жалбоподателя действителни разноски за поддържане на капацитета на съоръженията, които разноски са останали непокрити.

               —

               Девето правно основание нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС посредством заключението, че използваните за възстановяване на замърсените площи средства от вноски следвало да се квалифицират като държавни помощи.
               Използваните за възстановяване на замърсените площи вноски компенсират структурен недостатък в тежест на жалбоподателя поради предоставянето въз основата на закона на тези терени от провинция Райнланд-Пфалц и поради това не представляват държавна помощ.


title: Дело F-25/07: Иск, предявен на 22 март 2007 г. — Bleser/Gerichtshof

text:
               26.5.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 117/36

         Иск, предявен на 22 март 2007 г. — Bleser/Gerichtshof
   (Дело F-25/07)
   (2007/C 117/57)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Thomas Bleser (Nittel, Германия) [представител: P. Goergen, адвокат]

      Ответник: Gerichtshof der Europäischen Gemeinschaften
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени класирането на ищеца на стъпка, направено с решението за назначаването му от 16 март 2006 г.,

               —

               да се обявят за недействителни член 2 и 13 от приложение XIII и член 32 от влезлия в сила на 1 май 2004 г. Правилник за длъжностните лица на Европейските общности,

               —

               да се класира ищецът на обявената в конкурса стъпка или на съответстваща й стъпка съгласно правилата за класиране на стъпка в новия Правилник за длъжностните лица на Европейските общности (и на съответната степен съгласно приложимите преди 1 май 2004 г. разпоредби),

               —

               да се присъди обезщетение на ищеца в размер на разликата в заплатите,

               —

               да се присъди на ищеца обезщетение за претърпени неимуществени вреди в размер на 10 000 EUR,

               —

               да се осъди Съдът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   С иска се оспорват основно разпоредбите на членове 2 и 13 от Приложение XIII и член 32 от влезлия на 1 май 2004 г. Правилник за длъжностните лица на Европейските общности.
   Ищецът твърди, че е следвало да бъде класиран на стъпка съгласно по-благоприятния за него по-ранен Правилник, който е бил в сила към момента на положения от него конкурсен изпит. Той обосновава искането си с това, че е класиран в нарушение на принципите за равенство и забрана за дискриминация, както и на забраната за дискриминация въз основа на възрастта.
   Ищецът освен това се позовава на нарушение на общите принципи на общностното право, по-специално на задължението за осигуряване на условия за работа и на принципа на доброто управление на персонала, на принципа на прозрачност, на принципа на защита на оправданите правни очаквания, на принципа на правна сигурност, на принципа на добросъвестност в правния оборот, забраната за reformatio in peius (забрана за влошаване) както и на правото на защита.


title: Дело C-232/16 P: Жалба, подадена на 20 април 2016 г. от Simet SpA срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 3 март 2016 г. по дело T-15/14, Simet/Комисия

text:
               27.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 232/7

         Жалба, подадена на 20 април 2016 г. от Simet SpA срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 3 март 2016 г. по дело T-15/14, Simet/Комисия
   (Дело C-232/16 P)
   (2016/C 232/09)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Simet SpA (представители: A. Clarizia, C. Varrone, P. Clarizia, avvocati)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното решение (дело T-15/14), с което Общият съд е отхвърлил жалбата за отмяна на Решение 2014/201/EС на Комисията от 2 октомври 2013 година относно компенсацията, платима на Simet SpA за услугите за обществен транспорт, предоставяни през периода 1987—2003 г. (Държавна помощ SA.33037 (2012/C) — Италия) и да се отмени посоченото решение,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Според жалбоподателя решението нарушава:

               —

               член 107 ДФЕС, тъй като приема, че плащанията на компенсация в полза на Simet, предоставени с решение на италианския Consiglio di Stato и нотифицирани от националните органи, представляват държавна помощ, докато спорът, решен от националния съд, се отнася до обезщетението за вреди, претърпени от жалбоподателя вследствие на незаконосъобразности, характеризиращи актовете на Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti във връзка с упражняването на задължения за обществена услуга по междурегионален автобусен превоз, предоставяна през периода 1987–2003 г.;

               —

               Регламент № 1191/69 (ЕИО) (1), тъй като Общият съд е пропуснал да установи несъответствието на националната правна уредба с посочения регламент на две основания: 1) защото същата налага на частноправния субект да развива икономическа дейност само под формата на обществена услуга, въпреки че по Регламент № 1191/69 такива условия за развитие на стопанската дейност са забранени, доколкото обществената услуга предполага задължаването на концесионера да спазва задължения за обществена услуга; 2) защото същата не предвижда компенсация за задълженията за обществена услуга, предоставяна от предприятието; след измененията, направени с Регламент (ЕИО) № 1893/91 (2), Simet вече не е можело да има никакво задължение за обществена услуга, тъй като става въпрос за предприятие за междурегионален автобусен превоз на пътници;

               —

               Регламент № 1191/69, особено затова, че Общият съд неправилно приема за законосъобразно решението на Комисията, според което плащанията в полза на Simet представляват държавна помощ, тъй като поради това, че дружеството не е поддържало разделно счетоводно отчитане на разходите във връзка с тези дейности, е налице риск от свръхкомпенсиране. Обратно на приетото от Общия съд, член 5 и сл. от Регламента предвиждали различен метод за определяне на компенсаторната мярка, основана на „последствията“, които налагането на такива задължения за обществена услуга би могло да има за загубата на конкурентоспособността на предприятието като цяло;

               —

               принципите в областта на обезщетяването на вреди, претърпени от частноправни субекти вследствие на нарушение на правото на ЕС, според които ако орган на държава членка приеме в рамките на компетентността си административен акт, противоречащ на предвиденото в правото на Съюза, в тежест на същия възниква задължение за плащане на обезщетение за претърпени вреди на адресата на акта, предвид неговата незаконосъобразност.

      (1)  Регламент (ЕИО) № 1191/69 на Съвета от 26 юни 1969 година относно действията на държавите членки по задължения, присъщи на концепцията за обществена услуга в железопътния, автомобилния и вътрешноводния транспорт (ОВ L 156, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 1, стр. 25).

      (2)  Регламент (ЕИО) № 1893/91 на Съвета от 20 юни 1991 година относно изменение на Регламент № 1191/69 (ЕИО) на Съвета относно действията на държавите членки по задължения, присъщи на концепцията за обществена услуга при железопътния, автомобилния и вътрешния воден транспорт (ОВ L 169, стр. 1; Специално издание на български език, 2007г., глава 7, том 2, стр. 59).


title: Дело C-139/07 P: Жалба, подадена на 8 март 2007 г. от Комисия на Европейските общности срещу решението на Първоинстанционния съд (пети състав), постановено на 14 декември 2006 г. по дело T-237/02, Technische Glaswerke Ilmenau GmbH/Комисия на Европейските общности

text:
               23.6.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 140/6

         Жалба, подадена на 8 март 2007 г. от Комисия на Европейските общности срещу решението на Първоинстанционния съд (пети състав), постановено на 14 декември 2006 г. по дело T-237/02, Technische Glaswerke Ilmenau GmbH/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-139/07 P)
   (2007/C 140/11)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представители: V. Kreuschitz, P. Aalto)

      Други страни в производството: Technische Glaswerke Ilmenau GmbH, Schott Glas, Кралство Швеция, Република Финландия
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на Първоинстанционния съд от 14 декември 2006 г. (1) по дело Т-237/02 Technische Glaswerke Ilmenau GmbH срещу Комисия, доколкото с него се отменя решението на Комисията от 28 май 2002 г., с което се отказва достъп до документи относно проверките на отпуснатите на Technische Glaswerke Ilmenau GmbH държавни помощи,

               —

               Да се осъди Technische Glaswerke Ilmenau GmbH да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Комисията на Европейските Общности иска отмяна на Решението на Първоинстанционния съд от 14 декември 2006 г. по дело Т-237/02 Technische Glaswerke Ilmenau GmbH срещу Комисия, което отменя решението на Комисията от 28 май 2002 г., доколкото с него се отказва достъп до документи относно проверките на отпуснатите на Technische Glaswerke Ilmenau GmbH държавни помощи.
   Съгласно постоянната практика на Първоинстанционния съд и на Съда в производствата по проверка в областта на държавните помощи не съществува право на достъп до съответните документи в полза на участващите страни, включително на получателя на държавната помощ. Поради това заключението на Първоинстанционния съд в точки 87 до 89 на оспорваното решение, съгласно което не са налице никакви особени обстоятелства, които очевидно да показват, че търсеният достъп следва да се откаже, е погрешно. Напротив, въз основа на съдебната практика е очевидно, че разглежданите документи са изключени от правото на достъп в пълен обхват и поради това не следва да се разглежда всеки документ поотделно.
   Освен това производството по проверка в областта на държавните помощи е производство срещу държавата, предоставила държавната помощ, още повече че облагодетелстваните от помощта лица нямат право на държавни помощи. Следователно по отношение на достъпа до досието следва да важи това, което Първоинстанционният съд е постановявал във връзка с производството по неизпълнение на задължения от държава-членка по член 226 ЕО, а именно, че при подобни производства не съществува право на достъп до документи от страна на обществеността.
   Оспорваното решение води освен това до абсурдния резултат, че обществеността, позовавайки се на правна норма относно прозрачността, а именно на Регламент № 1049/2001 (2), се ползва с по-широки права на достъп, отколкото непосредствено засегнатия от производството получател на държавната помощ, който, освен това, защото е непосредствено и индивидуално засегнат по смисъла на член 230, параграф 4 ЕО, има право на иск срещу решението, с което завършва производството. Още по-малко понятна е другата последица, а именно, че молбата на получателя на държавната помощ може да бъде отхвърлена с посочване на съответната съдебна практика, докато в случай на молба от получателя или на трето неучастващо лице, които се позовават на Регламента за прозрачността, такова решение във връзка с молбата не е допустимо.
   В третото си основание за обжалване Комисията се оплаква, че в оспорваното решение на същият израз, а именно на думата „документ“ в единствено число е придадено различно значение в член 4, параграф 2 от Регламент № 1049/2001 и в член 6 от Регламента. Докато в член 4, параграф 2 тази дума означава, че при отказ се разглежда всеки документ поотделно, то Първоинстанционният съд тълкува член 6 в смисъл, че по този начин може да се поиска достъп до определен като индивидуален административен акт пакет от документи.
   В четвъртото си основание Комисията твърди, че Първоинстанционният съд нарушава член 255 ЕО, като не обосновава решението си с нормативни текстове, а се опира на развити самостоятелно и независимо от нормативен текст постулати.
   На последно място Комисията твърди, че Първоинстанционният съд е установил погрешно, че двете производства за проверка на отпуснатите на Technische Glaswerke Ilmenau GmbH държавни помощи са били вече приключени към момента на решението по молбата за достъп до индивидуалния административен акт, така че органът не е имал никакъв интерес да пази тайна, което е неточно отчасти поради наличието на висящ процес пред Първоинстанционния съд. Също така изглежда, че Първоинстанционният съд изхожда погрешно от това, че Регламент № 1049/2001 изважда от употреба по-ранната съдебна практика и съответните процесуални норми в областта на контрола на държавните помощи.

      (1)  ОВ С 331, стр. 29.

      (2)  ОВ L 145, стр. 43.


title: Дело T-202/16: Жалба, подадена на 3 май 2016 г. — Keturi kambariai/EUIPO — Coffee In (coffee inn)

text:
               25.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/46

         Жалба, подадена на 3 май 2016 г. — Keturi kambariai/EUIPO — Coffee In (coffee inn)
   (Дело T-202/16)
   (2016/C 270/53)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: UAB Keturi kambariai (Вилнюс, Литва) (представител: R. Pumputienė, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: AS Coffee In (Талин, Естония)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз с искане за цвят „черен, оранжев, бял“, съдържаща словните елементи „coffee inn“ — заявка за регистрация № 11 475 233

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 3 март 2016 г. по преписка R 137/2015-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение и в резултат на това да отхвърли възражението и да допусне регистрацията на марката, за която е подадена заявка,

               —

               да осъди EUIPO и встъпилата страна да заплатят разноските във връзка със съдебното производство и с производството пред апелативния състав.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент № 207/2009;

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-344/13: Решение на Общия съд от 19 ноември 2014 г.  — Out of the blue/СХВП — Dubois и др. (FUNNY BANDS) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „FUNNY BANDS“  — По-ранно национално търговско наименование „FUNNY BANDS“  — По-ранно национално наименование на интернет домейн „www.funny-bands.com“  — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Използване в процеса на търговията на знак с по-голямо значение от местното — Член 76, параграф 2 от Регламент № 207/2009 — Отхвърляне на възражението)

text:
               12.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/34

         Решение на Общия съд от 19 ноември 2014 г. — Out of the blue/СХВП — Dubois и др. (FUNNY BANDS)
   (Дело T-344/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „FUNNY BANDS“ - По-ранно национално търговско наименование „FUNNY BANDS“ - По-ранно национално наименование на интернет домейн „www.funny-bands.com“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Използване в процеса на търговията на знак с по-голямо значение от местното - Член 76, параграф 2 от Регламент № 207/2009 - Отхвърляне на възражението))
   (2015/C 007/37)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Out of the blue KG (Лилентал, Германия) (представители: G. Hasselblatt и D. Kipping, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Pohlmann)

      Други страни в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпили в производството пред Общия съд: Frédéric Dubois (Лазне, Белгия) и др.

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 4 април 2013 г. (преписка R 542/2012-2), постановено в производство по възражение между Out of the blue KG и M. Frédéric Dubois и др.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Out of the blue KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 260, 7.9.2013 г.


title: Дело T-411/08: Решение на Общия съд от 12 април 2013 г. — Artisjus/Комисия (Конкуренция — Картели — Авторски права за публично изпълнение на музикални произведения чрез интернет, чрез спътник и чрез препредаване по кабел — Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО — Разпределяне на географския пазар — Двустранни споразумения между националните организации за колективно управление — Съгласувана практика, изключваща възможността за предоставяне на многотериториални лицензи и лицензи за множество репертоари — Доказване — Презумпция за невиновност)

text:
               1.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/28

         Решение на Общия съд от 12 април 2013 г. — Artisjus/Комисия
   (Дело T-411/08) (1)

   (Конкуренция - Картели - Авторски права за публично изпълнение на музикални произведения чрез интернет, чрез спътник и чрез препредаване по кабел - Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО - Разпределяне на географския пазар - Двустранни споразумения между националните организации за колективно управление - Съгласувана практика, изключваща възможността за предоставяне на многотериториални лицензи и лицензи за множество репертоари - Доказване - Презумпция за невиновност)
   2013/C 156/48
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Artisjus Magyar Szerzői Jogvédő Iroda Egyesület (Будапеща, Унгария) (представители: Z. Hegymegi-Barakonyi, P. Vörös и M. Horányi, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre и V. Bottka)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Решение C(2008) 3435 окончателен на Комисията от 16 юли 2008 година относно производство по член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/C2/38.698 — CISAC).

      Диспозитив

               1.

               Отменя член 3 от Решение C(2008) 3435 окончателен на Комисията от 16 юли 2008 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/C2/38.698 — CISAC) в частта, която се отнася до Artisjus Magyar Szerzői Jogvédő Iroda Egyesület.

               2.

               Отменя член 4, параграфи 2 и 3 от Решение C(2008) 3435 окончателен, доколкото съдържат позоваване на член 3 от него и последният се отнася до Artisjus.

               3.

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски във връзка с главното производство.

               4.

               Artisjus и Европейската комисия понасят собствените си съдебни разноски във връзка с обезпечителното производство.

      (1)  ОВ C 301, 22.11.2008 г.


title: Дело T-291/03: Решение на Първоинстанционния съд от 12 септември 2007 г. — Consorzio per la tutela del fromaggio Grana Padano/СХВП — Biraghi (GRANA BIRAGHI) ( Марка на Общността — Процедура за обявяване на недействителност — Словна марка на Общността GRANA BIRAGHI — Защита на наименованието за произход grana padano — Липса на родов характер — Член 142 от Регламент (ЕО) № 40/94 — Регламент (ЕИО) № 2081/92 )

text:
               20.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/23

         Решение на Първоинстанционния съд от 12 септември 2007 г. — Consorzio per la tutela del fromaggio Grana Padano/СХВП — Biraghi (GRANA BIRAGHI)
   (Дело T-291/03) (1)

   („Марка на Общността - Процедура за обявяване на недействителност - Словна марка на Общността GRANA BIRAGHI - Защита на наименованието за произход „grana padano“ - Липса на родов характер - Член 142 от Регламент (ЕО) № 40/94 - Регламент (ЕИО) № 2081/92“)
   (2007/C 247/34)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Consorzio per la tutela del fromaggio Grana Padano (Desenzano del Garda, Италия) (представители: P. Perani, P. Colombo и A. Schmitt, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представители: M. Buffolo и O. Montalto, agents)

      Страна, встъпила в производството в подкрепа на ответника: Италианска република (представител: G. Aiello, avvocato dello Stato)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Biraghi SpA (Cavallermaggiore, Италия) (представители: F. Antenucci, F. Giuggia, P. Mayer и J.-L. Schiltz, адвокати)
   Предмет
   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 16 юни 2003 г. (дело R 153/2002-1) в процедура за обявяване на недействителност между Consorzio per la tutela del formaggio Grana Padano и Biraghi SpA.
   Диспозитив

               1)

               Отменя решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) от 16 юни 2003 г. (дело R 153/2002-1).

               2)

               Освен собствените си съдебни разноски СХВП понася и тези, направени от Consorzio per la tutela del formaggio Grana Padano.

               3)

               Италианската република и Biraghi SpA понасят направените от всеки от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 289, 29.11.2003 г.


title: Дело T-572/08 P: Жалба, подадена на 19 декември 2008 г. от Комисията на Европейските общности срещу Решение, постановено на 13 ноември 2008 г. от Съда на публичната служба по дело F-90/07, Traore/Комисия

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/64

         Жалба, подадена на 19 декември 2008 г. от Комисията на Европейските общности срещу Решение, постановено на 13 ноември 2008 г. от Съда на публичната служба по дело F-90/07, Traore/Комисия
   (Дело T-572/08 P)
   (2009/C 44/109)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall, G. Berscheid и B. Eggers)

      Друга страна в производството: Amadou Traore (Rhode-Saint-Genèse, Белгия)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решението на Съда на публичната служба от 13 ноември 2008 г. по дело F-90/07, в частта, в която уважава първото правно основание, изведено от нарушение на процедурата за назначаване, на член 7, параграф 1 и на член 29, параграф 1 от Правилника [за длъжностните лица], както и на принципите на равно третиране и за право на развитие в кариерата, тъй като нивото на длъжностите е било определено на степени от AD9 до AD14, доколкото решението се отнася до длъжността ръководител на оперативната дейност в Танзания и отменя отхвърлянето на кандидатурата на г-н Traore, както и назначаването на г-н S. на посочената длъжност,

               —

               да се отхвърли жалбата, подадена от г-н Traore пред Съда на публичната служба по дело F-90/07 в частта, в която е уважена от Съда на публичната служба,

               —

               да се осъди жалбоподателят в първоинстанционното производство да заплати съдебните разноски по производството по обжалване и да се произнесе по съдебните разноски по производството пред Съда на публичната служба.

         Правни основания и основни доводи
   С настоящата жалба Комисията иска отмяна на Решението на Съда на публичната служба (СПС) от 13 ноември 2008 г., постановено по дело Traore/Комисия, F-90/07, с което СПС отменя решението от 12 декември 2006 г. на Комисията за отхвърляне на кандидатурата на г-н Traore за длъжността ръководител на оперативната дейност на делегацията на Комисията в Танзания и решението на посочената длъжност да бъде назначен друг кандидат, доколкото нивото за заемане на въпросната длъжност е било определено на степени от AD 9 до AD 14 (а не е било ограничено до някоя от групите от по две степени AD 9/AD 10, AD 11/AD 12 или AD 13/AD 14).
   В подкрепа на жалбата си Комисията изтъква правни основания, изведени съответно от:

               —

               грешка при прилагане на правото, допусната от СПС поради неспазване на Решението на Първоинстанционния съд от 8 юли 2008 г. по дело Комисия/Economidis (T-56/07 P, все още непубликувано в Сборника), доколкото СПС неправилно ограничил обхвата на това съдебно решение само до случай на заемане на длъжността началник на отдел, въпреки че същите условия трябвало да бъдат приложени спрямо неръководни длъжности като въпросната по настоящия случай;

               —

               неспазване на принципа на зачитане на общия интерес и принципа на добрата администрация.


title: Дело C-439/07: Преюдициално запитване, отправено от Hof van beroep te Brussel (Белгия) на 24 септември 2007 г. — Belgische Staat/KBC-bank NV

text:
               22.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/25

         Преюдициално запитване, отправено от Hof van beroep te Brussel (Белгия) на 24 септември 2007 г. — Belgische Staat/KBC-bank NV
   (Дело C-439/07)
   (2007/C 315/44)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Hof van beroep te Brussel
   Страни в главното производство

      Ищец: Belgische Staat

      Ответник: KBC-bank NV
   Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли Директива 90/435/ЕИО (1) на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави-членки, и по-специално член 4, параграф 1, първо тире от нея, да се тълкува като недопускаща положение, при което държава-членка прилага освобождаване, свързано с разпределени печалби, получавани от страна на дружество на тази държава от нейно дъщерно дружество в друга държава-членка, освен при ликвидация на дъщерното дружество, като първо включва в облагаемата основа изцяло разпределените печалби и после приспада от облагаемата основа 95 % от тези печалби, като обаче ограничава приспадането до размера на печалбите, реализирани през периода на облагане, през който се е състояло разпределението на печалбите (след приспадане на някои законово определени суми) (член 205, параграф 2 от WIB/92, във връзка с член 77 от KB/WIB.92), с оглед на факта, че такова ограничаване на приспадането на разпределени печалби има за последица това, че ако дружеството майка не е имало или е имало недостатъчно облагаеми печалби през периода на облагане, когато са били получавани разпределените печалби, през последващ период на облагане разпределените печалби, които то е получило биха били обложени с данък, или че поне загубите от този период на облагане биха били прихванати от разпределените печалби, 95 % от които трябва да останат необложени с данък съгласно член 4, параграф 1, първо тире, във връзка с член 4, параграф 2 от Директива 90/435 и че по-късно тези загуби, в размер на получените разпределени печалби, няма да могат да бъдат пренасяни повече в последващ период на облагане?

               2)

               Ако посочената по-горе Директива 90/435/EИО следва да се тълкува в смисъл, че белгийската разпоредба е в противоречие с член 4, параграф 1, първо тире от Директивата по отношение на разпределените печалби, получени от страна на белгийско дружество майка от дъщерно дружество, установено в ЕС, трябва ли тогава да се заключи, че тази разпоредба от директивата е също несъвместима с прилагането на белгийската разпоредба за разпределените печалби, получени от белгийско дружество майка от страна на белгийско дъщерно дружество, когато, както в настоящия случай, белгийският законодател, при транспониране на директивата в белгийското право, е избрал да приложи същото третиране за чисто вътрешни положения и за положенията, уредени от директивата и поради това е сближил белгийското законодателство с директивата също по отношение на чисто вътрешни положения?

               3)

               Ако Директива 90/435/EИО следва да се тълкува в смисъл, че белгийската разпоредба е в противоречие с член 4, параграф 1, първо тире от Директивата по отношение на разпределените печалби, получени от белгийско дружество майка от страна на дъщерно дружество, установено в ЕС и че Решението по дело Leur-Bloem на Съда на Европейските общности (дело C-281/95) се разпростира и за разпределените печалби, получени от дъщерно дружество, установено в Белгия, в противоречие ли е тогава с член 56, параграф 1 EО фактът, че Белгия продължава да прилага непроменена въпросната законова разпоредба за дивиденти, произхождащи от дъщерни дружества, установени в държави, които не са членки, на основание на това, че в този случай последните дивиденти се третират по-неблагоприятно от дивидентите с вътрешен произход или от дивидентите, произхождащи от ЕС?

               4)

               Изключва ли член 43 EО прилагането на законова разпоредба на държава-членка, според която, за целите на определянето на корпоративния данък, освобождаването на разпределените печалби, получени през определен период на облагане от дадено дружество от страна на негово дъщерно дружество, установено в друга държава-членка, е ограничено в първата държава-членка до размера на печалбата, реализирана през периода на облагане, през който са били разпределени печалбите (след приспадане на някои законово определени суми), в случай че би било възможно пълно освобождаване на разпределените печалби, ако това дружество е било създало постоянен обект в друга държава-членка?

      (1)  ОВ L 225, стр. 6.


title: Дело C-486/08: Решение на Съда (първи състав) от 22 април 2010 г. (преюдициално запитване от Landesgericht Innsbruck, Австрия) — Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols/Land Tirol (Социална политика — Рамкови споразумения за работа при непълно работно време и за срочната работа — Неблагоприятни разпоредби, предвидени в националната правна уредба за договорно наетите служители, работещи при непълно работно време, наемани за определени случаи или със срочен договор — Принцип на равно третиране)

text:
               19.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/9

      Решение на Съда (първи състав) от 22 април 2010 г. (преюдициално запитване от Landesgericht Innsbruck, Австрия) — Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols/Land Tirol
      (Дело C-486/08) (1)

      (Социална политика - Рамкови споразумения за работа при непълно работно време и за срочната работа - Неблагоприятни разпоредби, предвидени в националната правна уредба за договорно наетите служители, работещи при непълно работно време, наемани за определени случаи или със срочен договор - Принцип на равно третиране)
      (2010/C 161/11)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesgericht Innsbruck

         Страни в главното производство

         Ищец: Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols

         Ответник: Land Tirol

         Предмет

      Преюдициално запитване — Landesgericht Innsbruck — Тълкуване на клауза 4, точки 1 и 2 от приложението към Директива 97/81/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП) (ОВ L 14, 1998 г., стp. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 35), на клауза 4 от приложението към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, стp. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129), както и на член 14, параграф 1, буква в) от Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (ОВ L 204, стp. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 262) — Национална правна уредба относно договорно наетите служители, която изключва от приложното си поле някои категории лица, работещи на непълно работно време, лица, които работят само в отделни случаи или лица с договор за определено време — Неблагоприятни разпоредби, предвидени по отношение на правото на годишен отпуск за служителите, които преминават от режим на пълно работно време към режим на непълно работно време, и за служителите, които взимат родителски отпуск от две години — Принципи на равно третиране на работниците от мъжки и от женски пол, на работници на непълно работно време и работници на пълно работно време, както и на работници с договор за определено време и работници с договор за неопределено време

         Диспозитив

                  1.

                  Приложимото право на Съюза, и по-конкретно клауза 4, точка 2 от Рамковото споразумение за работа при непълно работно време, сключено на 6 юни 1997 г., което се намира в приложение към Директива 97/81/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП), изменена с Директива 98/23/ЕО на Съвета от 7 април 1998 година, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална разпоредба като член 55, параграф 5 от Закона на провинция Тирол за договорно наетите служители (Tiroler Landes-Vertragsbedienstetengesetz) от 8 ноември 2000 г. в неговата редакция в сила до 1 февруари 2009 г., според която при промяна в работното време на работник неизползваният отпуск се адаптира така, че за работника, който преминава от работа при пълно работно време на работа при непълно работно време, правото на платен годишен отпуск, което той е придобил, без да е имал възможността да упражни през периода на своята заетост при пълно работно време, се намалява или този отпуск може да се ползва само при получаване на по-малко по размер обезщетение за платен отпуск.

                  2.

                  Клауза 4 от Рамковото споразумение за срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., което се намира в приложение към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална разпоредба като член 1, параграф 2, буква m) от Закона на провинция Тирол за договорно наетите служители от 8 ноември 2000 г. в неговата редакция в сила до 1 февруари 2009 г., която изключва от приложното поле на този закон работниците с трудов договор със срок най-много шест месеца или наемани само за определени случаи.

                  3.

                  Клауза 2, точка 6 от Рамковото споразумение за родителския отпуск, сключено на 14 декември 1995 г., което се намира в приложение към Директива 96/34/ЕО на Съвета от 3 юни 1996 година относно рамковото споразумение за родителския отпуск, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП), изменена с Директива 97/75/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална разпоредба като член 60, последно изречение от Закона на провинция Тирол за договорно наетите служители от 8 ноември 2000 г. в неговата редакция в сила до 1 февруари 2009 г., според която работниците, ползващи правото си на родителски отпуск за период от две години, в края на този отпуск изгубват правото на платен годишен отпуск, придобито през годината, предхождаща раждането на детето им.

         (1)  ОВ C 44, 21.02.2009 г.


title: Дело T-541/12: Определение на Общия съд от 2 април 2014 г.  — Wedi/СХВП — Mehlhose Bauelemente für Dachrand + Fassade (BALCO) (Марка на Общността — Възражение — Оттегляне на възражението — Липса на основание за произнасяне)

text:
               16.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 184/29

         Определение на Общия съд от 2 април 2014 г. — Wedi/СХВП — Mehlhose Bauelemente für Dachrand + Fassade (BALCO)
   (Дело T-541/12) (1)

   ((Марка на Общността - Възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за произнасяне))
   2014/C 184/50
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Wedi GmbH (Emsdetten, Германия) (представител: O. Bischof, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално A. Pohlmann, впоследствие A. Schifko)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Mehlhose Bauelemente für Dachrand + Fassade GmbH & Co. KG (Herford, Германия) (представител: M. Wirtz, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 25 септември 2012 г. (преписка R 2255/2011-4), постановено в производство по възражение със страни Mehlhose Bauelemente für Dachrand + Fassade GmbH & Co. KG и Wedi GmbH.

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по жалбата.

               2)

               Жалбоподателят и ответникът понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 46, 16.2.2013 г.


title: Дело F-115/10: Определение на Съда на публичната служба (едноличен състав) от 18 юни 2013 г. — Biwer и др./Комисия (Публична служба — Възнаграждение — Семейни надбавки — Надбавка за образование — Условия за предоставяне — Приспадане на подобна надбавка, получавана от други източници — Явно неоснователна жалба)

text:
               31.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/47

         Определение на Съда на публичната служба (едноличен състав) от 18 юни 2013 г. — Biwer и др./Комисия
   (Дело F-115/10) (1)

   (Публична служба - Възнаграждение - Семейни надбавки - Надбавка за образование - Условия за предоставяне - Приспадане на подобна надбавка, получавана от други източници - Явно неоснователна жалба)
   2013/C 252/82
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Jacques Biwer и др. (Bascharage, Люксембург) (представител: F. Frabetti, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и D. Martin)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решението, с което Комисията приема, че някои финансови помощи на държава членка за студентите, следващи висше образование, са подобни на семейните надбавки и следва да се приспадат от надбавките за образование, предоставяни на длъжностните лица, родители на тези студенти

      Диспозитив

               1.

               Жалбата на г-н Biwer и пет други жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложение, се отхвърля като явно лишена от каквото и да било правно основание.

               2.

               Г-н Biwer и петимата други жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложение, понасят направените от тях съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 30, 29.1.2011 г., стр. 66


title: Дело T-168/07: Решение на Първоинстанционния съд от 4 март 2009 г. — Professional Tennis Registry/СХВП — Registro Profesional de Tenis (PTR PROFESSIONAL TENNIS REGISTRY) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността PTR PROFESSIONAL TENNIS REGISTRY — По-ранна национална фигуративна марка и по-ранна фигуративна марка на Общността RPT Registro Profesional de Tenis, S.L. и по-ранна национална фигуративна марка RPT European Registry of Professional Tennis — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94)

text:
               18.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/25

         Решение на Първоинстанционния съд от 4 март 2009 г. — Professional Tennis Registry/СХВП — Registro Profesional de Tenis (PTR PROFESSIONAL TENNIS REGISTRY)
   (Дело T-168/07) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността PTR PROFESSIONAL TENNIS REGISTRY - По-ранна национална фигуративна марка и по-ранна фигуративна марка на Общността RPT Registro Profesional de Tenis, S.L. и по-ранна национална фигуративна марка RPT European Registry of Professional Tennis - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94)
   2009/C 90/40
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Professional Tennis Registry, Inc. (Hilton Head Island, Южна Каролина, Съединени щати) (представители: M. Vanhegan, и B. Brandreth, barristers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: D. Botis)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Registro Profesional de Tenis, SL (Мадрид, Испания) (представител: M. Zarobe, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 28 февруари 2007 г., поправено, (преписка № R 1050/2005-1) относно производство по възражение между Registro Profesional de Tenis, SL и Professional Tennis Registry, Inc.

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) от 28 февруари 2007 г., поправено, (преписка № R 1050/2005-1).

               2)

               СХВП понася направените от нея разноски, както и тези, направени от Professional Tennis Registry, Inc.

               3)

               Registro Profesional de Tenis, SL понася направените от него разноски.

      (1)  ОВ C 170, 21.7.2007 г.


title: Дело T-113/12: Жалба, подадена на 5 март 2012 г. — Bial/СХВП — Probiotical (PROBIAL)

text:
               9.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/20

         Жалба, подадена на 5 март 2012 г. — Bial/СХВП — Probiotical (PROBIAL)
   (Дело T-113/12)
   2012/C 165/35
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Bial — Portela & Ca, SA (São Mamede do Coronado, Португалия) (представители: B. Braga da Cruz и J. Pimenta, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Probiotical SpA (Novara, Италия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 20 декември 2011 г. по преписка R 1925/2010-4;

               —

               Да разпореди на ответника да откаже да регистрира марка на Общността № 2408128 „PROBIAL“; и

               —

               Да осъди другата страна в производството пред апелативния състав да заплати разноските по производството.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка в тъмно синьо и светло синьо „PROBIAL“ за стоки от класове 1, 5 и 31 — Заявка за марка на Общността № 2408128

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Регистрация № 155284 в Португалия на словната марка „Bial“ за стоки от клас 5; марката „Bial“ е общоизвестна в Португалия; регистрация като марка на Общността № 1400183 на фигуративната марка в черно и бяло „Bial“ за стоки и услуги от класове 3, 5 и 42; регистрация в Испания № 2026481 на фигуративна марка в черно и бяло „Bial“ за услуги от клас 35; международна регистрация № 490635 на марка, изписана със стандартни букви „Bial“ за стоки от клас 5; емблема на предприятие № 868 за фигуративния знак „Bial“; наименование на предприятие № 35157 за думата „Bial“; лого № 951 за фигуративния знак „Bial“

      Решение на отдела по споровете: Отхвърля възражението

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно е приел, че разглежданите марки не са сходни, до степен могат да бъдат объркани.


title: Дело T-76/17: Определение на Общия съд от 6 април 2017 г. — TeamLava/EUIPO — King.com (Анимирани икони)

text:
               6.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 178/34

         Определение на Общия съд от 6 април 2017 г. — TeamLava/EUIPO — King.com (Анимирани икони)
   (Дело T-76/17)
   (2017/C 178/56)
   Език на производството: английски
   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.


title: Дело T-52/15: Жалба, подадена на 4 февруари 2015 г. — Sharif University of Technology/Съвет

text:
               27.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/52

         Жалба, подадена на 4 февруари 2015 г. — Sharif University of Technology/Съвет
   (Дело T-52/15)
   (2015/C 138/70)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Sharif University of Technology (Техеран, Иран) (представител: M. Happold, Barrister)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени приложението към Решение 2014/776/ОВПСС, приложение II към Решение 2010/413/ОВПСС, приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) № 1202/2014 на Съвета, и приложение IX към Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета, доколкото те засягат жалбоподателя;

               —

               да присъди на жалбоподателя обезщетение заради увреждането на доброто му име в резултат на действията на Съвета, и

               —

               да осъди Съвета да заплати на жалбоподателя разноските в производството.

      Правни основания и основни доводи

   Чрез жалбата си жалбоподателят иска отмяна на приложението към Решение 2014/776/ОВПСС (1), приложение II към Решение 2010/413/ОВПСС на Съвета (2), приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) № 1202/2014 на Съвета (3), и приложение IX към Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета (4), доколкото те засягат жалбоподателя.
   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага четири правни основания.
   Първото правно основание е изведено от нарушение от страна на Съвета на правото на защита на жалбоподателя и на правото му на ефективна съдебна защита;
   второто правно основание е изведено от допусната от Съвета явна грешка в преценката при приемането на ограничителните мерки срещу жалбоподателя;
   третото правно основание е изведено от допуснато от Съвета нарушение на правото на жалбоподателя на собственост и на принципа на пропорционалност; и
   четвъртото правно основание е изведено от злоупотреба с власт от Съвета при приемането на ограничителни мерки срещу жалбоподателя.

      (1)  Решение 2014/776/ОВПСС на Съвета от 7 ноември 2014 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 325, стр. 19).

      (2)  Решение 2010/413/ОВПСС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 195, стр. 39).

      (3)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 1202/2014 на Съвета от 7 ноември 2014 година за изпълнение на Регламент (ЕС) № 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 325, стр. 3).

      (4)  Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) № 961/2010 (ОВ L 88, стр. 1).


title: Дело C-406/09: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden на 21 октомври 2009 г. — Realchemie Nederland BV/Bayer CropScience AG

text:
               19.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/25

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden на 21 октомври 2009 г. — Realchemie Nederland BV/Bayer CropScience AG
   (Дело C-406/09)
   2009/C 312/41
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Ищец: Realchemie Nederland BV

      Ответник: Bayer CropScience AG

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли понятието „граждански и търговски дела“ в член 1 от Регламент Брюксел I (1) да се тълкува в смисъл, че този регламент се прилага и за признаването и изпълнението на решение, което включва осъждане да се плати глоба по член 890 от германския граждански процесуален кодекс (ZPO)?

               2.

               Следва ли член 14 от Директива 2004/48 относно упражняването на права върху интелектуалната собственост да се тълкува в смисъл, че той намира приложение и спрямо производство по изпълнение, свързано с:

                           i)

                           постановено в друга държава членка решение относно нарушение на право върху интелектуалната собственост,

                           ii)

                           постановено в друга държава членка решение, с което се налага имуществена санкция или глоба за неспазване на забрана за нарушаване на право върху интелектуалната собственост,

                           iii)

                           постановени в друга държава членка решения относно съдебните разноски, които се основават на споменатите в точки (i) и (ii) решения?

      (1)  Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).


title: Дело F-8/06: Определение на Съда на публичната служба от 23 септември 2008 г. — Tolios и др./Сметна палата

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/67

         Определение на Съда на публичната служба от 23 септември 2008 г. — Tolios и др./Сметна палата
   (Дело F-8/06) (1)

   (2008/C 301/132)

      Език на производството: френски

   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 74, 25.3.2006 г., стр. 35.


title: Дело T-469/07: Решение на Общия съд от 11 юли 2013 г. — Philips Lighting Poland и Philips Lighting/Съвет (Дъмпинг — Внос на интегрирани компактни електронни флуоресцентни лампи (КФЛ-и) с произход от Китай, Виетнам, Пакистан и Филипините — Изтичане на срока на действие на антидъмпингови мерки — Преразглеждане — Член 4, параграф 1, член 5, параграф 4 и член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 384/96 (понастоящем член 4, параграф 1, член 5, параграф 4 и член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1225/2009) — Понятие за промишленост на Общността — Установяване на вредата — Задължение за мотивиране)

text:
               31.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/28

         Решение на Общия съд от 11 юли 2013 г. — Philips Lighting Poland и Philips Lighting/Съвет
   (Дело T-469/07) (1)

   (Дъмпинг - Внос на интегрирани компактни електронни флуоресцентни лампи (КФЛ-и) с произход от Китай, Виетнам, Пакистан и Филипините - Изтичане на срока на действие на антидъмпингови мерки - Преразглеждане - Член 4, параграф 1, член 5, параграф 4 и член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 384/96 (понастоящем член 4, параграф 1, член 5, параграф 4 и член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1225/2009) - Понятие за промишленост на Общността - Установяване на вредата - Задължение за мотивиране)
   2013/C 252/44
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Philips Lighting Poland S.A. (Пила, Полша) и Philips Lighting BV (Айндховен, Нидерландия) (представители: L. Catrain González, avocat, и E. Wright, barrister)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално J.-P. Hix, подпомаган от G. Berrisch и G. Wolf, avocats, впоследствие J.-P. Hix и B. Driessen, подпомагани от G. Berrisch)

      Встъпили страни в подкрепа на жалбоподателите: Hangzhou Duralamp Electronics Co., Ltd (Ханджоу, Китай) (представители: M. Gambardella и V. Villante, avocats) и GE Hungary Ipari és Kereskedelmi Zrt. (GE Hungary Zrt) (Будапеща, Унгария) (представител: P. De Baere, avocat)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: H. van Vliet и K. Talabér-Ritz) и Osram GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: R. Bierwagen, avocat)

      Предмет

   Искане за отмяна на Регламент (ЕО) № 1205/2007 на Съвета от 15 октомври 2007 година за налагане на антидъмпингови мита върху вноса на интегрирани електронни компактни флуоресцентни лампи (КФЛ-и), с произход от Китайската народна република, след приключване на преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие в съответствие с член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 384/96, и за разширяване на действието им за вноса на същия продукт, изпращан от Социалистическа република Виетнам, Ислямска република Пакистан и Република Филипини (ОВ L 272, стр. 1)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Philips Lighting Poland S.A. и Philips Lighting BV понасят направените от тях съдебни разноски, съдебните разноски на Съвета на Европейския съюз, с изключение на разноските му във връзка с встъпването на Hangzhou Duralamp Electronics Co., Ltd и GE Hungary Ipari és Kereskedelmi Zrt (GE Hungary Zrt), и съдебните разноски на Osram GmbH.

               3.

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

               4.

               Hangzhou Duralamp Electronics и GE Hungary понасят съответно направените от тях съдебни разноски, както и съдебните разноски на Съвета във връзка с тяхното встъпване.

      (1)  ОВ C 51, 23.2.2008 г.


title: Дело T-312/08: Определение на Общия съд от 24 март 2010 г. — Ellinikos Niognomon/Комисия

text:
               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/50

         Определение на Общия съд от 24 март 2010 г. — Ellinikos Niognomon/Комисия
   (Дело T-312/08) (1)

   2010/C 134/81

      Език на производството: английски

   Председателят на осми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 272, 25.10.2008 г.


title: Дело C-328/12: Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 11 юли 2012 г. — Ralph Schmidt (синдик в производството по несъстоятелност относно имуществото на Aletta Zimmermann)/Lilly Hertel

text:
               6.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 303/14

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 11 юли 2012 г. — Ralph Schmidt (синдик в производството по несъстоятелност относно имуществото на Aletta Zimmermann)/Lilly Hertel
   (Дело C-328/12)
   2012/C 303/26
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Ищец: Ralph Schmidt (синдик в производството по несъстоятелност относно имуществото на der Aletta Zimmermann)

      Ответник: Lilly Hertel

      Преюдициален въпрос

   Поставя се следният преюдициален въпрос относно тълкуването на член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност (1):
   Компетентни ли са съдилищата на държавата членка, на чиято територия е образувано производство по несъстоятелност относно имуществото на длъжника, да разгледат основан на несъстоятелността отменителен иск, предявен срещу ответник, който е без местоживеене или седалище на територията на държава членка?

      (1)  ОВ L 160, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 1, стр. 143.


title: Дело T-430/15: Решение на Общия съд от 30 септември 2016 г. — Flowil International Lighting/EUIPO — Lorimod Prod Com (Silvania Food) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Silvania Food“ — По-ранни словни марки на Европейския съюз „SYLVANIA“ — Относителни основания за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009)

text:
               14.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 419/42

         Решение на Общия съд от 30 септември 2016 г. — Flowil International Lighting/EUIPO — Lorimod Prod Com (Silvania Food)
   (Дело T-430/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Silvania Food“ - По-ранни словни марки на Европейския съюз „SYLVANIA“ - Относителни основания за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Член 8, параграф 5 от Регламент № 207/2009))
   (2016/C 419/54)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Flowil International Lighting (Holding) BV (Амстердам, Нидерландия) (представител: J. Güell Serra, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: L. Rampini)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: SC Lorimod Prod Com, Srl (Simleul Silvaniei, Румъния)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 8 май 2015 г. (преписка R 616/2014-2) относно производство по възражение между Flowil International Lighting (Holding) и SC Lorimod Prod Com

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Flowil International Lighting (Holding) BV да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 320, 28.9.2015 г.


title: Дело C-233/07: Иск, предявен на 11 май 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република

text:
               21.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 170/12

         Иск, предявен на 11 май 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
   (Дело C-233/07)
   (2007/C 170/21)
   Език на производството: португалски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: S. Pardo Quintillán и P. Andrade)

      Ответник: Португалска република
   Искания

               —

               да се установи, че Португалската република не е изпълнила задълженията си по членове 2, 3 и 5 от Решение № 2001/720/ЕО (1) на Комисията от 8 октомври 2001 г. относно дерогация в полза на Португалия във връзка с пречистването на градските отпадъчни води в агломерацията на Costa do Estoril като:

                           —

                           по време на сезона за къпане не е подлагала отпадъчните градски води на агломерацията на Costa do Estoril преди отвеждането в морето поне на предварителна прогресивна обработка и дезинфекция, съгласно член 2 Решение № 2001/720;

                           —

                           извън сезона за къпане не е подлагала отпадъчните градски води на агломерацията на Costa do Estoril поне на предварителна обработка преди отвеждането им, съгласно член 3 от Решение № 2001/720;

                           —

                           е допуснала изхвърлянето на отпадъчните градски води на агломерацията на Costa do Estoril да предизвика отрицателни въздействия върху околната среда.

               —

               да се осъди Португалската република да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   През 1999 г. Португалия моли Комисията, изхвърлянето на отпадъчните градски води на агломерацията на Costa do Estoril в Атлантическия океан, в близост до залива при устието на Tajo да подлежи на обработка, която не е толкова стриктна.
   Комисията установява, че са изпълнени предпоставките, предвидени с установената с Директива 91/271/CEE (2) дерогация, и уважава с Решение № 2001/720 молбата на Португалия.
   От получените от португалските власти отговори на поканата за изпълнение и на мотивираното становище е видно, че Португалската република не изпълнява разпоредбите на упоменатите членове от Решение № 2001/720.

      (1)  Решение на Комисията от 8 октомври 2001 г. относно дерогация в полза на Португалия във връзка с пречистването на градските отпадъчни води в агломерацията на Costa do Estoril (ОВ L 269, стр. 14).

      (2)  Директива на Съвета от 21 май 1991 г. за пречистването на градските отпадъчни води (ОВ L 135, стр. 40).


title: Съединени дела C-217/15 и C-350/15: Решение на Съда (четвърти състав) от 5 април 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Santa Maria Capua Vetere — Италия) — Наказателно производство срещу Massimo Orsi (C-217/15), Luciano Baldetti (C-350/15) (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност — Директива 2006/112/ЕО — Членове 2 и 273 — Национално законодателство, което предвижда административна санкция и наказателноправна санкция за едно и също деяние, състоящо се в неплащане на данък върху добавената стойност — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 50 — Принцип „ne bis in idem“ — Идентичност на преследваното или санкционираното лице — Липса)

text:
               29.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 168/5

         Решение на Съда (четвърти състав) от 5 април 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Santa Maria Capua Vetere — Италия) — Наказателно производство срещу Massimo Orsi (C-217/15), Luciano Baldetti (C-350/15)
   (Съединени дела C-217/15 и C-350/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Членове 2 и 273 - Национално законодателство, което предвижда административна санкция и наказателноправна санкция за едно и също деяние, състоящо се в неплащане на данък върху добавената стойност - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 50 - Принцип „ne bis in idem“ - Идентичност на преследваното или санкционираното лице - Липса))
   (2017/C 168/05)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Santa Maria Capua Vetere

      Страни в главното производство

   Massimo Orsi (C-217/15), Luciano Baldetti (C-350/15)

      Диспозитив

   Член 50 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която позволява да се води наказателно производство за неплащане на данък върху добавената стойност, след като за същото деяние с влязъл в сила акт е наложена данъчна санкция, когато тази санкция е наложена на дружество, което е юридическо лице, докато наказателното производство е образувано срещу физическо лице.

      (1)  ОВ C 245, 27.7.2015 г.

      ОВ C 311, 21.9.2015 г.


title: Дело C-574/14: Решение на Съда (пети състав) от 15 септември 2016 г. (преюдициално запитване от Sąd Najwyższy — Полша) — PGE Górnictwo i Energetyka Konwencjonalna SA/Prezes Urzędu Regulacji Energetyki (Преюдициално запитване — Държавни помощи — Дългосрочни споразумения за закупуване на електроенергия — Компенсации за доброволно прекратяване — Решение на Комисията, с което се констатира съвместимостта на държавна помощ с вътрешния пазар — Проверка от националния съд на законосъобразността на помощта — Годишна корекция на невъзвръщаемите разходи — Момент на вземане предвид на принадлежността на производител на енергия към група от дружества)

text:
               14.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 419/8

         Решение на Съда (пети състав) от 15 септември 2016 г. (преюдициално запитване от Sąd Najwyższy — Полша) — PGE Górnictwo i Energetyka Konwencjonalna SA/Prezes Urzędu Regulacji Energetyki
   (Дело C-574/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Държавни помощи - Дългосрочни споразумения за закупуване на електроенергия - Компенсации за доброволно прекратяване - Решение на Комисията, с което се констатира съвместимостта на държавна помощ с вътрешния пазар - Проверка от националния съд на законосъобразността на помощта - Годишна корекция на невъзвръщаемите разходи - Момент на вземане предвид на принадлежността на производител на енергия към група от дружества))
   (2016/C 419/09)
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Sąd Najwyższy

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: PGE Górnictwo i Energetyka Konwencjonalna SA

      Ответник: Prezes Urzędu Regulacji Energetyki

      Диспозитив

               1)

               Член 107 ДФЕС и член 4, параграф 3 ДЕС, във връзка с член 4, параграф 2 от Решение 2009/287/ЕО на Комисията от 25 септември 2007 година относно държавна помощ, предоставена от Полша като част от споразумения за закупуване на електроенергия, и държавната помощ, която Полша планира да предостави във връзка с компенсация за доброволното прекратяване на споразумение за закупуване на електроенергия, трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат, когато във връзка със съобщението на Комисията от 26 юли 2001 година относно методологията за анализ на държавните помощи, свързани с невъзвръщаемите разходи, Европейската комисия е разгледала схема за държавни помощи и я е обявила за съвместима с вътрешния пазар преди нейното прилагане, националните административни органи и юрисдикции при прилагането на разглежданата помощ от тяхна страна да извършват проверка за нейната съвместимост с принципите, съдържащи се в тази методология.

               2)

               Член 4, параграфи 1 и 2 от Решение 2009/287, във връзка със съобщението на Комисията от 26 юли 2001 година относно методологията за анализ на държавните помощи, свързани с невъзвръщаемите разходи, трябва да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като тези по главното производство изисква при определяне на годишната корекция на компенсацията за невъзвръщаемите разходи, изплащана на производител, който принадлежи към група от дружества, да се отчита тази принадлежност и следователно финансовият резултат на тази група към датата на извършването на корекцията.

      (1)  ОВ C 89, 16.3.2015 г.


title: Дело C-545/09: Иск, предявен на 22 декември 2009 г. — Европейска комисия/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия

text:
               13.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/31

         Иск, предявен на 22 декември 2009 г. — Европейска комисия/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
   (Дело C-545/09)
   2010/C 63/51
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: J. Currall, B. Eggers)

      Ответник: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия

      Искания на ищеца

               —

               да се обяви, че член 12, параграф 4, буква а) от Конвенцията за определяне на статута на Европейските училища (1) трябва да се тълкува и прилага така, че да гарантира, че командированите от държава членка учители имат достъп, по време на тяхното командироване, до същото развитие по отношение на статута и на същото заплащане, като тези, от които се ползват учителите, заети в посочената държава членка, и че изключването на някои учители, командировани от Обединеното кралство, по време на тяхното командироване, от достъп до подобрени равнища на възнаграждение (известни под различни наименования, като „прагово заплащане“, „система за отлични учители“, „учители с напреднали умения“) и до други допълнителни елементи на възнаграждението (като например „премии за преподаване и учене“), както и до развитие по отношение на съществуващите равнища на възнаграждение за учители в държавни училища в Англия и Уелс, е несъвместимо с член 12, параграф 4, буква а) и член 25, параграф 1 от Конвенцията,

               —

               да се осъди Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящият иск е предявен на основание на член 26 от Конвенцията за определяне на статута на Европейските училища („Конвенцията“) с цел Съдът да се произнесе по тълкуването и прилагането на член 12, параграф 4, буква а) и член 25, параграф 1 от Конвенцията.
   Според Конвенцията учителите в Европейските училища се командироват от техните държави членки по произход. Член 12, параграф 4, буква а) от Конвенцията предвижда, че командированите учители „запазва[т] правата си за повишаване и пенсиониране, гарантирани [им] по силата на националните законодателства“. Независимо от този факт, заплатите на командированите от Обединеното Кралство учители са „замразени“ през периода на командироването. По този начин на учителите, командировани в Европейските училища, се отказва достъп до подобрени равнища на възнаграждение (известни под различни наименования, като „прагово заплащане“, „система за отлични учители“, „учители с напреднали умения“) и до други допълнителни елементи на възнаграждението (като например „премии за преподаване и учене“), както и до развитие по отношение на съществуващите равнища на възнаграждение за учители в държавни училища в Англия и Уелс.
   Тази политика противоречи на текста и на целта на член 12, параграф 4, буква а) от Конвенцията. Тя ограничава пенсионните права на засегнатите учители и техните перспективи за кариера след завръщане в Обединеното Кралство. Освен това тя засяга отрицателно бюджета на Съюза, който поема разликата между по-ниско национално заплащане и допълнителното заплащане от страна на Общността за командировани учители.
   Следователно е необходимо член 12, параграф 4, буква а) от Конвенцията и оттук член 25, параграф 1 от Конвенцията да се тълкуват и прилагат така, че да гарантират на командированите учители пълен достъп до подобрени равнища на възнаграждение, до развитие по отношение на съществуващи равнища, и до други елементи на възнаграждението.

      (1)  ОВ L 212, 17.8.1994, стр. 3, Специално издание на български език, 2007 г., глава 16, том 1, стр. 16.


title: Дело C-453/06: Определение на председателя на Съда от 12 април 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — 01051 Telecom GmbH/Федерална република Германия в присъствието на: Vodafone D2 GmbH

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 96/29

         Определение на председателя на Съда от 12 април 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — 01051 Telecom GmbH/Федерална република Германия в присъствието на: Vodafone D2 GmbH
   (Дело C-453/06) (1)

   (2007/C 96/62)

      Език на производството: немски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  OВ C 326, 30.12.2006 г.


title: Дело C-519/12: Преюдициално запитване, отправено от Kúria (Унгария) на 19 ноември 2012 г. — OTP Bank Nyilvánosan Működő Részvénytársaság/Hochtief Solutions AG

text:
               16.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/13

         Преюдициално запитване, отправено от Kúria (Унгария) на 19 ноември 2012 г. — OTP Bank Nyilvánosan Működő Részvénytársaság/Hochtief Solutions AG
   (Дело C-519/12)
   2013/C 46/24
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Kúria

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: OTP Bank Nyilvánosan Működő Részvénytársaság

      Ответник: Hochtief Solutions AG

      Преюдициален въпрос

   Има ли договорен характер по смисъла на член 5, точка 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година (1) претенция между страни, които нямат пряка договорна връзка, чрез която търговското дружество жалбоподател, предоставило кредит, предявява срещу (чуждестранно) дружество, съдружник в търговското дружество — получател на кредита, което през спорния период е имало в последното влияние, позволяващо му да упражнява пряк контрол, като дружеството жалбоподател твърди, че дружеството съдружник е задължено да отговаря за дълговете на контролираното дружество?

      (1)  Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (OB L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).


title: Дело C-611/12 P: Жалба, подадена на 31 декември 2012 г. от Jean-François Giordano срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 7 ноември 2012 г. по дело T-114/11, Giordano/Комисия

text:
               9.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/9

         Жалба, подадена на 31 декември 2012 г. от Jean-François Giordano срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 7 ноември 2012 г. по дело T-114/11, Giordano/Комисия
   (Дело C-611/12 P)
   2013/C 71/15
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Jean-François Giordano (представители: адв. D. Rigeade и адв. A. Scheuer)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Общия съд от 7 ноември 2012 г. по дело T-114/11.

         Вследствие на това:

               —

               да се установи, че г-н Jean-François Giordano е претърпял вреди в резултат от приемането на Регламент (ЕО) № 530/2008 на Комисията от 12 юни 2008 година (1),

               —

               да се осъди Комисията да заплати на г-н Jean-François Giordano сума в размер на петстотин четиридесет и две хиляди петстотин деветдесет и четири евро (542 594 EUR), представляваща обезщетение за претърпени вреди и пропуснати ползи, ведно с капитализираната законна лихва,

               —

               да се осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага шест основания в подкрепа на жалбата си.
   На първо място той счита, че Общият съд е допуснал грешка, като е приел, че вредите, във връзка с които е подадена жалбата, не са действителни и сигурни, въпреки че поради преждевременното спиране на риболовната дейност жалбоподателят би претърпял вреди, загубвайки възможността да изчерпи своята риболовна квота.
   На второ място жалбоподателят счита, че Общият съд е нарушил член 7, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2371/2002 (2) и е допуснал явна грешка в преценката. Съгласно член 7 от посочения регламент единствено сериозната заплаха за опазването на водните ресурси позволява на Комисията да приеме спешни мерки. Комисията обаче не е доказала, че по време на сезона за улов на червен тон през 2008 г. е била превишена риболовната квота.
   На трето място, приемането на Регламент (ЕО) № 530/2008 е довело до ограничаване на дейността на жалбоподателя в нарушение на член 15, алинея първа от Хартата на основните права, съгласно който всеки има право да работи и да упражнява свободно избрана или приета професия.
   На четвърто място, приемането на Регламент (ЕО) № 530/2008, който забранява улова на червен тон, считано от 16 юни 2008 г., нарушава принципа на правната сигурност, тъй като всеки правен субект трябва да разполага с ясни и стабилни правила.
   На пето място, приемането на Регламент (ЕО) № 530/2008 нарушава принципа на оправданите правни очаквания. Според жалбоподателя всеки правен субект трябва действително да разполага с гаранция, че поетите спрямо него ангажименти ще бъдат спазени. Тъй като във Франция уловът на червен тон е бил първоначално разрешен до 30 юни 2008 г., жалбоподателят е имал основание да очаква, че ще може да упражнява своята риболовна дейност до тази дата.
   На последно място, приемането на Регламент (ЕО) № 530/2008 нарушава правото на собственост на жалбоподателя, което е защитено в член 1 от Допълнителния протокол към ЕКПЧ. Уловеният червен тон е собственост по смисъла на този член, поради което преждевременното спиране на риболовната дейност би довело до сериозна икономическа загуба за жалбоподателя, лишавайки го от потенциални вземания.

      (1)  Регламент (ЕО) № 530/2008 на Комисията от 12 юни 2008 година за установяване на извънредни мерки по отношение на риболова на червен тон с кораби с мрежи гъргър в Атлантическия океан, на изток от 45° западна дължина, и в Средиземно море (ОВ L 155, стр. 9).

      (2)  Регламент (ЕО) № 2371/2002 на Съвета от 20 декември 2002 година относно опазването и устойчивата експлоатация на рибните ресурси в рамките на общата политика в областта на рибарството (ОВ L 358, стр. 59; Специално издание на български език, 2007 г., глава 4, том 6, стр. 237).


title: Дело T-314/13: Жалба, подадена на 12 юни 2013 г. — Португалия/Комисия

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/23

         Жалба, подадена на 12 юни 2013 г. — Португалия/Комисия
   (Дело T-314/13)
   (2013/C 226/32)
   Език на производството: португалски

      Страни

      Жалбоподател: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes, представител, M. Gorjão-Henriques и J. da Silva Sampaio, advogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени членове 1 и 2 от Решение на Европейската комисия C(2013) 1870 окончателен;

               —

               да обяви Регламент (ЕО) № 16/2003 (1) и по-специално на член 7 от него за неприложим към разглеждания случай на основание съществени процесуални нарушения, нарушение на Регламент (ЕО) № 1164/94 (2) илиa при всички положенияa на общите принципи на правото, действащи в правния ред на ЕС,

               —

               да обяви, че Европейската комисия е длъжна да изплати дължимия остатък,

               —

               при условията на евентуалност:

                           а)

                           да обяви за погасени по давност производството по възстановяване на вече платените суми и правото на задържане на все още неизплатения остатък;

                           б)

                           да обяви задължението за намаляване на извършената от Европейската комисия корекция във връзка с евентуални нарушения, които биха могли да доведат до пълно неплащане на остатъка и до пълно възстановяване на разходите, платени след 3 юни 2003 г., но фактурирани в периода юни 2002 г. и февруари 2003 г.;

               —

               При всички положения да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от незаконосъобразност на Регламент (ЕО) № 16/2003 поради съществени процесуални нарушения и нарушение на правна норма от по-висок ранг

                           —

                           Регламент (ЕО) № 16/2003 е незаконосъобразен, тъй като не е приет от колегията на членовете на Комисията, нито по процедурата на оправомощаване, писмената процедура или друга опростена процедура в съответствие с Процедурния правилник на Европейската комисия (3) в редакцията, действаща към датата на приемане на посочения регламент, нито при спазване на разпоредбата на член 18 от Процедурния правилник на Комисията в редакцията, действаща към датата на приемането му, и доколкото тълкуването на Комисията на член 7 от Регламент (ЕО) № 16/2003 противоречи на Регламент (ЕО) № 1164/94

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушение на нормите на правото на ЕС относно допустимостта на разходите

                           —

                           Обжалваното решение нарушава приложимите правни норми от Договора, по-специално що се отнася до въпроса дали разходите, платени след или в началото на допустимия период, независимо че са фактурирани преди това, представляват допустими разходи за европейско финансиране

               3.

               Третото правно основание е изведено от нарушение на принципите на защита на оправданите правни очаквания, правна сигурност и задължението на администрацията да зачита своите актове

                           —

                           Това тълкуване изхожда от оправомощени източници на Европейската комисия и тъй като е съобщено на Португалската република, както и на другите държави членки, съдържанието му очевидно е от естество да породи оправдано очакване у Португалската република за допустимост на фактурите, получени преди това и заплатени преди цялото искане да е постъпило в Европейската комисия.

                           —

                           Налагането на понастоящем защитаваното от Комисията тълкуване явно нарушава принципа на правна сигурност, тъй като налага значителни финансови тежести на Португалската република, без това тълкуване да е безспорно или предвидимо.

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено от нарушение на принципа на пропорционалност

                           —

                           Макар да е вярно, че съгласно член З от приложение II към Регламент (ЕО) № 1164/94, Европейската комисия може да извършва финансови корекции, каквито намира за необходими, като това може да доведе до пълно или частично прекратяване на отпусната помощ по проекта, същата институция е задължена да спази принципа на пропорционалност, отчитайки обстоятелствата на конкретния случай, като вида на нарушението или обхвата на евентуалното финансово въздействие на възможните пропуски в системите на управление или контрол. При това положение не е ясно как може да се предприеме пълно прекратяване на отпуснатите помощи, като се има предвид, че корекцията от 100 % се прилага само когато пропуските в системите на управление и контрол са толкова значителни или констатираното нарушение е толкова тежко, че представляват пълно неспазване на общностните правила, а това води до неправомерност на всички плащания.

                           —

                           Трудностите при тълкуването са решаващо смекчаващо обстоятелство, което винаги следва да бъде вземано предвид от Европейската комисия. С оглед на описаните обстоятелства съществуват по-малко ограничителни мерки — например, прилагане на намален процент или дори неприлагането на каквато и да било корекция — с които може да бъде постигната преследваната цел.

               5.

               Петото правно основание, предявено при условията на евентуалност, е изведено от изтичането на погасителната давност

                           —

                           При всички положения разходите преди 3 юни 2003 г. са погасени по давност, тъй като последната фактура е от 28 февруари 2003 г., три месеца и два дни преди въпросната дата.

                           —

                           Съгласно Регламент (ЕО) № 2988/95 (4) от 18 декември 1995 г. давностният срок за процедурите е четири години, считано от датата на извършване на нарушението.

      (1)  Регламент (ЕО) № 16/2003 на Комисията от 6 януари 2003 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1164/94 на Съвета по отношение на допустимостта на разходи в контекста на мерките, частично финансирани от Кохезионния фонд (ОВ L 2, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 1, стр. 94).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1164/94 на Съвета от 16 май 1994 година относно създаването на Кохезионния фонд (ОВ L 130, стр. 1).

      (3)  ОВ L 308, 8.12.2000 г., стр. 26.

      (4)  Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (ОВ L 312, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 166).