title: Дело C-884/19 P: Жалба, подадена на 3 декември 2019 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 24 септември 2019 г. по дело T-586/14 RENV, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Комисия

text:
               17.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 54/38

      Жалба, подадена на 3 декември 2019 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 24 септември 2019 г. по дело T-586/14 RENV, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/Комисия
      (Дело C-884/19 P)
      (2020/C 54/42)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: L. Flynn, A. Demeneix и T. Maxian Rusche)

         Други страни в производството: Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd, GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят иска от Съда:

                  —

                  да отмени решението на Общия съд (пети състав) от 24 септември 2019 г. по дело T-586/14 RENV, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd/Комисия,

                  —

                  да отхвърли първото основание на жалбата пред първата инстанция като правно неоснователно,

                  —

                  да върне делото за второ—четвърто основание на жалбата пред първата инстанция на Общия съд за ново разглеждане,

                  —

                  да не се произнася по разноските в настоящото и предходните производства, а именно тези, довели до първоначалното съдебно решение, решението по обжалването и решението в настоящото производство.

         Основания и основни доводи

      Комисията изтъква три основания за обжалване.
      Първо, налице е грешка при прилагане на правото в точки 55—61 от съдебното решение. В тях Общият съд е тълкувал неправилно както член 2, параграф 7, буква б), така и член 2, параграф 7, буква в), трето тире от основния регламент (1). Общият съд е установил в тези разпоредби изискване, че третирането като ИФПУ (2) може да бъде отказано само когато Комисията установи, че прилагането на член 2, параграфи 1—6 от основния регламент към дружество, искащо третиране като ИФПУ, би довело до изкуствени резултати. С други думи, преценката трябва да доказва точните последици от установеното нарушение в счетоводните документи на дружеството. Това задължение за доказване на въздействието на нарушението върху цените, разходите и счетоводното отразяване обаче съществуват само в член 2, параграф 7, буква в), първата част от първото тире от основния регламент, където това изискване е конкретно посочено. В решение Съвет/Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Съдът основава това изискване на този изричен текст. Липсва възможност за разширяване на обхвата на тези мотиви по аналогия за всичките пет критерия за ИФПУ, уредени в член 2, параграф 7, буква в) от основния регламент.
      Второ, налице са множество грешки при прилагане на правото в точки 62—73 от съдебното решение. Първо, стойността на капитала представлява производствен фактор, също както и цената на труда. Следователно двата режима на субсидии са пряко свързани с производствените разходи. Второ, Общият съд не се е занимал с преценката на Комисията относно въздействието на тези два режима на субсидии върху жалбоподателя в първоинстанционното производство, що се отнася както до установяването на релевантния период, така и до получения общ размер. Вместо това той замества икономическата преценка на Комисията със своята собствена.
      Трето, съдебното решение е опорочено от процесуални нередовности. Жалбоподателят пред първата инстанция не е обжалвал тълкуването на Комисията на член 2, параграф 7, буква в), трето тире от основния регламент, а само как той е приложил тази разпоредба към фактите. Следователно Общият съд се е произнесъл ultra vires. В допълнение Общият съд не е предоставил на Комисията никаква възможност да изложи виждането си по новото тълкуване на член 2, параграф 7, буква в) от основния регламент, развито в съдебното решение, като по този начин е нарушил правото на Комисията на справедлив процес.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 343, 2009 г., стр. 51 и поправка в ОВ L 44, 2016 г., стр. 20).

         (2)  Икономика, функционираща при пазарни условия.


title: Дело T-863/19: Жалба, подадена на 19 декември 2019 г. — Production Christian Gallimard/EUIPO — Éditions Gallimard (PCG CALLIGRAM CHRISTIAN GALLIMARD)

text:
               24.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/52

      Жалба, подадена на 19 декември 2019 г. — Production Christian Gallimard/EUIPO — Éditions Gallimard (PCG CALLIGRAM CHRISTIAN GALLIMARD)
      (Дело T-863/19)
      (2020/C 61/66)
      Език на жалбата: френски

         Страни

         Жалбоподател: Production Christian Gallimard (Люксембург, Люксембург) (представител: L. Dreyfuss-Bechmann, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Éditions Gallimard la nouvelle revue française éditions de la nouvelle revue française SA (Париж, Франция)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител: жалбоподателят

         Спорна марка: Заявка за словна марка на Европейския съюз „PCG CALLIGRAM CHRISTIAN GALLIMARD“ – Заявка за регистрация № 15 299 589

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 1 октомври 2019 г. по преписка R 2316/2018-5

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да обяви настоящата жалба и приложенията за допустими;

                  —

                  да отмени обжалваното решение;

                  —

                  да осъди EUIPO и дружеството Éditions Gallimard (ако последното встъпи по настоящото производство) да заплатят съдебните разноски.

         Изложено основание

      Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-864/19: Жалба, подадена на 17 декември 2019 г. — AI и др./ECDC

text:
               24.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/53

      Жалба, подадена на 17 декември 2019 г. — AI и др./ECDC
      (Дело T-864/19)
      (2020/C 61/67)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: AI, HV, HW и HY (представители: L. Levi и A. Champetier, lawyers)

         Ответник: Европейски център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC)

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на ECDC от 11 февруари 2019 г., с което се отхвърля тяхното искане за обезщетение от 11 октомври 2018 г.,

                  —

                  да отмени, ако е необходимо, решението от 10 септември 2019 г., с което се отхвърля тяхната жалба по административен ред от 10 май 2019 г.,

                  —

                  да разпореди поправянето на имуществените и неимуществените вреди, които жалбоподателите твърдят, че са претърпели,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата, след уточняване на техните индивидуални фактически положения, жалбоподателите изтъкват твърденията си за допуснатото от ответника нарушение, претърпените вреди и връзката между нарушението и вредите.


title: Дело T-879/19: Жалба, подадена на 30 декември 2019 г. — Sumol + Compal Marcas/EUIPO – Jacob (Dr. Jacob’s essentials)

text:
               24.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/57

      Жалба, подадена на 30 декември 2019 г. — Sumol + Compal Marcas/EUIPO – Jacob (Dr. Jacob’s essentials)
      (Дело T-879/19)
      (2020/C 61/73)
      Език на жалбата: английски

         Страни

         Жалбоподател: Sumol + Compal Marcas, SA (Карнаксиде, Португалия) (представител: A. de Sampaio, lawyer)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Ludwig Manfred Jacob (Хайдесхайм, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Dr. Jacob’s essentials“ — заявка за регистрация № 13 742 903

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 3 октомври 2019 г. по преписка R 1025/2019-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO и другата страна в производството да заплатят съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета


title: Дело T-270/18: Определение на Общия съд от 12 декември 2019 г. — O'Flynn и др./Комисия

text:
               24.2.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 61/62

      Определение на Общия съд от 12 декември 2019 г. — O'Flynn и др./Комисия
      (Дело T-270/18) (1)

      (2020/C 61/78)
      Език на производството: английски
      Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 240, 9.7.2018 г.


title: Дело C-738/18: Определение на председателя на Съда от 19 септември 2019 г. — Duferco Long Products SA/Европейска комисия

text:
               2.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 68/39

      Определение на председателя на Съда от 19 септември 2019 г. — Duferco Long Products SA/Европейска комисия
      (Дело C-738/18) (1)

      (2020/C 68/45)
      Език на производството: френски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 35, 28.1.2019 г.


title: Дело C-240/19: Определение на председателя на Съда от 19 септември 2019 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado Contencioso-Administrativo no2 de Ourense — Испания) — FA/Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

text:
               2.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 68/40

      Определение на председателя на Съда от 19 септември 2019 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado Contencioso-Administrativo no2 de Ourense — Испания) — FA/Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
      (Дело C-240/19) (1)

      (2020/C 68/47)
      Език на производството: испански
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 238, 15.7.2019 г.


title: Дело T-257/18: Решение на Общия съд от 16 януари 2020 г. — Iberpotash/Комисия (Държавни помощи — Миннодобивен сектор — Мярка, състояща се, от една страна, в намаляване на финансовите гаранции за възстановяването на минни площадки, и от друга страна, в държавната инвестиция за възстановяването на минни площадки, осигуряваща по-високо ниво на защита на околната среда — Решение, с което помощта се обявява за частично несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда възстановяването ѝ — Понятие за помощ — Предимство — Прехвърляне на държавни ресурси — Селективен характер — Оправдани правни очаквания — Правна сигурност — Изчисляване на размера на помощта)

text:
               2.3.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 68/42

      Решение на Общия съд от 16 януари 2020 г. — Iberpotash/Комисия
      (Дело T-257/18) (1)

      (Държавни помощи - Миннодобивен сектор - Мярка, състояща се, от една страна, в намаляване на финансовите гаранции за възстановяването на минни площадки, и от друга страна, в държавната инвестиция за възстановяването на минни площадки, осигуряваща по-високо ниво на защита на околната среда - Решение, с което помощта се обявява за частично несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда възстановяването ѝ - Понятие за помощ - Предимство - Прехвърляне на държавни ресурси - Селективен характер - Оправдани правни очаквания - Правна сигурност - Изчисляване на размера на помощта)
      (2020/C 68/50)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Iberpotash, SA (Сурия, Испания) (представители: N. Niejahr и B. Hoorelbeke, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: G. Luengo и D. Recchia)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ЕС) 2018/118 на Комисията от 31 август 2017 година относно Държавна помощ SA.35818 (2016/C) (ex 2015/NN) (ex 2012/CP), приведена в действие от Испания в полза на Iberpotash (ОВ L 28, 2018 г., стр. 25)

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Iberpotash, SA да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 221, 25.6.2018 г.


title: Дело C-34/19: Решение на Съда (първи състав) от 4 март 2020 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Италия) — Telecom Italia SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze (Преюдициално запитване — Сближаване на законодателствата — Далекосъобщителни услуги — Изпълнение на изискването за предоставяне на отворена далекосъобщителна мрежа — Директива 97/13/ЕО — Такси и налози, приложими за индивидуалните лицензии — Преходен режим, който предвижда налог извън разрешените от Директива 97/13/ЕО — Сила на пресъдено нещо на съдебно решение на върховна юрисдикция, счетено за противоречащо на правото на Съюза)

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/9

      Решение на Съда (първи състав) от 4 март 2020 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Италия) — Telecom Italia SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze
      (Дело C-34/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Далекосъобщителни услуги - Изпълнение на изискването за предоставяне на отворена далекосъобщителна мрежа - Директива 97/13/ЕО - Такси и налози, приложими за индивидуалните лицензии - Преходен режим, който предвижда налог извън разрешените от Директива 97/13/ЕО - Сила на пресъдено нещо на съдебно решение на върховна юрисдикция, счетено за противоречащо на правото на Съюза)
      (2020/C 161/13)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Telecom Italia SpA

         Ответници: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze

         Диспозитив

                  1)

                  Член 22, параграф 3 от Директива 97/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 април 1997 година относно общата рамка на генералните разрешителни и индивидуалните лицензии в областта на далекосъобщителните услуги трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която продължава за 1998 г. задължението, наложено на далекосъобщително предприятие, притежател на съществуващо към датата на влизане в сила на тази директива разрешително, да плаща налог, изчислен в зависимост от оборота, а не само от административните разходи за издаване, управление, контрол и прилагане на режима на генерални разрешителни и индивидуални лицензии.

                  2)

                  Правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че не задължава национална юрисдикция да остави без приложение вътрешните процесуалноправни норми, които признават сила на пресъдено нещо на съдебно решение, дори когато това би позволило да се отстрани нарушение на разпоредба на правото на Съюза, което не изключва възможността заинтересованите лица да ангажират отговорността на държавата, за да получат по този начин юридическа защита на правата си, признати от правото на Съюза.

         (1)  ОВ C 182, 27.5.2019 г.


title: Дело C-135/19: Решение на Съда (първи състав) от 5 март 2020 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Pensionsversicherungsanstalt/CW (Преюдициално запитване — Социално осигуряване на работниците мигранти — Координация на системите за социално осигуряване — Регламент (ЕО) № 883/2004 — Членове 3 и 11 — Материален обхват — Обезщетения, които попадат в приложното поле на този регламент — Квалифициране — Обезщетение за болест — Обезщетение за инвалидност — Обезщетение за безработица — Лице, което е престанало да се осигурява по схемата за социално осигуряване на държава членка, след като е преустановило професионалната си дейност в нея и се е преместило да живее в друга държава членка — Заявление за получаване на парична помощ за рехабилитация в предходната държава членка по пребиваване и по месторабота — Отказ — Определяне на приложимото законодателство)

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/12

      Решение на Съда (първи състав) от 5 март 2020 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Pensionsversicherungsanstalt/CW
      (Дело C-135/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Социално осигуряване на работниците мигранти - Координация на системите за социално осигуряване - Регламент (ЕО) № 883/2004 - Членове 3 и 11 - Материален обхват - Обезщетения, които попадат в приложното поле на този регламент - Квалифициране - Обезщетение за болест - Обезщетение за инвалидност - Обезщетение за безработица - Лице, което е престанало да се осигурява по схемата за социално осигуряване на държава членка, след като е преустановило професионалната си дейност в нея и се е преместило да живее в друга държава членка - Заявление за получаване на парична помощ за рехабилитация в предходната държава членка по пребиваване и по месторабота - Отказ - Определяне на приложимото законодателство)
      (2020/C 161/16)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Oberster Gerichtshof

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Pensionsversicherungsanstalt

         Ответник: CW

         Диспозитив

                  1)

                  Обезщетение като разглежданата в главното производство парична помощ за рехабилитация представлява обезщетение за болест по смисъла на член 3, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социално осигуряване, изменен с Регламент (ЕС) № 465/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 г.

                  2)

                  Регламент № 883/2004, изменен с Регламент № 465/2012, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска положение, в което компетентният орган на държавата членка по произход отказва да предостави обезщетение като разглежданата в главното производство парична помощ за рехабилитация на лице, което е престанало да се осигурява по схемата за социално осигуряване на своята държава членка по произход, след като е преустановило професионалната си дейност в нея и се е преместило да живее в друга държава членка, в която е работило и е придобило по-голямата част от осигурителните си периоди, при положение че спрямо това лице се прилага не законодателството на посочената държава по произход, а това на държавата членка, в която пребивава.

         (1)  ОВ C 172, 20.5.2019 г.


title: Дело C-298/19: Решение на Съда (девети състав) от 27 февруари 2020 г. — Европейска комисия/Република Гърция (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 91/676/ЕИО — Опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници — Решение на Съда, установяващо неизпълнение на задължения — Неизпълнение на решението — Член 260, параграф 2 ДФЕС — Финансови санкции — Еднократно платима сума)

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/12

      Решение на Съда (девети състав) от 27 февруари 2020 г. — Европейска комисия/Република Гърция
      (Дело C-298/19) (1)

      (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 91/676/ЕИО - Опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници - Решение на Съда, установяващо неизпълнение на задължения - Неизпълнение на решението - Член 260, параграф 2 ДФЕС - Финансови санкции - Еднократно платима сума)
      (2020/C 161/17)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: M. Konstantinidis и E. Manhaeve)

         Ответник: Република Гърция (представител: E. Skandalou)

         Диспозитив

                  1)

                  Като към датата на изтичане на срока, определен в официалното уведомително писмо на Европейската комисия, а именно 5 декември 2017 г., не е взела необходимите мерки за изпълнение на решение от 23 април 2015 г., Комисия/Гърция (C-149/14, непубликувано, EU:C:2015:264), Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 260, параграф 1 ДФЕС.

                  2)

                  Осъжда Република Гърция да заплати на Европейската комисия еднократно платима сума в размер на 3 500 000 EUR по сметка, която ще бъде посочена от последната.

                  3)

                  Осъжда Република Гърция за заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 213, 24.6.2019 г.


title: Дело C-30/20: Преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil № 2 de Madrid (Испания), постъпило на 22 януари 2020 г. — RH/AB Volvo и др.

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/25

      Преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil № 2 de Madrid (Испания), постъпило на 22 януари 2020 г. — RH/AB Volvo и др.
      (Дело C-30/20)
      (2020/C 161/33)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid

         Страни в главното производство

         Ищец: RH

         Ответници: AB Volvo, Volvo Group Trucks Central Europ GmbH, Volvo Lastvagnar AB и Volvo Group España S.A.

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 7, точка 2 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела, според който срещу лице, което има местоживеене в държава членка, могат да бъдат предявявани искове в друга държава членка „[…] по дела относно непозволено увреждане, деликт или квазиделикт — в съдилищата на мястото, където е настъпило или може да настъпи вредоносното събитие“, да се тълкува в смисъл, че урежда само международната компетентност на съдилищата на държавата членка, където се намира това място, поради което националният съд, който има териториална компетентност в рамките на тази държава, следва да се уточни въз основа на вътрешните процесуалноправни норми, или тази разпоредба трябва да се разглежда като разпоредба със смесен характер, която следователно определя пряко както международната компетентност, така и вътрешната териториална компетентност, без да е необходимо позоваване на вътрешното право?

         (1)  ОВ L 351, 2012 г., стр. 1.


title: Дело C-31/20: Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Alicante (Испания), постъпило на 22 януари 2020 г. — Bankia S.A./SI

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/25

      Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Alicante (Испания), постъпило на 22 януари 2020 г. — Bankia S.A./SI
      (Дело C-31/20)
      (2020/C 161/34)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Audiencia Provincial de Alicante

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Bankia S.A.

         Ответник: SI

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Съвместимо ли е с принципа на необвързващо действие, признат в член 6, параграф 1 от Директива 93/13 (1), дадено от съд тълкуване (според което възстановяването на суми, недължимо платени въз основа на клауза за разходи в потребителски договор за ипотечен кредит, не е последица от обявяването на нищожност, а е предмет на самостоятелен иск, който се погасява по давност), което позволява потребителят да бъде окончателно обвързан от клаузата за разходи, ако не може да си възстанови платените от него суми поради изтичане на погасителната давност за предявяване на този иск?

                  2)

                  Съвместимо ли е с посочения принцип прилагането на института на погасителната давност по отношение на иск за възстановяване на суми, недължимо платени в резултат от прилагането на клауза, обявена за неравноправна, доколкото това прилагане може да доведе до загуба на правото на възстановяване, въпреки обявяването на клаузата за нищожна?

                  3)

                  При утвърдителен отговор, трябва ли понятието „разумен погасителен срок“, което използва Съдът на Европейския съюз, да се тълкува само от гледна точка на националната правна уредба и съдебна практика или, напротив, разумният характер на този срок следва да се основава на изискването да се осигури минимално ниво на защита на кредитополучателите в целия Европейския съюз и да не се засяга основното съдържание на правото на съответното лице да не бъде обвързано от клауза, обявена за неравноправна?

                  4)

                  Ако се приеме, че разумният характер на погасителния срок следва да се основава на минимални изисквания, може ли този характер да зависи от момента, в който съгласно националното законодателство може да се предяви искът? Разумно ли е погасителният срок да се изчислява от датата на сключване на договора или, напротив, принципът на необвързващо действие на неравноправните клаузи изисква предварително или едновременно обявяване за нищожна на клаузата за разходи, за да може кредитополучателят да разполага с разумен срок, за да поиска възстановяване на недължимо платените суми?

         (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


title: Дело C-47/20: Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 28 януари 2020 г. — F./Stadt Karlsruhe

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/30

      Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 28 януари 2020 г. — F./Stadt Karlsruhe
      (Дело C-47/20)
      (2020/C 161/39)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesverwaltungsgericht

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: F.

         Ответник: Stadt Karlsruhe

         Преюдициален въпрос

      Забраняват ли член 2, параграф 1 и член 11, параграф 4, втора алинея от Директива 2006/126/ЕО (1) на държавата членка, на чиято територия правото на притежателя на свидетелство на ЕС за управление, издадено от друга държава членка за превозни средства от категории А и B, да управлява с това свидетелство моторни превозни средства в първата държава членка е отнето поради управление на превозно средство след употреба на алкохол, да откаже да признае свидетелство за управление за тези категории, което втората държава е издала на съответното лице, след като посоченото право е било отнето, чрез подновяване на свидетелството съгласно член 7, параграф 3, втора алинея от Директива 2006/126/ЕО?

         (1)  Директива 2006/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно свидетелства за управление на превозни средства (ОВ L 403, 2006 г., стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 17, стр. 216).


title: Дело C-88/20: Преюдициално запитване от Tribunal correctionnel de Bordeaux (Франция), постъпило на 20 февруари 2020 г. — Procureur de la République/ENR Grenelle Habitat SARL, EP, FQ

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/36

      Преюдициално запитване от Tribunal correctionnel de Bordeaux (Франция), постъпило на 20 февруари 2020 г. — Procureur de la République/ENR Grenelle Habitat SARL, EP, FQ
      (Дело C-88/20)
      (2020/C 161/47)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal correctionnel de Bordeaux

         Страни в главното производство

         Обвинител: Procureur de la République

         Подсъдими: ENR Grenelle Habitat SARL, EP, FQ

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допуска ли разпоредбата на член 50 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тълкувана в светлината на член 4 от Протокол № 7 от Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи и на относимата практика на Европейския съд по правата на човека, възможността за кумулиране на наказателно и административнонаказателно производство, които имат за предмет едно и също фактическо деяние (телефонен контакт с потенциални клиенти), наказуемо по две различни правни квалификации?

                  2)

                  При утвърдителен отговор, което предполага един-единствен способ за преследване на едно и също деяние, член 49 от Хартата на основните права на Европейския съюз, който закрепва принципите на законност и пропорционалност на престъплението и наказанието, тълкуван с оглед на правата и свободите по Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи и на съответната практика на Европейския съд по правата на човека, не изисква ли условията и критериите за преследване по един-единствен способ да бъдат предварително определени, като се вземе предвид по-специално тежестта на нарушението?

                  3)

                  При отрицателен отговор, което предполага кумулиране на производства за налагане на наказание, член 49 от Хартата на основните права на Европейския съюз, който закрепва принципите на законност и пропорционалност на престъплението и наказанието, тълкуван с оглед на правата и свободите по Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи и на съответната практика на Европейския съд по правата на човека, не изисква ли кумулирането на наказателното и административнонаказателното производство за същото фактическо деяние (телефонен контакт с потенциални клиенти) да се ограничава до най-тежките случаи, като при това положение да бъдат предварително установени критериите за тежест?


title: Дело C-107/20 P: Жалба, подадена на 26 февруари 2020 г. от Република Гърция срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 19 декември 2019 г. по дело T-295/18, Република Гърция/Европейска комисия

text:
               11.5.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/39

      Жалба, подадена на 26 февруари 2020 г. от Република Гърция срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 19 декември 2019 г. по дело T-295/18, Република Гърция/Европейска комисия
      (Дело C-107/20 P)
      (2020/C 161/51)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Жалбоподател: Република Гърция (представители: E. Tsaousi, A. Vasilopoulou и E. Krompa)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  Жалбоподателят моли да бъде уважена жалбата му и да бъде отменено решение на Общия съд от 19 декември 2019 г. по дело T-295/18, което отхвърля жалбата на Република Гърция от 7 май 2018 г. срещу Решение за изпълнение 2018/304/ЕС на Комисията от 27 февруари 2018 г., и вследствие на това да уважи посочената по-горе жалба и да отмени решението на Комисията в частта, в която се изключват от финансиране от страна на Европейския съюз някои разходи на Република Гърция на обща (брутна) стойност 17 869 131,75 EUR (финансово въздействие от 14 857 076,98 EUR), направени и декларирани в рамките на ЕЗФРСР във връзка с мерки 125A, 321 и 322 (брутна сума 15 631 043,52 EUR и финансово въздействие от 12 618 988,75 EUR) и с мярка 123A (сума 2 238 088,23 EUR), както и сумата от 588 103,59 EUR [за разходи], направени в рамките на ЕФГЗ вследствие на мярка за контрол на операциите за финансовите години 2011 — 2014.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си жалбоподателя изтъква шест основания. Първите пет основания за обжалване се отнасят до отхвърляне на мотивите за отмяна на корекциите, приложени към разходите на ЕЗФРСР.
      Първото основание за обжалване е неправилно тълкуване и прилагане на член 52, параграф 4 от Регламент (ЕС) 1306/2013, изопачаване на обхвата на жалбата и на приложение A23 от нея и недостатъчни и неподходящи мотиви на обжалваното решение.
      Второто основание за обжалване е, че обжалваното решение трябва да бъде отменено порази липса на мотиви, неправилно тълкуване и прилагане на принципа ne bis in idem, както и непроизнасяне на Общия съд по оплакванията на Република Гърция относно нарушаване от страна на Комисията на принципите на правна сигурност, добра администрация, защита на оправданите правни очаквания и на пропорционалност в нарушение на член 76 от Процедурния правилник.
      Третото основание за обжалване е, че обжалваното решение е опорочено от неправилно прилагане и тълкуване на член 71, параграфи 2 и 3 и член 75 от Регламент (ЕО) № 1698/2005, на член 43 от Регламент (ЕО) № 1974/2006, както и на член 24, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕС) № 65/2011, и че мотивите за отхвърлянето на третото основание за обжалване са недостатъчни и неподходящи.
      Четвъртото основание за обжалване е неправилно тълкуване и прилагане на член 296 ДФЕС във връзка с членове 36 и 40 от Регламент за изпълнение 908/2014, както и недостатъчни, неподходящи и противоречиви мотиви на обжалваното решение по отношение на отхвърлянето на твърдението за нарушение на принципа на пропорционалност и добра администрация от страна на Комисията.
      Петото основание за обжалване е твърдение за непроизнасяне от Общия съд по оплакванията на Република Гърция относно нарушението от страна на Комисията на принципа на пропорционалност, що се отнася до прилагането на финансовата корекция за мерки 321, 322 и 123A в нарушение на член 76 от Процедурния правилник.
      Що се отнася до отхвърлянето на мотивите за отмяна на корекцията, наложена на разходите по ЕФГЗ, шестото основание за обжалване е неправилно прилагане на задължението за мотивиране по член 296 ДФЕС, изопачаване на отношението на синтез и недостатъчни мотиви.


title: Дело T-602/18: Определение на Общия съд от 14 май 2019 г. — Ayuntamiento de Enguera/Комисия (Жалба за отмяна — Споразумение за отпускане на безвъзмездни средства, сключено в рамките на финансовия инструмент за околна среда (LIFE+) — Намаляване на размера на безвъзмездните средства — Преквалифициране на жалбата — Отказ на жалбоподателя — Недопустимост)

text:
               8.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 230/53

      Определение на Общия съд от 14 май 2019 г. — Ayuntamiento de Enguera/Комисия
      (Дело T-602/18) (1)

      (Жалба за отмяна - Споразумение за отпускане на безвъзмездни средства, сключено в рамките на финансовия инструмент за околна среда (LIFE+) - Намаляване на размера на безвъзмездните средства - Преквалифициране на жалбата - Отказ на жалбоподателя - Недопустимост)
      (2019/C 230/66)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Ayuntamiento de Enguera (Енгуера, Испания) (представители: J. Palau Navarro, J. Ortiz Ballester и V. Soriano i Piqueras, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: J. Estrada de Solà и A. Katsimerou)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на писмото на Комисията от 26 юли 2018 г., с което тя потвърждава позицията си относно намаляването на размера на безвъзмездните средства, предоставени в изпълнение на споразумението за отпускане на безвъзмездни средства LIFE10 ENV/ES/000458 и оповестява издаването на нареждане за събиране на сума в размер на 113 408,05 EUR

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                     Осъжда Ayuntamiento de Enguera да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 436, 3.12.2018 г.


title: Дело T-358/18: Решение на Общия съд от 8 май 2019 г. — J. García Carrión/EUIPO — Codorníu (JAUME CODORNÍU) (Марка на Европейския съюз — Процедура по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз JAUME CODORNÍU — Предходна словна испанска марка и марка на Европейския съюз JAUME SERRA — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Сходство на знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Член 8, параграф 5 от Регламент 2017/1001 — Отличителен характер на собствено и фамилно име)

text:
               15.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/17

      Решение на Общия съд от 8 май 2019 г. — J. García Carrión/EUIPO — Codorníu (JAUME CODORNÍU)
      (Дело T-358/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Процедура по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз JAUME CODORNÍU - Предходна словна испанска марка и марка на Европейския съюз JAUME SERRA - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Член 8, параграф 5 от Регламент 2017/1001 - Отличителен характер на собствено и фамилно име)
      (2019/C 238/21)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: J. García Carrión, SA (Jumilla, Испания) (представител: E. Arsuaga Santos, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Crespo Carrillo и H. O’Neill)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Codorníu, SA (Esplugues de Llobregat, Испания) (представители: M. Ceballos Rodríguez и M. Hernández Gásquez, адвокати)

         Предмет

      Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 11 април 2018 г. (преписка R 451/2017-4) във връзка с процедура по възражение между J. García Carrión и Codorníu.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда J. García Carrión SA да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 276, 6.8.2018 г.


title: Дело T-364/18: Решение на Общия съд от 23 май 2019 г. — Arçelik/EUIPO (MicroGarden) (Марка на Eвропейския съюз — Заявка за словна марка на Eвропейския съюз „MicroGarden“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               15.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/18

      Решение на Общия съд от 23 май 2019 г. — Arçelik/EUIPO (MicroGarden)
      (Дело T-364/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „MicroGarden“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2019/C 238/22)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Arçelik AS (Истанбул, Турция) (представители: A. Franke и E. Flach, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: E. Sliwinska, S. Palmero Cabezas и H. O’Neill)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 4 април 2018 г. (преписка R 163/2018-2) относно заявка за регистрация на словния знак „MicroGarden“ като марка на Европейския съюз.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Arçelik AS да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 268, 30.7.2018 г.


title: Дело T-439/18: Решение на Общия съд от 23 май 2019 г. — Sintokogio/EUIPO (ProAssist) (Марка на Европейския съюз — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Словна марка „ProAssist“ — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 — Член 94 от Регламент 2017/1001 — Равно третиране)

text:
               15.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/18

      Решение на Общия съд от 23 май 2019 г. — Sintokogio/EUIPO (ProAssist)
      (Дело T-439/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Международна регистрация, посочваща Европейския съюз - Словна марка „ProAssist“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 - Член 94 от Регламент 2017/1001 - Равно третиране)
      (2019/C 238/23)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Sintokogio Ltd (Нагоя, Япония) (представители: първоначално V. Dalichau, S. Kirschstein-Freund и B. Breitinger, avocats, впоследствие S. Kirschstein-Freund и B. Breitinger, avocats)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: S. Palmero Cabezas и H. O’Neill)

         Предмет

      Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 3 май 2018 г. (преписка R 2341/2017-2) относно посочващата Европейския съюз международна регистрация на словната марка „ProAssist“

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Sintokogio Ltd да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 328, 17.9.2018 г.


title: Дело T-258/19: Жалба, подадена на 15 април 2019 г. — Foz/Съвет

text:
               15.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/20

      Жалба, подадена на 15 април 2019 г. — Foz/Съвет
      (Дело T-258/19)
      (2019/C 238/25)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Samer Foz (Дубай, Обединени арабски емирства) (представители: L. Cloquet и J. Buyle, lawyers)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение за изпълнение (ОВППС) 2019/87 от 21 януари 2019 година (1) в частта, в която се отнася до него;

                  —

                  да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/85 от 21 януари 2019 година (2), в частта, в която се отнася до него, и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква шест основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: ответникът допуснал явна грешка в преценката на фактите, когато приел, че жалбоподателят поддържа сирийския режим и се облагодетелства от него, при положение, че това твърдение било напълно неоснователно.

                  2.

                  Второ основание: изведено от нарушение на общия принцип на пропорционалност и от факта, че мерките, приети с обжалваните актове, произвеждали такива последици, че самите мерки трябвало да се считат за непропорционални. Икономическите последици от санкциите, наложени на жалбоподателя, били пагубни и непропорционални на целите, които обжалваните актове би трябвало да преследват.

                  3.

                  Трето основание: непропорционално нарушение на правото на собственост и на правото на упражняване на стопанска дейност, като се има предвид, че като нарушавали Първия допълнителен протокол от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи спорните мерки възпрепятствали жалбоподателя да ползва мирно имуществото си и икономическата си свобода.

                  4.

                  Четвърто основание: злоупотреба с власт. Обжалваните актове били приети за постигане на цели, различни от посочените в тях, а именно, по неизвестни за него причини били насочени към самия жалбоподател, вместо към режима, така че били приети при условията на злоупотреба с власт.

                  5.

                  Пето основание: неизпълнение на задължението за мотивиране, предвидено в член 296, параграф 2 от ДФЕС. Всъщност мотивите за спорните актове били чисто формални и по всяка вероятност ответникът не ги бил обмислил.

                  6.

                  Шесто основание: нарушение на правото на защита и на правото на справедлив съдебен процес. Жалбоподателят така и не бил изслушан преди да му бъдат наложени спорните ограничителни мерки и така не могъл да упражни надлежно правото си на защита, в това число правото си на справедлив съдебен процес, гарантирано по-специално в член 6, параграф 3 от Европейската конвенция за правата на човека и член 48, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

         (1)  Решение за изпълнение (ОВППС) 2019/87 на Съвета от 21 януари 2019 година за прилагане на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 18I, 2019 г., стр. 13).

         (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/85 на Съвета от 21 януари 2019 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 18I, 2019 г., стр. 4).


title: Дело T-259/19: Жалба, подадена на 15 април 2019 г. — Aman Dimashq/Съвет

text:
               15.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/21

      Жалба, подадена на 15 април 2019 г. — Aman Dimashq/Съвет
      (Дело T-259/19)
      (2019/C 238/26)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Aman Dimashq JSC (Дамаск, Сирия) (представители: L. Cloquet и J. Buyle, lawyers)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение за изпълнение (ОВППС) 2019/87 от 21 януари 2019 година (1) в частта, в която се отнася до него;

                  —

                  да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/85 на Съвета от 21 януари 2019 година (2) в частта, в която се отнася до него; и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква шест основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: ответникът допуснал явна грешка в преценката на фактите, когато приел, че жалбоподателят поддържа сирийския режим и се облагодетелства от него, при положение, че това твърдение било явно неоснователно.

                  2.

                  Второ основание: изведено от нарушение на общия принцип на пропорционалност и от факта, че мерките, приети с обжалваните актове, произвеждали такива последици, че самите мерки трябвало да се считат за непропорционални. Икономическите последици от санкциите, наложени на жалбоподателя, били пагубни и непропорционални на целите, които обжалваните актове би трябвало да преследват.

                  3.

                  Трето основание: непропорционално нарушение на правото на собственост и на правото на упражняване на стопанска дейност, като се има предвид, че като нарушавали Първия допълнителен протокол от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи спорните мерки възпрепятствал жалбоподателя да ползва мирно имуществото си и икономическата си свобода.

                  4.

                  Четвърто основание: злоупотреба с власт. Обжалваните актове били приети за постигане на цели, различни от посочените в тях, а именно, по неизвестни за него причини били насочени към самия жалбоподател, вместо към режима, така че били приети при условията на злоупотреба с власт.

                  5.

                  Пето основание: неизпълнение на задължението мотивиране, предвидено в член 296, втора алинея, ДФЕС. Дадените за обжалваните актове мотиви всъщност били чисто формални и ответникът вероятно не ги обмислил внимателно.

                  6.

                  Шесто основание: нарушение на правото на защита и на правото на справедлив съдебен процес. Жалбоподателят така и не бил изслушан преди налагането на ограничителните мерки и така не могъл да упражни надлежно правото си на защита, в това число и правото си на справедлив съдебен процес, предвидено по-специално в член 6, параграф 3 от Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи и в член 48, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

         (1)  Решение за изпълнение (ОВППС) 2019/87 на Съвета от 21 януари 2019 година за прилагане на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 18I, 2019 г., стр. 13).

         (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/85 на Съвета от 21 януари 2019 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 18I, 2019 г., стр. 4).


title: Дело T-283/19: Жалба, подадена на 2 май 2019 г. — Германия/ACER

text:
               15.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/22

      Жалба, подадена на 2 май 2019 г. — Германия/ACER
      (Дело T-283/19)
      (2019/C 238/27)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: J. Möller, S. Eisenberg, M. Elspas, R. Bierwagen и G. Brucker)

         Ответник: Агенция за сътрудничество между регулаторите на енергия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  1.

                  да отмени член 5, параграфи 8 и 9 от приложение I и член 5, параграфи 8 и 9 от приложение II към Решение № 02/2019 на ответника от 21 февруари 2019 г.;

                  2.

                  да отмени член 10, параграф 4, втора част от изречението, член 10, параграф 5, член 16, параграф 2, второ изречение и член 16, параграф 3, буква г), подточка vii) от приложение I и член 17, параграф 3, буква г), подточка vii) от приложение II към Решение № 02/2019 на ответника от 21 февруари 2019 г.;

                  3.

                  при условията на евентуалност — в случай че Общият съд приеме, че разпоредбите на приложения I и II, чиято отмяна се иска по точка 1 от петитума, са неразделно свързани с други разпоредби на съответния член или съответното приложение или на цялото Решение № 02/2019 на ответника от 21 февруари 2019 г. — да отмени съответните членове или приложения или цялото решение;

                  4.

                  при условията на евентуалност — в случай че Общият съд приеме, че разпоредбите на приложения I и II, чиято отмяна се иска по точка 2 от петитума, са неразделно свързани с други разпоредби на съответния член или съответното приложение или на цялото Решение № 02/2019 на ответника от 21 февруари 2019 г. — да отмени съответните членове или приложения или цялото решение; и

                  5.

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

         Жалбоподателят изтъква следните основания.

                  1.

                  Нарушение на членове 14—16 от Регламента относно вътрешния пазар на електроенергия, който предстои скоро да влезе в сила, във връзка с член 13, параграф 2 ДЕС и общия принцип на правната сигурност
                  По първото основание жалбоподателят твърди, че даденото от ответника определение за критичен мрежови елемент в член 5, параграф 8, букви б) и в) от приложения I и II към Решение № 02/2019 е в противоречие с основната структура на членове 14—16 от Регламента относно вътрешния пазар на електроенергия, който ще се прилага от 1 януари 2020 г. Членове 14—16 от Регламента относно вътрешния пазар на електроенергия определят как ще се отчитат вътрешните претоварвания на мрежата при изчисляването на трансграничните капацитети за търговия. Съгласно член 16, параграф 8 от Регламента относно вътрешния пазар на електроенергия ще съществува необорима презумпция, че няма дискриминация на трансграничните потоци, когато по вътрешните и трансграничните мрежови елементи минимум 70 % от капацитета на съответния мрежов елемент е на разположение за трансгранична търговия. Съгласно член 16, параграф 4 от Регламента относно вътрешния пазар на електроенергия мерките за повторно диспечиране няма да се прилагат над минималния капацитет. Също така при спазване на минималния капацитет тръжните зони ще могат да се преконфигурират само със съгласието на съответната държава членка. Освен това минималният капацитет от 70 % ще се въвежда само постепенно, по линейна траектория. Минималният капацитет от 70 % и линейната траектория ще са съобразени с обстоятелството, че вътрешното разширяване на мрежата изисква време. Тази основна структура е изцяло преобърната с член 5, параграф 8, букви б) и в) от приложения I и II към Решението, тъй като минималният капацитет от 70 % ще може да се прилага за вътрешните мрежови елементи само ако операторът на преносната система е в състояние да докаже, че би било по-неефективно да се преконфигурира тръжната зона или да се увеличи повторното диспечиране или да се разшири мрежата. Освен това критерият ефективност по член 5, параграф 8, буква в) от приложения I и II ще неутрализира установения минимален капацитет от 70 %, тъй като е практически неизпълним.
                  Ранното отчитане на коригиращите действия съгласно член 10, параграф 4, втора част от изречението, член 10, параграф 5, член 16, параграф 2, второ изречение и член 16, параграф 3, буква г), подточка vii) от приложение I и член 17, параграф 3, буква г), подточка vii) от приложение II е в противоречие с член 16, параграф 4 от Регламента относно вътрешния пазар на електроенергия, съгласно който на участниците на пазара следва да се предоставя максималното равнище на капацитет.

                  2.

                  Нарушение на Регламент (ЕО) № 714/2009 (1)

                  По второто основание жалбоподателят твърди, че Решението ще доведе до недопустимо ограничаване на трите съществуващи изключения за отчитането на вътрешните мрежови елементи по точка 1.7 от приложение I към Регламент (ЕО) № 714/2009, тъй като предвижда вече само критерия ефективност и го прилага неправилно.

                  3.

                  Нарушение на Регламент (ЕС) 2015/1222 (2)

                  По третото основание жалбоподателят поддържа, че критерият ефективност по член 5, параграф 8, буква в) от приложения I и II към Решението е в противоречие с реда за преглед на тръжните зони по член 32 и сл. от Регламент (ЕС) 2015/1222, както и с изискването във връзка с отчитането на мрежовите елементи при изчисляването на капацитета по член 29, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕС) 2015/1222.

                  4.

                  Нарушение на принципа на пропорционалност
                  По четвъртото основание жалбоподателят твърди, че изключването на вътрешните мрежови елементи чрез критерия ефективност по член 5, параграф 8, буква в) от приложения I и II към Решението е в противоречие с принципа на пропорционалност, тъй като застрашава сигурността на системата и не е най-слабо ограничителното средство.

                  5.

                  Процесуални нарушения при приемането на обжалваното решение
                  По петото основание жалбоподателят твърди, че Решението е прието в нарушение на членове 2 и 4 от Регламент № 1 от 15 април 1958 година за определяне на езиковия режим на Европейската икономическа общност (ОВ 17, 1958 г., стр. 385), тъй като е публикувано и съобщено само на английски език. Освен това Решението не е надлежно мотивирано, а и с приемането му Агенцията е действала извън кръга на правомощията си.

         (1)  Регламент (ЕО) № 714/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно условията за достъп до мрежата за трансграничен обмен на електроенергия и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1228/2003 (ОВ L 211, 2009 г., стр. 15).

         (2)  Регламент (ЕС) 2015/1222 на Комисията от 24 юли 2015 година за установяване на насоки относно разпределянето на преносната способност и управлението на претоварването (ОВ L 197, 2015 г., стр. 24).


title: Дело T-302/19: Жалба, подадена на 14 май 2019 г. — Янукович/Съвет

text:
               15.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/26

      Жалба, подадена на 14 май 2019 г. — Янукович/Съвет
      (Дело T-302/19)
      (2019/C 238/30)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Олександър Викторович Янукович (Санкт Петербург, Русия) (представител: T. Beazley QC)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз

         Искания

      Жалбоподателят иска от Общия съд:

                  —

                  да отмени Решение (ОВППС) 2019/354 (1) в частта, засягаща жалбоподателя,

                  —

                  да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/352 на Съвета (2) в частта, засягаща жалбоподателя,

                  —

                  да осъди Съвета да заплати направените от жалбоподателя разноски във връзка с това производство.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата жалбоподателят се позовава на седем основания, които по същество са идентични или сходни на основанията по дело T-301/18, Янукович/Съвет (3).

         (1)  Решение (ОВППС) 2019/354 на Съвета от 4 март 2019 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (ОВ L 64, 2019 г., стр. 7).

         (2)  Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/352 на Съвета от 4 март 2019 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (ОВ L 64, 2019 г., стр. 1)

         (3)  ОВ C 231, 2018 г., стр. 48.


title: Дело T-316/19: Жалба, подадена на 23 май 2019 г. — BU/Комисия

text:
               15.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/27

      Жалба, подадена на 23 май 2019 г. — BU/Комисия
      (Дело T-316/19)
      (2019/C 238/32)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: BU (представител: E. Bonanni, avvocato)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Комисията от 2 август 2018 г.,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати сумата от 21 440 EURO;

                  —

                  да осъди Комисията да заплати лихва за забава, считано от 23 януари 2017 г. до датата на плащане,

                  —

                  да му присъди обезщетение за претърпените вреди за сумата от 500 000 EURO или за друга определена по справедливост сума,

                  —

                  да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

            При условията на евентуалност:

                  —

                  да наложи на Комисията да признае, че обстоятелствата в настоящия случай се вписват в особената хипотеза по член 10 от правилата (в сила преди 2006 г.) и следователно да плати претендираната главница,

            При условията на евентуалност спрямо предходното:

                  —

                  да наложи на Комисията да изиска становище на лекарската комисия съгласно членове 20 и 22 от общите правила (след 2006 г.).

         Основания и основни доводи

      ОН отказва да приложи спрямо жалбоподателя в настоящото производство, на когото вече е призната пълна трайна инвалидност поради професионално заболяване, член 10 от правилата относно осигурителното покритие срещу злополуки и професионални заболявания в сила преди 1 януари 2006 г., що се отнася до възстановяването на разходи за лечение във връзка със затварянето на „отворена рана“, вредна за дихателната система на жалбоподателя, страдащ от професионално заболяване.
      Жалбоподателят изтъква в подкрепа на жалбата:

                  1.

                  Докладът на лекаря, лекуващ жалбоподателя, и полученият резултат не оставят съмнения относно неотложността и необходимостта от лечението му съгласно член 10 от правилата.

                  2.

                  Нарушение на принципа на добра администрация вследствие на непълната документация, представена на експерта, към когото се е обърнал определеният в същата лекар, в съответствие с член 23, както и вследствие на странното неетично поведение на тримата лекари, които са участвали в тази фаза, по-специално непризнаването на основните назални функции и преди всичко на антиинфекциозната защита на увредената дихателна система на жалбоподателя, и следователно непризнаването на ползите от затварянето на отворената рана.

                  3.

                  Отказът на ОН да приложи по аналогия член 22 от общите правила към жалбоподателя вместо член 23, като признава липсата на прилагане, макар самият ОН да е поискал от председателя на Съда да приложи член 22 за служебното назначаване на „друг лекар“: участието на лекарската комисия би гарантирало на жалбоподателя както правилно формулиране на задачата, така и пълнота на преписката.


title: Дело T-321/19: Жалба, подадена на 27 май 2019 г. — Maternus/EUIPO — adp Gauselmann (Jokers WILD Casino)

text:
               15.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/28

      Жалба, подадена на 27 май 2019 г. — Maternus/EUIPO — adp Gauselmann (Jokers WILD Casino)
      (Дело T-321/19)
      (2019/C 238/33)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Maternus GmbH (Мюнхен, Германия) (представители: M. Zöbisch и R. Drozdz, Rechtsanwälte)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: adp Gauselmann GmbH (Любеке, Германия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: жалбоподателят

         Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз „Jokers WILD Casino“ в черно, червено, жълто и бяло — марка на Европейския съюз № 9 515 321

         Производство пред EUIPO: производство по отмяна

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 27 февруари 2019 г. по преписка R 803/2018-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложени основания

                  —

                  Нарушение на член 94, параграф 1, първо изречение от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета,

                  —

                  Нарушение на член 58, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕС) 2017/1001 des на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-326/19: Жалба, подадена на 31 май 2019 г. — Gerber/Парламент и Съвет

text:
               15.7.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/29

      Жалба, подадена на 31 май 2019 г. — Gerber/Парламент и Съвет
      (Дело T-326/19)
      (2019/C 238/34)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Tibor Gerber (Милано, Италия) (представител: N. Amadei, avvocato)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз, Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалвания Регламент № 2019/474, по-специално член 1, параграф 1 и параграф 2, второ изречение и като последица от неговата невалидност да установи, че Директива 2019/475 не поражда действие, доколкото тя е функционално свързана с обжалвания регламент;

                  —

                  в хода на производството да спре приложимостта на обжалвания регламент и на Директива № 2019/475 до деня на постановяването на решението на Общия съд;

                  —

                  в хода на производството да разпореди спирането на прилагането на всички разпоредби за изпълнение, които са последица от Регламент № 2019/474 и в Директива 2019/475, по-специално разпоредбите относно регистрацията на леки автомобили, приети със Закон № 132 от 1 декември 2018 г. (Закон за преобразуване на Декрет-закон № 113 от 4 октомври 2018 г.);

                  —

                  евентуално да допусне показания на свидетели, които жалбоподателят си запазва правото да посочи, за да потвърдят изложените в жалбата фактически обстоятелства,

                  —

                  във всички случаи да осъди Съвета и Европейския парламент да заплатят всички съдебни разноски.

         Основания и основни доводи

      С настоящата жалба се иска отмяната на Регламент (ЕС) 2019/474 на Европейския парламент и на Съвета от 19 март 2019 година за изменение на Регламент (ЕС) № 952/2013 за създаване на Митнически кодекс на Съюза, по-специално в частта относно митническия режим в община Кампионе д'Италия и граничните води на езерото Лугано (член 1, параграф 1 и параграф 2, второ изречение).
      В подкрепа на жалбата си жалбоподателя изтъква три основания.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на задължението за мотивиране на актовете

                              —

                              В това отношение се твърди, че в противоречие с член 296, параграф 2 ДФЕС мотивите към обжалвания регламент са непълни и противоречиви. Всъщност, що се отнася до включването на Кампионе д'Италия в обхвата на европейския митнически режим, се твърди, че историческите причини, обосновали изключването — като например изолацията и икономически затруднения, вече не са приложими. Изолацията на общината обаче не е изчезнала, а икономическите затруднения са се задълбочили поради обявяването в несъстоятелност на казиното, което представлява единствения източник на приходи за общината.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на международното право

                              —

                              В това отношение се твърди, че освен, че е уредено в член 3, параграф 5 ДЕС задължението да се спазва международното право, както договорно, така и обичайно, е многократно потвърждавано от Съда. Обжалваният регламент обаче (и свързаната с него Директива 2019/475) изменят данъчен режим, уреден с правило на международното обичайно право, прието между Италия и Швейцария и признато от самия Съюз, по силата на което спрямо Кампионе се прилага швейцарският митнически режим. По този начин с регламента се нарушава международно задължение, което е трябвало да се спазва съгласно Договора и съдебната практика на Съда.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на правото на свободно движение на европейските граждани

                              —

                              В това отношение се твърди, че обжалваният регламент води до последици, които са в противоречие с правото, установено в член 21 ДФЕС и член 45 от Хартата на основните права на Европейския съюз. Всъщност прилагането спрямо община Кампионе на митническия режим на Съюза вместо швейцарския митнически режим означава, че при влизането и излизането от Кампионе (независимо дали по суша или по вода) ще бъде поставена физическа митническа бариера и ще се извършват съответни проверки на лица и стоки, които имат за цел да се гарантира спазването на европейските и швейцарските норми.


title: Дело C-309/19 P: Жалба, подадена на 15 април 2019 г. от Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 14 февруари 2019 г. по дело T-709/18, Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos/Комисия

text:
               5.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/28

      Жалба, подадена на 15 април 2019 г. от Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 14 февруари 2019 г. по дело T-709/18, Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos/Комисия
      (Дело C-309/19 P)
      (2019/C 263/33)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Asociación de fabricantes de morcilla de Burgos (представители: Azcárate Olano и E. Almarza Nantes, адвокати)

         Друга страна в производството: Европейска комисия

         Искания на жалбоподателя

      Да се отмени изцяло обжалваното определение и съответно да се уважи подадената от жалбоподателя в съответствие с член 263 ДФЕС жалба срещу Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1214 на Комисията от 29 август 2018 година за вписване на наименование в регистъра на защитените наименования за произход и защитените географски указания [„Morcilla de Burgos“ (ЗГУ)] (1) и след разглеждане на спора по същество да се постанови решение, с което посоченият Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1214 на Комисията от 29 август 2018 г. да се обяви за недействителен и непораждащ каквито и да било правни последици, и всеки, който възрази срещу жалбата, да бъде осъден да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Посоченото в настоящата жалба основание за отмяна е процесуално нарушение, допуснато от Общия съд, което засяга интересите на жалбоподателя и произтича от грешка при прилагане на правото, а именно неспазване на разпоредбите на член 73, параграф 1 и свързаните с него от Процедурния правилник на Общия съд и на практиката на този съд във връзка с Процедурния правилник, като се изтъкват следните правни съображения:

                  —

                  В обжалваното определение е прието, което е поначало неправилно, че жалбата съдържа „единствено сканирани подписи“ на представителите на жалбоподателя, докато всъщност съдържа квалифицирани електронни подписи с квалифицирани удостоверения ACA [Autoridad de Certificación de la Abogacía (Сертификационен орган на адвокатурата)], които имат същото правно действие като ръчно положен подпис.

                  —

                  Посочените квалифицирани електронни подписи са признати и обхванати от Регламента eIDAS, Регламент (ЕС) № 910/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 23 юли 2014 г. (2)

                  —

                  Квалифицираните електронни подписи с квалифицирани удостоверения ACA отговарят напълно на духа и целта на член 73, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд, а именно, както е посочено в обжалваното определение, „в името на правната сигурност да се гарантира автентичността на посочения процесуален документ и да се изключи рискът той всъщност да не е съставен от овластено за това лице“.

                  —

                  Член 73, параграф 1 от Процедурния правилник на Общия съд е отменен с решение на Общия съд от 11 юли 2018 г., като това изменение е влязло в сила на 1 декември 2018 г. (два дена след подаването на жалбата), а основен и универсален принцип на санкционното право на западните правни системи е прилагането на най-благоприятната норма.

                  —

                  Съдебната практика, на която Общият съд се позовава в обжалваното определение, за да обоснове недопускането на жалбата, се отнася главно до сканираните подписи. По разглеждания конкретен въпрос обаче (жалба с квалифициран електронен подпис с удостоверение ACA) съдилищата на Съюза не са се произнасяли.

                  —

                  Правните норми трябва да се тълкуват във връзка със социалната реалност по времето, когато следва да се приложат, като се имат предвид по-специално техния дух и целта им.

         (1)  ОВ L 224, 2018 г., стр. 3.

         (2)  Регламент (ЕС) № 910/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 23 юли 2014 година относно електронната идентификация и удостоверителните услуги при електронни трансакции на вътрешния пазар и за отмяна на Директива 1999/93/ЕО (ОВ L 257, 2014 г., стр. 73).


title: Дело T-478/16: Решение на Общия съд от 11 юни 2019 г. — Frank/Комисия (Научни изследвания и технологично развитие — Рамкова програма за научни изследвания и иновации (2014 — 2020 г.) — Покани за представяне на предложения и свързани с тях дейности по работната програма на ЕНС за 2016 г. — Решение на ERCEA за отхвърляне на заявление за отпускане на безвъзмездни средства като неотговарящо на условията за финансиране — Жалба по административен ред до Комисията — Мълчаливо решение за отхвърляне — Частична недопустимост — Изрично решение за отхвърляне — Право на ефективна съдебна защита)

text:
               5.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/38

      Решение на Общия съд от 11 юни 2019 г. — Frank/Комисия
      (Дело T-478/16) (1)

      (Научни изследвания и технологично развитие - Рамкова програма за научни изследвания и иновации (2014 - 2020 г.) - Покани за представяне на предложения и свързани с тях дейности по работната програма на ЕНС за 2016 г. - Решение на ERCEA за отхвърляне на заявление за отпускане на безвъзмездни средства като неотговарящо на условията за финансиране - Жалба по административен ред до Комисията - Мълчаливо решение за отхвърляне - Частична недопустимост - Изрично решение за отхвърляне - Право на ефективна съдебна защита)
      (2019/C 263/42)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Regine Frank (Бон, Германия) (представител: S. Conrad, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: R. Lyal, L. Mantl и B. Conte)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна, от една страна, на решението на Комисията от 17 юни 2016 г., и от друга страна, на решението на Комисията от 16 септември 2016 г., с които съответно мълчаливо и изрично се отхвърля жалбата по административен ред на жалбоподателката на основание член 22, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 58/2003 на Съвета от 19 декември 2002 година относно установяването на статута на изпълнителните агенции, отговарящи за някои задачи по управлението на програмите на Общността (ОВ L 11, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 8, стр. 256)

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 475, 19.12.2016 г.


title: Дело T-373/19: Жалба, подадена на 20 юни 2019 г. — Gatti/Праламент

text:
               5.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 263/70

      Жалба, подадена на 20 юни 2019 г. — Gatti/Праламент
      (Дело T-373/19)
      (2019/C 263/75)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Natalino Gatti (Нонантола, Италия) (представител: M. Paniz, avvocato)

         Ответник: Европейски парламент

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени съобщението на Генерална дирекция „Финанси“ на Европейския парламент, в което е възпроизведено решение № 14/2018 от 12 юли 2018 г. на Ufficio di Presidenza della Camera dei Deputati (Бюро на председателството на камарата на депутатите, Италия) и/или решение № 6/2018 на Consiglio di Presidenza del Senato della Repubblica (Съвет на председателството на Сената на републиката), както и

                  —

                  да отмени новото определяне и преизчисляване на пожизнената надбавка, отпусната от Европейския парламент,

                  —

                  въз основа на това да приеме и да постанови, че жалбоподателят има право да се запази в първоначалния размер въпросната пожизнена надбавка, чийто падеж е настъпил при действието на правната уредба в сила преди решение № 14/2018 на Ufficio di Presidenza della Camera и/или решение № 6/2018 на Consiglio di Presidenza del Senato della Repubblica, като осъди Европейския парламент да му заплати всички неоснователно удържани суми, при отчитане на паричната ревалоризация и ведно със законната лихва от датата на удържането до окончателното изплащане, както и

                  —

                  да осъди Европейския парламент да изпълни решението, което ще бъде постановено, и да възстанови незабавно и изцяло в първоначалния размер пожизнената надбавка и да поправи всички евентуални щети, доколкото има такива и се установи, че жалбоподателят има право на обезщетение за тях.

                  —

                  при всяко положение да осъди Европейския парламент да заплати всички разноски, включително адвокатското възнаграждение, ДДС, данъци и такси и фиксирани разходи.

         Основания и основни доводи

      Основанията и основните доводи са идентични на тези по дело T-345/19, Santini/Парламент.


title: Дело C-361/19: Преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Нидерландия), постъпило на 3 май 2019 г. — De Ruiter vof/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               12.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/17

      Преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Нидерландия), постъпило на 3 май 2019 г. — De Ruiter vof/Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (Дело C-361/19)
      (2019/C 270/18)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: De Ruiter vof

         Ответник: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Преюдициален въпрос

      Валидни ли са член 99, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1306/2013 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 17 декември 2013 година относно финансирането, управлението и мониторинга на общата селскостопанска политика и член 73, параграф 4, буква а) от Регламент за изпълнение (ЕС) № 809/2014 (2) на Комисията от 17 юли 2014 година за определяне на правила за прилагането на Регламент (ЕС) № 1306/2013 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на интегрираната система за администриране и контрол, мерките за развитие на селските райони и кръстосаното съответствие, доколкото според тях при определянето на годината, за която е изчислено намаляване на кръстосаното съответствие, следва да се изходи от годината, в хода на която е констатирано неспазването на правилата за кръстосано съответствие, когато годината на неспазването не съвпада с годината, в която е констатирано неспазването?

         (1)  ОВ L 347, 2013 г., стр. 549.

         (2)  ОВ L 227, 2014 г., стр. 69.


title: Дело C-834/18: Определение на Съда (шести състав) от 10 април 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunal Judicial da Comarca de Faro, Juízo do Trabalho de Portimão — Juiz 1 — Португалия) — Rolibérica Lda/Autoridade para as Condições do Trabalho (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Автомобилен транспорт — Регламент (ЕО) № 561/2006 — Член 4, буква и) — Понятие „седмица“ — Седмични почивки — Методи за изчисление)

text:
               19.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 280/13

      Определение на Съда (шести състав) от 10 април 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunal Judicial da Comarca de Faro, Juízo do Trabalho de Portimão — Juiz 1 — Португалия) — Rolibérica Lda/Autoridade para as Condições do Trabalho
      (Дело C-834/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Автомобилен транспорт - Регламент (ЕО) № 561/2006 - Член 4, буква и) - Понятие „седмица“ - Седмични почивки - Методи за изчисление)
      (2019/C 280/16)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Judicial da Comarca de Faro, Juízo do Trabalho de Portimão — Juiz 1

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Rolibérica Lda

         Ответник: Autoridade para as Condições do Trabalho

         Диспозитив

      Регламент (ЕО) № 561/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 г. за хармонизиране на някои разпоредби от социалното законодателство, свързани с автомобилния транспорт, за изменение на Регламенти (ЕИО) № 3821/85 и (ЕО) № 2135/98 на Съвета и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 3820/85 на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че „седмичната почивка“ по член 8 от този регламент не трябва непременно да приключва в хода на „седмицата“ съобразно определението ѝ в член 4, буква и) от посочения регламент.

         (1)  ОВ C 112, 25.3.2019 г.


               22.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 284/17

      Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Fürstliches Landgericht, на 29 март 2019 г. по дело Gable Insurance AG in Konkurs
      (Дело E-3/19)
      (2019/C 284/06)
      С писмо от 29 март 2019 г., получено в деловодството на Съда на 29 март 2019 г., към Съда на ЕАСТ бе отправена молба за консултативно становище от Княжеския съд (Fürstliches Landgericht) по дело Gable Insurance AG in Konkurs по следните въпроси:

                  1.

                  Първият въпрос се отнася до тълкуването на термина „застрахователно вземане“, предвиден в член 268, параграф 1, буква ж) от Директива 2009/138/ЕО.

                              а)

                              Какви критерии следва да се прилагат, за да се определи дали някои от елементите на дълга все още не са известни?

                              б)

                              Трябва ли дадено вземане, поне по принцип, да е възникнало, да е било допуснато и/или предявено преди откриването на производство по несъстоятелност (или, като алтернатива, преди анулирането [прекратяването] на застрахователните договори в резултат на откриването на производството за ликвидация), за да бъде считано за застрахователно вземане? Ако отговорът е не, възниква следният въпрос:

                              в)

                              Предвижда ли Директива 2009/138/ЕО ограничаване във времето на възможността за възникване на застрахователни вземания след откриване на производството по несъстоятелност, за да се предотврати постоянното отлагане на изготвянето на окончателния списък и разпределението между кредиторите поради постоянно предявяване на нови претенции, или, като алтернатива, как Директива 2009/138/ЕО урежда неопределени задължения от този вид?

                              г)

                              Изразът „… или анулиране [прекратяване] …“ означава ли, че само премиите, дължими [от застрахователно предприятие] в резултат на анулиране [прекратяване] на договор преди откриването на производството за ликвидация, се считат за застрахователни вземания или за застрахователни вземания се считат също премиите, които се дължат от застрахователното предприятие в резултат на анулирането [прекратяването] на договор след откриването на производството за ликвидация?

                  2.

                  Вторият въпрос се отнася до тълкуването на термина „производство за ликвидация“, предвиден в член 268, параграф 1, буква г) от Директива 2009/138/ЕО.
                  Трябва ли тази разпоредба да се тълкува в смисъл, че е възможен съдебен конкордат във връзка с (индивидуални) застрахователни вземания независимо от, или в противоречие с националните процесуални разпоредби, уреждащи производствата за ликвидация и, ако това е така, какви специфични за Директивата изисквания трябва да бъдат изпълнени, за да бъде възможно сключването на конкордат?

                  3.

                  Третият въпрос се отнася до връзката между член 275, параграф 1, буква а) и член 274, параграф 2, буква ж) от Директива 2009/138/ЕО.
                  Допуска ли член 275, параграф 1, буква а) съществуването на национална разпоредба, транспонираща член 274, параграф 2, буква ж), тоест относно предявяването, проверката и допускането на вземанията, която води до различно третиране на застрахователните кредитори?


title: Дело C-643/18: Определение на председателя на Съда от 12 април 2019 г. (преюдициално запитване, отправено от Landesgericht Korneuburg — Австрия) — British Airways plc/MF

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/39

      Определение на председателя на Съда от 12 април 2019 г. (преюдициално запитване, отправено от Landesgericht Korneuburg — Австрия) — British Airways plc/MF
      (Дело C-643/18) (1)

      (2019/C 288/50)
      Език на производството: немски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 4, 7.1.2019 г.


title: Дело C-149/19: Определение на председателя на Съда от 12 юни 2019 г. — (преюдициално запитване от Okresný súd Bratislava V — Словакия) — Наказателно производство срещу R.B.

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/39

      Определение на председателя на Съда от 12 юни 2019 г. — (преюдициално запитване от Okresný súd Bratislava V — Словакия) — Наказателно производство срещу R.B.
      (Дело C-149/19) (1)

      (2019/C 288/51)
      Език на производството: словашки
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 148, 29.4.2019 г.


title: Дело C-244/19: Определение на председателя на Съда от 5 юни 2019 г. (преюдициално запитване, отправено от Handelsgericht Wien — Австрия) — GB Decker KFZ-Handels u. –Reparatur GmbH, Volkswagen AG

text:
               26.8.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/40

      Определение на председателя на Съда от 5 юни 2019 г. (преюдициално запитване, отправено от Handelsgericht Wien — Австрия) — GB Decker KFZ-Handels u. –Reparatur GmbH, Volkswagen AG
      (Дело C-244/19) (1)

      (2019/C 288/52)
      Език на производството: немски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 182, 27.5.2019 г.


title: Дело C-273/18: Решение на Съда (осми състав) от 10 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Augstākā tiesa — Латвия) — SIA „Kuršu zeme“/Valsts ieņēmumu dienests (Преюдициално запитване — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Право на приспадане на платения по получени доставки ДДС — Член 168 — Верига от доставки на стоки — Отказ поради съществуването на тази верига да се признае право на приспадане — Задължение на компетентния данъчен орган да установи наличието на злоупотреба)

text:
               9.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/20

      Решение на Съда (осми състав) от 10 юли 2019 г. (преюдициално запитване от Augstākā tiesa — Латвия) — SIA „Kuršu zeme“/Valsts ieņēmumu dienests
      (Дело C-273/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Право на приспадане на платения по получени доставки ДДС - Член 168 - Верига от доставки на стоки - Отказ поради съществуването на тази верига да се признае право на приспадане - Задължение на компетентния данъчен орган да установи наличието на злоупотреба)
      (2019/C 305/24)
      Език на производството: латвийски

         Запитваща юрисдикция

      Augstākā tiesa

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: SIA „Kuršu zeme“

         Ответник: Valsts ieņēmumu dienests

         Диспозитив

      Член 168, буква а) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, изменена с Директива 2010/45/ЕС на Съвета от 13 юли 2010 г., трябва да се тълкува в смисъл, че за целите на отказа да се признае право на приспадане на платения по получени доставки данък върху добавената стойност (ДДС) обстоятелството, че придобиването на стоки е следствие на верига от последователни продажби между няколко лица и че данъчнозадълженото лице е получило владението върху въпросните стоки в склада на участващо в тази верига лице, различно от посоченото във фактурата като техен доставчик, само по себе си не е достатъчно, за да се констатира наличието на злоупотреба от страна на данъчнозадълженото лице или на другите участващи във веригата лица, а компетентният данъчен орган е длъжен да установи, че това данъчнозадължено лице или тези други лица са получили неследващо се данъчно предимство.

         (1)  ОВ C 259, 23.7.2018 г.


title: Решение на Съда от 14 май 2019 година по дело E-6/18 — Надзорен орган на ЕАСТ срещу Исландия (Неизпълнение на задължения от държава от ЕАСТ — Нетранспониране — Директива 2014/52/ЕС)

text:
               19.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/7

      РЕШЕНИЕ НА СЪДА
      от 14 май 2019 година
      по дело E-6/18
      Надзорен орган на ЕАСТ срещу Исландия

         (Неизпълнение на задължения от държава от ЕАСТ — Нетранспониране — Директива 2014/52/ЕС)

      (2019/C 315/08)
      По дело E-6/18, Надзорен орган на ЕАСТ/Исландия — ИСК за постановяване, че Исландия не е изпълнила задълженията си по акта, посочен в точка 1а от приложение XХ към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2014/52/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 г. за изменение на Директива 2011/92/ЕС относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда), адаптиран с Протокол 1, и по член 7 от Споразумението, като не е приела мерките, необходими за транспонирането на акта в предвидения срок, или във всеки случай като не е уведомила Надзорния орган на ЕАСТ за тях, Съдът в състав Páll Hreinsson, председател, Per Christiansen (съдия-докладчик) и Bernd Hammermann, съдии, постанови на 14 май 2019 г. решение, чийто диспозитив гласи:
      Съдът реши:

                  1.

                  Постановява, че Исландия не е изпълнила задълженията си по акта, посочен в точка 1а от приложение XХ към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2014/52/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 г. за изменение на Директива 2011/92/ЕС относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда), адаптиран с Протокол 1 към Споразумението, и по член 7 от Споразумението, като не е приела мерките, необходими за транспонирането на акта в предвидения срок.

                  2.

                  Осъжда Исландия да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-562/19 P: Жалба, подадена на 2 юли 2019 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (девети разширен състав) на 16 май 2019 г. по съединени дела T-836/16 и T-624/17, Полша/Комисия

text:
               30.9.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/29

      Жалба, подадена на 2 юли 2019 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (девети разширен състав) на 16 май 2019 г. по съединени дела T-836/16 и T-624/17, Полша/Комисия
      (Дело C-562/19 P)
      (2019/C 328/33)
      Език на производството: полски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска комисия (представители: K. Herrmann и P.-J. Loewenthal)

         Други страни в производството: Република Полша, Унгария

         Искания на жалбоподателя

                  —

                  изцяло да се отмени решението на Общия съд (девети разширен състав) от 16 май 2019 г. по съединени дела T-836/16 и T-624/17, Полша/Комисия, EU:T:2019:338, и

                  —

                  да се отхвърлят първоинстанционните жалби на Република Полша срещу Комисията, а именно жалбата по дело T-836/16 за отмяна на Решение C(2016) 5596 окончателен на Комисията от 19 септември 2016 година относно държавна помощ SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN), с което се открива официалната процедура по разследване и се разпорежда спиране на прилагането на полския данък върху продажбите на дребно, както и жалбата по дело T-624/17 за отмяна на Решение (ЕС) 2018/160 на Комисията от 30 юни 2017 година относно държавна помощ SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN), приведена в действие от Полша за данъка върху продажбите на дребно, и Република Полша да бъде осъдена да заплати съдебните разноски в първоинстанционното и в настоящото производство,

                  —

                  при условията на евентуалност, в случай че двете жалби не бъдат отхвърлени изцяло, делото да се върне на Общия съд за ново разглеждане по основанията, които не са били обсъдени в първоинстанционното производство, и въпросът за съдебните разноски в първоинстанционното и в настоящото производство да бъде оставен за решаване със съдебния акт, който ще сложи край на производството по делото.

         Основания и основни доводи

      Комисията изтъква две основания за обжалване.
      Като първо основание Комисията твърди, че Общият съд се произнася в нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС, когато приема, че полският данък върху продажбите на дребно не е селективен. Тази грешка на Общия съд при прилагането на правото произтича от следното:

                  —

                  първо, в точки 63—68 от обжалваното съдебно решение Общият съд неправилно приема, че Комисията е допуснала грешка, доколкото е изключила прогресивните ставки на полския данък върху продажбите на дребно от дефиницията на референтната рамка. Противно на констатираното от Общия съд, възприетият от Комисията подход в крайното ѝ решение от процедурата е в съответствие с практиката на Съда. Следователно Общият съд допуска грешка при прилагането на правото във връзка с определянето на референтната рамка,

                  —

                  второ, в точки 69—78 от обжалваното съдебно решение Общият съд неправилно приема, че Комисията неправилно е определила целта на данъка върху продажбите на дребно, с оглед на която е трябвало да прецени сходството между предприятията. Съдът съответно е постановявал, че при преценката на сходството между предприятията е релевантна само данъчната цел на мярката, определяна като предмета на облагане и/или данъчното събитие. Други неразривно свързани цели като финансовите възможности на данъкоплатците са релевантни само за преценката дали различното третиране на сходните предприятия е обективно обосновано. Затова Общият съд допуска грешка при прилагането на правото, като взема предвид преразпределителната цел на полския данък върху продажбите на дребно при преценката на сходството между предприятията,

                  —

                  трето, в точки 79—93 от обжалваното съдебно решение Общият съд неправилно приема, че Комисията е допуснала грешка с констатацията си, че преразпределителната цел не обосновава прогресивните ставки на данъка върху продажбите на дребно. Изводът на Общия съд, че полският данък върху продажбите на дребно не е дискриминационен и има преразпределителна цел, се основава на неправилното му допускане, че предприятията с високи приходи (оборот) са по-рентабилни от предприятията с по-ниски приходи (оборот). Така Общият съд допуска грешка при прилагането на правото, като приема, че преразпределителната цел, която не е неразривно свързана с данъка върху продажбите на дребно, може да обоснове различното третиране на предприятията. Освен това, като се основава на това неправилно допускане, Общият съд неправилно прехвърля от държавата членка на Комисията доказателствената тежест по въпроса дали твърдяната преразпределителна цел обосновава прогресивните данъчни ставки, и така Комисията се оказва длъжна да доказва, че не е налице такава обосновка.

            Като второ основание Комисията твърди, че съображенията на Общия съд в точки 104—109 от обжалваното съдебно решение са в противоречие с член 108, параграф 2 ДФЕС и член 13, параграф 1 от Регламент 2015/1589 на Съвета. В тези точки Общият съд приема, че Комисията е допуснала явна грешка с решението си да започне официалната процедура по разследване и да разпореди спиране на прилагането на полския данък върху продажбите на дребно. Общият съд основава този свой извод на анализ на крайното решение от официалната процедура по разследване. Така Общият съд допуска грешка при прилагането на правото, доколкото към решението за започване на процедурата прилага същия критерий за съдебен контрол, както при преценката на валидността на крайното решение от тази процедура. Всъщност по отношение на първото решение Общият съд прилага по-строг критерий за контрол, вместо да прецени дали Комисията очевидно е можела да не се съмнява в липсата на селективност на спорния данък.