title: Дело C-82/12: Решение на Съда (трети състав) от 27 февруари 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Cataluña — Испания) — Transportes Jordi Besora, SL/Generalitat de Catalunya (Косвени данъци — Акцизи — Директива 92/12/ЕИО — Член 3, параграф 2 — Минерални масла — Данък върху продажбата на дребно — Понятие за „специално предназначение“  — Прехвърляне на правомощия към автономните области — Финансиране — Предварително определено предназначение — Разходи за здравни грижи и опазване на околната среда)

text:
               14.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/3

         Решение на Съда (трети състав) от 27 февруари 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Cataluña — Испания) — Transportes Jordi Besora, SL/Generalitat de Catalunya
   (Дело C-82/12) (1)

   ((Косвени данъци - Акцизи - Директива 92/12/ЕИО - Член 3, параграф 2 - Минерални масла - Данък върху продажбата на дребно - Понятие за „специално предназначение“ - Прехвърляне на правомощия към автономните области - Финансиране - Предварително определено предназначение - Разходи за здравни грижи и опазване на околната среда))
   2014/C 112/03
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Transportes Jordi Besora, SL

      Ответник: Generalitat de Catalunya

      Предмет

   Преюдициално запитване — Tribunal Superior de Justicia de Cataluña — Тълкуване на член 3, параграф 2 от Директива 92/12/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно общия режим за продукти, подлежащи на облагане с акциз, и държането, движението и мониторинга на такива продукти (OВ L 76, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 129) — Минерални масла — Специален данък върху продажбите на дребно на някои горива — Непряко данъчно облагане, различно от акциза, което има специално предназначение — Данък, чиято цел може да се постигне посредством друг хармонизиран данък — Данък, въведен с прехвърлянето на определени правомощия на областите и който е насочен частично към покриване на разходите на областите, свързани с новите прехвърлени правомощия — Цел с изцяло бюджетен характер

      Диспозитив

   Член 3, параграф 2 от Директива 92/12/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно общия режим за продукти, подлежащи на облагане с акциз, и държането, движението и мониторинга на такива продукти трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, с която се въвежда данък върху продажбата на дребно на минерални масла, какъвто е разглежданият в главното производство акциз върху продажбата на дребно на определени въглеводороди (Impuesto sobre las Ventas Minoristas de Determinados Hidrocarburos), тъй като не може да се счита, че подобен данък има специално предназначение по смисъла на тази разпоредба, защото този данък, предназначен да финансира упражняването от страна на съответните органи на местно самоуправление на техните правомощия в областта на здравето и околната среда, не цели сам по себе си осигуряване на опазването на здравето и околната среда.

      (1)  ОВ C 138, 12.5.2012 г.


title: Дело T-200/08: Решение на Общия съд от 29 септември 2010 г. — Interflon/СХВП — Illinois Tool Works (FOODLUBE) (Марка на Общността — Процедура за обявяване на недействителност — Словна марка на Общността FOODLUBE — Абсолютни основания за отказ — Описателен характер — Отличителен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) и член 51, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, букви б) и в) и член 52, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               20.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 317/26

         Решение на Общия съд от 29 септември 2010 г. — Interflon/СХВП — Illinois Tool Works (FOODLUBE)
   (Дело T-200/08) (1)

   (Марка на Общността - Процедура за обявяване на недействителност - Словна марка на Общността „FOODLUBE“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Отличителен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) и член 51, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, букви б) и в) и член 52, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2010/C 317/46
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Interflon BV (Розендал, Нидерландия) (представител: S. Wertwijn, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Novais Gonçalves)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Illinois Tool Works, Inc. (Гленвю, Илинойс, Съединени американски щати)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решението на втори апелативен състав на СХВП от 3 март 2008 г. (преписка R 638/2007-2) в процедура за обявяване на недействителност със страни Interflon BV и Illinois Tool Works, Inc.

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 3 март 2008 г. (преписка R 638/2007-2), доколкото с него се отхвърля подадената жалба в частта ѝ относно спадащите към клас 1 химически продукти, предназначени за промишлеността, и спадащите към клас 4 индустриални течни горива и масла и смазочни материали.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3.

               Осъжда всяка страна да понесе направените от нея разноски.

      (1)  ОВ C 183, 19.7.2008 г.


title: Дело C-547/07: Иск, предявен на 7 декември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша

text:
               23.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/35

         Иск, предявен на 7 декември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша
   (Дело C-547/07)
   (2008/C 51/58)
   Език на производството: полски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: D. Recchia и K. Herrmann)

      Ответник: Република Полша
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че Република Полша е нарушила задълженията си по член 4, параграфи 1 и 2 от Директива 79/409/ЕИО от 2 април 1979 г. относно опазването на дивите птици (1), като не е обявила за защитени територии всички области, които съгласно орнитологични критерии изглеждат най-подходящи за опазване на птици;

               —

               да се осъди Република Полша да заплати съдебните разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Според жалбоподателя, от момента на присъединяването й към Европейския съюз Република Полша е задължена да определи особени защитени територии за птици.
   През декември 2004 г. е публикуван списък на местообитанията в Полша на птици от значение за Европа (IBA 2004), в който на основата на орнитологични критерии са определени 140 територии от значение за опазване на видовете птиците.
   15 от обхванатите в Списъка IBA 2004 територии не са обявени от Република Полша за, въпреки че полските служби не са представили научно изследване, което би обосновало тяхното необявяване за такива.
   Освен това, площите на осем специални защитени територии били много по-малки в сравнение със съответните в Списъка IBA 2004, така че извън границите им се намирали области, които съгласно IBA 2004 изглеждали най-подходящи за опазване на птици.
   В допълнение, без да уведомят Комисията, през септември 2007 г. полските служби намаляват значително размера на площите на пет обявени за защитени територии зони.

      (1)  ОВ L 103, стр. 1., Специално издание на български език, глава 15, том 01, стр. 77.


title: Дело C-260/11: Решение на Съда (четвърти състав) от 11 април 2013 г. (преюдициално запитване от Supreme Court of the United Kingdom — Обединеното кралство) — The Queen, по молбата на David Edwards, Lilian Pallikaropoulos/Environment Agency, First Secretary of State, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs (Околна среда — Орхуска конвенция — Директива 85/337/ЕИО — Директива 2003/35/ЕО — Член 10а — Директива 96/61/ЕО — Член 15а — Достъп до правосъдие по въпроси на околната среда — Понятие за съдебно производство, което не е „възпрепятстващо скъпо“ )

text:
               1.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/5

         Решение на Съда (четвърти състав) от 11 април 2013 г. (преюдициално запитване от Supreme Court of the United Kingdom — Обединеното кралство) — The Queen, по молбата на David Edwards, Lilian Pallikaropoulos/Environment Agency, First Secretary of State, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs
   (Дело C-260/11) (1)

   (Околна среда - Орхуска конвенция - Директива 85/337/ЕИО - Директива 2003/35/ЕО - Член 10а - Директива 96/61/ЕО - Член 15а - Достъп до правосъдие по въпроси на околната среда - Понятие за съдебно производство, което не е „възпрепятстващо скъпо“)
   2013/C 156/07
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Supreme Court of the United Kingdom

      Страни в главното производство

      Ищци: David Edwards, Lilian Pallikaropoulos, Regina

      Ответници: Environment Agency, First Secretary of State, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

      Предмет

   Преюдициално запитване — Supreme Court of the United Kingdom — Тълкуване на член 10а от Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г, глава 15, том 1, стр. 174), изменена с Директива 2003/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 май 2003 година за осигуряване участието на обществеността при изготвянето на определени планове и програми, отнасящи се до околната среда и за изменение по отношение на участието на обществеността и достъпа до правосъдие на Директиви 85/337/ЕИО и 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 156, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г, глава 15, том 10, стр. 8) — Тълкуване на член 15а от Директива 96/61/ЕО на Съвета от 24 септември 1996 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването (ОВ L 257, стр. 26; Специално издание на български език, 2007 г, глава 15, том 3, стр. 183), изменена с Директива 2003/35/ЕО — Тълкуване на член 9, параграф 4 от Конвенцията (от Орхус) за достъп до информация, участие на обществеността в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда, одобрена от името на Европейската общност с решение на Съвета от 17 февруари 2005 г. (ОВ L 124, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 201) — Осъждане на страната, загубила делото, да заплати съдебните разноски — Понятие за разноски за дадено съдебно производство, които не са „възпрепятстващо скъпи“

      Диспозитив

   Изискването съдебното производство да не бъде възпрепятстващо скъпо, предвидено в член 10а, пета алинея от Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда и в член 15а, пета алинея от Директива 96/61/ЕО на Съвета от 24 септември 1996 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването, изменени с Директива 2003/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 май 2003 г., предполага посочените в тях лица да не бъдат възпрепятствани, поради евентуалната финансова тежест, да подават и поддържат пред съдилищата жалби, свързани с приложението на тези разпоредби. Когато национална юрисдикция следва да се произнесе относно осъждането на представител на обществеността, който като жалбоподател е загубил съдебен спор в материята на околната среда, или когато по-общо на един предварителен етап в производството следва, както юрисдикциите на Обединеното кралство, да се произнесе относно евентуалното ограничаване на разноските, подлежащи на заплащане от загубилата страна, тя трябва да се увери в спазването на това изискване, като вземе предвид както интереса на лицето, което иска да защити правата си, така и общия интерес, свързан със защитата на околната среда.
   В рамките на тази преценка националният съдия не може да се позове единствено на икономическото положение на заинтересованото лице, а трябва да извърши и обективен анализ на размера на съдебните разноски. Освен това той може да вземе предвид положението на страните в спора, доколко има основания да се счита, че жалбоподателят ще спечели делото, тежестта на евентуалните последици за него и за околната среда, сложността на приложимите право и производство, евентуалната неразумност на решението да се обжалва пред различните инстанции и съществуването на национална система за правна помощ или на режим за защита във връзка със съдебните разноски.
   За сметка на това обстоятелството, че заинтересованото лице на практика не се е отказало да упражни правото си на съдебна защита, само по себе си не е достатъчно, за да се приеме, че производството не е възпрепятстващо скъпо за него.
   Най-сетне, тази преценка не може да почива на различни критерии в зависимост от това дали е извършена в първоинстанционното производство, при обжалването на решението на първата инстанция или при последващото обжалване.

      (1)  ОВ C 226 от 30.07.2011 г.


title: Дело F-124/12: Жалба, подадена на 22 октомври 2012 г. — ZZ/ЕЦМНН

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/72

         Жалба, подадена на 22 октомври 2012 г. — ZZ/ЕЦМНН
   (Дело F-124/12)
   2013/C 26/148
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: адв. D. Abreu Caldas, адв. S. Orlandi, адв. A. Coolen, адв. J.-N. Louis и адв. E. Marchal)

      Ответник: Европейски център за мониторинг на наркотиците и наркоманиите (ЕЦМНН)

      Предмет и описание на спора

   Отмяна на решението да не се поднови договора на жалбоподателя като срочно нает служител

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на ООСД (орган, оправомощен да сключва договори за назначаване на работа) да не се поднови договорът на жалбоподателя като срочно нает служител на основание член 2, буква а) от УРДС;

               —

               доколкото е необходимо, да се отмени отговорът, с който се отхвърля неговата административна жалба, насочена към подновяването на неговия договор;

               —

               да се осъди ЕЦМНН да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-160/15: Решение на Съда (втори състав) от 8 септември 2016 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — GS Media BV/Sanoma Media Netherlands BV, Playboy Enterprises International Inc., Britt Geertruida Dekker (Преюдициално запитване — Авторско право и сродни права — Директива 2001/29/ЕО — Информационно общество — Хармонизиране на някои аспекти на авторското право и сродните му права — Член 3, параграф 1 — Публично разгласяване — Понятие — Интернет — Хипервръзки към произведения, обект на закрила, до които без разрешение от носителя на правото е предоставен достъп на друг уебсайт — Все още непубликувани от носителя на правото произведения — Поставяне на такива връзки с цел печалба)

text:
               31.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 402/7

         Решение на Съда (втори състав) от 8 септември 2016 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — GS Media BV/Sanoma Media Netherlands BV, Playboy Enterprises International Inc., Britt Geertruida Dekker
   (Дело C-160/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Авторско право и сродни права - Директива 2001/29/ЕО - Информационно общество - Хармонизиране на някои аспекти на авторското право и сродните му права - Член 3, параграф 1 - Публично разгласяване - Понятие - Интернет - Хипервръзки към произведения, обект на закрила, до които без разрешение от носителя на правото е предоставен достъп на друг уебсайт - Все още непубликувани от носителя на правото произведения - Поставяне на такива връзки с цел печалба))
   (2016/C 402/08)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: GS Media BV

      Ответник: Sanoma Media Netherlands BV, Playboy Enterprises International Inc., Britt Geertruida Dekker

      Диспозитив

   Член 3, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество трябва да се тълкува в смисъл, че за да се установи дали поставянето на уебсайт на хипервръзки към произведения, обект на закрила, които са свободно достъпни на друг уебсайт без разрешение от носителя на авторското право, представлява „публично разгласяване“ по смисъла на тази разпоредба, следва да се прецени дали тези връзки са предоставени, без да се цели получаване на печалба, от лице, което не е знаело и нормално не е могло да знае, че публикуването на тези произведения на другия уебсайт е незаконно или, напротив, посочените връзки са предоставени с цел печалба, в който случай знанието се предполага.

      (1)  ОВ C 205, 22.6.2015 г.


title: Дело T-461/04: Решение на Първоинстанционния съд от 20 септември 2007 г. — Imagination Technologies/СХВП (PURE DIGITAL) ( Марка на Общността — Заявка за словна марка на Общността PURE DIGITAL — Абсолютни основания за отказ — Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 40/94 — Отличителни белези, придобити при употребата — Член 7, параграф 3 от Регламент № 40/94 )

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/46

         Решение на Първоинстанционния съд от 20 септември 2007 г. — Imagination Technologies/СХВП (PURE DIGITAL)
   (Дело T-461/04) (1)

   („Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността PURE DIGITAL - Абсолютни основания за отказ - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 40/94 - Отличителни белези, придобити при употребата - Член 7, параграф 3 от Регламент № 40/94“)
   (2007/C 269/82)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Imagination Technologies Ltd (Kings Langley, Hertfordshire, Обединено кралство) (представители: M. Edenborough, barrister, P. Brownlow и N. Jenkins, solicitors)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представители: първоначално D. Schennen, впоследствие D. Botis, agents)
   Предмет
   Жалба за отмяна на решението на втори апелативен състав на СХВП от 16 септември 2004 г. (дело R 108/2004-2) относно заявка за регистрация на словната марка PURE DIGITAL като марка на Общността.
   Диспозитив

               1)

               Жалбата се отхвърля.

               2)

               Жалбоподателят се осъжда да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 57, 5.3.2005 г.


title: Дело T-115/09: Жалба, подадена на 24 март 2009 г. — Electrolux/Комисия

text:
               16.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/42

         Жалба, подадена на 24 март 2009 г. — Electrolux/Комисия
   (Дело T-115/09)
   2009/C 113/84
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: AB Electrolux (Стокхолм, Швеция) (представители: F. Wijckmans, H. Burez, lawyers)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени обжалваното решение в неговата цялост поради това, че едно или няколко от (кумулативните) условия съгласно Насоките на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение не са удовлетворени, или поради това, че при всяко положение Комисията не установява в съответствие с изискуемия правен стандарт, че всяко едно от тези условия е удовлетворено,

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени решението в неговата цялост поради неизпълнение на задължението за мотивиране, закрепено в член 253 ЕО,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят иска отмяна на Решение С(2008) 5995 окончателен на Комисията от 21 октомври 2008 година за обявяване на съвместимостта с общия пазар на помощта за преструктуриране, която френските власти ще изплатят на дружеството FagorBrandt след изпълнението на някои условия (С 44/2007 (предишен № 460/2007). Жалбоподателят е конкурент на получателя на помощта и взема участие в процедурата по разследване, в резултат от която се приема обжалваното решение.
   Жалбоподателят твърди, че обжалваното решение нарушава член 87, параграф 3, буква в) ЕО и Насоките на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (1). Според жалбоподателя от правна гледна точка решението е неправилно поради това, че едно или няколко от кумулативните условия съгласно споменатите Насоки не са изпълнени, или поради това, че при всяко положение Комисията не установява в съответствие с изискуемия правен стандарт, че всяко едно от тези условия е удовлетворено. По-специално жалбоподателят посочва, че Комисията не се е съобразила с:

               —

               с условието „един път — последен път“,

               —

               условието помощта за преструктуриране да не се използва за изкуствено поддържане на предприятията,

               —

               условията относно оценката на предишна незаконосъобразно предоставена помощ,

               —

               условието получателят на помощта да бъде предприятие в затруднение,

               —

               условието получателят на помощта да не бъде новосъздадено предприятие,

               —

               условието получателят на помощта да възстанови в дългосрочен план жизнеспособността на получателя,

               —

               условието за налагане на компенсаторни мерки, за да се избегнат ненужни нарушения на конкуренцията в резултат от помощта за преструктуриране и

               —

               условието помощта да бъде ограничена до минимум и бизнес групата да осигури действителен принос (несвързан с помощта).

         По-нататък жалбоподателят твърди, че обжалваното решение нарушава задължението за мотивиране, закрепено в член 253 ЕО, по-специално по отношение на доводите, посочени от него, във връзка със структурния свръхкапацитет в сектора, с приноса на получателя в разходите по плана за преструктуриране, който принос трябва да е „възможно най-голям“, и със задължението за възстановяване на предишна незаконосъобразно предоставена помощ.

      (1)  ОВ С 244, 2004 г., стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 4, стр. 187.


title: Дело C-561/14: Решение на Съда (голям състав) от 12 април 2016 г. (преюдициално запитване от Østre Landsret — Дания) — Caner Genc/Integrationsministeriet (Преюдициално запитване — Споразумение за асоцииране ЕИО — Турция — Решение № 1/80 — Член 13 — Клауза „standstill“ — Събиране на семейството — Национална правна уредба, предвиждаща нови, по-строги условия за събиране на семейството за икономически неактивни членове на семейството на икономически активни турски граждани, пребиваващи и имащи право на пребиваване в разглежданата държава членка — Условие да е налице връзка, достатъчна за успешна интеграция)

text:
               13.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/17

      Решение на Съда (голям състав) от 12 април 2016 г. (преюдициално запитване от Østre Landsret — Дания) — Caner Genc/Integrationsministeriet
      (Дело C-561/14) (1)

      ((Преюдициално запитване - Споразумение за асоцииране ЕИО — Турция - Решение № 1/80 - Член 13 - Клауза „standstill“ - Събиране на семейството - Национална правна уредба, предвиждаща нови, по-строги условия за събиране на семейството за икономически неактивни членове на семейството на икономически активни турски граждани, пребиваващи и имащи право на пребиваване в разглежданата държава членка - Условие да е налице връзка, достатъчна за успешна интеграция))
      (2016/C 211/20)
      Език на производството: датски

         Запитваща юрисдикция

      Østre Landsret

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Caner Genc

         Ответник: Integrationsministeriet

         Диспозитив

      Национална мярка като разглежданата в главното производство — според която в хипотезата на турски работник, законно пребиваващ в съответната държава членка, и неговото ненавършило пълнолетие дете условие за събиране на семейството е детето да има или да може да установи достатъчна връзка с тази държава членка, за да се интегрира успешно, ако то и другият му родител пребивават в държавата по произход или друга държава и молбата за събиране на семейството е подадена след изтичане на двугодишния срок, считано от датата, на която родителят, пребиваващ в съответната държава членка, е получил разрешение за постоянно пребиваване или разрешение за пребиваване, което може да се трансформира в постоянно — представлява „ново ограничение“ по смисъла на член 13 от Решение № 1/80 на Съвета по асоцииране от 19 септември 1980 година относно развитието на асоциирането, приложено към Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция, подписано на 12 септември 1963 г. в Анкара от Република Турция, от една страна, както и от държавите — членки на ЕИО, и Общността, от друга страна, и сключено, одобрено и утвърдено от името на Общността с Решение 64/732/ЕИО на Съвета от 23 декември 1963 г.
      Това ограничение не може да бъде обосновано.

         (1)  ОВ C 65, 23.2.2015 г.


title: Дело F-58/13: Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 19 март 2015 г. —Marcuccio/Комисия (Отстраняване от производството на представителя на страна — Липса на посочване на нов представител — Жалбоподател, който вече не отговаря на исканията на Съда на публичната служба — Липса на основание за произнасяне)

text:
               4.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 146/47

         Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 19 март 2015 г. —Marcuccio/Комисия
   (Дело F-58/13) (1)

   ((Отстраняване от производството на представителя на страна - Липса на посочване на нов представител - Жалбоподател, който вече не отговаря на исканията на Съда на публичната служба - Липса на основание за произнасяне))
   (2015/C 146/63)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: A., адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: C. Berardis-Kayser и G. Gattinara)

      Предмет на делото

   Искане за отмяна на решението, с което се отхвърля молбата на жалбоподателя за обезщетение на вредите, понесени поради изпращането от страна на ответника на писмо, отнасящо се до положението на жалбоподателя, до адвокат, който не го представлява, като по този начин било нарушено правото на жалбоподателя на зачитане на личния живот.

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по жалба F-58/13, Marcuccio/Комисия.

               2)

               Осъжда г-н Marcuccio да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 352, 30.11.2013 г., стр. 26.


title: Дело C-308/07 P: Решение на Съда (първи състав) от 19 февруари 2009 г. — Koldo Gorostiaga Atxalandabaso/Европейски парламент (Обжалване — Правилник за изплащане на разноски и надбавки на членовете на Европейския парламент — Събиране на недължимо изплатени суми чрез прихващане — Изпълнение на решение на Първоинстанционния съд — Право на безпристрастен съд — Сила на пресъдено нещо — Принцип на добрата администрация)

text:
               18.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/2

         Решение на Съда (първи състав) от 19 февруари 2009 г. — Koldo Gorostiaga Atxalandabaso/Европейски парламент
   (Дело C-308/07 P) (1)

   (Обжалване - Правилник за изплащане на разноски и надбавки на членовете на Европейския парламент - Събиране на недължимо изплатени суми чрез прихващане - Изпълнение на решение на Първоинстанционния съд - Право на безпристрастен съд - Сила на пресъдено нещо - Принцип на добрата администрация)
   2009/C 90/03
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Koldo Gorostiaga Atxalandabaso (представител: D. Rouget, avocat)

      Друга страна в производството: Европейски парламент (представители: H. Krück, C. Karamarcos и D. Moore)

      Предмет

   Жалба срещу Определението на Първоинстанционния съд (втори състав) от 24 април 2007 г. по дело Gorostiaga Atxalandabaso/Парламент (T-132/06), с което Първоинстанционният съд отхвърля като отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна жалбата на жалбоподателя за отмяна на решението на генералния секретар на Европейския парламент от 22 март 2006 г., прието в изпълнение на Решение на Първоинстанционния съд от 22 декември 2005 г. по дело Gorostiaga Atxalandabaso/Парламент (T-146/04) — Тълкуване на член 111 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд и на принципа за безпристрастност — Тълкуване на член 27 от Правилника за изплащане на разноски и надбавки на членовете на Европейския парламент

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Gorostiaga Atxalandabaso да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 211, 8.9.2007 г.


title: Дело C-458/17 P: Жалба, подадена на 31 юли 2017 г. от Rami Makhlouf срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 18 май 2017 г. по дело T-410/16, Rami Makhlouf/Съвет на Европейския съюз

text:
               18.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 309/31

         Жалба, подадена на 31 юли 2017 г. от Rami Makhlouf срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 18 май 2017 г. по дело T-410/16, Rami Makhlouf/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-458/17 P)
   (2017/C 309/42)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Rami Makhlouf (представител: E. Ruchat, avocat)

      Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска Съдът:

               —

               да приеме, че жалбата е допустима и основателна и

         съответно

               —

               да отмени решение от 18 май 2017 г., постановено от Общия съд на Европейския съюз по дело T-410/16, Rami Makhlouf/Съвет на Европейския съюз, ECLI:EU:T:2017:349;

         и
   да постанови друго решение, като:

               —

               отмени Решение ОВППС 2016/850 от 27 май 2016 (1) г. и последващите актове за изпълнението му, доколкото се отнасят до жалбоподателя,

               —

               и осъди Съвета на Европейския съюз да заплати разноските за тази инстанция.

      Основания и основни доводи

   Първото основание е изведено от грешка при прилагане на правото, тъй като Общият съд нарушил правото на жалбоподателя да бъде изслушан преди приемането на новите ограничителни мерки, закрепено в член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
   Второто основание е изведено от грешка при прилагане на правото и от изопачаване на фактите. тъй като Общият съд не обърнал внимание на статиите, представени от жалбоподателя в подкрепа на жалбата му за отмяна, за да докаже, че не поддържа сирийския режим.
   Третото основание е изведено от грешка при прилагане на правото, тъй като Общият съд не приема, че са незаконни членове 27 и 28 от Решение 2013/255/ОВППС (2), според които принадлежността към фамилията Al-Assad или фамилията Makhlouf представлява самостоятелен критерий, обосноваващ налагането на санкция, обръщайки по този начин доказателствената тежест.
   Четвъртото основание е изведено от грешка при прилагане на правото и от липса на мотиви, тъй като Общият съд приема, че понятието „важен бизнесмен“ е достатъчно точно, за да бъде включен жалбоподателят в списъците на лицата и образуванията, за които се отнасят ограничителните мерки, и не обосновал причините, поради които смята, че жалбоподателят има някакво влияние върху сирийския режим.

      (1)  Решение (ОВППС) 2016/850 на Съвета от 27 май 2016 година за изменение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 141, 2016 г., стр. 125).

      (2)  Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 147, 2013 г., стр. 14).


title: Дело C-123/14: Определение на Съда (десети състав) от 15 юли 2015 г. (преюдициално запитване от Административен съд — Варна (България) — „Италес“ ООД/Директор на дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ Варна при Централно управление на Националната агенция за приходите (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Данъчни въпроси — ДДС — Директива 2006/112/ЕО — Принцип на данъчен неутралитет — Приспадане на ДДС, платен за получена доставка — Понятие за доставка на стоки — Условия за наличие на доставка на стоки — Липса на доказателства за фактическо владеене на стоките от прекия доставчик)

text:
               28.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/6

         Определение на Съда (десети състав) от 15 юли 2015 г. (преюдициално запитване от Административен съд — Варна (България) — „Италес“ ООД/Директор на дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ Варна при Централно управление на Националната агенция за приходите
   (Дело C-123/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Данъчни въпроси - ДДС - Директива 2006/112/ЕО - Принцип на данъчен неутралитет - Приспадане на ДДС, платен за получена доставка - Понятие за доставка на стоки - Условия за наличие на доставка на стоки - Липса на доказателства за фактическо владеене на стоките от прекия доставчик))
   (2015/C 320/07)
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Административен съд — Варна

      Страни в главното производство

      Жалбоподател:„Италес“ ООД

      Ответник: Директор на дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ Варна при Централно управление на Националната агенция за приходите

      Диспозитив

   Разпоредбите на Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, които се отнасят до правото на приспадане на данъка върху добавената стойност, трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат данъчната администрация на държава членка да приеме, че няма извършена доставка на стоки, като последица от което е налице пречка купувачът да приспадне платения при покупката данък върху добавената стойност, по съображение че купувачът не е доказал нито произхода на съответните стоки, нито това, че доставчикът му ги е притежавал, въпреки че тази администрация не установява, че купувачът е участвал в измама с данъка върху добавената стойност и е знаел или е трябвало да знае, че съответната сделка е част от такава измама.

      (1)  ОВ C 151, 19.5.2014 г.


title: Дело T-189/11: Решение на Общия съд от 24 януари 2013 г. — Йорданов/СХВП — Distribuidora comercial del frio (DISCO DESIGNER) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „DISCO DESIGNER“ — По-ранна фигуративна марка на Общността „DISCO“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Идентичност на стоките — Сходство на знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               9.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/17

         Решение на Общия съд от 24 януари 2013 г. — Йорданов/СХВП — Distribuidora comercial del frio (DISCO DESIGNER)
   (Дело T-189/11) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „DISCO DESIGNER“ - По-ранна фигуративна марка на Общността „DISCO“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Идентичност на стоките - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2013/C 71/25
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Петър Йорданов (Русе, България) (представител: адв. T. Walter)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: K. Klüpfel и A. Pohlmann)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Distribuidora comercial del frio, SA (Мадрид, Испания)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 14 януари 2011 г. (преписка R 803/2010-2), постановено в производството по възражение между Distribuidora comercial del frio, SA и Петър Йорданов

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-н Петър Йорданов да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 152, 21.5.2011 г.


title: Дело T-261/16: Жалба, подадена на 25 май 2016 г. — Португалия/Комисия

text:
               25.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/52

         Жалба, подадена на 25 май 2016 г. — Португалия/Комисия
   (Дело T-261/16)
   (2016/C 270/60)
   Език на производството: португалски

      Страни

      Жалбоподател: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão и J. Saraiva de Almeida)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение за изпълнение (ЕС) 2016/417 на Комисията от 17 март 2016 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 75, стр. 16) в частта, в която от финансирането се изключва сума в размер на 385 762,22 EUR във връзка с декларирани от Португалия разходи по мярката за специфично подпомагане, въведена в съответствие с член 68 от Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета от 19 януари, за финансовите 2011, 2012 и 2013 г.

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на член 46, параграф 2 от Регламент № 1122/2009 на Комисията — Спазване от португалските органи на всички правила относно проверките на „допълнителното плащане на глава добитък, еквивалентна на млекодайна крава“ по специфичната помощ, въведена от португалското правителство в съответствие с член 86 от Регламент № 73/2009.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушение на член 31, параграф 2 от Регламент № 1290/2005 на Съвета, тъй като не били изпълнени установените от Комисията изисквания в единните насоки, съдържащи се в документ № VI/5330/97, за прилагане на финансова корекция с фиксирана ставка 2 %.


title: Дело T-284/12: Жалба, подадена на 29 юни 2012 г. — Oro Clean Chemie/СХВП — Merz Pharma (PROSEPT)

text:
               25.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 258/25

         Жалба, подадена на 29 юни 2012 г. — Oro Clean Chemie/СХВП — Merz Pharma (PROSEPT)
   (Дело T-284/12)
   2012/C 258/47
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Oro Clean Chemie AG (Фералторф, Швейцария) (представител: F. Ekey, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Merz Pharma GmbH & Co. KGaA (Франкфурт на Майн, Германия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 29 март 2012 г. по преписка № R 1053/2011-1,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „PROSEPT“ за стоки от клас 5 — заявка за регистрация на марка на Общността № 8 353 245

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Merz Pharma GmbH & Co. KGaA

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: национална словна марка „Pursept“за стоки от клас 5

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания:

               —

               нарушение на член 75, второ изречение и на член 76, параграф 1 от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-650/16: Жалба, подадена на 7 септември 2016 г. — LG Electronics/EUIPO (QD)

text:
               31.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 402/58

         Жалба, подадена на 7 септември 2016 г. — LG Electronics/EUIPO (QD)
   (Дело T-650/16)
   (2016/C 402/68)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: LG Electronics, Inc. (Сеул, Южна Корея) (представител: R. Schiffer, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „QD“ — заявка за регистрация № 13 633 516

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 24.5.2016 г. по преписка R 2046/2015-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) и член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009


title: Съединени дела C-396/05, C-419/05 и C-450/05: Решение на Съда (голям състав) от 18 декември 2007 г. (преюдициални запитвания от Sozialgericht Berlin, Landessozialgericht Berlin-Brandenburg — Германия) — Doris Habelt (C-396/05), Martha Möser (C-419/05), Peter Wachter (C-450/05)/Deutsche Rentenversicherung Bund (Социално осигуряване — Регламент (ЕИО) № 1408/71 — Приложения III и VI — Свободно движение на хора — Член 18 ЕО, член 39 ЕО и член 42 ЕО — Обезщетения за старост — Периоди, през които са правени вноски, завършени извън територията на Федерална република Германия — Липса на възможност за износ)

text:
               23.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/10

         Решение на Съда (голям състав) от 18 декември 2007 г. (преюдициални запитвания от Sozialgericht Berlin, Landessozialgericht Berlin-Brandenburg — Германия) — Doris Habelt (C-396/05), Martha Möser (C-419/05), Peter Wachter (C-450/05)/Deutsche Rentenversicherung Bund
   (Съединени дела C-396/05, C-419/05 и C-450/05) (1)

   (Социално осигуряване - Регламент (ЕИО) № 1408/71 - Приложения III и VI - Свободно движение на хора - Член 18 ЕО, член 39 ЕО и член 42 ЕО - Обезщетения за старост - Периоди, през които са правени вноски, завършени извън територията на Федерална република Германия - Липса на възможност за износ)
   (2008/C 51/16)
   Език на производството: немски
   Препращащи юрисдикции
   Sozialgericht Berlin, Landessozialgericht Berlin-Brandenburg
   Страни в главното производство

      Ищци: Doris Habelt (C-396/05), Martha Möser (C-419/05), Peter Wachter (C-450/05)

      Ответник: Deutsche Rentenversicherung Bund
   Предмет
   Преюдициално запитване — Sozialgericht Berlin — Тълкуване на член 42 от Договора за ЕО — Действителност на приложение VI. В. Германия, № 1 към Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, изменен и актуализиран с Регламент (ЕО) № 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 г. (ОВ L 28, 1997 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 4, стр. 35) — Отказ да се изплащат на германска гражданка, която е преместила местопребиваването си в Белгия, германски обезщетения за старост за периоди на заетост, завършени между 1939 г. и 1945 г. на територията на Судетите
   Диспозитив

               1)

               Разпоредбите на приложение VI, рубрика В, озаглавена „Германия“, точка 1 към Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, изменен и актуализиран с Регламент (ЕО) № 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 г., са несъвместими със свободното движение на хора, и по-специално с член 42 ЕО, доколкото при обстоятелства като тези по главното производство, за целите на изплащането на обезщетения за старост те дават възможност периодите, през които са правени вноски, завършени между 1937 г. и 1945 г. на части от територията, където е било е приложимо законодателството на германския Райх в областта на социалното осигуряване, които обаче се намират извън територията на Федерална република Германия, да бъдат взети предвид при условие, че получателят пребивава на територията на тази държава-членка.

               2)

               Разпоредбите на приложение III, рубрики A и Б, точка 35, озаглавена „Германия–Австрия“, буква д) към Регламент № 1408/71, в редакцията след изменението, са несъвместими с член 39 EО и член 42 EО, доколкото дават възможност, при обстоятелства като тези в главното производство, при които получателят пребивава в Австрия, периодите, през които са правени вноски, завършени съгласно закона за пенсионните права, придобити по силата на извършени в чужбина вноски (Fremdrentengesetz ) в Румъния между 1953 г. и 1970 г., да бъдат взети предвид за целите на изплащането на обезщетения за старост, при условие, че получателят пребивава на територията на Федерална република Германия.

               3)

               Разпоредбите на приложение VI, рубрика В, озаглавена „Германия“, точка към 1 Регламент 1408/71, както е изменен, са несъвместими със свободното движение на хора, и по-специално с член 42 EО, доколкото дават възможност, при обстоятелства като тези в главното производство, периодите, през които са правени вноски, завършени съгласно закона за пенсионните права, придобити по силата на извършени в чужбина вноски в Румъния между 1953 г. и 1970 г., да бъдат взети предвид за целите на изплащането на обезщетения за старост, при условие, че получателят пребивава на територията на Федерална република Германия.

      (1)  ОВ C 22, 28.1.2006 г.

      ОВ С 74, 25.3.2006 г.


title: Дело C-4/07: Иск, предявен на 11 януари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република

text:
               24.2.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 42/20

         Иск, предявен на 11 януари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
   (Дело C-4/07)
   (2007/C 42/37)
   Език на производството: португалски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Condou-Durande и P. Guerra e Andrade)

      Ответник: Португалска република
   Искания

               —

               да се установи, че като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2003/110/ЕО на Съвета (1) от 25 ноември 2003 година относно помощ в случаите на транзит за целите на извеждане извън територията на страната по въздух, или във всеки случай, като не е уведомила Комисията за приемането им, Португалската република не е изпълнила задълженията, които произтичат от споменатата Директива,

               —

               да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и главни доводи
   Срокът за транспониране на Директивата е изтекъл на 6 декември 2005 г.

      (1)  ОВ L 321, стр. 26.


title: Дело C-365/12 P: Решение на Съда (трети състав) от 27 февруари 2014 г.  — Европейска комисия/EnBW Energie Baden-Württemberg AG, Кралство Швеция, Siemens AG, ABB Ltd (Обжалване — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Достъп до документи на институциите — Документи, свързани с производство съгласно член 81 ЕО — Регламент (ЕО) № 1/2003 и Регламент (ЕО) № 773/2004 — Отказ на достъп — Изключения, свързани със защитата на целите на дейности по разследване, на търговските интереси и на процеса на вземане на решения от институциите — Задължение на съответната институция да пристъпи към конкретна и индивидуална проверка на съдържанието на посочените в заявлението за достъп документи)

text:
               14.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/6

         Решение на Съда (трети състав) от 27 февруари 2014 г. — Европейска комисия/EnBW Energie Baden-Württemberg AG, Кралство Швеция, Siemens AG, ABB Ltd
   (Дело C-365/12 P) (1)

   ((Обжалване - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Достъп до документи на институциите - Документи, свързани с производство съгласно член 81 ЕО - Регламент (ЕО) № 1/2003 и Регламент (ЕО) № 773/2004 - Отказ на достъп - Изключения, свързани със защитата на целите на дейности по разследване, на търговските интереси и на процеса на вземане на решения от институциите - Задължение на съответната институция да пристъпи към конкретна и индивидуална проверка на съдържанието на посочените в заявлението за достъп документи))
   2014/C 112/07
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: B. Smulders, P. Costa de Oliveira и A. Antoniadis)

      Други страни в производството: EnBW Energie Baden-Württemberg AG (представители: A. Hahn и A. Bach, Rechtsanwälte), Кралство Швеция (представител: C. Meyer-Seitz), Siemens AG (представители: I. Brinker, C. Steinle и M. Holm-Hadulla, Rechtsanwälte), ABB Ltd (представители: J. Lawrence, solicitor, H. Bergmann и A. Huttenlauch, Rechtsanwälte)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Общия съд (четвърти състав) от 22 май 2012 г. по дело Enbw Energie Baden-Württemberg/Комисия (T-344/08), с което Общият съд отменя Решение SG.E.3/MV/psi D (2008) 4931 на Комисията от 16 юни 2008 г., с което се отказва достъп до преписката по дело COMP/F/38.899 — Комутационни апарати с газова изолация — Неправилно тълкуване на Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76), и в частност на член 4, параграфи 2 и 3 от него

      Диспозитив

               1)

               Отменя Решение на Общия съд на Европейския съюз от 22 май 2012 г. по дело EnBW Energie Baden-Württemberg/Комисия (T-344/08).

               2)

               Отменя Решение SG.E.3/MV/psi D (2008) 4931 на Комисията от 16 юни 2008 г., с което се отхвърля заявлението на EnBW Energie Baden-Württemberg AG за достъп до преписката по дело COMP/F/38.899 — Комутационни апарати с газова изолация, доколкото в него Европейската комисия не се е произнесла по заявлението на EnBW Energie Baden-Württemberg AG в частта относно получаването на достъп до документите, попадащи в категория 5, буква б) от преписката.

               3)

               Отхвърля в останалата част жалбата на EnBW Energie Baden-Württemberg AG, подадена пред Общия съд по дело Т-344/08.

               4)

               Европейската комисия и EnBW Energie Baden-Württemberg AG понасят направените от тях съдебни разноски.

               5)

               Кралство Швеция, Siemens AG и ABB Ltd понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 287, 22.9.2012 г.


title: Дело F-108/15: Жалба, подадена на 27 юли 2015 г. — ZZ и ZZ/Комисия

text:
               28.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/54

         Жалба, подадена на 27 юли 2015 г. — ZZ и ZZ/Комисия
   (Дело F-108/15)
   (2015/C 320/75)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: ZZ и ZZ (представители: N. de Montigny, J.-N. Louis, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на Комисията за ограничаване на пет години на периода, за който може да бъде преизчислена със задна дата определената по размер надбавка за извънреден труд, на която жалбоподателите имат право

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени решението от 16 септември 2014 г. на Службата за управление и плащане по индивидуални права PMO.1, съгласно което сумата за адаптиране на определената по размер надбавка за извънреден труд, която жалбоподателите имат право да получават съответно от 1 март 2007 г. и от 1 март 2008 г., може да се изплати само за пет години, считано от 1 септември 2008 г. — датата, на която PMO открива грешката при изчисляването на възнаграждението им,

               —

               да се осъди Комисията да плати на жалбоподателите сумата за адаптиране на определената по размер надбавка за извънреден труд съответно считано от 1 март 2007 г. и 2008 г., като при това бъдат приспаднати платените суми и бъдат начислени мораторни лихви върху неизплатените суми от момента, от който те са станали дължими, до момента на действителното им плащане, в размер, определен от Европейската централна банка за основните операции по рефинансиране, завишен с два пункта,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-253/11 P: Жалба, подадена на 25 май 2011 г. от Alstom, T&D Holding, по-рано известно като Areva T&D Holding SA, Alstom Grid SAS, по-рано известно като Areva T&D SA, Alstom Grid AG, по-рано известно като Areva T&D AG срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 3 март 2011 г. по съединени дела T-117/07 и T-121/07, Areva и др./Комисия

text:
               16.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/19

         Жалба, подадена на 25 май 2011 г. от Alstom, T&D Holding, по-рано известно като Areva T&D Holding SA, Alstom Grid SAS, по-рано известно като Areva T&D SA, Alstom Grid AG, по-рано известно като Areva T&D AG срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 3 март 2011 г. по съединени дела T-117/07 и T-121/07, Areva и др./Комисия
   (Дело C-253/11 P)
   2011/C 211/37
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Alstom, T&D Holding, по-рано известно като Areva T&D Holding SA, Alstom Grid SAS, по-рано известно като Areva T&D SA, Alstom Grid AG, по-рано известно като Areva T&D AG (представители: J. Derenne и A. Müller-Rappard, avocats)

      Други страни в производството: Areva, Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени Решение на Общия съд (втори състав) от 3 март 2011 г. по съединени дела T-117/07 и T-121/07, Areva SA, Areva T&D Holding SA, Areva T&D AG, Areva T&D SA и Areva/Европейска комисия;

               —

               в случай че Съдът счита, че фазата на производството позволява постановяването на окончателно решение:

                           —

                           преди всичко да се отменят следните членове от Решение C(2006) 6762 на Комисията от 24 януари 2007 г. (преписка COMP/38.899 — Комутационни устройства с газова изолация):

                                       —

                                       член 1, буква б) [Alstom],

                                       —

                                       член 1, буква г) [Alstom Grid AG (ex-Areva T&D AG)],

                                       —

                                       член 1, буква д) [T&D Holding (ex-Areva T&D Holding SA)],

                                       —

                                       член 1, буква е) [Alstom Grid SAS (ex-Areva T&D SA)],

                                       —

                                       член 2, буква б) [Alstom],

                                       —

                                       член 2, буква в) [Alstom, Alstom Grid AG (ex-Areva T&D AG), T&D Holding (ex-Areva T&D Holding SA) и Alstom Grid SAS (ex-Areva T&D SA)];

                           —

                           при условия на евентуалност, значително да се намалят наложените на жалбоподателите глоби;

                           —

                           да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски, включително тези свързани с производството пред Общия съд;

               —

               в случай че Съдът счита, че фазата на производството не позволява постановяването на окончателно решение, да върне делото на различен състав на Общия съд и да не се произнася по разноските.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на своята жалба жалбоподателите привеждат пет правни основания.
   С първото правно основание, което се състои от две части, жалбоподателите порицават нарушението на член 269 ДФЕС от Общия съд, доколкото той приема, че решението на Комисията е достатъчно мотивирано. В това отношение жалбоподателите, на първо място, упрекват Общия съд, че в точки 90—99 от атакуваното съдебно решение приема, че Комисията в достатъчна степен е мотивирала своя извод за съвместна и солидарна отговорност на Alstom с Areva T&D SA и Areva T&D AG, основаващ се на факта, че Alstom не оборило презумпцията за упражняване на определящо влияние върху своите дъщерни дружества, докато Комисията не е дала отговор на данните, представени от Alstom с оглед оборването на тази презумпция (първа част). На второ място, жалбоподателите упрекват Общия съд, че в точка 200 от атакуваното съдебно решение е приел, че Комисията основателно е можела да не представя мотиви относно причините, поради които две дружества, несъставляващи един стопански субект в деня на приемането на решение, могат да се окажат с наложена солидарна глоба.
   С второто правно основание жалбоподателите се позовават на извършеното от Общия съд нарушение на членове 36 и 53 от Статута на Съда, във връзка с член 263 ДФЕС, доколкото в точки 101—110 (първа част), 148—150 (втора част) и 214—216 (трета част) от съдебното решение Общият съд заменя със своя собствена обосновка тази на Комисията, като a posteriori добавя към оспорваното решение мотиви, които не се съдържат там. Освен това Alstom и др. упрекват Общия съд, че в точка 206 от обжалваното съдебно решение приема, че две дружества, които не съставляват един стопански субект в деня на приемане на оспорваното решение, могат да се окажат с наложена солидарна глоба (четвърта част).
   Третото правно основание, изведено от налагането от Общия съд на probatio diabolica в нарушение на член 101 ДФЕС, и по-специално в нарушение на правилата, определящи възможността на дружество майка да се вменят практики на нейно дъщерно дружество, и на заложените в членове 47 и 48 от Хартата на основните права на Европейския съюз принципи за право на справедлив съдебен процес и за презумпцията за невиновност, съдържа две части. Жалбоподателите твърдят, че:

               а)

               от една страна, като потвърждава възможността на дружеството майка Alstom да се вмени отговорност за практиките, извършвани от нейните дъщерни дружества, и като прилага изведените от съдебната практика принципи за презумпцията за упражняване на определящо влияние, Общият съд в точки 84—110 от атакуваното съдебно решение не зачита правото на справедлив съдебен процес и принципа за презумпцията за невиновност, като в контекст на вменяване на отговорност приема определение за упражняването на определящо влияние от дружество майка върху негово дъщерно дружество без никаква връзка с ефективно поведение на разглеждания пазар и следователно като придава необорим характер на тази презумпция;

               б)

               от друга страна, в точки 144—152 от атакуваното съдебно решение Общият съд допуска грешки при прилагане на правото при определянето на ефективното упражняване на определящо влияние от Areva T&D Holding SA върху Areva T&D SA и Areva T&D AG през периода от 9 януари до11 май 2004 г.

         Четвъртото правно основание е изведено от извършеното от Общия съд нарушение на понятието за солидарност, доколкото в точки 214—216 от атакуваното съдебно решение той приема, че солидарността определя дяловете на съответния принос на дружествата, на които е наложена солидарна глоба (първа част) и доколкото в точки 232—236 и 238—242 от обжалваното съдебно решение Общият съд нарушава принципите на правна сигурност и за индивидуализиране на наказанията, както и член 13 ДЕС, доколкото става въпрос за делегиране от Комисията на правомощието да се определя отговорността на всяко от санкционираните предприятия.
   Петото правно основание е изведено от нарушението от Общия съд на неговото задължение да даде отговор на развитите правни основания, доколкото в точки 223—230 от съдебното решение той се заблуждава относно значението на правното основание, изведено от нарушение на правото на ефективно средство за защита и на съдебна защита, и следователно не дава отговор на приведеното правно основание, а на друго, което не е било приведено.


title: Дело C-248/17 P: Жалба, подадена на 11 май 2017 г. от Bank Tejarat срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 14 март 2017 г. по дело T-346/15, Bank Tejarat/Съвет

text:
               31.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 249/19

         Жалба, подадена на 11 май 2017 г. от Bank Tejarat срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 14 март 2017 г. по дело T-346/15, Bank Tejarat/Съвет
   (Дело C-248/17 P)
   (2017/C 249/30)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Bank Tejarat (представители: S. Zaiwalla, P. Reddy, A. Meskarian, Solicitors, M. Brindle QC, T. Otty, R. Blakeley, Barristers)

      Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да допусне настоящата жалба и да отмени точки 1 и 2 от диспозитива във второто решение на Общия съд,

               —

               да уважи жалбата на Bank във връзка с подновяване на вписването,

               —

               да отмени обжалваните мерки, доколкото се отнасят до Bank, и

               —

               да осъди Съвета да заплати съдебните разноски в производството по обжалване и в производството пред Общия съд.

      Основания и основни доводи

   Общият съд е допуснал грешка в правото, доколкото погрешно е отрекъл и/или е отредил недостатъчна тежест на доказателствата, приведени от Bank и по този начин е изопачил ключови доказателства във връзка с това дали твърденията в оспорените мотиви са били подкрепени с доказателства от Съвета.
   Независимо от резултата от проверката на първото основание, Общият съд е допуснал грешка в правото, доколкото е изопачил ключови доказателства във връзка с това дали твърденията в оспорените мотиви са били подкрепени с доказателства от Съвета и/или тежестта на доказване е била погрешно възложена на Bank.
   По отношение и на първото, и на второто основание на жалбата, ако Общият съд беше приложил правилните принципи и/или не беше изопачил горепосочените доказателства, той е трябвало да отмени обжалваните мерки.
   Общият съд е допуснал грешка в правото, като е приел, че Съветът е имал право да впише отново Bank по съображения, които биха могли и е трябвало да бъдат изтъкнати преди първото съдебно решение и че с действията си Съветът не е нарушил член 266 ДФЕС, както и принципите на сила на пресъдено нещо и/или на правната сигурност и/или на целта и/или на ефективността и/или правото на ефективни правни средства за защита и/или правата на Bank по член 47 oт Хартата на основните права Европейския съюз и/или по членове 6 и 13 от ЕКЗПЧ и/или правата му на добра администрация и/или принципа на пропорционалност.


title: Дело T-259/11: Определение на Общия съд от 9 октомври 2013 г. — Zinātnes, inovāciju un testēšanas centrs/Комисия (Жалба за отмяна — Програма ФАР — Проект за развитие на център за иновации и изпитване на строителни материали — Решение на Комисията за възстановяване на част от платените сумите — Липса на пряко засягане — Недопустимост)

text:
               7.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 359/11

         Определение на Общия съд от 9 октомври 2013 г. — Zinātnes, inovāciju un testēšanas centrs/Комисия
   (Дело T-259/11) (1)

   (Жалба за отмяна - Програма ФАР - Проект за развитие на център за иновации и изпитване на строителни материали - Решение на Комисията за възстановяване на част от платените сумите - Липса на пряко засягане - Недопустимост)
   2013/C 359/19
   Език на производството: латвийски

      Страни

      Жалбоподател: Zinātnes, inovāciju un testēšanas centrs (Jelgava, Латвия) (представител: E. Darapoļskis, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: P. van Nuffel и A. Sauka)

      Предмет

   Жалба, подадена от сдружение Zinātnes, inovāciju un testēšanas centrs съгласно член 263 ДФЕС за отмяна на решението на Комисията, съобщено на Министерството на финансите на Република Латвия с писмо от 16 ноември 2010 г.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2.

               Отхвърля и искането за достъп до документите на Комисията.

               3.

               Осъжда Zinātnes, inovāciju un testēšanas centrs да заплати съдебните разноски.

               4.

               Липсва основание за произнасяне по молбите за встъпване на Република Латвия и Република Литва

      (1)  ОВ C 252, 27.8.2011 г.


title: Дело C-573/14: Решение на Съда (голям състав) от 31 януари 2017 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État, Белгия) — Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides/Mostafa Lounani (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Убежище — Директива 2004/83/ЕО — Минимални стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци — Член 12, параграф 2, буква в) и член 12, параграф 3 — Изключване на статута на бежанец — Понятие „деяния, противоречащи на целите и принципите на Организацията на обединените нации“ — Обхват — Член на ръководството на терористична организация — Осъждане за участие в дейността на терористична група — Конкретна преценка)

text:
               3.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 104/12

         Решение на Съда (голям състав) от 31 януари 2017 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État, Белгия) — Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides/Mostafa Lounani
   (Дело C-573/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Убежище - Директива 2004/83/ЕО - Минимални стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци - Член 12, параграф 2, буква в) и член 12, параграф 3 - Изключване на статута на бежанец - Понятие „деяния, противоречащи на целите и принципите на Организацията на обединените нации“ - Обхват - Член на ръководството на терористична организация - Осъждане за участие в дейността на терористична група - Конкретна преценка))
   (2017/C 104/18)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

      Ответник: Mostafa Lounani

      Диспозитив

               1.

               Член 12, параграф 2, буква в) от Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила трябва да се тълкува в смисъл, че за да се приеме, че е налице посоченото в тази разпоредба основание за изключване на статута на бежанец, не е необходимо лицето, търсещо международна закрила, да е било осъдено за някое от терористичните престъпления, предвидени в член 1, параграф 1 от Рамково решение 2002/475/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно борбата срещу тероризма.

               2.

               Член 12, параграф 2, буква в) и член 12, параграф 3 от Директива 2004/83 трябва да се тълкуват в смисъл, че участието в дейността на терористична група, за каквото е бил осъден ответникът в главното производство, може да обоснове изключване на статута на бежанец, дори когато не е установено съответното лице да е извършило, да се е опитало да извърши или да е заплашило да извърши някой от терористичните актове, посочени в резолюциите на Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации. За целите на конкретната преценка на фактите, която позволява да се установи дали са налице сериозни основания да се счита, че дадено лице е извършило деяния, противоречащи на целите и принципите на Организацията на обединените нации, подбудило е към извършването на такива деяния или е участвало в тях по какъвто и да било друг начин, са от особено значение обстоятелството, че това лице е осъдено от съдилищата на държава членка за участие в дейността на терористична група, както и констатацията, че посоченото лице е било член на ръководството на тази група, без да е необходимо да се установява, че същото лице е подбудило към извършване на терористичен акт или по какъвто и да било друг начин е участвало в такъв акт.

      (1)  ОВ C 46, 9.2.2015 г.


title: Дело C-90/07: Иск, предявен на 16 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/23

         Иск, предявен на 16 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия
   (Дело C-90/07)
   (2007/C 95/41)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Konstantinidis и J.-B. Laignelot)

      Ответник: Кралство Белгия
   Искания

               —

               да се установи, че като не е приело всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими, за да се съобрази с Директива 2004/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година за изменение на Директива 94/62/ЕО относно опаковките и отпадъците от опаковки (1) и, във всички случаи, като не ги е съобщило на Комисията, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по силата на тази директива;

               —

               да се осъди Кралство Белгия да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на Директива 2004/12/ЕО е изтекъл на 18 август 2005 г.

      (1)  OВ L 47, стp. 26.


title: Дело T-181/06: Решение на Първоинстанционния съд от 10 септември 2008 г. — Италия/Комисия (ФЕОГА — Секция Гарантиране — Разходи, изключени от общностно финансиране — Финансови корекции — Плодове и зеленчуци — Млечни продукти — Полски култури — Развитие на селските райони — Неспазване на сроковете за плащане)

text:
               25.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/20

         Решение на Първоинстанционния съд от 10 септември 2008 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-181/06) (1)

   (ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - Разходи, изключени от общностно финансиране - Финансови корекции - Плодове и зеленчуци - Млечни продукти - Полски култури - Развитие на селските райони - Неспазване на сроковете за плащане)
   (2008/C 272/37)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Италианска република (представител: G. Aiello, avvocato dello Stato)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: C. Cattabriga и F. Jimeno Fernández, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)
   Предмет
   Искане за отмяна на Решение 2006/334/ЕО на Комисията от 28 април 2006 г. за изключване от общностно финансиране на някои разходи, направени от държавите-членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“ (ОВ L 124, стр. 21), в частта, с която изключва някои разходи, направени от Италианската република в секторите на плодовете и зеленчуците, на млякото и млечните продукти, на полските култури, във връзка с развитието на селските райони, както и по отношение на сроковете за плащане.
   Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 212, 2.9.2006 г.


title: Дело T-382/08: Жалба, подадена на 10 септември 2008 г. — Advance Magazine Publishers/СХВП — Capela & Irmãos (VOGUE)

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/47

         Жалба, подадена на 10 септември 2008 г. — Advance Magazine Publishers/СХВП — Capela & Irmãos (VOGUE)
   (Дело T-382/08)
   (2008/C 301/80)
   Език на жалбата: английски
   Страни

      Жалбоподател: Advance Magazine Publishers, Inc. (Ню Йорк, Съединени щати) (представител: M. Esteve Sanz, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: J. Capela & Irmãos, Lda. (Порто, Португалия)
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да промени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 30 юни 2008 г. по дело R 328/2003-2, така че да се постанови, че подадената от жалбоподателя пред апелативния състав жалба е основателна и следователно, че възражението се отхвърля и че съответната марка на Общността се регистрира,

               —

               При условията на евентуалност, да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 30 юни 2008 г. по дело R 328/2003-2, и

               —

               Да се осъди ответникът и евентуално другата страна в производството пред апелативния състав да заплатят разноските, включително разноските по обжалване пред СХВП.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „VOGUE“ за стоки и услуги от класове 9, 14, 16, 25 и 41

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в процедурата по възражението: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словна марка „VOGUE Portugal“ за стоки от клас 25, регистрирана в Португалия под № 143 183; португалско търговско наименование № 32 046„VOGUE SAPATARIA“

      Решение на отдела по споровете: Уважава изцяло възражението

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: i) Нарушение на член 43, параграфи 2 и 3 от Регламент № 40/94 на Съвета и на правило 22 от Регламент № 2868/95 (1) на Комисията, тъй като апелативният състав погрешно е счел, че представените от другата страна в производството пред апелативния състав доказателства представляват доказателство за реално използване на по-ранната марка; ii) нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 на Съвета, тъй като апелативния състав погрешно е решил, че въпросните стоки са подобни; iii) Нарушение на член 61, параграф 1 и член 62, параграф 2 от Регламент № 40/94 на Съвета, доколкото апелативния състав погрешно е основал решението си на обстоятелството, че жалбоподателят не е оспорил изводите на отдела по споровете относно доказателствата за използване и относно приликата на въпросните стоки и услуги, както и на обстоятелството, че пред отдела по споровете жалбоподателят имплицитно е считал, че доказателствата за използване са достатъчни.

      (1)  Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 г. за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността (ОВ L 303, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189).


title: Дело C-335/13: Решение на Съда (първи състав) от 6 ноември 2014 г. (преюдициално запитване от Scottish Land Court — Обединено кралство) — Robin John Feakins/The Scottish Ministers (Преюдициално запитване — Обща селскостопанска политика — Схема на единно плащане — Регламент (ЕО) № 795/2004 на Комисията — Член 18, параграф 2 — Национален резерв — Изключителни обстоятелства — Принцип на равно третиране)

text:
               12.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/8

         Решение на Съда (първи състав) от 6 ноември 2014 г. (преюдициално запитване от Scottish Land Court — Обединено кралство) — Robin John Feakins/The Scottish Ministers
   (Дело C-335/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Обща селскостопанска политика - Схема на единно плащане - Регламент (ЕО) № 795/2004 на Комисията - Член 18, параграф 2 - Национален резерв - Изключителни обстоятелства - Принцип на равно третиране))
   (2015/C 007/10)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Scottish Land Court

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Robin John Feakins

      Ответник: The Scottish Ministers

      Диспозитив

               1)

               Член 18, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 795/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за определяне на подробни правила за прилагането на схемата за единно плащане, предвидена в Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители, изменен с Регламент (ЕО) № 1974/2004 на Комисията от 29 октомври 2004 година2004, трябва да се тълкува в смисъл, че се прилага, от една страна, когато земеделски производител отговаря на условията за прилагане на два или повече от членове 19 — 23а от Регламента за прилагане, и от друга страна, когато земеделски производител, който отговаря на условията за прилагане на поне един от членове 19 — 23а от този регламент, отговаря също и на условията за прилагане на поне една от разпоредбите на член 37, параграф 2, член 40, член 42, параграф 3 и член 42, параграф 5 от Регламент (EO) № 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители и за изменение на Регламенти (EИО) № 2019/93, (EО) № 1452/2001, (EО) № 1453/2001, (EО) № 1454/2001, (EО) 1868/94, (EО) № 1251/1999, (EО) № 1254/1999, (EО) № 1673/2000, (EИО) № 2358/71 и (EО) № 2529/2001.

               2)

               Член 18, параграф 2 от Регламент № 795/2004, изменен с Регламент № 1974/2004, е невалиден, предвид това че не допуска земеделски производител, засегнат от извънредни обстоятелства по смисъла на член 40 от Регламент № 1782/2003, да се възползва както от коригирането на референтната си сума по тази разпоредба, така и от допълнителна референтна сума от националния резерв по членове 19 — 23а от Регламент № 795/2004, изменен с Регламент № 1974/2004, докато земеделски производител, който не е бил засегнат от такива обстоятелства и на който е предоставена референтна сума, изчислена съгласно член 37, параграф 1 от Регламент № 1782/2003, може да кумулира тази сума с референтната сума от националния резерв по един от членове 19 — 23а от Регламент № 795/2004, изменен с Регламент № 1974/2004.

      (1)  ОВ C 260, 7.9.2013 г.


title: Дело C-551/13: Преюдициално запитване, отправено от Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari (Италия) на 25 октомври 2013 г. — SETAR/Comune di Quartu S. Elena

text:
               21.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 377/9

         Преюдициално запитване, отправено от Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari (Италия) на 25 октомври 2013 г. — SETAR/Comune di Quartu S. Elena
   (Дело C-551/13)
   2013/C 377/17
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Commissione Tributaria Provinciale di Cagliari

      Страни в главното производство

      Ищец: SETAR — Società Edilizia Turistica Alberghiera Residenziale

      Ответник: Comune di Quartu S. Elena

      Преюдициални въпроси

   Противоречи ли на общностното право разпоредбата на член 188 от Законодателен декрет № 152/2006 и Наредбата на министъра на околната среда от 17 декември 2009 г., съгласно която разпоредба влизането в сила на правната уредба за транспониране на Директива 2008/98/ЕО (1) се отлага до издаването на наредба на министъра относно техническите условия и сроковете за влизане в сила на горепосочените актове по прилагане?

      (1)  Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно отпадъците и за отмяна на определени директиви (OB L 312, стр. 3).


title: Дело C-308/14: Решение на Съда (първи състав) от 14 юни 2016 г. — Европейска комисия/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Координация на системите за социална сигурност — Регламент (ЕО) № 883/2004 — Член 4 — Равно третиране в областта на достъпа до социално осигурителните обезщетения — Право на пребиваване — Директива 2004/38/ЕО — Национално законодателство, което не допуска отпускането на някои семейни надбавки или на данъчен кредит във връзка с отглеждането на дете на граждани на другите държави членки, които нямат право на законно пребиваване)

text:
               22.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/4

         Решение на Съда (първи състав) от 14 юни 2016 г. — Европейска комисия/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
   (Дело C-308/14) (1)

   ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Координация на системите за социална сигурност - Регламент (ЕО) № 883/2004 - Член 4 - Равно третиране в областта на достъпа до социално осигурителните обезщетения - Право на пребиваване - Директива 2004/38/ЕО - Национално законодателство, което не допуска отпускането на някои семейни надбавки или на данъчен кредит във връзка с отглеждането на дете на граждани на другите държави членки, които нямат право на законно пребиваване))
   (2016/C 305/05)
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: D. Martin и M. Wilderspin)

      Ответник: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: M. Holt и J. Beeko, подпомагани от J. Coppel QC)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска.

               2)

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 329, 22.9.2014 г.


title: Дело C-432/12 P: Определение на председателя на Съда от 25 юни 2013 г. — Leifheit AG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Vermop Salmon GmbH

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/58

         Определение на председателя на Съда от 25 юни 2013 г. — Leifheit AG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Vermop Salmon GmbH
   (Дело C-432/12 P) (1)

   2013/C 225/123
   Език на производството: немски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 355, 17.11.2012 г.


title: Дело C-374/13 P: Определение на Съда (шести състав) от 10 април 2014 г.  — Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Обжалване — Марка на Общността — Регламент (ЕО) № 40/94 — Заявка за регистрация на словна марка METROINVEST — Възражение на притежателя на национална фигуративна марка и заявител на фигуративна марка на Общността, включваща словен елемент „METRO“ , в син и жълт цвят — Отказ да се регистрира марката)

text:
               11.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 261/7

         Определение на Съда (шести състав) от 10 април 2014 г. — Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG
   (Дело C-374/13 P) (1)

   ((Обжалване - Марка на Общността - Регламент (ЕО) № 40/94 - Заявка за регистрация на словна марка METROINVEST - Възражение на притежателя на национална фигуративна марка и заявител на фигуративна марка на Общността, включваща словен елемент „METRO“, в син и жълт цвят - Отказ да се регистрира марката))
   2014/C 261/11
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL (представители: J. Carbonell Callicó, abogado)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. (представител: J.-C. Plate, Rechtsanwalt)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 252, 31.8.2013 г.


title: Дело C-161/06: Решение на Съда (голям състав) от 11 декември 2007 г. (преюдициално запитване от Krajský soud v Ostravě — Чешка република) — Skoma-Lux sro/Celní ředitelství Olomouc (Акт относно условията за присъединяване към Европейския съюз — Член 58 — Общностна правна уредба — Липса на превод на езика на дадена държава-членка — Противопоставимост)

text:
               23.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/13

         Решение на Съда (голям състав) от 11 декември 2007 г. (преюдициално запитване от Krajský soud v Ostravě — Чешка република) — Skoma-Lux sro/Celní ředitelství Olomouc
   (Дело C-161/06) (1)

   (Акт относно условията за присъединяване към Европейския съюз - Член 58 - Общностна правна уредба - Липса на превод на езика на дадена държава-членка - Противопоставимост)
   (2008/C 51/21)
   Език на производството: чешки
   Препращаща юрисдикция
   Krajský soud v Ostravě
   Страни в главното производство

      Ищец: Skoma-Lux sro

      Ответник: Celní ředitelství Olomouc
   Предмет
   Преюдициално запитване — Krajský soud v Ostrave (Чешка република) — Тълкуване на член 58 от Акта относно условията за присъединяването към Европейския съюз на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република (OВ L 236 стp. 33) — Налагане на глоба на чешко предприятие вносител поради наличие на неточни данни в митническа декларация, в съответствие с Регламент (ЕИО) № 2454/93, който не е предварително публикуван на чешки език в Официален вестник на Европейския съюз
   Диспозитив

               1)

               Член 58 от Акта относно условията за присъединяването към Европейския съюз на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република и промените в учредителните договори на Европейския съюз не допуска задълженията, предвидени в общностна правна уредба, която не е публикувана в Официален вестник на Европейския съюз на езика на дадена нова държава-членка, а той е един от официалните езици на Европейския съюз, да могат да се налагат на субекти на частното право в нея, макар лицата да са можели да се запознаят с тази правна уредба по друг начин.

               2)

               Когато Съдът установи непротивопоставимостта на регламент, непубликуван на езика на дадена държава-членка, спрямо субекти на частното право в нея, той тълкува общностното право по смисъла на член 234 EО.

      (1)  ОВ C 154, 1 юли 2006 г.


title: Дело T-524/08: Жалба, подадена на 2 декември 2008 г.  — AIB-Vinçotte Luxembourg/Парламент

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/51

         Жалба, подадена на 2 декември 2008 г. — AIB-Vinçotte Luxembourg/Парламент
   (Дело T-524/08)
   (2009/C 44/91)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: AIB-Vinçotte Luxembourg ASBL (Люксембург, Люксембург) (представител: R. Adam, avocat)

      Ответник: Европейски парламент
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решението на Европейския парламент от 2 октомври 2008 г., с което се отхвърля офертата на жалбоподателя в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка № INLO — A — BATI LUX — 07 268 & 271 — 00, с оглед на обновяването и разширението на сграда Конрад Аденауер в Люксембург,

               —

               да се запазят за жалбоподателя всички други права, способи, правни основания и искове, и по-конкретно осъждането на Парламента да заплати обезщетение за претърпени вреди и пропуснати ползи във връзка с претърпяното увреждане,

               —

               при всички случаи да бъде осъден Парламентът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят оспорва решението на Комисията за отхвърляне на неговата оферта, подадена в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка за лот Б от обществената поръчка относно проект за разширение и обновяване на сграда KAD в Люксембург — Задача на официален контролен орган (ОВ 2008, S 193-254240).
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква четири правни основания, изведени от:

               —

               явна грешка в преценката от страна на Парламента, доколкото i) сдружението, на което е възложена обществената поръчка, не разполагало с изискваните разрешения за извършването на необходимите задачи съгласно техническата спецификация и ii) офертата на това сдружение съдържала необичайно ниска цена предвид критериите в техническата спецификация,

               —

               нарушение на задължението за мотивиране, доколкото i) Парламентът не бил уточнил конкретните предимства на успешната оферта спрямо тази на жалбоподателя, като по този начин не позволил на жалбоподателя да установи причините, поради които неговата оферта не е спечелила и ii) на жалбоподателя не била дадена възможност да узнае дали комитетът за оценка се е събрал и съответно, какви са били неговите заключения,

               —

               нарушение на принципите на дължимата грижа, на добра администрация и на прозрачност, тъй като Парламентът не е дал в разумен срок поисканите обяснения,

               —

               нарушение на разпоредбите на сборника с административни клаузи, доколкото нито обжалваното решение, нито последващата кореспонденция споменават способи за защита.


title: Дело C-351/11: Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Белгия) на 4 юли 2011 г. — KGH Belgium NV/Belgische Staat

text:
               24.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/6

         Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Белгия) на 4 юли 2011 г. — KGH Belgium NV/Belgische Staat
   (Дело C-351/11)
   2011/C 282/12
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: KGH Belgium NV

      Ответник: Belgische Staat

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 217, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58) да се тълкува в смисъл, че при определяне на практическите подробности за вземането под отчет на сумите на митните сборове държавите членки могат да се ограничат да включат в националното законодателство единствено разпоредби, предвиждащи, че

                           —

                           под „вземане под отчет“ по смисъла на тези национални разпоредби следва да се разбира „записването на съответстващата на определено митническо задължение сума в съответните счетоводни книги или на всякакъв друг носител“ — както в конкретния случай това е предвидено в член 1, точка 6 от Общия закон за митата и акцизите, одобрен с Кралски указ от 18 юли 1977 г. (Belgisch Staatsblad от 21 септември 1977 г., стр. 11425), потвърден със Закона за митата и акцизите от 6 юли 1978 г. (Belgisch Staatsblad от 12 август 1978 г., стр. 9013) и заменен, считано от 1 януари 1994 г., с член 1, точка 4 от Закона за изменение на Общия закон за митата и акцизите (Belgisch Staatsblad от 30 декември 1993 г., стр. 29031),
                           и че

                           —

                           правилата относно вземането под отчет и относно условията за заплащане на митните сборове във връзка с определено митническо задължение се уреждат в регламентите на Европейските общности — както в конкретния случай това е предвидено в член 3 от Общия закон за митата и акцизите, одобрен с Кралски указ от 18 юли 1977 г. (Belgisch Staatsblad от 21 септември 1977 г., стр. 11425), потвърден със Закона за митата и акцизите от 6 юли 1978 г. (Belgisch Staatsblad от 12 август 1978 г., стр. 9013) и изменен, считано от 1 януари 1990 г., с член 72 от Закона от 22 декември 1989 г. относно данъчните разпоредби (Belgisch Staatsblad от 29 декември 1989 г., стр. 21141),
                           или, за да изпълнят изискванията на член 217, параграф 2 от Митническия кодекс, държавите членки следва да предвидят в националното си законодателство по какъв начин следва на практика да се извършва вземането под отчет по смисъла на член 217, параграф 1 от Митническия кодекс, така че длъжникът да има възможност да провери дали вземането под отчет е действително извършено от митническите органи?

               2.

               Следва ли член 217, параграф 2 от Митническия кодекс да се тълкува в смисъл, че, ако националните разпоредби предвиждат единствено, че

                           —

                           под „вземане под отчет“ по смисъла на тези национални разпоредби следва да се разбира „записването на съответстващата на определено митническо задължение сума в съответните счетоводни книги или на всякакъв друг носител“ — както в конкретния случай това е предвидено в член 1, точка 6 от Общия закон за митата и акцизите, одобрен с Кралски указ от 18 юли 1977 г. (Belgisch Staatsblad от 21 септември 1977 г., стр. 11425), потвърден със Закона за митата и акцизите от 6 юли 1978 г.; Belgisch Staatsblad от 12 август 1978 г., стр. 9013) и заменен, считано от 1 януари 1994 г., с член 1, точка 4 от Закона за изменение на Общия закон за митата и акцизите (Belgisch Staatsblad от 30 декември 1993 г., стр. 29031),
                           и че

                           —

                           правилата относно вземането под отчет и относно условията за заплащане на сумите на митните сборове във връзка с определено митническо задължение се уреждат в регламентите на Европейските общности — както в конкретния случай това е предвидено в член 3 от Общия закон за митата и акцизите, одобрен с Кралски указ от 18 юли 1977 г. (Belgisch Staatsblad от 21 септември 1977 г., стр. 11425), потвърден със Закона за митата и акцизите от 6 юли 1978 г.; Belgisch Staatsblad от 12 август 1978 г., стр. 9013) и изменен, считано от 1 януари 1990 г., с член 72 от Закона от 22 декември 1989 г. относно данъчните разпоредби (Belgisch Staatsblad от 29 декември 1989 г., стр. 21141),
                           митническите органи могат да твърдят, че записването на съответните митни сборове във формуляр „1552 B“ или въвеждането им в база данни на задълженията във формат „PLDA“ (електронна база данни на задълженията за мита и акцизи), както и всяко друго записване или въвеждане на сумата на митните сборове от страна на митическите органи на всякакъв друг носител следва да се разглежда като вземане под отчет по смисъла на член 217, параграф 1 от Митническия кодекс?

               3.

               В случай, че записването на сумата на митните сборове във формуляр „1552 B“ може да се разглежда като вземане под отчет по смисъла на член 217, параграф 1 от Митническия кодекс, следва ли член 217 от Митническия кодекс да се тълкува в смисъл, че за вземане под отчет по смисъла на член 217, параграф 1 от Митническия кодекс може да се счита единствено записването във формуляр „1552 B“ на точно определена сума на митни сборове, съответстваща на конкретно митническо задължение?