title: Дело T-434/08: Жалба, подадена на 1 октомври 2008 г. — TONO/Комисия на Европейските общности

text:
               6.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/47

         Жалба, подадена на 1 октомври 2008 г. — TONO/Комисия на Европейските общности
   (Дело T-434/08)
   (2008/C 313/85)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: TONO (Осло, Норвегия) (представители: S. Teigum и A. Ringnes, адвокати)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя
   Жалбоподателят почтително иска от Първоинстанционния съд на Европейските общности:

               —

               да отмени член 3 от Решение на Комисията COMP/C2/38.698 — CISAC,

               —

               при условията на евентуалност, да отмени член 3 от Решение на Комисията COMP/C2/38.698 — CISAC в частта относно препредаването по кабел,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателя.

         Правни основания и основни доводи
   С жалбата си жалбоподателят иска частична отмяна на Решение на Комисията C(2008) 3435 от 16 юли 2008 година, относно производство по член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (Дело COMP/C2/38.698 — CISAC) и по-специално на член 3 от Решението, според който членовете на CISAC (1) от страни от ЕИП са поели задължение за съгласувана практика, в нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП, „като съгласуват териториалното отграничаване на взаимните представителни правомощия по начин, който ограничава лицензията до националната територия на всяко дружество за колективно управление на авторски права“. При условията на евентуалност, жалбоподателят иска отмяна на член 3 от обжалваното решение, в частта относно кабелното препредаване.
   Жалбоподателят твърди, че обжалваното решение е опорочено едновременно от фактически грешки и от грешки при прилагане на правото, както и от нарушение на процесуалните гаранции за неговото право да бъде изслушан.
   Във връзка с твърдението за фактически грешки жалбоподателят сочи, че Комисията не признава системата за колективно лицензиране на авторски права за музикални произведения и по този начин и фактическа обстановка в Норвегия.
   Във връзка с твърденията за грешки при прилагане на правото, жалбоподателят излага следното:
   На първо място, жалбоподателят твърди, че обжалваното решение е опорочено поради нарушаване на процедурата, което би следвало да доведе до отмяна на решението. А именно, жалбоподателят твърди, че е нарушено правото му да бъде изслушан, тъй като окончателното решение се различава от известието за нарушенията по основен въпрос, свързан с описанието на нарушението.
   На второ място, жалбоподателят оспорва факта, че включването на териториално отграничаване във взаимните споразумения, в които той участва, е резултат от съгласувани практики между членовете на CISAC от ЕИП.
   На трето място, жалбоподателят твърди, че Комисията неправилно е заключила, че паралелното териториално отграничаване, с оглед на препредаването по кабел, ограничава конкуренцията в нарушение на член 81, параграф 1 ЕО. Според жалбоподателя твърдяната съгласувана практика за териториално разпределяне се отнася до форма на конкуренция, която сама по себе си не е защитена от член 81, параграф 1 ЕО. Освен това, жалбоподателят твърди, че Комисията е допуснала фактическа грешка като е приела, че в Норвегия има национален монопол за мулти-репертоарното лицензиране на правата за публично изпълнение по отношение на препредаването по кабелни мрежи. Освен това, жалбоподателят твърди, че дори да се приеме, че твърдяната съгласувана практика ограничава конкуренцията, тя не нарушава член 81, параграф 1 ЕО, тъй като е необходима и съразмерна легитимна цел, като се вземат предвид особените изисквания за управлението на лицензирането, правата за изпълнение, одита, мониторинга и прилагането,във връзка с препредаването по кабел.
   На четвърто място, жалбоподателят твърди, че териториалното отграничаване на неговите взаимни споразумения е освободено въз основа на член 81, параграф 3 ЕО. Доводите на жалбоподателя в тази насока са че споменатото по-горе разпределяне е необходимо за поддържането на ефикасните принципи на „едно гише“ и на норвежката разширена система за лицензиране, гарантираща по този начин минимална степен на администриране, като същевременно защитава интересите на притежателите на права.

      (1)  Международна конфедерация на дружествата на композитори и автори.


title: Дело C-459/15 P: Решение на Съда (девети състав) от 8 септември 2016 г. — Iranian Offshore Engineering & Construction Co./Съвет на Европейския съюз (Обжалване — Ограничителни мерки срещу Ислямска република Иран — Списък на лицата и образуванията, чиито финансови средства и икономически ресурси се замразяват — Логистична подкрепа за иранското правителство — Включване на името на жалбоподателя)

text:
               31.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 402/11

         Решение на Съда (девети състав) от 8 септември 2016 г. — Iranian Offshore Engineering & Construction Co./Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-459/15 P) (1)

   ((Обжалване - Ограничителни мерки срещу Ислямска република Иран - Списък на лицата и образуванията, чиито финансови средства и икономически ресурси се замразяват - Логистична подкрепа за иранското правителство - Включване на името на жалбоподателя))
   (2016/C 402/13)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Iranian Offshore Engineering & Construction Co. (представители: J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea и J. Iriarte Ángel, адвокати)

      Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: A. de Elera-San Miguel Hurtado и V. Piessevaux)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Iranian Offshore Engineering & Construction Co. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 346, 19.10.2015 г.


title: Дело T-29/15: Жалба, подадена на 21 януари 2015 г.  — International Management Group/Комисия

text:
               9.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 81/28

         Жалба, подадена на 21 януари 2015 г. — International Management Group/Комисия
   (Дело T-29/15)
   (2015/C 081/36)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: International Management Group (Брюксел, Белгия) (представители: M. Burgstaller и C. Farrell, solicitors, и E. Wright, barrister)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени измененото приложение към Решение за изпълнение на Комисията от 7 ноември 2013 г. относно годишна програма за действие за 2013 г. в полза на Мианмар, която следва да бъде финансирана от общия бюджет на Европейския съюз, прието на 16 декември 2014 г., и

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага седем правни основания.

               1.

               Първото правно основание е твърдението, че Комисията не е доказала неизпълнение от страна на жалбоподателя на изискванията, предвидени в член 53г, параграф 1 от Финансовия регламент за 2002 г. (1) и член 60, параграф 2 от Финансовия регламент за 2012 г. (2).

               2.

               Второто правно основание е липса на промени по отношение на стандартите, които жалбоподателят прилага в своето счетоводство, одит, вътрешен контрол и при процедурите за възлагане на поръчки, които промени да обосновават решението на Европейската комисия, че жалбоподателят вече не е надежден изпълнител на задачи по изпълнението на бюджета.

               3.

               Третото правно основание е твърдението, че Комисията на е изпълнила задължението си да зачита принципите на добра администрация и добро финансово управление.

               4.

               Четвъртото правно основание е твърдението, че Комисията е нарушила своите задължения във връзка с принципа на прозрачност.

               5.

               Петото правно основание е твърдението, че Комисията не е предоставила на жалбоподателя възможност за обжалване.

               6.

               Шестото правно основание е твърдението, че Комисията не е изпълнила задължението си за мотивиране.

               7.

               Седмото правно основание е твърдението, че приемането на обжалваната мярка представлява нарушение на оправданите правни очаквания на жалбоподателя.

      (1)  Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности, изменен (ОВ L 248, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198).

      (2)  Регламент (ЕС, ЕВРАТОМ) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 година относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза и за отмяна на Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета (ОВ L 298, 2012 г., стр. 1).


title: Дело C-600/13: Определение на Съда (седми състав) от 30 април 2014 г. (преюдициално запитване от Giudice di pace di Matera — Италия) — Intelcom Service Ltd/Vincenzo Mario Marvulli (Преюдициално запитване — Членове 34 ДФЕС, 35 ДФЕС, 37 ДФЕС, 56 ДФЕС и 60 ДФЕС — Директива 2006/123/ЕО — Национално законодателство, според което само нотариусите могат да извършват дейност по съставяне и заверка на актовете за покупко-продажба на недвижими имоти — Явна недопустимост)

text:
               11.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 261/10

         Определение на Съда (седми състав) от 30 април 2014 г. (преюдициално запитване от Giudice di pace di Matera — Италия) — Intelcom Service Ltd/Vincenzo Mario Marvulli
   (Дело C-600/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Членове 34 ДФЕС, 35 ДФЕС, 37 ДФЕС, 56 ДФЕС и 60 ДФЕС - Директива 2006/123/ЕО - Национално законодателство, според което само нотариусите могат да извършват дейност по съставяне и заверка на актовете за покупко-продажба на недвижими имоти - Явна недопустимост))
   2014/C 261/17
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Giudice di pace di Matera

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Intelcom Service Ltd

      Ответник: Vincenzo Mario Marvulli

      Диспозитив

   Преюдициалното запитване, отправено от Giudice di pace di Matera (Италия), с акт от 22 април 2013 г., е явно недопустимо.

      (1)  ОВ C 52, 22.2.2014 г.


title: Дело F-93/15: Определение на Съда на публичната служба от 18 юли 2016 г. — HE/Комисия

text:
               3.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 364/58

      Определение на Съда на публичната служба от 18 юли 2016 г. — HE/Комисия
      (Дело F-93/15)
      (2016/C 364/77)
      Език на производството: френски
      Съставът от един съдия разпореди делото да бъде заличено от регистъра.


title: Дело F-142/14: Жалба, подадена на 24 декември 2014 г.  — ZZ/Евроюст

text:
               9.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 81/30

         Жалба, подадена на 24 декември 2014 г. — ZZ/Евроюст
   (Дело F-142/14)
   (2015/C 081/38)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: Ekkehard H. Schulze, Rechtsanwalt)

      Ответник: Евроюст

      Предмет на производството

   Отмяна на решението да не се допусне жалбоподателят до втората фаза от процедурата за подбор във връзка с кандидатурата му за поста на съветник в кабинета на президента на Евроюст.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да бъдат отменени решенията от 8 август 2014 г. и 25 септември 2014 г.,

               —

               да се разпореди на ответника да допусне жалбоподателя до по-нататъшно участие в процедурата за подбор и

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.


title: Дело C-559/14: Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Латвия), постъпило на 5 декември 2014 г.  — Rūdolfs Meroni/Recoletos Limited

text:
               16.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/2

         Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Латвия), постъпило на 5 декември 2014 г. — Rūdolfs Meroni/Recoletos Limited
   (Дело C-559/14)
   (2015/C 089/02)
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākā tiesa

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Rūdolfs Meroni

      Ответник: Recoletos Limited

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 34, параграф 1 от Регламент Брюксел I да се тълкува в смисъл, че в производство по признаване на чуждестранно съдебно решение накърняването на правата на лица, които не са страни по главния спор, може да бъде основание да се приложи клаузата за обществен ред, съдържаща се в посочения член 34, параграф 1 от Регламент Брюксел I, и да се откаже признаване на това чуждестранно решение, доколкото то засяга лица, които не са страни по главния спор?

               2)

               Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен, трябва ли член 47 от Хартата да се тълкува в смисъл, че закрепеният в него принцип на справедлив съдебен процес допуска в обезпечително производство да се ограничат имуществените права на лице, което не е било страна в производството, при положение че е предвидено, че всяко лице, което е засегнато от съдебния акт за налагане на обезпечителни мерки, има право във всеки момент да иска от съда да измени или отмени този акт, и при положение че на молителите е оставена грижата да връчат акта на заинтересованите лица?


title: Решение на Съда от 22 декември 2016 година по дело E-3/16 — Ski Taxi SA, Follo Taxi SA и Ski Follo Taxidrift AS срещу Правителството на Норвегия, представлявано от органа за защита на конкуренцията (Член 53 от Споразумението за ЕИП — Ограничаване на конкуренцията с оглед на целта — Обществени поръчки — Подаване на съвместни оферти чрез съвместен управляващо дружество)

text:
               27.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 133/5

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 22 декември 2016 година
   по дело E-3/16
   Ski Taxi SA, Follo Taxi SA и Ski Follo Taxidrift AS срещу Правителството на Норвегия, представлявано от органа за защита на конкуренцията
   (Член 53 от Споразумението за ЕИП — Ограничаване на конкуренцията с оглед на целта — Обществени поръчки — Подаване на съвместни оферти чрез съвместен управляващо дружество)
   (2017/C 133/05)
   По дело E-3/16, Ski Taxi SA, Follo Taxi SA и Ski Follo Taxidrift AS срещу правителството на Норвегия, представлявано от органа за защита на конкуренцията — МОЛБА до Съда по член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на Надзорен орган и Съд от Върховния съд на Норвегия (Norges Høyesterett), относно тълкуване на Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 53 от него, Съдът, в състав Carl Baudenbacher, председател и съдия-докладчик, Per Christiansen и Páll Hreinsson, съдии, постанови решение на 22 декември 2016 г., чийто диспозитив е, както следва:

               1.

               За да може дадено споразумение да се разглежда като ограничение на конкуренцията с оглед на целта, по смисъла на член 53, параграф 1 от Споразумението за ЕИП, то трябва да разкрива достатъчна степен на нарушаване на конкуренцията. Не е достатъчно то просто да е в състояние, предвид конкретния правен и икономически контекст, да доведе до предотвратяване, ограничаване или нарушаване на конкуренцията.

               2.

               За да се прецени дали с определено споразумение между предприятия или решение на сдружение от предприятия се разкрива достатъчна степен на засягане на конкуренцията, трябва да се разгледа съдържанието на неговите разпоредби, неговите цели, както и икономическият и правен контекст, в който то се вписва. При преценката на този контекст следва също да се вземат предвид естеството на засегнатите услуги, както и реалните условия на функционирането и структурата на съответния пазар или пазари. Освен това, макар и намерението на страните да не представлява необходим елемент за установяване на ограничителния характер на споразумение между предприятия, няма забрана органите в областта на конкуренцията, националните съдилища или Съдът да не вземат предвид този елемент.

               3.

               Споразумението разкрива достатъчна степен на засягане на конкуренцията, което може да се разглежда като ограничаване на конкуренцията с оглед на целта, само ако неговият вреден характер е лесно разпознаваем. Тази оценка не може да доведе до обстоен преглед на неговите настоящи или потенциални въздействия. Тя не може също така да дорасне до извършване на оценка на проконкурентните и антиконкурентните последици и по този начин до прилагането на правилото за здрав разум.

               4.

               С цел да се определи дали подаването на съвместна оферта посредством съвместно управляващо дружество разкрива достатъчна степен на нарушаване, така че то да може да се разглежда като ограничение на конкуренцията с оглед на целта, следва да се има предвид същността на сътрудничеството, нейните цели, както и икономическият и правен контекст, в който то се вписва. Намерението на страните също може да бъде взето под внимание, въпреки че това не представлява необходим елемент.

               5.

               Тъй като подаването на съвместни оферти включва определяне на цените, което е изрично забранено от член 53, параграф 1 от Споразумението за ЕИП, отчитането на икономическия и правен контекст може да се ограничава до това, което е строго необходимо, с цел да се установи ограничение на конкуренцията с оглед на целта. Въпреки това, при такава оценка трябва да се вземе предвид, макар и по съкратена форма, дали страните по споразумението са действителни или потенциални конкуренти и дали съвместното определяне на цената, предложена на възлагащия орган, представлява „съпътстващо“ ограничение.

               6.

               Въпреки че оповестяването на съвместния характер на офертите до възлагащия орган може да бъде признак, че страните не са имали намерение да нарушават забраната за споразумения между предприятия, това само по себе си не е условие, за да се определи дали дадено споразумение може да бъде разглеждано като ограничение на конкуренцията с оглед на целта.


title: Дело C-233/15: Решение на Съда (осми състав) от 28 април 2016 г. (преюдициално запитване от Administratīvā apgabaltiesa — Латвия) — SIA „Oniors Bio“/Valsts ieņēmumu dienests (Преюдициално запитване — Регламент (ЕИО) № 2658/87 — Обща митническа тарифа — Тарифно класиране — Комбинирана номенклатура — Подпозиции 1517 90 91 и 1518 00 31 — Течна непреработена нелетлива растителна смес, състояща се от рапично масло (88 %) и слънчогледово масло (12 %))

text:
               4.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/13

         Решение на Съда (осми състав) от 28 април 2016 г. (преюдициално запитване от Administratīvā apgabaltiesa — Латвия) — SIA „Oniors Bio“/Valsts ieņēmumu dienests
   (Дело C-233/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Регламент (ЕИО) № 2658/87 - Обща митническа тарифа - Тарифно класиране - Комбинирана номенклатура - Подпозиции 1517 90 91 и 1518 00 31 - Течна непреработена нелетлива растителна смес, състояща се от рапично масло (88 %) и слънчогледово масло (12 %)))
   (2016/C 243/12)
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Administratīvā apgabaltiesa

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: SIA „Oniors Bio“

      Ответник: Valsts ieņēmumu dienests

      Диспозитив

   Комбинираната номенклатура в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, в редакцията му с Регламент за изпълнение (ЕС) № 1006/2011 на Комисията от 27 септември 2011 г., трябва да се тълкува в смисъл, че за да се определи дали смес от растителни масла като процесната по главното производство трябва да бъде класирана като хранителна смес от растителни масла в подпозиция 1517 90 91 от нея или като негодна за консумация смес от растителни масла в подпозиция 1518 00 31 от посочената номенклатура, следва да се вземат предвид всички релевантни към случая фактори, доколкото се отнасят до свойствените обективни характеристики и качества на този продукт. Сред релевантните фактори, които могат да обосноват квалифицирането на такава смес като „негодна за консумация“, следва да се прецени информацията, предоставена от производителя на тази смес в рамките на митническата декларация, че поради характеристиките на процеса за нейното производство наличието в посочената смес на вредни вещества не може да се изключи. В тази насока фактът, че даден анализ на проби, взети от такава смес от растителни масла, не е разкрил наличието в нея на никакво вредно вещество, сам по себе си не е достатъчен, за да постави под въпрос квалификацията на споменатата смес като „негодна за консумация“. Една такава последица предполага наличието на други релевантни доказателства, които могат да поставят под въпрос истинността на информацията, която се отнася до процеса на производство на посочената смес, предоставена е от производителя на сместа и е включена в тази декларация, в съответствие с разпоредбите на членове 62, 68 и 71 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) № 648/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 13 април 2005 г.

      (1)  ОВ C 245, 27.7.2015 г.


title: Дело T-187/16: Решение на Общия съд от 25 януари 2017 г. — Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik/EUIPO — Viña y Bodega Botalcura (LITU) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „LITU“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Липса на сходство между знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               6.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 70/20

         Решение на Общия съд от 25 януари 2017 г. — Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik/EUIPO — Viña y Bodega Botalcura (LITU)
   (Дело T-187/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „LITU“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Липса на сходство между знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 070/28)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik GmbH & Co. KG (Erding, Германия) (представител: P. Koch Moreno, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: J. Ivanauskas)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Viña y Bodega Botalcura SA (Las Condes, Чили)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 9 февруари 2016 г. (преписка R 719/2015-2), постановено в производство по възражение със страни Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik и Viña y Bodega Botalcura

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik GmbH & Co. KG да понесе направените от него съдебни разноски, както и разноските на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).

      (1)  ОВ C 243, 4.17.2016 г.


title: Дело F-50/07: Жалба, подадена на 17 декември 2007 г. — Христова/Комисия

text:
               29.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/36

         Жалба, подадена на 17 декември 2007 г. — Христова/Комисия
   (Дело F-50/07)
   (2008/C 79/68)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподателка: Валентина Христова, (Павликени, България) (представител: Георги Керелов, адвокат)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателката
   Отмяна на Решение от 3 април 2007 г. на конкурсната комисия на конкурс EPSO/AST/14/06, с което жалбоподателката не е допусната до конкурса и не е оценен нейният практически тест, поради това, че придобитото от нея висше образование не е в област, която съответства на задълженията, описани в обявлението за конкурс и тъй като тя няма тригодишен професионален опит в съответната област след придобиване на средно образование.
   Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателката моли Съда на публичната служба:

               —

               да отмени Решение от 3 април 2007 г. на конкурсната комисия по конкурс EPSO/AST/14/06, с което тя не е допусната до този конкурс,

               —

               да осъди ответника да заплати на жалбоподателката обезщетение, определено ex aequo et bono като обща сума в размер на 28 718 евро (представляваща възнаграждение за период от 1 година) за имуществените и неимуществените вреди, претърпени от жалбоподателката в резултат от незаконосъобразното решение на конкурсната комисия, заедно със законната лихва, считано от предявяването на жалбата,

               —

               да осъди ответника да заплати разноските.


title: Дело F-31/06: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 26 септември 2011 г. — Pino/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Назначаване — Член 5, параграф 2 от приложение XIII към Правилника за длъжностните лица — Вътрешен конкурс за преминаване в категория, публикуван преди 1 май 2004 г. — Кандидат, включен преди 1 май 2006 г. в списъка на издържалите конкурса лица — Класиране в степен — Прилагане на мултипликационнен коефициент, по-малък от 1 — Загуба на точките за повишаване)

text:
               19.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 340/34

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 26 септември 2011 г. — Pino/Комисия
   (Дело F-31/06) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Назначаване - Член 5, параграф 2 от приложение XIII към Правилника за длъжностните лица - Вътрешен конкурс за преминаване в категория, публикуван преди 1 май 2004 г. - Кандидат, включен преди 1 май 2006 г. в списъка на издържалите конкурса лица - Класиране в степен - Прилагане на мултипликационнен коефициент, по-малък от 1 - Загуба на точките за повишаване)
   2011/C 340/67
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Marco Pino (Брюксел, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и H. Krämer)

      Встъпила страна в подкрепа на исканията на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално M. Arpio Santacruz и M. Simm, впоследствие M. Bauer, J. Monteiro и K. Zieleśkiewicz)

      Предмет

   Отмяна на решенията на Комисията, с които жалбоподателите — длъжностни лица от категория B, преминали успешно вътрешен конкурс за преминаване в категория, са назначени на администраторски постове, доколкото с посочените решения се осъществява класиране на жалбоподателите съгласно XIII към Правилника за длъжностните лица, запазва се прилагането на мултипликационен коефициент към техните възнаграждения и техните точки за повишаване се премахват.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата

               2.

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

               3.

               Съветът на Европейския съюз, в качеството му на встъпила страна, понася направените от него разноски.

      (1)  ОВ C 131, 3.6. 2006 г., стр. 50


title: Дело T-153/08: Жалба, подадена на 25 април 2008 г. — Shenzhen Taiden Industrial/СХВП — Bosch Security Systems (промишлен дизайн на комуникационно оборудване)

text:
               21.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/21

         Жалба, подадена на 25 април 2008 г. — Shenzhen Taiden Industrial/СХВП — Bosch Security Systems (промишлен дизайн на комуникационно оборудване)
   (Дело T-153/08)
   (2008/C 158/35)
   Език на жалбата: английски
   Страни

      Жалбоподател: Shenzhen Taiden Industrial Co., Ltd (Shenzhen, Китай) (представители: M. Hartmann, M. Helmer, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Bosch Security Systems BV (Айндховен, Нидерландия)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на трети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 11 февруари 2008 г. по преписка R 1437/2006-3; и

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски, включително и тези пред апелативния състав.

         Правни основания и основни доводи

      Регистриран промишлен дизайн на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Промишлен дизайн за продукт „комуникационно оборудване“ — регистриран промишлен дизайн на Общността № 214903-0001

      Притежател на промишления дизайн на Общността: Жалбоподателят

      Страна, която иска обявяване на недействителността на промишления дизайн на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Промишлен дизайн, представен като доказателство от страната, искаща обявяването на недействителността: По-ранен дизайн, предоставен за достъп на обществеността от Koninklijke Philips Electronics NV, регистриран като международен промишлен дизайн под № DM/055655

      Решение на отдела за обявяване на недействителност: Отхвърляне на жалбата за обявяване на недействителност

      Решение на апелативния състав: Отмяна на решението на отдела за обявяване на недействителност и обявяване на действителността на спорния промишлен дизайн.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 63, параграф 1 от Регламент № 6/2002 на Съвета, доколкото трети апелативен състав се е основал на фактите, твърдени от страната, която иска обявяването на недействителност, за които не са представени никакви доказателства; нарушение на член 4, параграф 1 от Регламент № 6/2002 на Съвета, доколкото трети апелативен състав е допуснал грешка, като е възприел, че оспорваният промишлен дизайн няма индивидуални белези и е пропуснал да прецени и сравни разглежданите промишлени дизайни от гледна точка на информиран потребител.


title: Дело C-126/10: Преюдициално запитване, отправено от Supremo Tribunal Administrativo (Португалия) на 10 март 2010 г. — FOGGIA-Sociedade Gestora de Participações Sociais SA/Secretário de Estado dos Assuntos Fiscais

text:
               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/25

         Преюдициално запитване, отправено от Supremo Tribunal Administrativo (Португалия) на 10 март 2010 г. — FOGGIA-Sociedade Gestora de Participações Sociais SA/Secretário de Estado dos Assuntos Fiscais
   (Дело C-126/10)
   2010/C 134/37
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Supremo Tribunal Administrativo

      Страни в главното производство

      Ищец: FOGGIA-Sociedade Gestora de Participações Sociais SA

      Ответник: Secretário de Estado dos Assuntos Fiscais

      Встъпила страна: Ministério Público

      Преюдициални въпроси

               1.

               Какви са значението и обхватът на член 11, параграф 1, буква а) от Директива 90/434/ЕИО (1) от 23 юли 1990 година и по-специално какво е съдържанието на понятието „валидни търговски съображения“ и на понятието „преструктуриране или рационализация на дейностите“ на дружества, участващи в сделки, които попадат в приложното поле на Директива 90/434/ЕИО?

               2.

               Следва ли да се счита за съвместима с тази общностна норма тезата на данъчната администрация относно липсата на сериозни търговски съображения, обосноваващи искането на придобиващото дружество за признаване прехвърлимостта на данъчните загуби, като по отношение на това искане посочената администрация приема, че макар сливането несъмнено да е можело да доведе до положителен ефект, що се отнася до ценовата структура на групата, търговският му интерес не е бил очевиден от гледна точка на придобиващото дружество предвид факта, че придобитото дружество не е упражнявало никаква дейност като дружество за управление на дялови участия, не е притежавало никакви финансови участия и е прехвърляло единствено значителни загуби?

      (1)  Директива 90/434/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане, приложима спрямо сливанията, разделянията, прехвърлянията на активи и замените на акции по отношение на дружества от различни държави членки (ОВ L 225, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 92).


title: Дело C-52/13: Решение на Съда (осми състав) от 13 март 2014 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Posteshop SpA — Divisione Franchising Kipoint/Autorità garante della concorrenza e del mercato, Presidenza del Consiglio dei Ministri (Преюдициално запитване  — Директива 2006/114/ЕО  — Понятия за заблуждаваща и сравнителна реклама  — Национална правна уредба, съгласно която заблуждаващата и неразрешената сравнителна реклама представляват два отделни неправомерни факта)

text:
               5.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 135/13

         Решение на Съда (осми състав) от 13 март 2014 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Posteshop SpA — Divisione Franchising Kipoint/Autorità garante della concorrenza e del mercato, Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (Дело C-52/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Директива 2006/114/ЕО - Понятия за заблуждаваща и сравнителна реклама - Национална правна уредба, съгласно която заблуждаващата и неразрешената сравнителна реклама представляват два отделни неправомерни факта))
   2014/C 135/14
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Posteshop SpA — Divisione Franchising Kipoint

      Ответници: Autorità garante della concorrenza e del mercato, Presidenza del Consiglio dei Ministri

      В присъствието на: Cg srl, Tacoma srl

      Предмет

   Преюдициално запитване — Consiglio di Stato — Тълкуване на Директива 2006/114/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно заблуждаващата и сравнителната реклама (ОВ L 376, стр. 21; Специално издание на български език, глава 15, том 18, стр. 229) — Нелоялни търговски практики между търговци — Понятие за „заблуждаваща реклама и сравнителна реклама“ — Национална правна уредба, която забранява не само рекламата, която е едновременно заблуждаваща и незаконна сравнителна реклама, но също така предвижда и заблуждаващата реклама, и сравнителната реклама като два отделни неправомерни факта

      Диспозитив

   Директива 2006/114/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно заблуждаващата и сравнителната реклама, по отношение на защитата на търговците, трябва да се тълкува в смисъл, че разглежда заблуждаващата и неразрешената сравнителна реклама като две самостоятелни нарушения и че с оглед на забраната и санкционирането на заблуждаващата реклама не е необходимо последната да представлява и неразрешена сравнителна реклама.

      (1)  ОВ C 123, 27.4.2013 г.


title: Дело T-418/14: Жалба, подадена на 25 май 2014 г.  — Sina Bank/Съвет

text:
               25.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/40

         Жалба, подадена на 25 май 2014 г. — Sina Bank/Съвет
   (Дело T-418/14)
   2014/C 282/53
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Sina Bank (Техеран, Иран) (представители: B. Mettetal и C. Wucher-North, lawyers)

      Ответник: Съвет на Европейски съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Съвета след преразглеждането, съдържащо се в Известието от 15 март 2014 г. на вниманието на на вниманието на лицата и образуванията, които са обект на ограничителните мерки, предвидени в Решение 2010/413/ОВППС (1) на Съвета и в Регламент (ЕС) № 267/2012 (2) на Съвета относно ограничителни мерки срещу Иран (OВ C 77, стp.1), което посочва, че Решение 2010/413/ОВППС на Съвета и Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета продължават да засягат пряко жалбоподателя;

               —

               да отмени приложение IX точка I.B.8 към Регламент (EU) No 267/2012 , доколкото продължава да засяга пряко жалбоподателя, както е посочено в известието от 15 март 2014 г.;

               —

               да осъди Съвета да заплати, освен собствените си разноски, и тези, направени от жалбоподателя.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага две правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от твърдението, че решението на Съвета след преразглеждането, съдържащо се в известието от 15 март 2014 г. е нарушение на процесуалните изисквания за надлежно мотивиране и спазване на правото на защита и на ефективна съдебна защита.

               2.

               Второто правно основание е изведено от твърдението, че банката не е свързана с интереса на „Daftar“ и не участва във финансирането на така наречените държавни стратегически интереси нито с неговата ядрена програма. В съответствие с това съществените критерии за възлагането съгласно обжалваните актове не са спазени и банката и/или Съветът са допуснали явна грешка при преценката дали тези критерии са били спазени. Съветът също не е приложил правилния тест.

      (1)  Решение на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (OВ L 195, стp.39)

      (2)  Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) № 961/2010 (OВ L 88, стp.1)


title: Дело T-373/12: Определение на Общия съд от 1 декември 2015 г. — REWE-Zentral/СХВП — Planet GDZ (PRO PLANET) (Марка на Общността — Производство по възражение — Оттегляне на възражението — Липса на основание за произнасяне)

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/52

         Определение на Общия съд от 1 декември 2015 г. — REWE-Zentral/СХВП — Planet GDZ (PRO PLANET)
   (Дело T-373/12) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за произнасяне))
   (2016/C 038/68)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: REWE-Zentral AG (Кьолн, Германия) (представители: първоначално M. Kinkeldey и A. Bognár, впоследствие M. Kinkeldey и C. Schmitt, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Planet GDZ AG (Тагелсванген, Швейцария) (представители: първоначално M. Nentwig и G. M. Becker, впоследствие M. Nentwig, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу решение на първи апелативен състав на СХВП от 14 юни 2012 г. (преписка R 1350/2011-1) относно производство по възражение между Planet GDZ AG и REWE-Zentral AG.

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по жалбата.

               2)

               Осъжда REWE—Zentral AG и Planet GDZ AG да понесат собствените си съдебни разноски, като всяко от тях заплати и половината от съдебните разноски, направени от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП).

      (1)  ОВ C 319, 20.10.2012 г.


title: Дело C-495/15 P: Жалба, подадена на 21 септември 2015 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 15 юли 2015 г. по дело T-314/13, Португалия/Комисия

text:
               9.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 371/17

         Жалба, подадена на 21 септември 2015 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 15 юли 2015 г. по дело T-314/13, Португалия/Комисия
   (Дело C-495/15 P)
   (2015/C 371/20)
   Език на производството: португалски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: D. Recchia и P. Guerra e Andrade)

      Друга страна в производството: Португалска република

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд, постановено на 15 юли 2015 г. по дело T-314/13;

               —

               да върне делото на Общия съд за ново разглеждане;

               —

               да осъди Португалската република да заплати съдебните разноски в настоящото производство по обжалване.

      Основания и основни доводи

      Основания — Комисията твърди главно, че Общият съд е допуснал грешка, считайки че Комисията трябва да приеме решение за финансова корекция в рамките на Кохезионния фонд в посочения в основния нормативен акт срок, считано от датата на изслушване на държавата членка.
   При условията на евентуалност Комисията твърди, че Общият съд е допуснал грешка, приемайки че срокът за приемане на решение за финансова корекция от Комисията е императивен срок, чието неспазване означава, че е допуснато съществено нарушение, водещо до невалидност на приетото извън срока решение.

      Основни доводи — Комисията твърди главно, че в разглеждания случай е приложим не член 100 от Регламент № 1083/2006 (1), а член H, параграф 2 от приложение II към Регламент № 1164/94 (2). Според Комисията извършеното от Общия съд тълкуване на член 108 от Регламент № 1083/2006 е неправилно. Член 108 се прилага само за съвместно финансирани проекти, които са били одобрени в съответствие с новите правила (период 2007 — 2013 г.). В разглеждания случай съгласно член 105 от Регламент № 1083/2006, приложимата разпоредба е била член H, параграф 2 от приложение II към Регламент № 1164/94. Според Комисията в Регламент № 1164/94 не се предвижда какъвто и да било срок, в който Комисията трябва да приеме решението за финансова корекция.
   При условията на евентуалност Комисията твърди, че законодателят на Съюза не е въвел никакъв императивен срок, в който Комисията трябва да приема решенията за финансова корекция. Основната цел на приемането на решението за финансова корекция е свързана със защитата на финансовите интереси на Съюза. От друга страна, законът не предвижда никаква санкция или последица във връзка с неспазването на срока. Срокът за приемане на решение за финансова корекция е индикативен срок.

      (1)  Регламент (EO) № 1083/2006 на Съвета от 11 юли 2006 година за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд и Кохезионния фонд и за отмяна на Регламент (EO) № 1260/1999, (ОВ L 210, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава, 14 том 2, стр. 64)

      (2)  Регламент (ЕО) № 1164/94 на Съвета относно създаването на Кохезионен фонд (ОВ L 130, стр. 1)


title: Дело T-535/15: Жалба, подадена на 15 септември 2015 г. — CBM/СХВП — ÏD Group (Fashion ID)

text:
               9.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 371/39

         Жалба, подадена на 15 септември 2015 г. — CBM/СХВП — ÏD Group (Fashion ID)
   (Дело T-535/15)
   (2015/C 371/40)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: CBM Creative Brands Marken GmbH (Цюрих, Швейцария) (представител: U. Lüken, J. Bärenfänger, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: ÏD Group (Рубе, Франция)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Общността „Fashion ID“ — заявка за регистрация № 10 638 658

      Производство пред СХВП: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 14 юли 2015 г. по преписка R 2470/2014-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение, доколкото потвърждава решението на отдела по споровете, с което се отхвърля заявката за марка на Общността № 10 638 658 що се отнася до стоки и услуги от класове 9, 14, 18, 25 и 35;

               —

               да отмени съответното решение, прието от отдела по споровете на СХВП на 28 юли 2014 г. (преписка B 2 038 399), доколкото отделът по споровете е уважил възражението за отхвърляне на заявка за марка на Общността № 10 638 658;

               —

               да отхвърли изцяло възражението, подадено на 26 юни 2012 г. срещу марка на Общността № 10 638 658;

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               отделът по споровете и апелативният състав не са взели предвид постоянната практика на Общия съд и на Съда, според която общото впечатление от знаците трябва да се преценява като спорната марка се разглежда като цяло, а не като се сравняват отделните елементи.


title: Дело C-118/08: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Supremo (Испания) на 18 март 2008 г. — Transportes Urbanos y Servicios Generales, SAL/Administración del Estado

text:
               24.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/24

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Supremo (Испания) на 18 март 2008 г. — Transportes Urbanos y Servicios Generales, SAL/Administración del Estado
   (Дело C-118/08)
   (2008/C 128/44)
   Език на производството: испански
   Препращаща юрисдикция
   Tribunal Supremo.
   Страни в главното производство

      Ищец: Transportes Urbanos y Servicios Generales, SAL.

      Ответник: Administración del Estado.
   Преюдициален въпрос
   Противоречи ли на принципите на равенство и ефективност прилагането на различен подход от Tribunal Supremo на Кралство Испания в решенията му от 29 януари 2004 г. и 24 май 2005 г. по искове за имуществена отговорност на държавата в качеството й на законодател, в зависимост от това дали исковете се основават на административни актове, издадени в изпълнение на закон, обявен за противоконституционен, или пък се основават на прилагането на норма, за която е постановено, че противоречи на общностното право?


title: Дело C-159/12: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Италия) на 2 април 2012 г. — Alessandra Venturini/A.S.L. Varese и др.

text:
               2.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 157/5

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Италия) на 2 април 2012 г. — Alessandra Venturini/A.S.L. Varese и др.
   (Дело C-159/12)
   2012/C 157/07
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Alessandra Venturini

      Ответник: A.S.L. Varese и др.

      Преюдициални въпроси

   Принципите на свобода на установяване, недопускане на дискриминация и защита на конкуренцията, посочени в член 49 и сл. ДФЕС, допускат ли национална правна уредба, която не разрешава на фармацевт, който е правоспособен и вписан в съответното професионално сдружение, но не притежава включен в органичния план търговски обект, да разпространява на дребно в парафармацията, на която е собственик, също и лекарствените продукти, отпускани по лекарско предписание с т.нар. „бяла рецепта“, т.е. които не са за сметка на Националната служба по здравеопазване, а са изцяло за сметка на гражданина, и която установява в този сектор забрана за продажбата на определени категории лекарствени продукти и ограничение на броя на търговските обекти, които могат да бъдат установени на националната територия?


title: Дело C-609/15: Определение на председателя на Съда от 2 май 2017 г. (преюдициално запитване, отправено от Letrado de la Administración de Justicia del Juzgado de Violencia sobre la Mujer Único de Terrassa — Испания) — María Assumpció Martínez Roges/José Antonio García Sánchez

text:
               28.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/28

         Определение на председателя на Съда от 2 май 2017 г. (преюдициално запитване, отправено от Letrado de la Administración de Justicia del Juzgado de Violencia sobre la Mujer Único de Terrassa — Испания) — María Assumpció Martínez Roges/José Antonio García Sánchez
   (Дело C-609/15) (1)

   (2017/C 283/39)
   Език на производството: испански
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 38, 1.2.2016 г.


title: Дело C-41/13: Преюдициално запитване, отправено от Gerechtshof Amsterdam (Нидерландия) на 25 януари 2013 г. — Inspecteur van de Belastingdienst Holland-Noord/Kantoor Zaandam/MSA International Holdings BV, MSA Nederland BV

text:
               27.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 123/9

         Преюдициално запитване, отправено от Gerechtshof Amsterdam (Нидерландия) на 25 януари 2013 г. — Inspecteur van de Belastingdienst Holland-Noord/Kantoor Zaandam/MSA International Holdings BV, MSA Nederland BV
   (Дело C-41/13)
   2013/C 123/13
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Gerechtshof Amsterdam

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Inspecteur van de Belastingdienst Holland-Noord/Kantoor Zaandam

      Ответници: MSA International Holdings BV, MSA Nederland BV

      Преюдициални въпроси

               1.

               Ограничава ли се свободата на установяване по смисъла на член 43 ЕО във връзка с член 48 ЕО, ако на данъчнозадължените лица не е позволено да приложат нидерландския режим за облагане в група за данъчна консолидация по отношение на дейностите и имуществото на установеното в Нидерландия непряко дъщерно дружество (което дружеството майка контролира чрез друго свое дъщерно дружество)/данъчнозадължено лице 2?
               В този контекст, в светлината на преследваните цели с нидерландския режим за облагане в група за данъчна консолидация (…) обективно съпоставимо ли е (…) положението на непряко дъщерно дружество (което дружеството майка контролира чрез друго свое дъщерно дружество)/данъчнозадължено лице 2 с: (i) положението на установеното в Нидерландия дружество, което е пряко дъщерно дружество на контролирано от дружеството майка холдингово дружество с място на установяване в Нидерландия, което непряко дъщерно дружество не е предпочело да бъде включено в група за данъчна консолидация съвместно с неговото дружество майка с място на установяване в Нидерландия и следователно, тъй като е непряко дъщерно дружество, подобно на данъчнозадължено лице 2, също няма достъп до режима за облагане в група за данъчна консолидация, освен (изключително) заедно с главното дружество майка в корпоративната група, (ii) или с положението на установено в Нидерландия непряко дъщерно дружество, което заедно с установеното в Нидерландия негово дружество майка/контролирано от главното дружество майка холдингово дружество е предпочело да формира група за данъчна консолидация съвместно с установеното в Нидерландия (главно) дружество майка, като в резултат на това тяхната дейност и тяхното имущество се консолидират за данъчни цели, за разлика от дейността и имуществото на данъчнозадължено лице 2?

               2.

               При отговора на въпрос 1, първо изречение (…) от значение ли би било обстоятелството, че засегнатото контролирано от дружеството майка чуждестранно холдингово дружество, при положение че то осъществява дейност в Нидерландия не чрез свое дъщерно дружество, а чрез място на стопанска дейност, е можело да предпочете да формира група за данъчна консолидация с установеното в Нидерландия негово дружество майка — по отношение та имуществото и дейностите на посоченото място на стопанска дейност?

               3.

               При утвърдителен отговор на въпрос 1, първо изречение, може ли това ограничение да бъде обосновано в конкретния случай с императивни съображения от общ интерес, и по специално, с необходимостта от запазване на данъчната последователност, включително необходимостта от избягване на едностранното или двустранното двукратно признаване на загубите за данъчни цели (…)?

               4.

               При утвърдителен отговор на въпрос 1, следва ли в този случай ограничението да се смята за пропорционално (…)?


title: Дело T-467/13: Решение на Общия съд от 8 септември 2016 г. — Arrow Group и Arrow Generics/Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на антидепресивни лекарствени продукти, съдържащи активната фармацевтична съставка циталопрам — Понятие за ограничение на конкуренцията по предмет — Потенциална конкуренция — Генерични лекарствени продукти — Бариери пред навлизането на пазара, произтичащи от съществуването на патенти — Споразумения, сключени между патентопритежателя и предприятие — производител на генерични продукти — Глоби — Правна сигурност — Принцип на законоустановеност на наказанията — Времетраене на разследването на Комисията — Право на защита — Едно-единствено продължено нарушение)

text:
               17.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 383/10

         Решение на Общия съд от 8 септември 2016 г. — Arrow Group и Arrow Generics/Комисия
   (Дело T-467/13) (1)

   ((Конкуренция - Картели - Пазар на антидепресивни лекарствени продукти, съдържащи активната фармацевтична съставка циталопрам - Понятие за ограничение на конкуренцията по предмет - Потенциална конкуренция - Генерични лекарствени продукти - Бариери пред навлизането на пазара, произтичащи от съществуването на патенти - Споразумения, сключени между патентопритежателя и предприятие - производител на генерични продукти - Глоби - Правна сигурност - Принцип на законоустановеност на наказанията - Времетраене на разследването на Комисията - Право на защита - Едно-единствено продължено нарушение))
   (2016/C 383/14)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Arrow Group ApS (Roskilde, Дания) и Arrow Generics Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: S. D. Kon, C. Firth и C. Humpe, solicitors)

      Ответник: Европейска комисия (представители: F. Castilla Contreras и B. Mongin, подпомагани от G. Peretz, barrister)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Решение C(2013) 3803 окончателен на Комисията от 19 юни 2013 г. относно процедура по прилагане на член 101 [ДФЕС] и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка AT/39229 — Lundbeck) и искане за намаляване на размера на глобата, наложена на жалбоподателите с това решение.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Arrow Group ApS и Arrow Generics Ltd да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 313, 26.10.2013 г.


title: Дело C-645/11: Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 16 декември 2011 г. — Land Berlin/Ellen Mirjam Sapir и др.

text:
               17.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/11

         Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 16 декември 2011 г. — Land Berlin/Ellen Mirjam Sapir и др.
   (Дело C-645/11)
   2012/C 80/14
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Land Berlin

      Ответници: Ellen Mirjam Sapir, Michael J Busse, Mirjam M Birgansky, Gideon Rumney, Benjamin Ben-Zadok, Hedda Brown

      Преюдициални въпроси

               1.

               Представлява ли искането за връщане на полученото плащане без основание гражданско дело по смисъла на член 1, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 44/2001 (1) и тогава, когато административен орган е разпоредил на федерална провинция да обезщети увредените лица, като им изплати част от получената вследствие на продажбата на даден имот сума, но вместо това, по грешка, федералната провинция преведе на тези лица цялата получена при продажбата цена?

               2.

               Налице ли е изискваната от член 6, точка 1 от Регламент (ЕО) № 44/2001 тясна връзка между множество искове и тогава, когато ответниците се позовават на искания за допълнително обезщетение, които могат да бъдат разгледани и решени единствено заедно?

               3.

               Прилага ли се член 6, точка 1 от Регламент (ЕО) № 44/2001 и спрямо ответници с местоживеене извън Европейския съюз? При утвърдителен отговор, прилага ли се този член и тогава, когато съдът на държавата по местоживеенето на ответника би могъл да откаже признаване на постановеното решение поради липса на компетентност на основание на сключен двустранен договор с държавата на сезирания съд?

      (1)  Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОB. L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).


title: Съединени дела C-501/12 — C-506/12, C-540/12 и C-541/12: Решение на Съда (втори състав) от 19 юни 2014 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin — Германия) — Thomas Specht (C-501/12), Jens Schombera (C-502/12), Alexander Wieland (C-503/12), Uwe Schönefeld (C-504/12), Antje Wilke (C-505/12), Gerd Schini (C-506/12), Rena Schmeel (C-540/12), Ralf Schuster (C-541/12)/Land Berlin, Bundesrepublik Deutschland (Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 2000/78/EО — Равно третиране в областта на заетостта и професиите — Член 2, член 3, параграф 1, буква в) и член 6, параграф 1 — Пряка дискриминация, основана на възраст — Основна заплата на държавните служители, определяна въз основа на тяхната възраст — Преходен режим — Запазване на разликите в третирането — Съображения за обосноваване — Право на обезщетение — Отговорност на държавата членка — Принципи на равностойност и ефективност)

text:
               25.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/4

         Решение на Съда (втори състав) от 19 юни 2014 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin — Германия) — Thomas Specht (C-501/12), Jens Schombera (C-502/12), Alexander Wieland (C-503/12), Uwe Schönefeld (C-504/12), Antje Wilke (C-505/12), Gerd Schini (C-506/12), Rena Schmeel (C-540/12), Ralf Schuster (C-541/12)/Land Berlin, Bundesrepublik Deutschland
   (Съединени дела C-501/12 — C-506/12, C-540/12 и C-541/12) (1)

   ((Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 2000/78/EО - Равно третиране в областта на заетостта и професиите - Член 2, член 3, параграф 1, буква в) и член 6, параграф 1 - Пряка дискриминация, основана на възраст - Основна заплата на държавните служители, определяна въз основа на тяхната възраст - Преходен режим - Запазване на разликите в третирането - Съображения за обосноваване - Право на обезщетение - Отговорност на държавата членка - Принципи на равностойност и ефективност))
   2014/C 282/06
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Verwaltungsgericht Berlin

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Thomas Specht (C-501/12), Jens Schombera (C-502/12), Alexander Wieland (C-503/12), Uwe Schönefeld (C-504/12), Antje Wilke (C-505/12), Gerd Schini (C-506/12), Rena Schmeel (C-540/12), Ralf Schuster (C-541/12)

      Ответник: Land Berlin, Bundesrepublik Германия.

      Диспозитив

               1)

               Член 3, параграф 1, буква в) от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите следва да се тълкува в смисъл, че условията за заплащане на държавните служители попадат в приложното поле на тази директива.

               2)

               Член 2 и член 6, параграф 1 от Директива 2000/78 следва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална мярка като разглежданата в главните производства, съгласно която при назначаване на държавните служители рангът на основната заплата в рамките на всяка степен на съответната длъжност се определя в зависимост от тяхната възраст.

               3)

               Член 2 и член 6, параграф 1 от Директива 2000/78 следва да се тълкуват в смисъл, че допускат национално законодателство като разглежданото в главните производства, което определя реда и условията за прекласиране съгласно новата система за заплащане на държавните служители, придобили статут на такива преди влизането в сила на това законодателство, предвиждащо, от една страна, че рангът на заплатата, в който са класирани тези държавни служители понастоящем, се определя единствено на базата на размера на основната заплата, получавана от тях при прилагането на старата система за заплащане, при положение че последната система допуска дискриминация, основана на възрастта на държавния служител, а от друга страна, че последващото повишение съгласно новата таблица на заплатите понастоящем се определя изключително в зависимост от придобития след влизането в сила на същото законодателство професионален опит.

               4)

               При обстоятелства като относимите към главните производства правото на Съюза, и по-специално член 17 от Директива 2000/78, не съдържа изискване на дискриминираните държавни служители да бъде изплатена с обратна сила определена парична сума, чийто размер да съответства на разликата между размера на действително получената заплата и размера на заплатата за най-високия ранг от тяхната длъжностна степен.
               Запитващата юрисдикция има задължение да провери дали са налице всички установени в практиката на Съда на Европейския съюз условия, за да може в съответствие с правото на Съюза да бъде ангажирана отговорността на Федерална република Германия.

               5)

               Правото на Съюза допуска национална разпоредба като разглежданата в главните производства, съдържаща задължение за държавните служители да се позовават на правото си да предявят парични претенции, които не произтичат пряко от закона, в относително кратък срок, и по-конкретно преди края на текущата бюджетна година, ако тази разпоредба не накърнява нито принципа на равностойност, нито принципа на ефективност. Запитващата юрисдикция има задължение да провери дали тези условия са изпълнени в главните производства.

      (1)  ОВ C 26, 26.1.2013 г.

      ОВ C 46, 16.2.2013 г.


title: Дело C-374/11: Иск, предявен на 13 юли 2011 г. — Европейска комисия/Ирландия

text:
               24.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/13

         Иск, предявен на 13 юли 2011 г. — Европейска комисия/Ирландия
   (Дело C-374/11)
   2011/C 282/24
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: E. White, I. Hadjiyiannis, A. Marghelis)

      Ответник: Ирландия

      Искания на ищеца

               —

               да се постанови, че като не взема необходимите мерки за спазване на решението на Съда по дело C-188/08 Комисия/Ирландия, Ирландия не е изпълнила задълженията си по член 260 ДФЕС,

               —

               да се осъди Ирландия да заплати на Комисията еднократно платима сума от 4 771,20 EUR, умножена по броя дни между Решение по дело C-188/08 и решението, което ще бъде постановено в настоящото производство (или пълното привеждане в съответствие от Ирландия с решението, постановено по дело C-188/08, ако такова бъде постигнато в хода на настоящото производство),

               —

               да се осъди Ирландия да заплати на Комисията дневна периодична имуществена санкция в размер на 26 173,44 EUR, считано от деня на постановяване на решението в настоящото производство до датата на привеждането в съответствие от Ирландия с Решение по дело C-188/08, и

               —

               да се осъди Ирландия да заплати съдебните разноски за настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   Повече от година и половина е изтекла от постановяването на Решение на Съда по дело C-188/08. Комисията счита, че Ирландия е разполагала с достатъчно време, за да изпълни решението на Съда. Комисията впрочем отбелязва, че Ирландия е обявила, че има намерение да приеме изискваното законодателство до края на 2010 г. Въпреки това тази цел не е постигната и Ирландия не изглежда близо до постигането на пълно привеждане в съответствие. Вследствие на това Комисията счита, че Ирландия не е изпълнила задълженията си по член 260, параграф 1 ДФЕС.


title: Дело T-525/15: Жалба, подадена на 7 септември 2015 г. — Petro Suisse Intertrade/Съвет

text:
               9.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 371/35

         Жалба, подадена на 7 септември 2015 г. — Petro Suisse Intertrade/Съвет
   (Дело T-525/15)
   (2015/C 371/36)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Petro Suisse Intertrade Co. SA (Пюли, Швейцария) (представители: J. Grayston, P. Gjørtler, G. Pandey и D. Rovetta, адвокати)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени Решение (ОВППС) 2015/1008 на Съвета от 25 юни 2015 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 161, стр. 19) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/1001 на Съвета от 25 юни 2015 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 161, стр. 1), доколкото в тези актове жалбоподателят е посочен в категорията на лицата и образуванията, за които са наложени ограничителни мерки,

               —

               да отмени решението на Съвета, съдържащо се в изпратеното на 26 юни 2015 г. до адвокатите на жалбоподателя писмо и отнасящо се до преразглеждане на списъка на лицата и образуванията в приложение II към Решение 2010/413/ОВППС и в приложение IX към Регламент (ЕС) № 267/2012, доколкото с това решение се отказва заличаването на жалбоподателя в списъка на лицата и образуванията, за които са наложени ограничителни мерки,

               —

               да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               Първо основание — непълнота на мотивите

                           —

                           С решението от 26 юни 2015 г. (наричано по-нататък „обжалваното решение, прието в производството по преразглеждане“) също така се съобщавало за Решение (ОВППС) 2015/1008 на Съвета и за Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/1001 на Съвета (наричани по-нататък „обжалваните актове“), но в него не били изложени мотиви за приемането на обжалваните актове.

               2.

               Второ основание — явна грешка в преценката

                           —

                           Макар да бил притежаван от NIOC, жалбоподателят бил отделен правен субект, установен в Швейцария и осъществяващ законна дейност като местно дружество за услуги с много малък оборот.

               3.

               Трето основание — нарушение на правото на защита

                           —

                           Като позволил на една-единствена, неустановена държава членка на практика да го принуди да приеме решение без проверка на каквито и да било релевантни и подкрепящи това решение документи или доказателства, Съветът едностранно въвел нова процедура за приемане на решения, която не се основавала на член 215 ДФЕС или на друга разпоредба от Договорите. С подобни действия се нарушавало равновесието между правомощията на Съвета за разследване и за приемане на решения и правото на жалбоподателя на съдебна защита.

               4.

               Четвърто основание — нарушение на основното право на собственост

                           —

                           Съветът ни най-малко не изложил реални мотиви за наложените на жалбоподателя ограничения. Включването в списъка на жалбоподателя — швейцарско дружество с ограничена дейност като местно дружество за услуги, по никакъв начин не можело да допринесе за поддържането на международния мир и сигурност и Съветът не можел да докаже противното.


title: Дело C-559/14: Решение на Съда (първи състав) от 25 май 2016 г. (преюдициално запитване от Augstākā tiesa — Латвия) — Rūdolfs Meroni/Recoletos Limited (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Регламент (ЕО) № 44/2001 — Признаване и изпълнение на привременни и обезпечителни мерки — Понятие за обществен ред)

text:
               18.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/4

         Решение на Съда (първи състав) от 25 май 2016 г. (преюдициално запитване от Augstākā tiesa — Латвия) — Rūdolfs Meroni/Recoletos Limited
   (Дело C-559/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Регламент (ЕО) № 44/2001 - Признаване и изпълнение на привременни и обезпечителни мерки - Понятие за обществен ред))
   (2016/C 260/05)
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākā tiesa

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Rūdolfs Meroni

      Ответник: Recoletos Limited

      В присъствието на: Aivars Lembergs, Olafs Berķis, Igors Skoks, Genādijs Ševcovs

      Диспозитив

   Член 34, точка 1 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела, разглеждан в светлината на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, трябва да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като разглежданите в главното производство, не може да се счита, че признаването и изпълнението на заповед, издадена от съд на държава членка, без да е изслушано трето лице, чиито права могат да бъдат засегнати от заповедта, явно противоречат на клаузата за обществен ред на държавата членка, в която се иска признаването и изпълнението, и на правото на справедлив процес по смисъла на посочените разпоредби, доколкото лицето има възможност да предяви правата си пред този съд.

      (1)  ОВ C 89, 16.3.2015 г.


title: Дело C-560/15: Решение на Съда (четвърти състав) от 26 юли 2017 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Europa Way Srl, Persidera SpA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze (Преюдициално запитване — Eлектронни съобщителни мрежи и услуги — Далекосъобщителни услуги — Директиви 2002/20/ЕО, 2002/21/ЕО и 2002/77/ЕО — Предоставяне на права за използване на радиочестоти за наземно цифрово излъчване на радио и телевизия — Отмяна на текуща безвъзмездна конкурсна процедура („конкурс за красота“) и заместване на тази процедура с тръжна процедура — Намеса на националния законодател — Независимост на националните регулаторни органи — Предварителна консултация — Критерии за възлагане — Оправдани правни очаквания)

text:
               18.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 309/5

         Решение на Съда (четвърти състав) от 26 юли 2017 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Europa Way Srl, Persidera SpA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze
   (Дело C-560/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Eлектронни съобщителни мрежи и услуги - Далекосъобщителни услуги - Директиви 2002/20/ЕО, 2002/21/ЕО и 2002/77/ЕО - Предоставяне на права за използване на радиочестоти за наземно цифрово излъчване на радио и телевизия - Отмяна на текуща безвъзмездна конкурсна процедура („конкурс за красота“) и заместване на тази процедура с тръжна процедура - Намеса на националния законодател - Независимост на националните регулаторни органи - Предварителна консултация - Критерии за възлагане - Оправдани правни очаквания))
   (2017/C 309/06)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Europa Way Srl, Persidera SpA

      Ответници: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo Economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Economia e delle Finanze

      в присъствието на: Elettronica Industriale SpA, Cairo Network Srl, Tivuitalia SpA, Radiotelevisione italiana SpA (RAI), Sky Italia Srl

      Диспозитив

               1)

               Член 3, параграф 3а от Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамковата директива), изменена с Директива 2009/140/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 г., трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска да бъде отменена от националния законодател текуща конкурсна процедура за разпределяне на радиочестоти, организирана от компетентния националния регулаторен орган при обстоятелства като тези по спора по главното производство, която е била спряна с министерско решение.

               2)

               Член 9 от Директива 2002/21, изменена с Директива 2009/140, членове 3, 5 и 7 от Директива 2002/20/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за разрешение“), изменена с Директива 2009/140, и членове 2 и 4 от Директива 2002/77/ЕО на Комисията от 16 септември 2002 година относно конкуренцията на пазарите на електронни съобщителни мрежи и услуги трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат безвъзмездна конкурсна процедура за разпределяне на радиочестоти, която е била обявена, за да се отстранят последиците от незаконното изключване на някои оператори от пазара, да бъде заменена от възмездна процедура, която се основава на преструктуриран план за разпределяне на радиочестотите, след като броят им е бил намален, доколкото новата конкурсна процедура се основава на критерии, които са обективни, прозрачни, недискриминационни и пропорционални, и доколкото отговаря на целите, посочени в член 8, параграфи 2—4 от Директива 2002/21, изменена. Запитващата юрисдикция следва да провери с оглед на всички релевантни обстоятелства дали изискванията, определени от възмездната конкурсна процедура, са от естество да позволят ефективно навлизане на нови участници на пазара на цифровата телевизия, без неоснователно да се поставят в по-благоприятно положение вече действащите оператори на пазара на аналоговата или цифровата телевизия.

               3)

               Принципът на защита на оправданите правни очаквания трябва да се тълкува в смисъл, че допуска отмяна на конкурсна процедура за разпределяне на радиочестоти единствено с мотива, че оператори като жалбоподателите по главното производство са били допуснати до тази процедура и като единствени оференти са щели да им бъдат предоставени права за използване на радиочестоти за наземно цифрово излъчване на радио и телевизия, ако процедурата не е била отменена.

      (1)  ОВ C 38, 1.2.2016 г.


title: Дело F-14/16: Жалба, подадена на 14 март 2016 г. — ZZ/Парламент

text:
               10.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 165/22

         Жалба, подадена на 14 март 2016 г. — ZZ/Парламент
   (Дело F-14/16)
   (2016/C 165/30)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: A. Tymen, avocat)

      Ответник: Европейски парламент

      Предмет на производството

   Отмяна на решението за неподновяване на договора на жалбоподателя като договорно нает служител със спомагателни функции, както и искането за обезщетение за неимуществени вреди, които жалбоподателят твърди, че е претърпял.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението от 28 май 2015 г., с което се отказва подновяване на неговия договор;

               —

               при необходимост, да се отмени мълчаливият отказ за подновяване на неговия договор от 31 май 2015 г.;

               —

               при необходимост, да се отмени решението от 7 декември 2015 г. за отхвърляне на жалбата, подадена от него по административен ред;

               —

               да се разпореди осъждането на ответника да заплати обезщетение за неговите неимуществени вреди, определени ex aequo et bono на 115 000 EUR;

               —

               да се осъди ответникът да заплати всички съдебни разноски.


title: Дело T-252/12: Определение на Общия съд от 4 февруари 2015 г. — Gretsch-Unitas и Gretsch-Unitas Baubeschläge/Комисия

text:
               30.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 107/39

      Определение на Общия съд от 4 февруари 2015 г. — Gretsch-Unitas и Gretsch-Unitas Baubeschläge/Комисия
      (Дело T-252/12) (1)

      (2015/C 107/51)
      Език на производството: немски
      Председателят на трети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 227, 28.7.2012 г.


title: Дело F-65/14: Жалба, подадена на 14 юли 2014 г.  — ZZ/SEAE

text:
               27.10.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 380/26

         Жалба, подадена на 14 юли 2014 г. — ZZ/SEAE
   (Дело F-65/14)
   2014/C 380/33
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: адв. L. Levi и адв.N. Flandin)

      Ответник: SEAE

      Предмет на производството

   Отмяна на решенията, с които се отказва жалбоподателят да бъде повишен в степен AD13 в процедурата по повишаване за 2013 г., макар и неговото име да е било в списъка на подлежащите на повишение длъжностни лица

      Искания на жалбоподателя(жалбоподателите)

               —

               да се отмени решенията от 9 октомври и от 14 октомври 2013 г., с които се отказва жалбоподателят да бъде повишен в степен AD 13 в рамките на процедурата по повишаване за 2013 г.;

               —

               Ако това е необходимо, да се отмени решението от 16 април 2014 г., с което се отхвърля жалбата на жалбоподателя;

               —

               да се осъди SEAE да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-409/14: Определение на Общия съд от 22 юни 2016 г. — Marcuccio/Европейски съюз (Иск за обезщетение — Жалбоподател, спрял да отговаря на писмата на Общия съд — Липса на основание за произнасяне)

text:
               8.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/22

         Определение на Общия съд от 22 юни 2016 г. — Marcuccio/Европейски съюз
   (Дело T-409/14) (1)

   ((Иск за обезщетение - Жалбоподател, спрял да отговаря на писмата на Общия съд - Липса на основание за произнасяне))
   (2016/C 287/27)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Триказе, Италия) (представител: G. Cipressa, avocat)

      Ответник: Европейски съюз, представляван от Съда на Европейския съюз (представители: първоначално A. Placco, впоследствие J. Inghelram, P. Giusta и L. Tonini Alabiso)

      Предмет

   Искане на основание член 268 ДФЕС за получаване на обезщетение за вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял поради продължителността на производството по дела T-236/02, C-59/06 P и C-617/11 P

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по жалбата.

               2)

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски, свързани с възражението за недопустимост, довело до постановяване на определение от 9 януари 2015 г., Marcuccio/Европейски съюз (T-409/14, непубликувано, EU:T:2015:18).

               3)

               Г-н Luigi Marcuccio понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Съда на Европейския съюз, по останалата част от производството.

      (1)  ОВ C 245, 28.7.2014 г.


title: Дело T-290/10: Жалба, подадена на 30 юни 2010 г. — Sports Warehouse/СХВП (TENNIS WAREHOUSE)

text:
               28.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 234/50

         Жалба, подадена на 30 юни 2010 г. — Sports Warehouse/СХВП (TENNIS WAREHOUSE)
   (Дело T-290/10)
   ()
   2010/C 234/89
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Sports Warehouse GmbH (Schutterwald, Германия) (представител: M. Douglas, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 21 април 2010 г. по преписка № R 1259/2009-1,

               —

               да се регистрира марка на Общността „TENNIS WAREHOUSE“, заявка № 7 536 899,

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „TENNIS WAREHOUSE“ за стоки и услуги от класове 25, 28 и 35.

      Решение на проверителя: отхвърля заявката.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1), тъй като марката няма описателен характер и не е съобразена необходимостта от запазване на възможността за свободното ѝ ползване; както и нарушение на задължението за мотивиране съгласно член 75 от Регламент (ЕО) № 207/2009.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


title: Съединени дела T-241/05, T-262/05 — T-264/05, T-346/05, T-347/05, T-29/06 — T-31/06: Решение на Първоинстанционния съд от 23 май 2007 г. — Procter & Gamble/СХВП (Бели квадратни таблетки с цветна флорална шарка) (Марка на Общността — Заявки за триизмерни марки на Общността — Бели квадратни таблетки с цветна флорална шарка — Абсолютни основания за отказ — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 — Липса на отличителни белези)

text:
               7.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/23

         Решение на Първоинстанционния съд от 23 май 2007 г. — Procter & Gamble/СХВП (Бели квадратни таблетки с цветна флорална шарка)
   (Съединени дела T-241/05, T-262/05 — T-264/05, T-346/05, T-347/05, T-29/06 — T-31/06) (1)

   (Марка на Общността - Заявки за триизмерни марки на Общността - Бели квадратни таблетки с цветна флорална шарка - Абсолютни основания за отказ - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 - Липса на отличителни белези)
   (2007/C 155/45)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: The Procter & Gamble Company (Cincinnati, Ohio, Съединени американски щати) (представител: G. Kuipers, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представители: първоначално D. Schennen, впоследствие G. Schneider, agents)
   Предмет
   Девет иска, подадени срещу решенията на първия апелативен състав на СХВП от 14 април 2005 г. (дело R 843/2004-1), от 3 май 2005 г. (дело R 845/2004-1), от 4 май 2005 г. (дело R 849/2004-1), от 1 юни 2005 г. (дело R 1184/2004-1), от 6 юли 2005 г. (дела R 1188/2004-1 и R 1182/2004-1), от 16 ноември 2005 г. (дело R 1183/2004-1), от 21 ноември 2005 г. (дело R 1072/2004-1) и от 22 ноември 2005 г. (дело R 1071/2004-1) относно заявки за регистрация на триизмерни марки.
   Диспозитив

               1)

               Исковете се отхвърлят.

               2)

               Ищецът се осъжда да заплати разноските.

      (1)  ОВ C 205, 20.8.2005 г.


title: Дело T-425/11: Решение на Общия съд от 11 септември 2014 г.  — Гърция/Комисия (Държавни помощи — Гръцки казина — Правна уредба, която предвижда налог от 80 % върху цената на входни билети с различна стойност — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар — Понятие за държавна помощ — Предимство)

text:
               27.10.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 380/5

         Решение на Общия съд от 11 септември 2014 г. — Гърция/Комисия
   (Дело T-425/11) (1)

   ((Държавни помощи - Гръцки казина - Правна уредба, която предвижда налог от 80 % върху цената на входни билети с различна стойност - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар - Понятие за държавна помощ - Предимство))
   2014/C 380/06
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Република Гърция (представители: P. Mylonopoulos и K. Boskovits)

      Ответник: Европейска комисия (представители: D. Triantafyllou, H. van Vliet и M. Konstantinidis)

      Предмет

   Отмяна на Решение 2011/716/ЕС на Комисията от 24 май 2011 година относно държавна помощ, предоставена от Гърция за някои гръцки казина C 16/10 (ex NN 22/10, ex CP 318/09)(ОВ L 285, стр. 25).

      Диспозитив

               1)

               Отменя Решение 2011/716/ЕС на Комисията от 24 май 2011 година относно държавна помощ, предоставена от Гърция за някои гръцки казина C 16/10 (ex NN 22/10, ex CP 318/09).

               2)

               Европейската комисия понася, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Република Гърция.

      (1)  ОВ C 282, 24.9.2011 г.


title: Дело T-526/08 P: Решение на Общия съд от 9 декември 2010 г. — Европейска комисия/Strack (Обжалване — Насрещна жалба — Публична служба — Длъжностни лица — Назначаване — Обявяване на свободна длъжност — Отхвърляне на кандидатура — Назначаване на длъжност началник на отдел — Жалба за отмяна — Допустимост — Правен интерес — Иск за обезщетение — Неимуществена вреда)

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/36

         Решение на Общия съд от 9 декември 2010 г. — Европейска комисия/Strack
   (Дело T-526/08 P) (1)

   (Обжалване - Насрещна жалба - Публична служба - Длъжностни лица - Назначаване - Обявяване на свободна длъжност - Отхвърляне на кандидатура - Назначаване на длъжност „началник на отдел“ - Жалба за отмяна - Допустимост - Правен интерес - Иск за обезщетение - Неимуществена вреда)
   2011/C 30/64
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: H. Krämer и B. Eggers)

      Друга страна в производството: Guido Strack (Кьолн, Германия) (представител: H. Tettenborn, avocat)

      Предмет

   Жалба за частична отмяна на Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 25 септември 2008 г. по дело Strack/Комисия (F-44/05, все още непубликувано в Сборника)

      Диспозитив

               1.

               Отменя точки 1, 2, 3, 5 и 6 от диспозитива на Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 25 септември 2008 г. по дело Strack/Комисия (F-44/05).

               2.

               Отхвърля насрещната жалба в останалата ѝ част.

               3.

               Делото е върнато на Съда на публичната служба за произнасяне по искането за отмяна на решението за назначаване на г-н А. на длъжността началник на отдел „Обществени поръчки и договори“ на Службата за официални публикации на Европейските общности и за отхвърляне на кандидатурата на г-н Guido Strack за посочената длъжност, по искането за обезщетение в размер на 2 000 EUR за неимуществените вреди, които г-н Strack твърди, че е претърпял, както и по съдебните разноски.

               4.

               Съдът не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 44, 21.2.2009 г.


title: Дело T-523/10: Жалба, подадена на 8 ноември 2010 г. — Interkobo/СХВП — XXXLutz Marken (mybaby)

text:
               15.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/33

         Жалба, подадена на 8 ноември 2010 г. — Interkobo/СХВП — XXXLutz Marken (mybaby)
   (Дело T-523/10)
   ()
   2011/C 13/64
   Език на жалбата: полски

      Страни

      Жалбоподател: Interkobo Sp. z o.o. (Лодз, Полша) (представител: R. Skubisz, radca prawny)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: XXXLutz Marken GmbH (Wels, Австрия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени изцяло решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 8 септември 2010 г. по преписка R 88/2009-4;

               —

               да се осъдят ответникът и XXXLutz Marken GmbH да заплатят съдебните разноски, включително разноските, които жалбоподателят понася във връзка с производството пред апелативния състав и пред отдела по споровете на Службата за хармонизация във вътрешния пазар.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: XXXLutz Marken GmbH

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „my baby“ (Заявка за регистрация № 4894416) за стоки от клас 28

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: национална словна марка „MYBABY“, национална фигуративна марка „mybaby“ и международна словна марка „MYBABY“ за стоки от клас 28

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението и отхвърля заявката за регистрация на марката за стоки от клас 28.

      Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по споровете и отхвърля възражението.

      Изложени правни основания: нарушение на правило 20, параграф 1 във връзка с правило 19, параграф 2, буква a), точки i) и ii), както и на правило 3 от Регламент № 2868/95 (1) и нарушение на правото на обоснованите правни очаквания.

      (1)  Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността (ОB L 303, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189).


title: Дело T-268/10: Определение на Общия съд от 21 септември 2011 г. — PPG и SNF/ECHA (Жалба за отмяна — REACH — Идентифициране на акриламида като вещество, пораждащо сериозно безпокойство — Срок за обжалване — Недопустимост)

text:
               19.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 340/22

         Определение на Общия съд от 21 септември 2011 г. — PPG и SNF/ECHA
   (Дело T-268/10) (1)

   (Жалба за отмяна - REACH - Идентифициране на акриламида като вещество, пораждащо сериозно безпокойство - Срок за обжалване - Недопустимост)
   2011/C 340/46
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) (Брюксел, Белгия) и SNF SAS (Andrézieux-Bouthéon, Франция) (представители: първоначално K. Van Maldegem, R. Cana, avocats, и P. Sellar, solicitor, впоследствие K. Van Maldegem и R. Cana)

      Ответник: Европейска агенция по химикали (ECHA) (представители: M. Heikkilä и W. Broere)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Кралство Нидерландия (представители: M. Noort и J. Langer) и Европейска комисия (представители: P. Oliver и E. Manhaeve)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на ECHA за идентифициране на акриламида (ЕО № 2 011 737) като вещество, което отговаря на критериите по член 57 от Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) № 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ L 396, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3 и поправки в ОВ L 36, 5.2.2009 г., стр. 84 и ОВ L 118, 12.5.2010 г., стр. 89), и за вписването му в списъка на кандидат-вещества за възможно включване в приложение XIV към посочения регламент в съответствие с член 59 от него.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2.

               Осъжда Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) и SNF SAS да заплатят направените от тях съдебни разноски, както и тези на Европейската агенция по химикали (ECHA).

               3.

               Кралство Нидерландия и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 274, 9.10.2010 г.


title: Дело C-191/15: Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 27 април 2015 г. — Verein für Konsumenteninformation/Amazon EU Sàrl

text:
               6.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/3

         Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 27 април 2015 г. — Verein für Konsumenteninformation/Amazon EU Sàrl
   (Дело C-191/15)
   (2015/C 221/04)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberster Gerichtshof

      Страни в главното производство

      Ищец: Verein für Konsumenteninformation

      Ответник: Amazon EU Sàrl

      Преюдициални въпроси

               1.

               Приложимото право към иск за преустановяване на нарушение по смисъла на Директива 2009/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година относно исковете за преустановяване на нарушения с цел защита на интересите на потребителите (1) трябва ли да се определи съгласно член 4 от Регламент (ЕО) № 864/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 11 юли 2007 година относно приложимото право към извъндоговорни задължения („Регламент Рим II“) (2), когато искът е насочен срещу използването на недопустими договорни клаузи от предприятие, което е установено в една държава членка и което сключва при електронната търговия договори с потребители, пребиваващи в други държави членки, и по-специално в държавата на сезирания съд?

               2.

               При положителен отговор на първия въпрос:

                           2.1.

                           Следва ли за държава, в която е настъпила вредата (член 4, параграф 1 от Регламент Рим II), да се счита всяка държава, към която е насочена търговската дейност на предприятието ответник, така че когато компетентният да предяви иск субект се противопостави на използването на процесните клаузи в търговските отношения с потребителите, пребиваващи в тази държава, тези клаузи да е необходимо да бъдат разгледани от гледна точка на правото на държавата на сезирания съд?

                           2.2.

                           Налице ли е явно по-тясна връзка (член 4, параграф 3 от Регламент Рим II) с правото на държавата, в която е седалището на предприятието ответник, когато общите търговски условия на това предприятие предвиждат, че за сключените от него договори се прилага правото на тази държава?

                           2.3.

                           Една такава клауза за избор на приложимо право налага ли по други причини спорните договорни клаузи да бъдат разгледани от гледна точка на правото на държавата, в която е седалището на предприятието ответник?

               3.

               При отрицателен отговор на първия въпрос:
               Как тогава следва да се определи правото, приложимо към иска за преустановяване на нарушение?

               4.

               Независимо от отговора на предходните въпроси:

                           4.1.

                           Трябва ли включената в общи условия клауза — съгласно която за сключен при електронната търговия договор между потребител и предприятие, установено в друга държава членка, следва да се приложи правото на държавата по седалището на това предприятие — да се счита за неравноправна по смисъла на член 3, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (3)?

                           4.2.

                           Обработването на лични данни от предприятие, което сключва при електронната търговия договори с потребители, пребиваващи в други държави членки, подчинено ли е съгласно член 4, параграф 1, буква а) от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (4) — независимо от приложимото иначе право — единствено на правото на държавата членка, където е седалището на предприятието, в рамките на което се извършва обработването, или това предприятие е длъжно да спазва и законодателството за защита на данните на държавите членки, към които е насочена търговската му дейност?

      (1)  OB L 110, стр. 30.

      (2)  ОВ L 199, стр. 40.

      (3)  ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.

      (4)  ОВ L 281, стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 10.