title: Дело T-364/14: Решение на Общия съд от 18 февруари 2016 г. — Penny-Markt/СХВП — Boquoi Handels (B! O) (Марка на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Фигуративна марка на Общността „B! O“ — По-ранна словна марка на Общността „bo“ — Относително основание за отказ — Член 53, параграф 1, буква a) и член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               29.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 111/22

         Решение на Общия съд от 18 февруари 2016 г. — Penny-Markt/СХВП — Boquoi Handels (B! O)
   (Дело T-364/14) (1)

   ((Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Общността „B! O“ - По-ранна словна марка на Общността „bo“ - Относително основание за отказ - Член 53, параграф 1, буква a) и член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2016/C 111/26)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Penny-Markt GmbH (Кьолн, Германия) (представители: M. Kinkeldey, S. Brandstätter и A. Wagner, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално A. Pohlmann, впоследствие S. Hanne и накрая A. Schifko)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Boquoi Handels OHG (Щрелен, Германия) (представител: P. Mels, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 21 март 2014 г. (R 1201/2013-4), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Boquoi Handels OHG и Penny-Markt GmbH.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Penny-Markt GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 261, 11.8.2014 г.


title: Дело C-84/13 P: Жалба, подадена на 21 февруари 2013 г. от Electrabel SA срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 12 декември 2012 г. по дело T-332/09, Electrabel/Комисия

text:
               4.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/6

         Жалба, подадена на 21 февруари 2013 г. от Electrabel SA срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 12 декември 2012 г. по дело T-332/09, Electrabel/Комисия
   (Дело C-84/13 P)
   2013/C 129/12
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Electrabel SA (представители: M. Pittie и P. Honoré, адвокати)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се установи допустимостта и основателността на жалбата;

               —

               като последица от това да се отмени обжалваното съдебно решение в частта, в която Electrabel се осъжда да плати глоба в размер на 20 милиона евро;

               —

               като последица от това:

                           —

                           делото да се върне за ново разглеждане в Общия съд, или

                           —

                           да бъде постановено окончателно решение като се уважат направените от жалбоподателя искания в производството пред първата инстанция и да се отмени оспорваното решение в частта, в която на Electrabel се налага глоба в размер 20 милиона евро или да се намали значително размерът на посочената глоба;

               —

               да се осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на подадената от него жалба срещу решението, с което Общият съд потвърждава решението на Комисията от 10 юни 2009 г. за налагане на глоба в размер на 20 милиона евро на Electrabel за извършено нарушение на член 7 от Регламент (ЕИО) № 4064/89 (1) за контрола на концентрациите.
   На първо място жалбоподателят упреква Общия съд, че е нарушил разпоредбите на член 14.3 от посочения регламент, като е приел, че твърдяната „продължителност“ на нарушението представлява критерий за определянето на размера на глобата, при положение че посоченият член предвижда, че размерът на глобата трябва да се определи в зависимост от „естеството“ и „тежестта“ на нарушението.
   На второ място жалбоподателят твърди, че Общият съд е нарушил принципа за забрана на обратното действие на закона, като е приложил разпоредбите на Регламент (ЕО) № 139/2004 (2) по отношение на концентрация, извършена преди неговото влизане в сила, спрямо която следователно се прилагат разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 4064/89.
   На последно място жалбоподателят счита, че Общият съд е допуснал грешка при прилагането на правото, както и противоречие в мотивите, тъй като е квалифицирал като продължително установеното по отношение на Electrabel нарушение, при положение че става въпрос за еднократно нарушение.

      (1)  Регламент (ЕИО) № 4064/89 на Съвета от 21 декември 1989 г. относно контрола върху концентрациите между предприятия (ОВ L 395, стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 година относно контрола върху концентрациите между предприятия (ОВ L 24, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 201)).


title: Дело T-549/10: Решение на Общия съд от 13 ноември 2014 г.  — Natura Selection/СХВП — Afoi Anezoulaki (natur) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „natur“  — Заявка за по-ранна фигуративна марка „natura“  — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               12.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/21

         Решение на Общия съд от 13 ноември 2014 г. — Natura Selection/СХВП — Afoi Anezoulaki (natur)
   (Дело T-549/10) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „natur“ - Заявка за по-ранна фигуративна марка „natura“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2015/C 007/26)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Natura Selection, SL (Барселона, Испания) (представител: E. Sugrañes Coca, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Geroulakos)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Afoi Anezoulaki AE (Килкис, Гърция)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 6 септември 2010 г. (преписка № R 217/2010 2), постановено в производство по възражение със страни Natura Selection, SL и Afoi Anezoulaki AE

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 6 септември 2010 г. (преписка № R 217/2010 2).

               2)

               Осъжда СХВП да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 46, 12.2.2011 г.


title: Дело C-77/08: Решение на Съда (четвърти състав) от 19 март 2009 г. (преюдициално запитване от Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz — Австрия) — Dachsberger & Söhne GmbH/Zollamt Salzburg, Erstattungen (Възстановявания при износ — Диференцирано възстановяване — Момент на подаване на заявлението — Декларация за износ — Липса на доказателство за изпълнението на формалностите за освобождаване за консумация в страната по местоназначение — Санкция)

text:
               16.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/10

         Решение на Съда (четвърти състав) от 19 март 2009 г. (преюдициално запитване от Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz — Австрия) — Dachsberger & Söhne GmbH/Zollamt Salzburg, Erstattungen
   (Дело C-77/08) (1)

   (Възстановявания при износ - Диференцирано възстановяване - Момент на подаване на заявлението - Декларация за износ - Липса на доказателство за изпълнението на формалностите за освобождаване за консумация в страната по местоназначение - Санкция)
   2009/C 113/19
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz

      Страни в главното производство

      Ищец: Dachsberger & Söhne GmbH

      Ответник: Zollamt Salzburg, Erstattungen

      Предмет

   Преюдициално запитване — Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz — Тълкуване на член 11, параграф 1, втора алинея, второ изречение от Регламент (ЕИО) № 3665/87 на Комисията от 27 ноември 1987 година за определяне на подробни общи правила за прилагане на системата на възстановявания при износа на земеделски продукти (ОВ L 351, стр. 1), изменен с Регламент (ЕО) № 2945/94 на Комисията от 2 декември 1994 година за изменение на Регламент (ЕИО) № 3665/87 за определяне на подробни общи правила за прилагане на системата на възстановявания при износа на земеделски продукти, що се отнася до връщането на недължимо изплатени суми и до санкциите (ОВ L 310, стр. 57) — Понятие за изискване на диференцираната част от възстановяването при износ — Налагане на санкция при наличие на неточни данни относно страната по местоназначение, посочена в декларацията за износ

      Диспозитив

   Член 11, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 3665/87 на Комисията от 27 ноември 1987 година за определяне на подробни общи правила за прилагане на системата на възстановявания при износа на земеделски продукти, изменен с Регламент (ЕО) № 495/97 на Комисията от 18 март 1997 година, трябва да се тълкува в смисъл, че при диференцирано възстановяване диференцираната част от възстановяването се иска не към момента на подаване на заявлението, предвидено в член 47, параграф 1 от Регламент № 3665/87, или на документите за изплащане на възстановяването, предвидени от член 47, параграф 2 от този регламент, а към момента на подаване на документа, посочен в член 3, параграф 5 от въпросния регламент. Следователно включването в посочения документ на информация, която може да доведе до възстановяване с по-висок от приложимия размер и която се оказва погрешна, води извън предвидените в трета и седма алинея от член 11, параграф 1 от същия регламент случаи до прилагане на санкцията, предвидена в първа и втора алинея от посочения член 11, параграф 1.

      (1)  ОВ C 128, 24.5.2008 г.


title: Дело C-487/10: Определение на председателя на Съда от 16 февруари 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunal administratif de Rennes, Франция) — L'Océane Immobilière SAS/Direction de contrôle fiscal Ouest

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/28

         Определение на председателя на Съда от 16 февруари 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunal administratif de Rennes, Франция) — L'Océane Immobilière SAS/Direction de contrôle fiscal Ouest
   (Дело C-487/10) (1)

   2011/C 252/62
   Език на производството: френски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 346, 18.12.2010 г.


title: Дело C-162/10: Преюдициално запитване, отправено от High Court of Ireland на 7 април 2010 г. — Phonographic Performance (Ireland) Ltd/Ирландия и Attorney General

text:
               19.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/28

      Преюдициално запитване, отправено от High Court of Ireland на 7 април 2010 г. — Phonographic Performance (Ireland) Ltd/Ирландия и Attorney General
      (Дело C-162/10)
      (2010/C 161/36)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      High Court (Ирландия)

         Страни в главното производство

         Ищец: Phonographic Performance (Ireland) Ltd

         Ответник: Ирландия и Attorney General

         Преюдициални въпроси

                  i)

                  Собственик на хотел, който поставя в стаите на клиентите радио и/или телевизионни приемници, по които предава сигнал, представлява ли „ползвател“, извършващ „публично съобщаване“ на звукозапис, за целите на член 8, параграф 2 от кодифицираната версия на Директива 2006/115/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 12 декември 2006 година (1)?

                  ii)

                  При положителен отговор на точка i), член 8, параграф 2 от Директива 2006/115/ЕО задължава ли държавите членки да предвидят правото на заплащане на справедливо възнаграждение от собственика на хотела, в допълнение към справедливото възнаграждение, заплащано от радиотелевизионния оператор за разпространението на звукозаписа?

                  iii)

                  При положителен отговор на точка i), член 10 от Директива 2006/115/ЕО позволява ли на държавите членки да освободят собствениците на хотели от задължението да заплащат „еднократно справедливо възнаграждение“ на основание „лично използване“ по смисъла на член 10, параграф 1, буква a)?

                  iv)

                  Собственикът на хотел, който поставя в стаята на клиент устройство (различно от радио или телевизионен приемник) и предоставя звукозаписи върху материален носител или в дигитална форма, които могат да се разпространяват или слушат с помощта на устройството, представлява ли „ползвател“, извършващ „публично съобщаване“ на звукозапис, по смисъла на член 8, параграф 2 от Директива 2006/115/ЕО?

                  v)

                  При положителен отговор на точка iv), член 10 от Директива 2006/115/ЕО позволява ли на държавите членки да освободят собствениците на хотели от задължението да заплащат „еднократно справедливо възнаграждение“ на основание „лично използване“ по смисъла на член 10, параграф 1, буква a) от Директива 2006/115/ЕО?

         (1)  Директива 2006/115/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 12 декември 2006 година за правото на отдаване под наем и в заем, както и за някои права, свързани с авторското право в областта на интелектуалната собственост (кодифицирана версия) (ОВ L 376, стр. 28; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 3, стр. 14).


title: Дело T-384/15: Определение на Общия съд от 13 септември 2016 г. — EDF Luminus/Парламент (Арбитражна клауза — Договор за доставка на електроенергия CNT(2009) № 137 — Заплащане от Парламента на местната такса, която ищецът плаща на регион Брюксел-столица и чийто размер е определен въз основа на предоставената на Парламента мощност — Липса на договорно задължение — Липса на задължение, предвидено в разпоредбите на приложимото национално право)

text:
               31.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 402/44

         Определение на Общия съд от 13 септември 2016 г. — EDF Luminus/Парламент
   (Дело T-384/15) (1)

   ((Арбитражна клауза - Договор за доставка на електроенергия CNT(2009) № 137 - Заплащане от Парламента на местната такса, която ищецът плаща на регион Брюксел-столица и чийто размер е определен въз основа на предоставената на Парламента мощност - Липса на договорно задължение - Липса на задължение, предвидено в разпоредбите на приложимото национално право))
   (2016/C 402/52)
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: EDF Luminus (Брюксел, Белгия) (представители: D. Verhoeven и O. Vanden Berghe, адвокати)

      Ответник: Европейски парламент (представители: L. Darie и P. Biström)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: F. Clotuche-Duvieusart и I. Martínez del Peral)

      Предмет

   Иск на основание член 272 ДФЕС за осъждане на Парламента да заплати на ищеца сумата от 439 672,95 EUR, заедно с лихви, съответстваща на размера на местната такса, която той е платил на регион Брюксел-столица и чийто размер е определен въз основа на предоставената на Парламента мощност

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска.

               2)

               Отхвърля установителния иск на Европейския парламент.

               3)

               Осъжда EDF Luminus да понесе наред с направените от него съдебни разноски и тези на Парламента.

               4)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 337, 12.10.2015 г.


title: Дело C-457/14: Преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Cagliari (Италия), постъпило на 2 октомври 2014 г.  — Claudia Concu, Isabella Melis

text:
               8.12.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 439/24

         Преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Cagliari (Италия), постъпило на 2 октомври 2014 г. — Claudia Concu, Isabella Melis
   (Дело C-457/14)
   (2014/C 439/32)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale ordinario di Cagliari

      Страни в главното производство

   Claudia Concu, Isabella Melis

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли член 49 и сл. и член 56 и сл. от ДФЕС и принципите, установени от Съда на Европейския съюз в Решение от 16 февруари 2012 г. [по съединени дела C-72/10 и C-77/10], да се тълкуват в смисъл, че не допускат да бъдат възлагани концесии за срок, по-кратък от срока на възлаганите преди това концесии, като се има пред вид, че посоченото възлагане е обявено с цел поправяне на последиците от незаконосъобразното изключване на определен брой оператори от участие в процедурите по възлагане на концесии?

               2)

               Следва ли член 49 и сл. и член 56 и сл. от ДФЕС и принципите, установени от Съда на Европейския съюз в същото решение от 16 февруари 2012 г. [по съединени дела C-72/10 и C-77/10] да се тълкуват в смисъл, че не допускат възможността изискването за реорганизация на системата чрез времево изравняване на сроковете на концесиите да бъде прието за достатъчна обосновка за по-краткия срок на концесиите, които са предмет на обявената процедура по възлагане, в сравнение със срока на предоставените по-рано концесии?


title: Дело T-610/13: Решение на Общия съд от 30 септември 2015 г. — Ecolab USA/СХВП („GREASECUTTER“) (Марка на Общността — Международна регистрация, посочваща Европейската общност — Словна марка „GREASECUTTER“ — Абсолютни основания за отказ — Описателен характер — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) №o207/2009)

text:
               23.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 389/37

         Решение на Общия съд от 30 септември 2015 г. — Ecolab USA/СХВП („GREASECUTTER“)
   (Дело T-610/13) (1)

   ((Марка на Общността - Международна регистрация, посочваща Европейската общност - Словна марка „GREASECUTTER“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) №o207/2009))
   (2015/C 389/38)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Ecolab USA, Inc. (Уилмингтън, Делауеър, САЩ) (представители: G. Hasselblatt и V. Töbelmann, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: L. Rampini)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 5 септември 2013 г. (преписка R 1704/2012-2) относно международна регистрация, посочваща Европейската общност, на словната марка „GREASECUTTER“

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Ecolab USA, Inc. да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 24, 25.1.2014 г.


title: Дело F-3/08: Жалба, подадена на 3 януари 2008 г. — Marcuccio/Комисия

text:
               8.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/68

         Жалба, подадена на 3 януари 2008 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело F-3/08)
   (2008/C 64/112)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avvocato)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Предмет и описание на спора
   Жалбата е подадена във връзка с решението, с което ответникът отхвърля молбата на ищеца да получи превода на италиански език на адресираната до него докладна записка съставена на английски език.
   Искания на жалбоподателя:

               —

               да се отмени докладна записка № prot. RELEX.K7/PL/dg D (2007)502497 от 15 февруари 2007 година,

               —

               да се отмени решението, независимо от неговата форма, с което ответникът отхвърля молбата на жалбоподателя от 27 януари 2007 г., подадена до органа по назначаването,

               —

               да се отмени, доколкото е необходимо и, независимо от неговата форма, решението, с което се отхвърля жалбата на жалбоподателя от 26 май 2007 г., подадена до органа по назначаването,

               —

               да се осъди ответникът да заплати на жалбоподателя обезщетение за вредата, произтичаща от актовете, чиято отмяна се иска, в размер на 1 000 EUR или съответната по-висока или по-ниска сума, определена от Съда на публичната служба по справедливост,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-142/13: Жалба, подадена на 13 март 2013 г. — Jinko Solar и др./Парламент и др.

text:
               27.4.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 123/23

         Жалба, подадена на 13 март 2013 г. — Jinko Solar и др./Парламент и др.
   (Дело T-142/13)
   2013/C 123/39
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Jinko Solar Co. Ltd (Шанжао, Китай), Zhejiang Jinko Solar Co. Ltd (Хайнин, Китай), Jiangxi Jinko Photovoltaic Materials Co. Ltd (Шанжао), Jinko Solar Import and Export Co. Ltd (Шанжао, Китай) и Zhejiang Jinko Trading Co. Ltd (Хайнин) (представители: K. Adamantopoulos и J. Cornelis, lawyers)

      Ответници: Европейски парламент, Европейска комисия, Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени Регламент (ЕС) № 1168/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година за изменение на Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 344, стр. 1), доколкото е приложен спрямо жалбоподателите,

               —

               да отмени решението на Комисията от 3 януари 2013 г., с което тя отказва да разгледа искането на жалбоподателите да бъдат третирани като дружества, работещи в условията на пазарна икономика, и

               —

               да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски на жалбоподателите.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите сочат едно правно основание, като твърдят, че Регламент (ЕС) № 1168/2012, така както Комисията го прилага спрямо жалбоподателите в решението си от 3 януари 2013 г., и решението на Комисията от 3 януари 2013 г., с което тя отказва да разгледа исканията на жалбоподателите да бъдат третирани като дружества, работещи в условията на пазарна икономика, са в разрез с оправданите правни очаквания на жалбоподателите и без основателни причини са приложени с обратна сила в ущърб на жалбоподателите. Поради това Регламент (ЕС) № 1168/2012, така както Комисията го прилага спрямо жалбоподателите в решението си от 3 януари 2013 г., и решението на Комисията от 3 януари, с което тя отказва да разгледа исканията на жалбоподателите за ТДПИ, са в явно противоречие с основните принципи за правна сигурност и добросъвестност.


title: Дело C-262/07 P: Жалба, подадена на 1 юни 2007 г. от Tokai Europe GmbH срещу решението, постановено на 19 март 2007 г. от Първоинстанционния съд (четвърти състав) по дело T-183/04, Tokai Europe GmbH/Комисия на Европейските общности

text:
               21.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 170/16

         Жалба, подадена на 1 юни 2007 г. от Tokai Europe GmbH срещу решението, постановено на 19 март 2007 г. от Първоинстанционния съд (четвърти състав) по дело T-183/04, Tokai Europe GmbH/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-262/07 P)
   (2007/C 170/30)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Tokai Europe GmbH (представител: G. Kroemer, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени определението на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 19 март 2007 г. по дело T-183/04 (1) и да се да се обяви искът за допустим; при условията на евентуалност,

               —

               да се отмени горепосоченото определение на Първоинстанционния съд и да се върне делото за разглеждане от Първоинстанционния съд,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски,

         Правни основания и основни доводи
   В жалбата си жалбоподателят изтъква следните твърдения за нарушения на процесуалните правила на общностното право с оспорването определение, с което се увреждали неговите интереси и което фактически повлияло върху решението, предмет на спора. Тези нарушения засягат гарантирането на правото на защита и на правилата относно събиране на доказателствата.
   Жалбоподателят посочва, че Първоинстанционният съд решил да се произнесе относно повдигнатото от Комисията възражение за недопустимост с окончателното решение. Той добавя, че след представянето на писмената защита на Комисията, Първоинстанционният съд е прекратил писмената фаза на производството с указание, че датата на съдебното заседание щяла да бъде оповестена на страните по-късно. Жалбоподателят се е отказал от това, да направи мотивирано искане за допълване на съдебната преписка на основание на член 47, параграф 1 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд, тъй като вярвал, че щяло да бъде проведено съдебно заседание и разчитал преди всичко на решение на Първоинстанционния съд по възражението за недопустимост. Според жалбоподателя, Първоинстанционният съд в крайна сметка постановил оспорването определение без провеждане на съдебно заседание в противоречие на предварително указаното от него.
   Жалбоподателят е изхождал от това, че в оповестеното съдебно заседание би могъл да обоснове отново, че на пазара нямало никакъв продукт, сравним с металните колелца, доставяни от японското дружество майка на производители в Хонг Конг и в Мексико. Освен това, той имал намерение повторно да изясни, че въпросните метални колелца не били „зъбни колелца“ както погрешно е посочила Комисията в своята писмена защита. В съдебното заседание жалбоподателят искал също да изложи, че металните колелца, описани в регламента за класиране, се могли да бъдат произведени само от неговото дружество майка и, че тези колелца са били със строго отличителен характер, противно на посоченото от Първоинстанционния съд в оспорването определение. Жалбоподателят възнамерявал също да оспори изказването на Комисията, съгласно което той не бил изключителен вносител на запалки Tokai.
   Въпреки това, както е видно от самото решение, предмет на спора и противно на оповестеното от него, Първоинстанционният съд е приел изложените от Комисията в писмената й защита доводи относно възражението за недопустимост, без да предостави на жалбоподателя възможност да опровергае изтъкнатите от ответника по жалбата факти в рамките на съдебно заседание. Жалбоподателят счита, че това съставлява нарушение на неговото право на защита.
   В допълнение, жалбоподателят смята, че Първоинстанционният съд е длъжен да изясни фактическата обстановка. В това отношение, в рамките на висящото пред него производство той не трябва да се ограничава само до изясняване на фактите съгласно исканията на страните за събиране на доказателства и да постанови решение единствено въз основа на представените от тях доказателства. Затова той на само може, но и е длъжен да действа служебно, ако е необходимо. Поради това, Първоинстанционният съд е трябвало да изясни фактическите обстоятелства, на които се основават писмените становище на жалбоподателя и да нареди на страните да представят относимите писмени и веществени доказателства. Като не е направил това, Първоинстанционният съд е нарушил член 64, параграф 3, буква г) от своя Процедурен правилник.

      (1)  Непубликувано.


title: Дело T-95/17: Жалба, подадена на 13 февруари 2017 г. — King.com/EUIPO — TeamLava (Екрани и икони)

text:
               10.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/45

         Жалба, подадена на 13 февруари 2017 г. — King.com/EUIPO — TeamLava (Екрани и икони)
   (Дело T-95/17)
   (2017/C 112/62)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: King.com Ltd (Сейнт Джулианс, Малта) (представители: M. Hawkins, Solicitor и T. Dolde, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: TeamLava LLC (Редуд Суит, Калифорния, Съединени щати)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорния промишлен дизайн: жалбоподателят

      Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Общността № 2216416-0054

      Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на EUIPO от 1 декември 2016 г. по преписка R 1947/2015-3

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO и другата страна, в случай че тя встъпи по делото, да заплатят съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 25, параграф 1, буква б) във връзка с членове 5, 6 и 7 от Регламент № 6/2002


               4.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/1

         (2009/C 82/01)
   Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз

         ОВ C 69, 21.3.2009 г.

   Предишни публикации

      ОВ C 55, 7.3.2009 г.

      ОВ C 44, 21.2.2009 г.

      ОВ C 32, 7.2.2009 г.

      ОВ C 19, 24.1.2009 г.

      ОВ C 6, 10.1.2009 г.

      ОВ C 327, 20.12.2008 г.

   Може да намерите тези текстове на:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Дело C-196/11 P: Жалба, подадена на 27 април 2011 г. от Formula One Licensing BV срещу решение, постановено от Общия съд (осми състав) на 17 февруари 2011 г. по дело T-10/09, Formula One Licensing BV/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Global Sports Media Ltd

text:
               18.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/13

         Жалба, подадена на 27 април 2011 г. от Formula One Licensing BV срещу решение, постановено от Общия съд (осми състав) на 17 февруари 2011 г. по дело T-10/09, Formula One Licensing BV/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Global Sports Media Ltd
   (Дело C-196/11 P)
   2011/C 179/25
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Formula One Licensing BV (представители: K. Sandberg, B. Klingberg, Rechtsanwältinen)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Global Sports Media Ltd

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               да отмени обжалваното съдебно решение;

               —

               да уважи молбата на жалбоподателя за отмяна на решението на първи апелативен състав на СХВП от 16 октомври 2008 г. по преписка R 7/2008-1 или, при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд за ново разглеждане; и

               —

               да постанови СХВП и встъпилата страна да понесат направените от тях съдебни разноски и да запратят разноските на жалбоподателя, както за първоинстанционното производство, така и за производството по обжалване.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят се позовава на нарушение на правото на Съюза и по-специално на неправилно прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 (1) (понастоящем Регламент № 207/09), както и на член 8, параграф 5 от Регламент № 40/94, въз основа на следните доводи:

               1.

               Общият съд е нарушил член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94, тъй като:

                           1.1.

                           Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото при преценката на отличителния характер на знака „F 1“. Първо, Общият съд нарушил правилото, закрепено от установената съдебна практика, че отличителния характер на марката следва да се разглежда във връзка с конкретните стоки или услуги, покрити от марката. Второ, съответните констатации на Общия съд били направени при изопачаване на фактите. Трето, Общият съд не приложил закрепеното от постоянната съдебна практика правило, че марката може да придобие отличителен характер и чрез използването ѝ като част от друга, регистрирана марка. Четвърто, съображенията на Общия съд в това отношение довели до недопустима отмяна de facto на регистрираната марка на жалбоподателя „F 1“, изписана със стандартен шрифт.

                           1.2.

                           Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото при преценката на вероятността от объркване съгласно член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94, както по отношение на марките „F 1“ изписани със стандартен шрифт, които са изтъкнати в подкрепа на възражението, така и на логото „F 1 Formula 1“. Първо, Общият съд не взел предвид релевантния фактор на идентичност, съответно силно сходство между стоките и услугите, въпреки че сам е установил висока степен на сходство между знаците. Второ, Общият съд се съсредоточил върху фактора отличителен характер на термина „F 1“, като не е разгледал другите фактори, потвърдени от установената съдебна практика. Трето Общият съд не преценил сходството между знаците във връзка със степента на прилика между тях..

               2.

               Общият съд нарушил член 8, параграф 5 от Регламент № 40/94, тъй като:

                           2.1.

                           Общият съд погрешно изключил репутацията на марката на жалбоподателя „F 1“, изписана със стандартен шрифт.

                           2.2.

                           Освен това Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото при преценката си на сходството на знаците по отношение на марката лого „F 1 Formula 1“, изтъкната в подкрепа на възражението, тъй като неправилно приел липсата на отличителен характер на термина „F 1“.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (OJ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава, том, стр.


title: Дело F-39/08: Жалба, подадена на 31 март 2008 г. — Lebedef/Комисия

text:
               21.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/27

         Жалба, подадена на 31 март 2008 г. — Lebedef/Комисия
   (Дело F-39/08)
   (2008/C 158/49)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Люксембург) (представител: F. Frabetti, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Предмет и описание на спора
   Отмяна на няколко решения, свързани с приспадането на 32 дни от отпуска, на който жалбоподателят има право за 2007 г.
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отменят решенията от 29.5.2007 г., 20.6.2007 г., 28.6.2007 г., 6.7.2007 г., както и двете решения от 26.7.2007 г. и решението от 2.8.2007 г., свързани с приспадането на 32 дни от отпуска, на който жалбоподателят има право за 2007 г.;

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.


title: Определение на Съда от 31 март 2016 година по дело E-4/15 — Исландска асоциация за финансови услуги с/у Надзорен орган на ЕАСТ (Жалба за отмяна на решение на Надзорния орган на ЕАСТ — държавна помощ — допустимост — locus standi — статут на сдружение)

text:
               2.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 33/6

         ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА СЪДА
   от 31 март 2016 година
   по дело E-4/15
   Исландска асоциация за финансови услуги с/у Надзорен орган на ЕАСТ
   (Жалба за отмяна на решение на Надзорния орган на ЕАСТ — държавна помощ — допустимост — locus standi — статут на сдружение)
   (2017/C 33/05)
   По дело E-4/15: Исландска асоциация за финансови услуги с/у Надзорен орган на ЕАСТ – ЖАЛБА за отмяна на Решение № 298/14/COL на Надзорния орган на ЕАСТ от 16 юли 2014 г., съобщение в ОВ C 400, 13.11.2014 г., стр. 13 и в притурка за ЕИП № 66, 13.11.2014 г., стр. 1 („обжалваното решение“), за прекратяване на делото за съществуваща помощ за Исландския фонд за жилищно финансиране (Íbúðalánasjóður), Съдът в състав от: Carl Baudenbacher, председател и съдия-докладчик, Per Christiansen и Páll Hreinsson, съдии, постанови на 31 март 2016 г. определение със следния диспозитив:

               1.

               Искът се отхвърля като недопустим.

               2.

               Осъжда Исландската асоциация за финансови услуги да понесе собствените си разноски и разноските на Надзорния орган на ЕАСТ.

               3.

               Осъжда правителството на Исландия да понесе собствените си разноски.


title: Дело T-344/07: Иск, предявен на 10 септември 2007 г. — O2 (Германия)/СХВП (Homezone)

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/60

         Иск, предявен на 10 септември 2007 г. — O2 (Германия)/СХВП (Homezone)
   (Дело T-344/07)
   (2007/C 269/108)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: O2 (Германия) GmbH & Co. OHG (Мюнхен, Германия) [Rechtsanwältin A. Fottner и Rechtsanwalt M. Müller]

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решение № 1583/2006-4 на Четвърти апелативен състав на СХВП от 5 юли 2007 г. в частта, в която заявката се отхвърля,

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски, както и разноските по производството пред СХВП.

         Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „Homezone“ за стоки и услуги от класове 9, 38 и 42 (Заявка № 4 677 506).

      Решение на проверителя: частично отхвърляне на заявката

      Решение на апелативния състав: частично отхвърляне на жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) и в), както и на член 7, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 40/94 (1).

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността (ОВ 1994 г., L 11, стр. 1; Специално издание на български език за 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


title: Дело F-29/10: Определение на Съда на публичната служба от 21 декември 2010 г. — Lorenzo/Европейски икономически и социален комитет

text:
               12.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/16

         Определение на Съда на публичната служба от 21 декември 2010 г. — Lorenzo/Европейски икономически и социален комитет
   (Дело F-29/10) (1)

   2011/C 46/30
   Език на производството: френски
   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 179, 3.7.2010 г., стр. 59.


title: Дело C-265/13: Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Social n o 2 de Terrassa (Испания) на 15 май 2013 г. — Emiliano Torralbo Marcos/Korota S.A., Fondo de Garantía Salarial

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/29

         Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa (Испания) на 15 май 2013 г. — Emiliano Torralbo Marcos/Korota S.A., Fondo de Garantía Salarial
   (Дело C-265/13)
   2013/C 207/47
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa

      Страни в главното производство

      Молител: Emiliano Torralbo Marcos

      Ответници: Korota S.A. и Fondo de Garantía Salarial

      Преюдициални въпроси

               1.

               Противоречат ли член 1, член 2, буква f), член 3, параграф 1, член 4, параграф 2, буква a), член 4, параграф 3, член 5, параграф 3, членове 6, 7, член 8, параграфи 1 и 2 от Закон 10/2012 от 20 ноември за някои такси, които се събират от съдебната администрация и от Националния институт по токсикология и криминалистика, на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз (1), доколкото не позволяват на националната юрисдикция: а) да променя съдебните такси или да преценява дали са пропорционални (с оглед на обосноваността на налагането им от държавата и с оглед на предвидения размер като пречка за достъпа до ефективна съдебна защита), за да освободи задълженото лице от плащането им; б) да взема предвид принципа на ефективно прилагане на нормите на правото на Съюза; в) да преценява значението на производството за страните с оглед на обстоятелствата, като се има предвид, че плащането на такса е предпоставка за даване ход на производството по подадената апелативна жалба?

               2.

               Противоречат ли член 1, член 2, буква f), член 3, параграф 1, член 4, параграф 2, буква a), член 4, параграф 3, член 5, параграф 3, членове 6, 7, член 8, параграф 1 и член 8, параграф 2 от Закон 10/2012 от 20 ноември за някои такси, които се събират от съдебната администрация и от Националния институт по токсикология и криминалистика, на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, доколкото се прилагат по отношение на особено съдебно производство като това по трудово-социални спорове, по отношение на които обикновено е приложимо правото на Съюза като основен фактор за балансирано икономическо и социално развитие в Общността?

               3.

               С оглед на предходните въпроси, може ли юрисдикция като запитващата да не приложи правна уредба като посочената в запитването, която не позволява на националната юрисдикция: а) да променя съдебните такси или да преценява дали са пропорционални (с оглед на обосноваността на налагането им от държавата и с оглед на предвидения размер като пречка за достъпа до ефективна съдебна защита), за да освободи задълженото лице от плащането им; б) да взема предвид принципа на ефективно прилагане на нормите на правото на Съюза; в) да преценява значението на производството за страните с оглед на обстоятелствата, като се има предвид, че плащането на такса е предпоставка за даване ход на производството по подадената апелативна жалба?

      (1)  ОВ С 364, 2000 г., стр. 1.


title: Дело T-118/12: Иск, предявен на 14 март 2012 г. — ANKO/Комисия

text:
               12.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/19

         Иск, предявен на 14 март 2012 г. — ANKO/Комисия
   (Дело T-118/12)
   2012/C 138/36
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: ANKO Anonimos Etairia Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Атина, Гърция) (представител: адв. B. Christianos)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на ищеца

   Ищецът моли Общия съд:

               —

               да установи, че като не е платила остатъка от финансовата помощ в полза на ищеца по договора относно проекта „PERceptive Spaces promoting iNdependent Aging (PERSONA)“ на стойност от 6 752,74 EUR, Комисията е нарушила договорните си задължения,

               —

               да осъди Комисията да плати на ищеца сумата от 6 752,74 EUR за разходите, направени от ищеца през четвъртия референтен период по програмата PERSONA, ведно с лихвата, предвидена в клауза II.28, параграф 7 от приложение II към основния договор, считано от датата уведомяване на настоящия иск,

               —

               да осъди Комисията да заплати направените от ищеца съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящият иск се отнася до отговорността на Комисията съгласно член 272 ДФЕС по Договор № 045459 за изпълнение на проекта „PERceptive Spaces promoting iNdependent Aging (PERSONA)“.
   По-конкретно ищецът твърди, че макар той да е изпълнил изцяло и надлежно договорните си задължения, Комисията е спряла плащанията в негова полза без да има право на това и в нарушение на горепосочения договор и на принципа на добросъвестност. Поради това ANKO поддържа, че Комисията трябва да плати сумата от 6 752,74 EUR, ведно с лихвите, предвидени в клауза II.28, параграф 7 от приложение II към основния договор.


title: Дело C-560/16: Преюдициално запитване от Nejvyšší soud České republiky (Чешка република), постъпило на 4 ноември 2016 г. — Michael Dědouch и др./Jihočeská plynárenská, a.s., E.ON Czech Holding AG

text:
               23.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/12

         Преюдициално запитване от Nejvyšší soud České republiky (Чешка република), постъпило на 4 ноември 2016 г. — Michael Dědouch и др./Jihočeská plynárenská, a.s., E.ON Czech Holding AG
   (Дело C-560/16)
   (2017/C 022/17)
   Език на производството: чешки

      Запитваща юрисдикция

   Nejvyšší soud České republiky

      Страни в главното производство

      Ищци: Michael Dědouch, MUDr. Petr Streitberg, Pavel Suda

      Ответници: Jihočeská plynárenská, a.s., E.ON Czech Holding AG

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 22, точка 2 от Регламент (ЕО) № 44/2001 (1) от 22 декември 2000 г. относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (наричан по-нататък „Регламент „Брюксел I“) да се тълкува в смисъл, че в обхвата му попада и производството за контрол на разумния характер на насрещната престация, която мажоритарният акционер дължи на предишните притежатели на дялови ценни книги като еквивалентна стойност на тези ценни книги, които са му прехвърлени в резултат на решение на общото събрание на акционерно дружество за задължително прехвърляне на останалите дялови ценни книги на посочения мажоритарен акционер (известно още като „squeeze out“), когато решението на общото събрание на акционерното дружество определя размера на разумната насрещна престация и съдебното решение, в което се признава право на престация в различен размер обвързва мажоритарния акционер и дружеството по отношение на основанието за признатото право, както и спрямо останалите притежатели на дялови ценни книги?

               2)

               Ако отговорът на предходния въпрос е отрицателен, трябва ли член 5, точка 1, буква а) от Регламент „Брюксел I“ да се тълкува в смисъл, че в обхвата му попада и описаното в предходния въпрос производство за контрол на разумния характер на насрещната престация?

               3)

               Ако отговорите на двата предходни въпроса са отрицателни, трябва ли член 5, точка 3 от Регламент „Брюксел I“ да се тълкува в смисъл, че в обхвата му попада и описаното в първия въпрос производство за контрол на разумния характер на насрещната престация?

      (1)  Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).


title: Дело T-207/07: Иск, предявен на 7 юни 2007 г. — Eurallumina/Комисия

text:
               4.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/36

         Иск, предявен на 7 юни 2007 г. — Eurallumina/Комисия
   (Дело T-207/07)
   (2007/C 183/71)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Eurallumina SpA (Portoscuso, Италия) (представители: L. Martin Alegi, R. Denton и E. Cormack, Solicitors)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               Или:

                           —

                           да се отмени изцяло оспорваното решение; или

                           —

                           да се обяви, че настоящото освобождаване, разрешено с Решение 2001/224/ЕИО на Съвета, е законно до 31 декември 2006 г. и че всички суми, от които италианската държава се е отказала, не следва да се считат за незаконна държавна помощ, или поне че не следва да се изисква тяхното възстановяване; или

                           —

                           да се отмени изцяло оспорваното решение и да се обяви, че настоящото освобождаване, разрешено с Решение 2001/224/ЕИО на Съвета, е законно до 31 декември 2006 г. и че всички суми, от които италианската държава се е отказала, не следва да се считат за незаконна държавна помощ, или поне че не следва да се изисква тяхното възстановяване; или

                           —

                           да се обяви, че следва да се възстанови максимална сума от 3 EUR на тон.

               —

               Или:

                           —

                           да се отменят членове 1, 4, 5 и 6 от оспорваното решение, доколкото засягат Eurallumina; или

                           —

                           да се обяви, че настоящото освобождаване, разрешено с Решение 2001/224/ЕИО на Съвета, е законно до 31 декември 2006 г. и че всички суми, от които италианската държава се е отказала, не следва да се считат за незаконна държавна помощ, или поне че не следва да се изисква тяхното възстановяване; или

                           —

                           да се отменят членове 1, 4, 5 и 6 от оспорваното решение, доколкото засягат Eurallumina, и да се обяви, че настоящото освобождаване, разрешено с Решение 2001/224/ЕИО на Съвета, е законно до 31 декември 2006 г. и че всички суми, от които италианската държава се е отказала, не следва да се считат за незаконна държавна помощ, или поне че не следва да се изисква тяхното възстановяване; или

                           —

                           да се обяви, че следва да се възстанови максимална сума от 3 EUR на тон.

                           —

                           При условия на евентуалност, да се изменят членове 5 и 6 от оспорваното решение, доколкото засягат Eurallumina, така че вследствие на настоящото освобождаване до 31 декември 2006 г. да не следва да се възстановяват никакви суми, от които италианската държава се е отказала; и

                           —

                           да се осъди Комисия на Европейските общности да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът иска отмяната на Решение C(2007) 286 окончателен на Комисията от 7 февруари 2007 г., което обявява, че прилаганите от Франция, Ирландия и Италия освобождавания от акциз на използваните в алуминиевото производство тежки горива от 1 януари 2004 г. представляват държавни помощи по смисъла на член 87, параграф 1 ЕО и че определена част от тези помощи са несъвместими с общия пазар.
   В подкрепа на своя иск ищецът изтъква, че не представлява държавна помощ продължаването на освобождаването от акциз на минералните масла, използвани като гориво в алуминиевото производство в Сардиния, дори и след влизането в сила на Директива 2003/96/ЕО (1) на Съвета, тъй като член 18, параграф 1 от директивата и нейното приложение II изрично посочват, че това освобождаване, одобрено с Решение 2001/224/ЕО (2) на Съвета, продължава до 31 декември 2006 г. Според ищеца по този начин Директива 2003/96/ЕО изрично узаконява отново специфичното освобождаване от акциз, предоставено на ищеца до 31 декември 2006 г.
   Освен това ищецът твърди, че макар и одобреното с Решение 2001/224/ЕО на Съвета освобождаване на пръв поглед да е селективна мярка, тя е оправдана от „цялостната природа и логика“ както на общностното право, така и на италианската данъчна система, като поради това не е държавна помощ.
   Освен това ищецът поддържа, че дори и одобреното с Решение 2001/224/ЕО на Съвета освобождаване да следва да се счита за държавна помощ, то може да се ползва от освобождаване от въведената с член 87, параграф 1 ЕО забрана съобразно правилата, регулиращи помощите за защита на околната среда (3).
   В заключение ищецът твърди, че Комисията нарушава принципите на оправданите правни очаквания, на правната сигурност, на презумпцията за валидност, на lex specialis, на effet utile и на добро управление, като счита, че прилагането на освобождаването от акциз върху минералните масла, използвани в алуминиевото производство, между другото в Сардиния, е държавна помощ, подлежаща на възстановяване, считано от 1 януари 2004 г., тъй като ищецът е в правото си да очаква, че одобреното с Решение 2001/224/ЕО на Съвета освобождаване до 31 декември 2006 г. е юридически валиден акт на Общността и че никоя мярка, приета от италианските власти и от ищеца на основание на това решение и за неговото прилагане, не би могла до доведе до противозаконен резултат.

      (1)  Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електрическата енергия (ОВ 2003 L 283, стр. 51).

      (2)  Решение 2001/224/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно намалени ставки на акцизите и освобождаване от акцизи на определени минерални масла на определени минерални масла при използването им за специални цели (ОВ 2001 L 84, стр. 23).

      (3)  Насоки на Общността относно използването на държавна помощ за опазването на околната среда (ОВ 2001 C 37, стр. 3), по-специално параграф 51, първа алинея, букви а) и б).


title: Дело C-175/12: Преюдициално запитване, отправено от Finanzgericht München (Германия) на 13 април 2012 г. — Sandler AG/Hauptzollamt Regensburg

text:
               30.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 194/10

         Преюдициално запитване, отправено от Finanzgericht München (Германия) на 13 април 2012 г. — Sandler AG/Hauptzollamt Regensburg
   (Дело C-175/12)
   2012/C 194/17
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht München

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Sandler AG

      Ответник: Hauptzollamt Regensburg

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 889, параграф 1, първа алинея, второ тире от Регламента за прилагане на Митническия кодекс (1) да се тълкува в смисъл, че урежда единствено случая на подаване на молба за възстановяване, в който дадена стока е първоначално допусната за свободно обращение, като е приложена общата митническа ставка за стоки с произход от трети страни, а едва впоследствие е признато, че към момента на приемането на митническата декларация всъщност е било възможно да се приложи намалена или дори нулева митническа ставка (в конкретния случай преференциална митническа ставка), чийто срок на действие обаче вече е изтекъл към момента на подаване на молбата за възстановяване, и следователно изтичането на срока на действие на ограничен във времето преференциален режим не може да бъде противопоставян на подалото молба за възстановяване лице, при положение че преференциалната митническа ставка първоначално е била приложена при митническото оформяне на стоките и едва впоследствие, при последващото начисляване на дължимите митни сборове, митническите власти са отказали прилагането ѝ и са приложили общата митническа ставка за стоки с произход от трети страни?

               2.

               Следва ли член 16, параграф 1, буква б), съответно член 32 от Протокол № 1 от приложение V към Споразумението от Котону (2) да се тълкува в смисъл, че когато държавата износител подпечата сертификат за движение EUR.1 с печат, различен от предоставения на Комисията образец от печат, митническите власти на държавата вносител следва при възникването на съмнения да третират този пропуск като порок във формата по смисъла на член 16, параграф 1, буква б) от Протокол № 1 от приложение V към Споразумението от Котону, като без участието на митническите власти на държавата износител могат да обявят сертификата за движение EUR.1 за невалиден?

               3.

               При утвърдителен отговор на втория въпрос:

                           а)

                           Следва ли член 16, параграф 1, буква б) от Протокол № 1 от приложение V към Споразумението от Котону да се приложи и в случай че порокът във формата не е установен непосредствено към момента на вноса, а едва по-късно, когато митническите власти извършват последваща проверка?

                           б)

                           Може ли член 16, параграф 1, буква б) от Протокол № 1 от приложение V към Споразумението от Котону да се тълкува в смисъл, че порокът във формата се счита за отстранен, ако в полето „Бележки“ на издадения със задна дата сертификат за движение EUR.1, макар и не дословно възпроизведена, е вписана подобна на някоя от предвидените в член 16, параграф 1, буква б) от Протокол № 1 от приложение V към Споразумението от Котону формулировки, от която става ясно, че преференциалният сертификат е издаден със задна дата?

               4.

               При отрицателен отговор на втория въпрос:
               Следва ли член 236, параграф 1 от МК (3) да се тълкува в смисъл, че вносните митни сборове не са били дължими съгласно законовите разпоредби и следователно на основание член 220, параграф 1 от МК впоследствие са били неправомерно събрани, ако първоначално използваните сертификати за движение EUR.1 биха могли да бъдат обявени за невалидни от митническите власти на държавата вносител, не без участието на митническите власти на държавата износител?

               5.

               Следва ли да се приеме, че също и в случай че издаден със задна дата сертификат за движение EUR.1 е предоставен впоследствие съгласно член 16 от Протокол № 1 от приложение V към Споразумението от Котону, предвид разпоредбата на член 889 от Регламента за прилагане на МК възстановяването на вече начислени впоследствие и заплатени вносни митни сборове е възможно единствено тогава, когато към момента на подаване на молбата за възстановяване все още се прилага преференциалната митническа ставка?

      (1)  Регламент (ЕО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 253, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3), изменен с Регламент (ЕО) № 214/2007 на Комисията от 28 февруари 2007 година за изменение на Регламент (ЕИО) № 2454/93 за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 62, стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3).

      (2)  Споразумение за партньорство между членовете на Групата страни от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн, от една страна, и Европейската общност и нейните държави членки, от друга страна, подписано в Котону на 23 юни 2000 година (ОВ L 317, стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 23, стр. 3).

      (3)  Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58).


title: Дело T-73/14: Определение на Общия съд от 12 май 2015 г. — Red Bull/СХВП — Automobili Lamborghini (Изображение на два бика) (Марка на Общността — Искане за отмяна — Отмяна на регистрацията — Липса на основание за произнасяне)

text:
               6.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/17

         Определение на Общия съд от 12 май 2015 г. — Red Bull/СХВП — Automobili Lamborghini (Изображение на два бика)
   (Дело T-73/14) (1)

   ((Марка на Общността - Искане за отмяна - Отмяна на регистрацията - Липса на основание за произнасяне))
   (2015/C 221/23)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Red Bull GmbH (Фушъл ам Зее, Австрия) (представители: първоначално A. Renck, V. von Bomhard и J. Fuhrmann, адвокати, и I. Fowler, solicitor, впоследствие A. Renck и I. Fowler)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Automobili Lamborghini SpA (Сант'Агата Болонезе, Италия) (представител: M. Hartmann, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 14 ноември 2013 г. (преписка R 1263/2012-1), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Automobili Lamborghini SpA и Red Bull GmbH.

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по жалбата.

               2)

               Осъжда жалбоподателя и встъпилата страна да заплатят направените от тях съдебни разноски, както и всеки от тях да заплати половината от съдебните разноски, направени от ответника.

      (1)  ОВ C 102, 7.4.2014 г.


title: Дело T-532/15 P: Решение на Общия съд от 1 декември 2016 г. — Z/Съд на Европейския съюз (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Атестационен доклад — Безпристрастност на Съда на публичната служба — Искане за отвод на членовете на съдебния състав — Право на защита — Право на ефективна съдебна защита)

text:
               23.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/26

         Решение на Общия съд от 1 декември 2016 г. — Z/Съд на Европейския съюз
   (Дело T-532/15 P) (1)

   ((Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Атестационен доклад - Безпристрастност на Съда на публичната служба - Искане за отвод на членовете на съдебния състав - Право на защита - Право на ефективна съдебна защита))
   (2017/C 022/33)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Z (Люксембург, Люксембург) (представител: F. Rollinger, avocat)

      Друга страна в производството: Съд на Европейския съюз (представители: първоначално A. Placco, впоследствие J. Inghelram и Á. Almendros Manzano)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 30 юни 2015 г., Z/Съд на Европейския съюз (F-64/13, EU:F:2015:72)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-жа Z да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 16, 18.1.2016 г.


title: Дело C-399/08 P: Жалба, подадена на 15 септември 2008 г. от Комисията на Европейските общности срещу Решение на Първоинстанционния съд (трети разширен състав) от 1 юли 2008 г. по дело T-266/02, Deutsche Post AG, подкрепено от Федерална република Германия срещу Комисия на Европейските общности, подкрепена от Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste e.V. (BIEK) и UPS Europe NV/SA (факс от 12 септември 2008 г. )

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/18

         Жалба, подадена на 15 септември 2008 г. от Комисията на Европейските общности срещу Решение на Първоинстанционния съд (трети разширен състав) от 1 юли 2008 г. по дело T-266/02, Deutsche Post AG, подкрепено от Федерална република Германия срещу Комисия на Европейските общности, подкрепена от Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste e.V. (BIEK) и UPS Europe NV/SA (факс от 12 септември 2008 г.)
   (Дело C-399/08 P)
   (2008/C 301/33)
   Език на производството: немски
   Страни

      Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представители: V. Kreuschitz, J. Flett, B. Martenczuk)

      Други страни в производството: Bundesverband Internationaler Express- und Kurierdienste eV, UPS Europe NV/SA, Deutsche Post AG, Федерална република Германия
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени изцяло обжалваното решение,

               —

               Да се установи съгласно член 61 от Статута на Съда, че жалбоподателят в първоинстанционното производство не е доказал, че решението нарушава член 87, параграф 1 ЕО, и съответно жалбата да се отхвърли. При условията на евентуалност, Комисията иска делото да се върне за ново разглеждане на Първоинстанционния съд,

               —

               Да се осъди жалбоподателят в първоинстанционното производство да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Ответник по жалбата е Deutsche Post AG (DPAG) — голямо предприятие, извършващо дейност в международен аспект в областта на пощенските услуги, което е получило значителни компенсационни плащания от държавни средства. В отделно решение по член 82 ЕО от 2002 г., което не било обжалвано, Комисията била установила, че DPAG е злоупотребила с господстващото си положение на пазара на колетни пратки посредством цени, които не покриват разходите. Тъй като в съответния период DPAG повсеместно било реализирало загуби, тази агресивна ценова политика могла да бъде финансирана само със средства, които предприятието получило като финансова компенсация.
   В настоящата жалба централно място заема въпросът, кой метод за анализ е можела да използва Комисията при особените обстоятелства на конкретния случай, за да установи наличието на незаконна държавна помощ, предоставена на DPAG.
   Според предпочетения в обжалваното решение от Първоинстанционния съд метод би трябвало всички приходи и разходи, свързани със задължението за обществена услуга, да се проверят във връзка с това дали предприятието е получило завишена финансова компенсация от страна на държавата. От наличието на подобна свръхкомпенсация би могло да се заключи, че тези средства са били използвани и за финансирането на нелоялната ценова политика в съседния пазар на колетните пратки „от врата до врата“.
   Според използвания в решението метод, са били изследвани породените от нелоялната ценова политика дефицити в съседния пазар и се е установи, дали тези дефицити са компенсирани с държавни средства. Установяла ли се такава компенсация и липсвал ли е друг източник на средства (във формата на собствени средства на предприятието), би трябвало да се заключи, че са били използвани държавни средства за финансиране на нелоялната ценова политика в съседния пазар на колетните пратки „от врата до врата“.
   Комисията счита за законосъобразен метода, използван от нея в решението. С негова помощ, въз основа на поредица от взаимосвързани логични аргументи, които включват и предположението, че в крайна сметка парите би трябвало да дойдат от някъде, можело да се направи заключение за наличие на неправомерна държавна помощ. В обжалваното съдебно решение не са били поставени под въпрос нито поредицата от взаимосвързани аргументи, нито стоящите в основата ѝ факти. Въпреки това, без по-нататъшни обяснения в обжалваното съдебно решение Първоинстанционният съд изхождал от позицията, че само първият метод можел да се вземе предвид.
   Комисията се позовава на следните правни основания: Налице е нарушение на член 87, първа алинея и член 86, втора алинея ЕО, доколкото в обжалваното съдебно решение тези разпоредби са изтълкувани погрешно в смисъл, че изключвали приложението на метод, който иначе не се оспорва в обжалваното съдебно решение, който метод давал възможност да се заключи наличието на несъвместима с общия пазар държавна помощ въз основа на логични и убедителни аргументи. Освен това Комисията се позовава на това, че Първоинстанционният съд не е компетентен, както и на нарушение на член 230 ЕО, доколкото Първоинстанционният съд е надхвърлил правомощията си и е излязъл извън предвиденото в член 230 ЕО правомощие за извършване на проверка, както и на член 36 от Статута на Съда, доколкото Първоинстанционният съд е пропуснал да обоснове незаконосъобразността на използвания в решението метод.


title: Дело C-57/12: Решение на Съда (първи състав) от 11 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Cour constitutionnelle — Белгия) — Fédération des maisons de repos privées de Belgique (Femarbel) ASBL/Commission communautaire commune de Bruxelles-Capitale (Директива 2006/123/ЕО — Приложно поле ratione materiae — Здравни услуги — Социални услуги — Дневни и нощни приемни центрове, предоставящи помощ и грижи на възрастни хора)

text:
               31.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/12

         Решение на Съда (първи състав) от 11 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Cour constitutionnelle — Белгия) — Fédération des maisons de repos privées de Belgique (Femarbel) ASBL/Commission communautaire commune de Bruxelles-Capitale
   (Дело C-57/12) (1)

   (Директива 2006/123/ЕО - Приложно поле ratione materiae - Здравни услуги - Социални услуги - Дневни и нощни приемни центрове, предоставящи помощ и грижи на възрастни хора)
   2013/C 252/19
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour constitutionnelle

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Fédération des maisons de repos privées de Belgique (Femarbel) ASBL

      Ответник: Commission communautaire commune de Bruxelles-Capitale

      Предмет

   Преюдициално запитване — Cour constitutionnelle — Тълкуване на член 2, параграф 2, букви е) и й) от Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (ОВ L 376, стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50) — Приложно поле ratione materiae — Здравни услуги — Социални услуги — Включване на дневните приемни центрове, предоставящи съответстващи на зависимото състояние на възрастните хора помощ и грижи — Включване на нощните приемни центрове, предоставящи помощ и здравни грижи, които не могат да бъдат осигурени непрекъснато на възрастните хора от техните близки

      Диспозитив

               1.

               Член 2, параграф 2, буква е) от Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар трябва да се тълкува в смисъл, че свързаното със здравните услуги изключение от приложното поле на Директивата включва всяка дейност, насочена към оценка, поддържане или възстановяване на здравословното състояние на пациентите, стига тя да се осъществява от специалисти, признати като такива съгласно законодателството на съответната държава членка, при това независимо дали заведението, в което се предоставят услугите, е публично или частно и от начина, по който то е организирано и финансирано. Националният съд следва да провери дали дневните и нощните приемни центрове са изключени от приложното поле на посочената директива с оглед на дейностите, осъществявани в тях от специалисти в сферата на здравеопазването, и на факта, че тези дейности представляват основна част от предоставяните в тях услуги.

               2.

               Член 2, параграф 2, буква й) от Директива 2006/123 трябва да се тълкува в смисъл, че свързаното със социалните услуги изключение от приложното поле на Директивата обхваща всяка дейност, отнасяща се по-специално до помощ или подкрепа на възрастните хора, стига тя да се осъществява от частноправен доставчик на услуги, получил мандат от държавата с акт, с който по ясен и прозрачен начин се възлага същинско задължение за предоставяне на такива услуги при спазване на някои специални условия за осъществяване на дейността. Националният съд следва да провери дали дневните и нощните приемни центрове са изключени от приложното поле на посочената директива с оглед на основно осъществяваната от тях дейност по оказване на помощ и подкрепа на възрастните хора, както и на статута им съгласно приложимата белгийска правна уредба.

      (1)  ОВ C 118, 21.4.2012 г.


title: Дело T-112/13: Решение на Общия съд от 15 декември 2016 г. — Mondelez UK Holdings & Services/EUIPO — Société des produits Nestlé (Форма на блокче шоколад) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Триизмерна марка — Форма на блокче шоколад — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Отличителен характер, придобит чрез използване — Член 7, параграф 1, буква б) и параграф 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 52, параграфи 1 и 2 от Регламент № 207/2009)

text:
               6.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/23

         Решение на Общия съд от 15 декември 2016 г. — Mondelez UK Holdings & Services/EUIPO — Société des produits Nestlé (Форма на блокче шоколад)
   (Дело T-112/13) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Триизмерна марка - Форма на блокче шоколад - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Отличителен характер, придобит чрез използване - Член 7, параграф 1, буква б) и параграф 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Член 52, параграфи 1 и 2 от Регламент № 207/2009))
   (2017/C 038/30)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Mondelez UK Holdings & Services Ltd, по-рано Cadbury Holdings Ltd (Ъксбридж, Обединено кралство) (представители: T. Mitcheson, QC, P. Walsh, J. Blum, S. Dunstan, solicitors и D. Byrne, barrister)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Société des produits Nestlé SA (Веве, Швейцария) (представители: първоначално G. Vos, M. Bakker и J. van den Berg, avocats, впоследствие G. Vos, S. Malynicz, QC, T. Scourfield и T. Reid, solicitors)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 11 декември 2012 г. (преписка R 513/2011-2) относно производство за обявяване на недействителност между Cadbury Holdings и Société des produits Nestlé

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на втори апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 11 декември 2012 г. (преписка R 513/2011-2).

               2)

               EUIPO понася направените от нея съдебни разноски и разноските на Mondelez UK Holdings & Services Ltd.

               3)

               Société des produits Nestlé SA понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 123, 27.4.2013 г.


title: Дело T-71/12: Определение на Общия съд от 17 юни 2013 г. — Meskarian/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Иран, взети с цел да се предотврати разпространението на ядрено оръжие — Замразяване на средства — Заличаване от списъка на засегнатите лица — Липса на основание за постановяване на съдебно решение)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/80

         Определение на Общия съд от 17 юни 2013 г. — Meskarian/Съвет
   (Дело T-71/12) (1)

   (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран, взети с цел да се предотврати разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Заличаване от списъка на засегнатите лица - Липса на основание за постановяване на съдебно решение)
   2013/C 225/177
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Mohammed Reza Meskarian (Лондон, Обединено кралство) (представители: S. Zaiwalla, P. Reddy и F. Zaiwalla, solicitors, D. Wyatt, QC, и R. Blakeley, barrister)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: B. Driessen и I. Rodios)

      Предмет

   От една страна, искане за отмяна на точка 13 от таблица А, съдържаща се в приложението към Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, стр. 71), на точка 13 от таблица А, съдържаща се в приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) № 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, стр. 11), и на Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент № 961/2010 (ОВ L 88, стр. 1; поправка ОВ L 332, 2012 г., стр. 31), доколкото тези актове се отнасят до жалбоподателя, и от друга страна, искане за обявяване неприложимостта по отношение на жалбоподателя на член 20, параграф 1, буква б) от Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 195, стр. 39; поправка, ОВ L 197, 2010 г., стр. 19) и на член 16, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) № 423/2007 (ОВ L 281, стр. 1)

      Диспозитив

               1.

               Основанието за произнасяне по жалбата е отпаднало.

               2.

               Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 109, 14.4.2012 г.


title: Дело C-584/14: Решение на Съда (пети състав) от 7 септември 2016 г. — Европейска комисия/Република Гърция (Неизпълнение на задължения от държава членка — Околна среда — Директива 2006/12/ЕО — Директива 91/689/ЕИО — Директива 1999/31/EО — Управление на отпадъците — Решение на Съда, с което се установява неизпълнение на задължения — Неизпълнение — Член 260, параграф 2 ДФЕС — Имуществени санкции — Периодична имуществена санкция — Еднократно платима сума)

text:
               31.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 402/4

         Решение на Съда (пети състав) от 7 септември 2016 г. — Европейска комисия/Република Гърция
   (Дело C-584/14) (1)

   ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Околна среда - Директива 2006/12/ЕО - Директива 91/689/ЕИО - Директива 1999/31/EО - Управление на отпадъците - Решение на Съда, с което се установява неизпълнение на задължения - Неизпълнение - Член 260, параграф 2 ДФЕС - Имуществени санкции - Периодична имуществена санкция - Еднократно платима сума))
   (2016/C 402/05)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: M. Patakia, E. Sanfrutos Cano и D. Loma-Osorio Lerena)

      Ответник: Република Гърция (представител: E. Skandalou)

      Диспозитив

               1)

               Като не е предприела всички необходими мерки за изпълнението на решение от 10 септември 2009 г., Комисия/Гърция (C-286/08, непубликувано, EU:C:2009:543), Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 260, параграф 1 ДФЕС.

               2)

               Осъжда Република Гърция да заплати на Европейската комисия по сметка „Собствени ресурси на Европейския съюз“ периодична имуществена санкция в размер на 30 000 EUR за всеки ден забава при изпълнението на мерките, необходими за съобразяване с решение от 10 септември 2009 г., Комисия/Гърция (C-286/08, непубликувано, EU:C:2009:543), считано от датата на обявяване на настоящото съдебно решение до пълното изпълнение на решение от 10 септември 2009 г., Комисия/Гърция (C-286/08, непубликувано, EU:C:2009:543). Този размер се разделя на три части, които съответстват на трите изтъкнати от Европейската комисия твърдения за нарушения и се равняват съответно, за първото твърдение за нарушение, на 10 % от общия размер на периодичната имуществена санкция, а именно 3 000 EUR, за второто твърдение за нарушение, на 45 % от този размер, а именно 13 500 EUR, който размер се прилага и за третото твърдение за нарушение, и що се отнася до правилното управление на т.нар. „стари“ отпадъци, ще бъде намаляван на всяко полугодие пропорционално на обема на тези отпадъци, чието управление ще бъде привеждано в съответствие с изискванията, като намалението е ограничено до 50 % от размера на периодичната имуществена санкция, съответстващ на това твърдение за нарушение, тоест 6 750 EUR.

               3)

               Осъжда Република Гърция да заплати на Европейската комисия по сметка „Собствени ресурси на Европейския съюз“ еднократно сумата от 10 милиона евро.

               4)

               Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 81, 9.3.2015 г.


title: Дело C-484/15: Преюдициално запитване от Općinski sud u Novom Zagrebu (Хърватия), постъпило на 11 септември 2015 г. — Ibrica Zulfikarpašić/Slaven Gajer

text:
               23.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 389/20

         Преюдициално запитване от Općinski sud u Novom Zagrebu (Хърватия), постъпило на 11 септември 2015 г. — Ibrica Zulfikarpašić/Slaven Gajer
   (Дело C-484/15)
   (2015/C 389/21)
   Език на производството: хърватски

      Запитваща юрисдикция

   Općinski sud u Novom Zagrebu, stalna služba u Samoboru

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ibrica Zulfikarpašić

      Ответник: Slaven Gajer

      Преюдициален въпрос

   Дали разпоредбите на Закона за принудителното изпълнение във връзка с европейското изпълнително основание са в съответствие с Регламент (ЕО) № 805/2004 (1), и по-специално дали в Република Хърватия при издаването на заповед за изпълнение въз основа на автентичен документ в изпълнително производство терминът „съд“ обхваща и нотариусите, дали нотариусите могат да издават удостоверения за европейско изпълнително основание по влезли в сила и подлежащи на изпълнение заповеди за изпълнение, издадени от тях въз основа на автентични документи, след като срещу съответната заповед не е направено възражение, а в случай че не могат да издават такива удостоверения, дали съдилищата могат да издават удостоверения за европейско изпълнително основание по заповеди за изпълнение, издадени от нотариус въз основа на автентичен документ, ако според съдържанието си съответната заповед се отнася за безспорно вземане и кой формуляр трябва да се използва в този случай.

      (1)  Регламент (ЕО) № 805/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година за въвеждане на европейско изпълнително основание при безспорни вземания (OB L 143, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 3)


title: Съединени дела C-105/12—C-107/12: Решение на Съда (голям състав) от 22 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Staat der Nederlanden/Essent NV и др. (Преюдициално запитване — Свободно движение на капитали — Член 63 ДФЕС — Правни режими на собственост — Член 345 ДФЕС — Оператори на електроразпределителни или газоразпределителни мрежи — Забрана за приватизация — Забрана на връзките с предприятия, които произвеждат, доставят или търгуват с електроенергия или газ — Забрана за извършване на дейности, които могат да навредят на управлението на мрежата)

text:
               14.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 367/8

         Решение на Съда (голям състав) от 22 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Staat der Nederlanden/Essent NV и др.
   (Съединени дела C-105/12—C-107/12) (1)

   (Преюдициално запитване - Свободно движение на капитали - Член 63 ДФЕС - Правни режими на собственост - Член 345 ДФЕС - Оператори на електроразпределителни или газоразпределителни мрежи - Забрана за приватизация - Забрана на връзките с предприятия, които произвеждат, доставят или търгуват с електроенергия или газ - Забрана за извършване на дейности, които могат да навредят на управлението на мрежата)
   2013/C 367/12
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Staat der Nederlanden

      Ответници: Essent NV (C-105/12), Essent Nederland BV (C-105/12); Eneco Holding NV (C-106/12) и Delta NV (C-107/12)

      Предмет

   Преюдициални запитвания — Hoge Raad der Nederlanden — Тълкуване на членове 63 ДФЕС и 345 ДФЕС — Ограничения на свободното движение на капитали — Правни режими на собственост — Понятие — Национална правна уредба, която предвижда абсолютна забрана за приватизация на операторите на енергоразпределителни мрежи

      Диспозитив

               1.

               Член 345 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че обхваща правен режим, забраняващ приватизация, като разглеждания в главните производства, съгласно който акциите от капитала на оператор на електроразпределителна или газоразпределителна мрежа, извършващ дейност на нидерландска територия, трябва пряко или непряко да бъдат собственост на посочени в националното законодателство публични органи. Това тълкуване обаче не изключва от приложното поле на член 63 ДФЕС национални разпоредби като разглежданите в главните производства, които забраняват приватизацията на оператори на електроразпределителни или газоразпределителни мрежи или които, от една страна, забраняват връзки на собственост или контрол между дружества, които са част от група, включваща оператор на електроразпределителна или газоразпределителна мрежа, извършващ дейност на нидерландска територия, и дружества, които са част от група, включваща предприятие, произвеждащо, доставящо или търгуващо с електроенергия или газ на същата тази територия, а от друга страна, също така забраняват на такъв оператор и на групата, от която той е част, да извършват сделки или дейности, които могат да навредят на интересите, свързани с управлението на съответната мрежа.

               2.

               Що се отнася до разглеждания в главните производства правен режим на забрана за приватизация, попадащ в приложното поле на член 345 ДФЕС, целите, които са в основата на избора на законодателя на възприетия правен режим на собственост, могат да бъдат взети предвид в качеството им на императивни съображения от общ интерес, за да се обоснове ограничаването на свободното движение на капитали. Що се отнася до останалите забрани, целите за възпрепятстване на кръстосаните субсидии в широк смисъл, включително обменът на стратегическа информация, за осигуряване на прозрачност на пазарите на електроенергия и газ или за предотвратяване на нарушенията на конкуренцията в качеството им на императивни съображения от общ интерес могат да обосноват ограниченията на свободното движение на капитали, наложени от национални разпоредби като разглежданите в главните производства.

      (1)  ОВ C 151, 26.5.2012 г.


title: Дело C-173/10: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 2 април 2010 г. — Fabrizio Cariulo/Ministero dell’Interno

text:
               19.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/32

      Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 2 април 2010 г. — Fabrizio Cariulo/Ministero dell’Interno
      (Дело C-173/10)
      (2010/C 161/47)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Fabrizio Cariulo

         Ответник: Ministero dell’Interno

         Преюдициален въпрос

      Съвместимо ли е националното законодателство (въведено с Декрет Bersani, Декрет-закон № 223 от 4 юли 2006 г., преобразуван в Закон № 248 от 4 август 2006 г.) с членове 43 и 49 от Договора за ЕО, когато в националната система, която то урежда, между другото:

                  а)

                  съществува обща тенденция за защита на притежателите на концесии, предоставени към по-ранен момент въз основа на процедура, при която неправомерно са изключени част от операторите,

                  б)

                  са налице разпоредби, които на практика гарантират запазването на придобитите търговски позиции (като например забраната новите концесионери да изграждат своите пунктове на разстояние под определеното от вече съществуващите пунктове),

                  в)

                  се предвижда прекратяване на концесията, ако концесионерът пряко или косвено извършва трансгранични игрални дейности, които могат да се приравнят на дейностите, обект на концесията?


title: Дело C-273/09: Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Haarlem (Нидерландия) на 16 юли 2009 г. — Premis Medical BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Rotterdam Laan op Zuid

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/27

         Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Haarlem (Нидерландия) на 16 юли 2009 г. — Premis Medical BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Rotterdam Laan op Zuid
   (Дело C-273/09)
   2009/C 267/49
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank Haarlem

      Страни в главното производство

      Ищец: Premis Medical BV

      Ответник: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Rotterdam Laan op Zuid

      Преюдициални въпроси

               1)

               Валиден ли е Регламент (ЕО) № 729/2004 (1) на Комисията от 15 април 2004 година относно класирането на определени стоки в Комбинираната номенклатура, публикуван в ОВ L 113, поправен с публикация в ОВ L 173 от 7 май 2004 г., стр. 9, в смисъл, че валидното приложение е възпроизведеното в поправката приложение? При положителен отговор:

               2)

               Невалиден ли е Регламент (ЕО) № 729/2004 на Комисията от 15 април 2004 година относно класирането на определени стоки в Комбинираната номенклатура, публикуван в ОВ L 113, поправен с публикация в ОВ L 173 от 7 май 2004 г., стр. 9, тъй като в него Комисията е ограничила приложното поле на позиция 9021? Ако регламентът е валиден:

               3)

               Невалиден ли е Регламент (ЕО) № 729/2004 на Комисията от 15 април 2004 година относно класирането на определени стоки в Комбинираната номенклатура, публикуван в ОВ L 113, поправен с публикация в ОВ L 173 от 7 май 2004 г., стр. 9, тъй като Комисията е класирала неправилно ролатора в Комбинираната номенклатура?

      (1)  Регламент (ЕО) № 729/2004 на Комисията от 15 април 2004 година относно класирането на определени стоки в Комбинираната номенклатура (ОВ L 113, стр. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 02, том 17, стр. 20).


title: Дело C-303/13 P: Решение на Съда (голям състав) от 6 октомври 2015 г. — Европейска комисия/Jørgen Andersen, Кралство Дания, Danske Statsbaner SV (DSB) (Обжалване — Конкуренция — Държавни помощи — Помощи, предоставени от датските власти на държавно предприятие Danske Statsbaner (DSB) — Договори за обществена услуга, изразяваща се в железопътен превоз на пътници между Копенхаген (Дания) и Истад (Швеция) — Решение, с което помощта се обявява за съвместима с вътрешния пазар при определени условия — Прилагане на материалноправните норми във времето)

text:
               23.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 389/2

         Решение на Съда (голям състав) от 6 октомври 2015 г. — Европейска комисия/Jørgen Andersen, Кралство Дания, Danske Statsbaner SV (DSB)
   (Дело C-303/13 P) (1)

   ((Обжалване - Конкуренция - Държавни помощи - Помощи, предоставени от датските власти на държавно предприятие Danske Statsbaner (DSB) - Договори за обществена услуга, изразяваща се в железопътен превоз на пътници между Копенхаген (Дания) и Истад (Швеция) - Решение, с което помощта се обявява за съвместима с вътрешния пазар при определени условия - Прилагане на материалноправните норми във времето))
   (2015/C 389/02)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: L. Armati и T. Maxian Rusche)

      Други страни в производството: Jørgen Andersen (представители: J. Rivas Andrés, G. van de Walle de Ghelcke и M. Nissen, адвокати), Кралство Дания (представители: C. Thorning и V. Pasternak Jørgensen, подпомагани от R. Holdgaard, advokat), Danske Statsbaner SV (DSB) (представител: M. Honoré, advokat)

      Встъпила страна в подкрепа на Jørgen Andersen: Dansk Tog (представители: G. van de Walle de Ghelcke, J. Rivas Andrés и M. Nissen, адвокати)

      Диспозитив

               1)

               Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз Andersen/Комисия (T-92/11, EU:T:2013:143) в частта, с която във връзка с помощите, изплащани от 3 декември 2009 г. в рамките на втория договор за транспортна обществена услуга, сключен за периода 2005 — 2014 г., Общият съд е отменил член 1, втора алинея от Решение 2011/3/ЕС на Комисията от 24 февруари 2010 година относно договорите за обществена услуга за транспорт между датското Министерство на транспорта и „Danske statsbaner“ (държавна помощ C 41/08 (ex NN 35/08).

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Отхвърля насрещните жалби.

               4)

               Връща делото на Общия съд на Европейския съюз, който да се произнесе — с оглед на трите твърдения в жалбата до него, като съобрази член 8, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и Съвета от 23 октомври 2007 година относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 1191/69 и (ЕИО) № 1107/70 на Съвета — относно законосъобразността на Решение 2011/3, доколкото същото обявява за съвместими с вътрешния пазар помощите, изплащани от 3 декември 2009 г. в рамките на втория договор за транспортна обществена услуга, сключен за периода 2005 — 2014 г.

               5)

               Съдът не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 252, 31.8.2013 г.


title: Дело T-194/07: Иск, предявен на 4 юни 2007 г. — Чешка република/Комисия

text:
               25.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 199/38

         Иск, предявен на 4 юни 2007 г. — Чешка република/Комисия
   (Дело T-194/07)
   (2007/C 199/74)
   Език на производството: чешки
   Страни

      Ищец: Чешка република (представител: T. Boček, agent)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени оспорваното решение;

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът иска да се отмени Решение на Комисията C(2007) 1294 окончателен от 26 март 2007 година относно националния разпределителен план за разпределяне на квоти за емисии на парникови газове, за който Чешката република е уведомила в съответствие с Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (1). Съгласно оспорваното решение някои аспекти от националния разпределителен план на Чешката република не са съобразени с приложение III към Директива 2003/87/ЕО.
   Ищецът твърди, че като не е публикувала оспорваното решение в срока, определен в член 9, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО, Комисията е нарушила член 9, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО, както и принципа на правната сигурност и принципа на оправданите правни очаквания.
   В допълнение ищецът посочва, че Комисията е превишила своите правомощия и с това е нарушила член 9, параграф 3 във връзка с член 9, параграф 1 и член 11, параграф 2 от Директива 2003/87/ЕО, доколкото в оспорваното решение е приложила своя собствен метод за определяне на максималното количество квоти и всъщност на основата на този метод е определила по обвързващ начин общото количество квоти, което Чешката република има право да разпредели.
   Дори и Комисията да беше оправомощена да приложи своя собствен метод, за да установи дали националният разпределителен план съответства на изискванията на Директива 2003/87/ЕО, това води до нарушение на член 9, параграф 3 от тази директива, тъй като (i) използваният метод не е нито прозрачен, нито обективен и (ii) така определеното количество от квоти за емисии не отговаря на критериите, посочени в Приложение III от Директива 2003/87/ЕО.
   Накрая, ищецът твърди, че Комисията е нарушила член 9, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО, тъй като не мотивирала по надлежен начин своето решение.

      (1)  Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, стр. 32, 2003 г.).


title: Дело T-207/14: Определение на Общия съд от 27 януари 2015 г. — Aluwerk Hettstedt/ECHA

text:
               20.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 127/39

         Определение на Общия съд от 27 януари 2015 г. — Aluwerk Hettstedt/ECHA
   (Дело T-207/14) (1)

   (2015/C 127/53)
   Език на производството: английски
   Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 202, 30.6.2014 г.