title: Дело C-637/15 P: Жалба, подадена на 1 декември 2015 г. от VSM Geneesmiddelen BV срещу определението, постановено от Общия съд (осми състав) на 16 септември 2015 г. по дело T-578/14, VSM Geneesmiddelen BV/Европейска комисия

text:
               8.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 48/20

         Жалба, подадена на 1 декември 2015 г. от VSM Geneesmiddelen BV срещу определението, постановено от Общия съд (осми състав) на 16 септември 2015 г. по дело T-578/14, VSM Geneesmiddelen BV/Европейска комисия
   (Дело C-637/15 P)
   (2016/C 048/27)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: VSM Geneesmiddelen BV (представител: U. Grundmann, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени определението на Общия съд (осми състав) по дело T-578/14, постановено на 16 септември 2015 г. и връчено по факс на 21 септември 2015 г.,

               —

               да отмени връченото на 21 септември 2015 г. решение на председателя на състава да не включва в преписката по дело T-578/14 писмата от 22 юли 2015 г. и 24 юли 2015 г.,

               —

               да установи неправомерното бездействие на Комисията, която от 1 август 2014 г. насам не е разпоредила на Европейския орган за безопасност на храните да извърши оценка на здравните претенции за растителните вещества съгласно член 13, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1924/2006, и при условията на евентуалност да отмени решението, за което се твърди, че се съдържа в писмото на Комисията от 29 юни 2014 г., и съгласно което не следва да се разпорежда на ЕОБХ да извършва оценка на здравните претенции за растителните вещества съгласно член 13 преди 1 август 2014 г.,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Съгласно член 13, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1924/2006 (наричан по-нататък „Регламентът относно здравните претенции“) Европейската комисия е длъжна да приеме списък на разрешените претенции за употребявани в храни вещества най-късно до 31 януари 2010 г. Във връзка с изготвянето на този списък Европейският орган за безопасност на храните (ЕОБХ) е натоварен да извърши оценка на претенциите, представени от държавите членки. При все това през септември 2010 г. Комисията уведомява за спирането и преразглеждането на процедурата по оценяване, що се отнася до претенциите за растителни вещества, вследствие на което ЕОБХ спира да разглежда тези претенции. Комисията спира само процедурата по оценяване на растителни вещества, но не и процедурата за други, сходни химически вещества.
   С писмо от 23 април 2014 г. VSM Geneesmiddelen B.V. моли Комисията да разпореди на ЕОБХ незабавно да възобнови оценяването на здравните претенции за употребяваните в храни растителни вещества.
   VSM Geneesmiddelen B.V. е засегнато в значителна степен от настоящата забава в изясняването на правното положение и неяснотата относно здравните претенции за употребяваните в храни растителни вещества. Редица здравни претенции, представени на Европейската комисия, се отнасят до растителни вещества, употребявани в изделията от асортимента на VSM Geneesmiddelen B.V. Сред тях са претенциите относно копривата (urtica) (претенции 2346, 2498 и 2787), жълтия кантарион (hypericum perforatum) (претенции 2272 и 2273), маточината (претенции 3712, 3713, 2087, 2303 и 2848) и хамамелис виргиниана (hamamelis virginiana) (претенция 3383). До този момент нито една от тези претенции не е била оценена от ЕОБХ, а оттам и включена в списъка на Комисията съгласно член 13, параграф 3 от Регламента относно здравните претенции.
   В писмо от 19 юни 2016 г. отговарящият за тези въпроси комисар уведомява жалбоподателя, че редица държави членки и лица, чиито интереси са засегнати, са изразили пред Комисията загрижеността си относно различното третиране на съдържащите такива вещества изделия съгласно, от една страна, законодателството относно здравните претенции за храни и от друга — законодателството относно традиционните растителни лекарствени продукти. Комисарят съобщава на жалбоподателя, че на този етап Комисията няма да разпорежда извършването на оценка на здравни претенции за растителни вещества. Комисията се нуждаела от време, за да определи най-подходящите необходими действия.
   Отговорът на комисаря е неприемлив за жалбоподателя. Поради това на 8 юли 2014 г. законният представител на жалбоподателя в това производство изпраща до комисаря друго писмо, в което поставя срок до 31 юли 2014 г. за разпореждане на оценка от ЕОБХ на здравните претенции за растителните вещества. Не е получен отговор на това писмо.
   Жалбоподателят сезира Общия съд с искане да установи неправомерно бездействие от страна на Комисията, доколкото тя не е разпоредила на ЕОБХ да извърши оценка на здравните претенции за растителните вещества, и при условията на евентуалност да отмени решението да не се разпорежда на ЕОБХ извършването на оценка на посочените претенции. С определение от 16 септември 2015 г. по дело T-578/14 Общият съд отхвърля искането като недопустимо. С настоящата жалба жалбоподателят моли Съда да отмени посоченото по-горе определение на Общия съд и да уважи исканията, направени в молбата до последния.
   С обжалвания съдебен акт са допуснати процесуални нарушения, които засягат неблагоприятно интересите на жалбоподателя, и освен това Общият съд е нарушил правото на Съюза с посоченото по-горе определение. Общият съд е приел искането за недопустимо, тъй като: (i) жалбоподателят не е спазил законоустановените срокове; (ii) жалбоподателят не е доказал надлежно, че има правен интерес да предяви иска; (iii) преходните мерки по член 28 от Регламент № 1924/2006 са достатъчни за защита на бизнес операторите на храни и поради това приемането на окончателен списък на разрешените здравни претенции няма да доведе до точно определено предимство за тези оператори, и (iv) разпоредбите на Регламента относно здравните претенции оставят на Комисията да определи срока, в който трябва да бъде приет списъкът на разрешените претенции, и по този въпрос Комисията разполага с широко право на преценка. Като е направил тези изводи, Общият съд е нарушил Договора за функционирането на ЕС, Хартата на основните права на Европейския съюз и други актове от правото на Съюза.
   Комисията не разполага с широко право на преценка за това кога и какви действия да предприеме. В член 13, параграф 3 от Регламент № 1924/2006 се предвижда, че Комисията трябва да се консултира с ЕОБХ, преди да вземе каквото и да било решение, и че следва да изготви окончателния списък най-късно до 31 януари 2010 г. Комисията не разполага с право на преценка по въпросите за консултирането с ЕОБХ и изготвянето на списъка най-късно до 31 януари 2010 г. Мотивите на Общия съд са несъстоятелни. След като държавите членки са длъжни да транспонират текста на директивите на ЕС в определения в тях срок и следователно са обвързани от правото на ЕС, то това важи и за Европейската комисия, която също е обвързана от предвидените в регламентите срокове. Щом неспазването на сроковете от държавите членки се приема за явно нарушение на правото на ЕС, то това важи и за случая, в който Комисията не е спазила сроковете по Регламента относно здравните претенции.
   Общият съд неправилно е приел, че на бизнес операторите на храни като жалбоподателя се предоставя защита с преходните мерки. В член 28, параграф 5 от Регламента относно здравните претенции пряко се препраща към член 13, параграф 3 от него, което означава, че преходните мерки спират да се прилагат най-късно на 31 януари 2010 г. Може да се допусне този срок да не бъде спазен и преходните мерки да продължат да се прилагат след 31 януари 2010 г. през още няколко месеца, но неспазването на този законоустановен срок през период от шест години не е в съответствие с целите на самия Регламент относно здравните претенции.
   След като жалбоподателят е представил претенции, които в момента се разглеждат от ЕОБХ, то той е пряко засегнат и поради това има право да заведе дело срещу Комисията. Мотивите на Общия съд по дело T-296/12 се прилагат в настоящия случай.
   Жалбоподателят е спазил сроковете по членове 265 ДФЕС и 263 ДФЕС. Общият съд е нарушил правото на жалбоподателя на ефективна съдебна защита, предвидено в Хартата на основните права на Европейския съюз.


title: Дело C-362/05 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 7 юни 2007 г. — Jacques Wunenburger/Комисия на Европейските общности (Обжалване — Публична служба — Повишаване — Процедура за подбор — Отхвърляне на кандидатурата на жалбоподателя — Отстраняване от длъжност — Задължение за мотивиране — Грешка при прилагане на правото — Насрещна жалба — Предмет на спора — Правен интерес)

text:
               21.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 170/6

         Решение на Съда (четвърти състав) от 7 юни 2007 г. — Jacques Wunenburger/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-362/05 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Повишаване - Процедура за подбор - Отхвърляне на кандидатурата на жалбоподателя - Отстраняване от длъжност - Задължение за мотивиране - Грешка при прилагане на правото - Насрещна жалба - Предмет на спора - Правен интерес)
   (2007/C 170/09)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Jacques Wunenburger (представител: E. Boigelot, avocat)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и G. Berscheid, agents, и V. Dehin, avocat)
   Предмет
   Жалба срещу Решението на Първоинстанционния съд (първи състав) от 5 юли 2005 г. по дело Wunenburger/Комисия (Т-370/03), отхвърлящо иск за отмяна на решението на Комисията, с което не приема кандидатурата на ищеца за длъжността директор на дирекция „Африка, Карибски и Тихоокеански региони“ (AIDCO.C) и назначава друг кандидат на същия пост.
   Диспозитив

               1)

               Главната жалба и насрещната жалба се отхвърлят.

               2)

               Г н Wunenburger се осъжда да заплати разноските, свързани с главната жалба.

               3)

               Комисията на Европейските общности се осъжда да заплати разноските, свързани с насрещната жалба.

      (1)  ОВ C 281, 12.11.2005 г.


title: Дело T-390/08: Жалба, подадена на 18 септември 2008 г. — Bank Melli Iran/Съвет

text:
               25.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/49

         Жалба, подадена на 18 септември 2008 г. — Bank Melli Iran/Съвет
   (Дело T-390/08)
   (2008/C 272/94)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Bank Melli Iran (Техеран, Иран) (представител: L. Defalque, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз
   Искания на жалбоподателя

               —

               да бъде отменен параграф 4, раздел В от приложението към Решение на Съвета 2008/475/ЕО от 23 юни 2008 г. относно ограничителни мерки срещу Иран, доколкото те се прилагат по отношение на Bank Melli Iran, нейните дъщерни дружества и нейните клонове,

               —

               при условията на евентуалност, неприлагане в настоящия спор, въз основа на член 241 ЕО, на членове 15.2 и 7.2 от Регламент (ЕО) № 423/2007 на Съвета от 19 април 2007 г.,

               —

               във всеки случай, да бъде осъден Съветът да заплати съдебните разноски, в съответствие с член 87, параграф 2 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят по настоящото дело иска отмяна на Решение 2008/475/EО на Съвета от 23 юни 2008 г. за прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 423/2007 година относно ограничителни мерки срещу Иран (1), в частта, в която жалбоподателят е включен в списъка на физическите и юридическите лица, на образуванията и органите, чиито финансови средства и икономически ресурси се замразяват въз основа на тази разпоредба.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят сочи седем правни основания, изведени:

               —

               от нарушение на съществените изисквания за форма, предвидени в Договора ЕО, на правните норми относно неговото прилагане, от злоупотреба с власт, както и от неспазването на член 7, параграф 2 от Обща позиция 2007/140/ОВППС (2), тъй като обжалваното решение е прието в нарушение на правилото по член 7, параграф 2 от Обща позиция 2007/140/ОВППС за вземане на решение с единодушие,

               —

               като инцидентно искане, от възражение за незаконосъобразност на член 15, параграф 2 от Регламент № 423/2007 (3), който предвижда вземане на решения с квалифицирано мнозинство,

               —

               от нарушение на принципа на равно третиране, доколкото Съветът е наложил замразяване на финансовите средства и икономическите ресурси на жалбоподателя, без да е приложил тази мярка по отношение на други ирански банки, които са в същото положение,

               —

               от нарушение на принципа на пропорционалност, тъй като Съветът е наложил замразяването на финансовите средства и икономическите ресурси на жалбоподателя, при положение че Резолюция 1803 (2008) на Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации изисквала от държавите просто да проявяват бдителност по отношение на дейностите, осъществявани от установените на тяхна територия финансови институции с банките със седалище в Иран, включително с жалбоподателя,

               —

               от нарушение на правото на защита, на правото на лицето да бъде изслушано и на правото на ефективно средство за съдебна защита, доколкото i) в Резолюция 1803 (2008) от държавите се искало просто да проявяват бдителност и ii) жалбоподателят не бил посочен в предишни резолюции на Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации (Резолюции 1737 (2006) и 1747 (2007)); освен това, възприетите в тежест на жалбоподателя доказателства не му били съобщени,

               —

               от нарушение на основното право на зачитане на собствеността,

               —

               от нарушение на член 15, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 423/2007, тъй като Съветът е трябвало да посочи индивидуални и конкретни причини за решението си с оглед на обикновеното задължение за бдителност, съдържащо се в Резолюция 1803 (2008) и с оглед на третирането, прилагано спрямо останалите ирански банки,

               —

               от нарушение на компетентността на Общността, тъй като замразяването на финансовите средства и икономическите ресурси на жалбоподателя представлявало почти наказателноправна санкция, още повече, че в случая не ставало въпрос за транспониране на резолюция на Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации, понеже Резолюция 1803 (2008) не предвижда мярката замразяване.

      (1)  ОВ L 163, 2008 г., стр. 29.

      (2)  Обща позиция 2007/140/ОВППС на Съвета от 27 февруари 2007 г. относно ограничителните мерки срещу Иран (ОВ L 61, 2007 г., стр. 49).

      (3)  Регламент (EО) № 423/2007 на Съвета от 19 април 2007 г. относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 103, 2007 г., стp. 1).


title: Дело C-224/16: Преюдициално запитване, отправено от Върховен административен съд (България) на 20 април 2016 година – Асоциация на българските предприятия за международни превози и пътищата (АЕБТРИ)/Началник на Митница Бургас като правоприемник на Митница Свиленград

text:
               4.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/22

         Преюдициално запитване, отправено от Върховен административен съд (България) на 20 април 2016 година – Асоциация на българските предприятия за международни превози и пътищата (АЕБТРИ)/Началник на Митница Бургас като правоприемник на Митница Свиленград
   (Дело C-224/16)
   (2016/C 243/23)
   Език на производството: български

      Запитваща юрисдикция

   Върховен административен съд

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Асоциация на българските предприятия за международни превози и пътищата (АЕБТРИ)

      Ответник: Началник на Митница Бургас като правоприемник на Митница Свиленград

      Преюдициални въпроси

               1.

               Компетентен ли е Съдът, с цел предотвратяване на противоречиви съдебни решения, да тълкува, по обвързващ за юрисдикциите на държавите членки начин, Конвенция ТИР, призната от Европейската икономическа общност с Регламент (ЕИО) № 2112/78 (1) на Съвета от 25.7.1978 г. относно сключване на Митническа конвенция за международен превоз на стоки под знака на ТИР карнети (Конвенция ТИР) от 14 ноември 1975 година в Женева (OB L 252, 1978 г., стр. 1, в сила за Общността от 20.6.1983 г.), когато се касае за областта, уредена от чл. 8 и чл. 11 от тази конвенция, при преценка за наличие на отговорност на гарантираща асоциация, регламентирана и в чл. 457, § 2 от РПМК (2)?

               2.

               Тълкуването на чл. 457, § 2 от РПМК във връзка с чл.8, § 7 (сега чл.11 § 2) и обяснителните бележки към тях от КТИР позволява ли да се приеме, че в случай като настоящия, при настъпила изискуемост на вземанията по чл. 8, § § 1 и 2 от Митническата конвенция за международен превоз на стоки под покритието на карнети ТИР, митническите органи са изискали в рамките на възможното, плащането им от титуляря на карнета ТИР, пряко дължащ тези суми, преди да предявят рекламация пред гарантиращата асоциация?

               3.

               Получателят, който е придобил или задържал стока, за която знае, че е превозена под покритието на ТИР карнет, за която не е установено да е представена и манифестирана пред получаващото митническо учреждение (митница по направление), следва ли да се счита, само поради тези обстоятелства, че е лице, което е трябвало да знае, че стоката е била отклонена от митнически надзор и да бъде признат за солидарен съдлъжник по смисъла на чл. 203, § 3, трето тире във връзка с чл. 213 от Митническия кодекс на Общността?

               4.

               Ако отговорът на третия въпрос е положителен, бездействието на митническата администрация да изиска плащане на митническото задължение от този получател, пречка ли е за реализиране на отговорността, регламентирана и в чл. 457, § 2 от РПМК на гарантираща асоциация по чл. 1, § 16 от КТИР?

      (1)  Регламент (EИО) № 2112/78 на Съвета от 25 юли 1978 година относно сключване на Митническа конвенция за международен превоз на стоки под знака на ТИР карнети (Конвенция ТИР) от 14 ноември 1975 година в Женева

      OB L 252, стр. 1; Специално българско издание: глава 2, том 1, стр. 197

      (2)  Регламент (ЕО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността

      OB L 253, стр. 1; Специално българско издание: глава 2, том 7, стр. 3


title: Дело T-407/13: Жалба, подадена на 30 юли 2013 г. — Al Assad/Съвет

text:
               23.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 344/56

         Жалба, подадена на 30 юли 2013 г. — Al Assad/Съвет
   (Дело T-407/13)
   2013/C 344/101
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Bouchra Al Assad (Дамаск, Сирия) (представители: G. Karouni и C. Dumont, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени:

                           —

                           Решение 2013/255/ОВППС на Съвета от 31 май 2013 година относно ограничителни мерки срещу Сирия, в частта която се отнася до г-жа Bouchra (наричана Bushra) Al Assad,

                           —

                           Регламент за изпълнение (ЕС) № 363/2013 на Съвета от 22 април 2013 година за изпълнение на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия, с поправка от 9 май 2013, в частта която се отнася до г-жа Bouchra (наричана Bushra) Al Assad,

               —

               на основание членове 87и 91 от Процедурния правилник на Общия съд да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага шест правни основания в подкрепа на жалбата си, които по същество са еднакви или сходни с първото, второто, третото, петото, шестото и седмото правно основание, изложени по дело T-383/11, Makhlouf/Съвет (1).

      (1)  ОВ C 282, 2011 г., стр. 30.


title: Дело C-425/14: Решение на Съда (десети състав) от 22 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana — Италия) — Impresa Edilux srl, в качеството на представител на ATI, Società Italiana Costruzioni e Forniture srl (SICEF)/Assessorato Beni Culturali e Identità Siciliana — Servizio Soprintendenza Provincia di Trapani, Assessorato ai Beni Culturali e dell’Identità Siciliana, UREGA — Sezione provinciale di Trapani, Assessorato delle Infrastrutture e della Mobilità della Regione Siciliana (Преюдициално запитване — Обществени поръчки — Директива 2004/18/ЕО — Основания за изключване от участие в процедура за възлагане на обществена поръчка — Поръчка, която е под прага за прилагане на тази директива — Основни правила на Договора за функционирането на ЕС — Декларация за приемане на протокол за законност във връзка с борбата срещу престъпността — Изключване поради неподаване на такава декларация — Допустимост — Пропорционалност)

text:
               14.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 414/9

         Решение на Съда (десети състав) от 22 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana — Италия) — Impresa Edilux srl, в качеството на представител на ATI, Società Italiana Costruzioni e Forniture srl (SICEF)/Assessorato Beni Culturali e Identità Siciliana — Servizio Soprintendenza Provincia di Trapani, Assessorato ai Beni Culturali e dell’Identità Siciliana, UREGA — Sezione provinciale di Trapani, Assessorato delle Infrastrutture e della Mobilità della Regione Siciliana
   (Дело C-425/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Обществени поръчки - Директива 2004/18/ЕО - Основания за изключване от участие в процедура за възлагане на обществена поръчка - Поръчка, която е под прага за прилагане на тази директива - Основни правила на Договора за функционирането на ЕС - Декларация за приемане на протокол за законност във връзка с борбата срещу престъпността - Изключване поради неподаване на такава декларация - Допустимост - Пропорционалност))
   (2015/C 414/12)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Impresa Edilux srl, в качеството на представител на ATI, Società Italiana Costruzioni e Forniture srl (SICEF)

      Ответници: Assessorato Beni Culturali и Identità Siciliana — Servizio Soprintendenza Provincia di Trapani, Assessorato ai Beni Culturali e dell’Identità Siciliana, UREGA — Sezione provinciale di Trapani, Assessorato delle Infrastrutture e della Mobilità della Regione Siciliana

      В присъствието на: Icogen Srl

      Диспозитив

   Основните правила и общите принципи на Договора за функционирането на ЕС, в частност принципите на равно третиране и недопускане на дискриминация, както и произтичащото от тях задължение за прозрачност, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат разпоредба на националното право, съгласно която възлагащият орган може да предвиди автоматично изключване на даден кандидат или оферент от процедурата за възлагане на обществена поръчка поради неподаване заедно с офертата на писмено изявление за приемане на задълженията и декларациите, съдържащи се в протокол за законност като разглеждания в главното производство, чиято цел е да се противодейства на проникването на организираната престъпност в сектора на обществените поръчки. Доколкото обаче този протокол съдържа декларации, че кандидатът или оферентът не се намира под контрола на или в съдружие с други кандидати или оференти, не е сключвал и няма да сключва споразумения с други участници в процедурата за възлагане и че за нито една част от работата няма да използва като подизпълнители други участвали в процедурата предприятия, липсата на такива декларации не може да води до автоматичното изключване на кандидата или оферента от процедурата.

      (1)  ОВ C 431, 1.12.2014 г.


title: Дело T-483/08: Решение на Общия съд от 16 декември 2009 г. — Giordano Enterprises/СХВП — Dias Magalhães & Filhos (GIORDANO) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за словна марка на Общността GIORDANO — По-ранна национална словна марка GIORDANO — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Частичен отказ на регистрация — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               13.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/36

         Решение на Общия съд от 16 декември 2009 г. — Giordano Enterprises/СХВП — Dias Magalhães & Filhos (GIORDANO)
   (Дело T-483/08) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за словна марка на Общността GIORDANO - По-ранна национална словна марка GIORDANO - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Частичен отказ на регистрация - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2010/C 37/48
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Giordano Enterprises Ltd (F.T. Labuan, Малайзия) (представител: M. Nentwig, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: José Dias Magalhães & Filhos Lda (Arrifana Vfr, Португалия) (представител: J. M. João, avocat)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 28 юли 2008 г. (преписка R 1864/2007-2), във връзка с процедура по възражение между José Dias Magalhães & Filhos Lda и Giordano Enterprises Ltd.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Giordano Enterprises Ltd. да понесе направените от него съдебни разноски, както и разноските, направени от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели).

      (1)  ОВ C 19, 24.1.2009 г.


title: Дело C-564/07: Решение на Съда (трети състав) от 11 юни 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Член 49 ЕО — Свободно предоставяне на услуги — Патентни представители — Задължение за сключване на застраховка Професионална отговорност — Задължение за определяне на упълномощено да получава съобщения лице в държавата-членка, към която са насочени услугите)

text:
               1.8.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 180/10

         Решение на Съда (трети състав) от 11 юни 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия
   (Дело C-564/07) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Член 49 ЕО - Свободно предоставяне на услуги - Патентни представители - Задължение за сключване на застраховка „Професионална отговорност“ - Задължение за определяне на упълномощено да получава съобщения лице в държавата-членка, към която са насочени услугите)
   2009/C 180/16
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: E. Traversa и H. Krämer)

      Ответник: Република Австрия (представители: E. Riedl и G. Kunnert)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 49 ЕО — Национална правна уредба, която поставя по отношение на законно установените в други държави-членки патентни представители изисквания с оглед възможността те временно да предоставят услуги в съответната държава-членка — Задължение за вписване в националния регистър, за сключване на специална за целта застраховка „Професионална отговорност“, за подчиняване на всички национални дисциплинарни мерки, освен на свързаните с професионалната квалификация, и за извършване на дейност съвместно с местен представител

      Диспозитив

               1)

               Като задължава патентните представители, законно установени в друга държава-членка и желаещи временно да предоставят услугите си в Австрия, да се обръщат към упълномощено да получава съобщения лице в Австрия, Република Австрия не е изпълнила задълженията си по член 49 ЕО.

               2)

               Отхвърля иска в останалата му част.

               3)

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 79, 29.3.2008 г.


title: Дело T-433/17: Жалба, подадена на 12 юли 2017 г. — Dehousse/Съд на Европейския съюз

text:
               11.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 300/32

         Жалба, подадена на 12 юли 2017 г. — Dehousse/Съд на Европейския съюз
   (Дело T-433/17)
   (2017/C 300/40)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Franklin Dehousse (Брюксел, Белгия) (представители: L. Levi и S. Rodrigues, адвокати)

      Ответник: Съд на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да се приеме настоящата жалба за допустима и основателна,

         и поради това,

               —

               да отмени решението от 18 май 2017 г., с което ответникът е отхвърлил потвърдителното заявление за достъп до документи, подадено от жалбоподателя на 12 април 2017 г., както и решението от 22 май 2017 г., с което ответникът е отхвърлил частично потвърдителното заявление за достъп до документи, подадено от жалбоподателя на 16 март 2017 г.,

               —

               да признае отговорността на ответника по член 340 ДФЕС,

               —

               да се разпореди на ответника да заплати обезщетение за претърпените от жалбоподателя неимуществени вреди, оценени ex aequo et bono на десет хиляди евро (10 000 EUR), а при условията на евентуалност, символичната сума от 1 EUR,

               —

               да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания във връзка с искането за отмяна и едно основание относно искането му за обезщетение.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на Решението на Съда на Европейския съюз от 11 октомври 2016 г. за публичния достъп до документите, съхранявани от Съда на Европейския съюз при упражняване на административните му функции (2016/C 445/03), на член 15, параграф 3 ДФЕС и на член 42 от Хартата на основните права на Европейския съюз, във връзка с публичния достъп до документите на институциите и със задължението за прозрачност. По-конкретно жалбоподателят твърди, че обжалваните решения трябва да бъдат отменени, тъй като с тях не се предоставят определени документи, други са предоставени частично или пък са предоставени с многобройни заличавания.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушение на член 296 ДФЕС и на член 41 от Хартата, тъй като обжалваните решения са опорочени или им липсват мотиви.

               3.

               Третото основание е изведено от нарушение на принципа на пропорционалност.

         Що се отнася до ангажирането на извъндоговорната отговорност на Съюза, жалбоподателят твърди, че институцията ответник е възприела недобросъвестно поведение, което е правопораждащо основание за отговорността. Това поведение е породило значителна неимуществена вреда за жалбоподателя, за която последният иска да получи обезщетение.


title: Дело T-389/07: Определение на Първоинстанционния съд от 18 февруари 2008 г. — Earth Products/СХВП — Meynard Designs (EARTH) (Марка на Общността — Отказ за регистрация — Оттегляне на заявката за регистрация — Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/37

         Определение на Първоинстанционния съд от 18 февруари 2008 г. — Earth Products/СХВП — Meynard Designs (EARTH)
   (Дело T-389/07) (1)

   (Марка на Общността - Отказ за регистрация - Оттегляне на заявката за регистрация - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
   (2008/C 171/70)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Earth Products Inc. (Carlsbad, Съединени американски щати) (представител: M. Graf, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: D. Botis)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Meynard Designs Inc. (Waltham, Съединени американски щати) (представители: E. Cornu и E. De Gryse, avocats)
   Предмет
   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 9 август 2007 г. (преписка R 1590/2006-2) относно процедура по възражение между Meynard Designs Inc. и Earth Products Inc.
   Диспозитив

               1)

               Повече не съществува основание за постановяване на съдебно решение по същество.

               2)

               Всяка страна следва да понесе направените от нея разноски.

      (1)  ОВ C 297, 8.12.2007 г.


title: Дело T-285/11: Жалба, подадена на 6 юни 2011 г. — Gooré/Съвет

text:
               13.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 238/21

         Жалба, подадена на 6 юни 2011 г. — Gooré/Съвет
   (Дело T-285/11)
   2011/C 238/38
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Charles Kader Gooré (Абиджан, Кот д’Ивоар) (представител: F. L. Meynot, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени частично Регламент (ЕС) № 330/2011 на Съвета от 6 април 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) № 560/2005 за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени към определени лица и стопански субекти, с оглед ситуацията в Кот д’Ивоар, що се отнася до вписването на името на г-н Charles Kader Gooré в списъка на Приложение II (и да се обяви, че той е неприложим по отношение на него),

               —

               да осъди Съвета на Европейския съюз да изплати на г-н Charles Kader Gooré сумата в размер на петдесет хиляди евро (50 000 EUR) като обезщетение за претърпени вреди,

               —

               да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от съществени процесуални нарушения. Жалбоподателят упреква Съвета на Европейския съюз, от една страна, че не е представил изложение на мотивите и от друга страна, че е нарушил принципа на пропорционалност, доколкото ограничителните мерки превишават необходимото за постигане на преследваните от Съвета на Европейския съюз цели.

               2.

               Второто правно основание е изведено от нарушаване на Договорите. Страната упреква Съвета на Европейския съюз, от една страна, че е нарушил правото на защита, доколкото елементите, с които се оправдава съответната мярка, не са били съобщени на жалбоподателя и от друга страна, че е нарушил правото на собственост.


title: Дело T-713/13: Решение на Общия съд от 26 февруари 2015 г.  — 9Flats/СХВП — Tibesoca (9flats.com) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „9flats.com“  — По-ранна национална фигуративна марка „50flats“  — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               13.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/28

         Решение на Общия съд от 26 февруари 2015 г. — 9Flats/СХВП — Tibesoca (9flats.com)
   (Дело T-713/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „9flats.com“ - По-ранна национална фигуративна марка „50flats“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2015/C 118/36)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: 9Flats GmbH (Хамбург, Германия) (представител: адв. H. Stoffregen)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално A. Pohlmann, впоследствие S. Hanne)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Tibesoca, SL (Валенсия, Испания)

      Предмет

   Жалба срещу решение на втори апелативен състав на СХВП от 25 октомври 2013 г. (преписка R 1671/2012-2), постановено в производство по възражение със страни Tibesoca, SL и 9Flats GmbH

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда 9Flats GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 61, 1.3.2014. г.


title: Дело C-489/09: Преюдициално запитване, отправено от Hof van beroep te Gent (Белгия) на 30 ноември 2009 г. — Vandoorne NV/Belgische Staat

text:
               13.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/21

         Преюдициално запитване, отправено от Hof van beroep te Gent (Белгия) на 30 ноември 2009 г. — Vandoorne NV/Belgische Staat
   (Дело C-489/09)
   2010/C 37/23
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hof van Beroep te Gent

      Страни в главното производство

      Ищец: Vandoorne NV

      Ответник: Belgische Staat

      Преюдициални въпроси

               1.

               Съвместими ли са белгийските правни разпоредби, по-специално член 58, параграф 1, във връзка с член 77, параграф 1, точка 7 WBTW (Wetboek van de belasting over de toegevoegde waarde) [Кодекс за ДДС], с член 27 от Шеста директива 77/388/ЕИО (1) на Съвета, съгласно който държавите членки могат да предприемат мерки за опростяване, и/или с член 11, част В, параграф 1 от същата директива, който при пълно или частично неплащане предоставя право на възстановяване на ДДС, когато тези национални правни разпоредби, (1) предвиждат за доставката на тютюневи изделия опростяване на събирането на данъка върху добавената стойност, като този данък се събира еднократно при източника, и (2) не предоставят на данъчнозадължените лица, които понасят данъка върху добавената стойност върху тютюневите изделия в посреднически фази на веригата на доставки, правото на възстановяване на този данък при пълна или частична загуба на вземането за цената?

      (1)  Шеста Директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ 1977 L 145, стp. 1).


title: Дело T-188/15: Определение на Общия съд от 10 ноември 2015 г. — Compagnia Trasporti Pubblici и др./Комисия (Държавни помощи — Предприятие, експлоатиращо автобусните транспортни мрежи в Област Кампания — Компенсационно възнаграждение във връзка със задължения за публична услуга, изплащано от италианските органи вследствие решение на Consiglio di Stato — Решение на Комисията, с което мярката е обявена за несъвместима с вътрешния пазар — Жалба, подадена от предприятия, които се намират в аналогично положение на ползвателя на помощта)

text:
               18.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/39

         Определение на Общия съд от 10 ноември 2015 г. — Compagnia Trasporti Pubblici и др./Комисия
   (Дело T-188/15) (1)

   ((Държавни помощи - Предприятие, експлоатиращо автобусните транспортни мрежи в Област Кампания - Компенсационно възнаграждение във връзка със задължения за публична услуга, изплащано от италианските органи вследствие решение на Consiglio di Stato - Решение на Комисията, с което мярката е обявена за несъвместима с вътрешния пазар - Жалба, подадена от предприятия, които се намират в аналогично положение на ползвателя на помощта))
   (2016/C 016/48)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподатели: Compagnia Trasporti Pubblici SpA (Неапол, Италия); Atap — Azienda Trasporti Automobilistici Pubblici delle Province di Biella e Vercelli SpA (Биела, Италия); Actv SpA (Венеция, Италия); Ferrovie Appulo Lucane Srl (Бари, Италия); Asstra — Associazione Trasporti (Рим, Италия); и Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) (Рим) (представител: M. Malena, avvocato)

      Ответник: Европейска комисия (представители: L. Armati, G. Conte и P.J. Loewenthal)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение (ЕС) 2015/1075 на Комисията от 19 януари 2015 г. относно държавна помощ SA.35843 (2014/C) (ex 2012/NN), изпълнено от Италия — Допълнително компенсационно възнаграждение за публична услуга в полза на Buonotourist (ОВ L 179, стр. 128)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като явно неоснователна.

               2)

               Осъжда Compagnia Trasporti Pubblici SpA, Atap — Azienda Trasporti Automobilistici Pubblici delle Province di Biella e Vercelli SpA, Actv SpA, Ferrovie Appulo Lucane Srl, Asstra Associazione Trasporti и Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) да понесат направените от тях съдебни разноски, както и разноските, направени от Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 198, 15.6.2015 г.


title: Дело T-97/09: Жалба, подадена на 4 март 2009 г. — Германия/Комисия

text:
               6.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/15

         Жалба, подадена на 4 март 2009 г. — Германия/Комисия
   (Дело T-97/09)
   2009/C 129/26
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Федерална република Германия (представител: M. Lumma, подпомаган от адв. C. von Donat, Rechtsanwalt)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение C (2008) 8465 окончателен на Комисията от 19 декември 2008 година за намаляване на размера на финансовата помощ от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР), отпусната в полза на оперативната програма, попадаща в рамките на цел 1 относно Land Sachsen във Федерална република Германия (1994—1999 г.), съгласно Решение C (94) 1939/4 на Комисията от 5 август 1994 г., Решение C (94) 2273/4 на Комисията от 22 август 1994 г. и Решение C (94) 1425 на Комисията от 6 септември 1994 г.,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят оспорва Решение C (2008) 8465 окончателен на Комисията от 19 декември 2008 г., с което се намалява размерът на финансовата помощ, отпусната от Европейския фонд за регионално развитие за три оперативни програми, попадащи в рамките на цел 1 относно Land Sachsen във Федерална република Германия (1994—1999 г.).
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага следните правни основания:
   На първо място не съществувало никакво правно основание за общото определяне на размера и за екстраполацията на финансовите корекции за програмния период 1994—1999 г.
   На второ място с обжалваното решение се нарушавал член 24, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 4253/88 (1), тъй като не били налице предпоставките за намаляване. По-конкретно Комисията преценила неправилно както понятието за нередовност, така и съществени елементи от фактическото положение. Твърдението, че при администрирането и контрола систематично са допускани грешки, се основава на неправилна преценка на фактическото положение.
   При условията на евентуалност жалбоподателят твърди, че Комисията не е извършила преценката, която е компетентна да извърши съгласно член 24, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 4253/88. Размерът на корекциите, определен общо, бил непропорционален, а екстраполацията била извършена неправилно.
   Освен това жалбоподателят възразява, че обжалваното решение не е достатъчно мотивирано. От него не можели да се изведат анализът и мотивите относно извършеното общо определяне на размера.
   На последно място жалбоподателят твърди, че ответникът е нарушил принципа на партньорство, тъй като в обжалваното решение е продължил да се позовава на систематични недостатъци в системата за администриране и контрол, макар в споразумението за администриране да е потвърдил капацитета на системата за администриране и контрол да функционира.

      (1)  Регламент (ЕО) № 4253/88 на Съвета от 19 декември 1988 година относно разпоредби по прилагане на Регламент (ЕИО) № 2052/88 относно координирането на помощите от различните структурни фондове, от една страна, и между тях и помощите от Европейската централна банка и другите съществуващи финансови инструменти, от друга страна (ОВ L 374, 1988 г., стр. 1).


title: Дело F-50/13: Жалба, подадена на 22 май 2013 г. — ZZ/Комисия

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/63

         Жалба, подадена на 22 май 2013 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-50/13)
   2013/C 207/112
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: B. Cambier и A. Paternostre, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на Комисията, с което тя се произнася по искането за допълнително обезщетение, подадено от жалбоподателя на основание член 90, параграф 1 от Правилника с цел пълно обезщетяване на имуществените и неимуществените вреди, които понесъл вследствие на професионалното си заболяване и множеството нередности, опорочили разглеждането на искането му, подадено на основание член 73 от Правилника

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Комисията от 7 август 2012 г., с което тя се произнася по искането за допълнително обезщетение в съответствие с общия ред и релевантните разпоредби от Правилника, подадено от жалбоподателя на 18 април 2012 г. на основание член 90, параграф 1 от Правилника;

               —

               да се отмени решението на Комисията от 14 февруари 2013 г., с което се отхвърля административната жалба на жалбоподателя, подадена на 25 октомври 2012 г. на основание член 90, параграф 2 от Правилника;

               —

               на жалбоподателя да се присъди сумата от 1 798 650 евро като обезщетение за имуществените и неимуществени вреди, претърпени поради професионалното заболяване, които следва да бъдат обезщетени съгласно общия правен принцип за пълно обезщетяване, след приспадане на отпуснатото обезщетение на основание член 73 от Правилника, което е възможно да бъде коригирано от Общия съд в рамките на разглежданото в момента дело F-142/12;

               —

               на жалбоподателя да се присъди сумата от 145 850 евро като обезщетение за неимуществените вреди, претърпени в резултат на извършените от Комисията нарушения по отношение на жалбоподателя;

               —

               на жалбоподателя да се присъди възстановяване на извършените съдебни разноски и други разходи, както и лихви за забава и всякакви други лихвени плащания, които Съдът счете за справедливи и уместни, изчислени считано от декември 2004 г., към който момент претърпените от жалбоподателя вреди можело да бъдат изчислени и обезщетени;

               —

               Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-670/13 P: Решение на Общия съд от 24 ноември 2015 г. — Комисия/D’Agostino (Обжалване — Насрещна жалба — Публична служба — Договорно нает служител — Решение за неподновяване — Задължение за полагане на грижа — Нарушение на член 12а, параграф 2 от Правилника — Задължение за мотивиране — Изопачаване на преписката)

text:
               18.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/28

         Решение на Общия съд от 24 ноември 2015 г. — Комисия/D’Agostino
   (Дело T-670/13 P) (1)

   ((Обжалване - Насрещна жалба - Публична служба - Договорно нает служител - Решение за неподновяване - Задължение за полагане на грижа - Нарушение на член 12а, параграф 2 от Правилника - Задължение за мотивиране - Изопачаване на преписката))
   (2016/C 016/34)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: първоначално J. Currall и G. Gattinara, впоследствие G. Gattinara)

      Друга страна в производството: Luigi D’Agostino (Люксембург, Люксембург) (представител: M.-A. Lucas, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 23 октомври 2013 г., D’Agostino/Комисия (F-93/12, Сборник ПС, EU:F:2013:155), насочена към отмяната на това решение

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 23 октомври 2013 г., D’Agostino/Комисия (F-93/12), доколкото Съдът на публичната служба е направил погрешно прилагане на задължението за полагане на грижа.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Отменя решението D’Agostino/Комисия, доколкото Съдът на публичната служба не се е произнесъл по първата част на второто основание и е изопачил същата.

               4)

               Отхвърля насрещната жалба в останалата ѝ част.

               5)

               Връща делото на Съда на публичната служба.

               6)

               Не се произнася по съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 78, 15.3.2014 г.


title: Дело T-57/16: Жалба, подадена на 8 февруари 2016 — Chanel/EUIPO — Li Jing Zhou и Golden Rose 999 (Изображение на декоративен елемент)

text:
               4.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/35

         Жалба, подадена на 8 февруари 2016 — Chanel/EUIPO — Li Jing Zhou и Golden Rose 999 (Изображение на декоративен елемент)
   (Дело T-57/16)
   (2016/C 118/40)
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: Chanel SAS (Ньой сюр Сен, Франция) (представител: C. Sueiras Villalobos, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Li Jing Zhou (Фуенлабрада, Испания) и Golden Rose 999 Srl (Рим, Италия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорния промишлен дизайн: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Общността изображение на декоративен елемент — промишлен дизайн на Общността № 1 689 027-0001

      Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на EUIPO от 18 ноември 2015 г. по преписка R 2346/2014-3

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да обяви за недействителен спорния промишлен дизайн,

               —

               да осъди EUIPO и всяка страна, която може да встъпи в настоящото производство, за да подкрепя обжалваното решение, да заплатят съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               нарушение членове 5 и 6 от Регламент № 6/2002.


title: Дело T-768/16: Жалба, подадена на 31 октомври 2016 г. — BNP Paribas/ЕЦБ

text:
               9.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/49

         Жалба, подадена на 31 октомври 2016 г. — BNP Paribas/ЕЦБ
   (Дело T-768/16)
   (2017/C 006/61)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: BNP Paribas (Париж, Франция) (представители: A. Champsaur и A. Delors, адвокати)

      Ответник: Европейска централна банка

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени, на основание членове 256 ДФЕС и 263 ДФЕС, Решение ECB/SSM/2016 — R0MUWSFPU8MPRO8K5P83/136, прието от Европейска централна банка на 24 август 2016 г.,

               —

               да осъди Европейската централна банка да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

               1.

               Първото основание е грешка при прилагане на правото, която Европейската централна банка (ЕЦБ) била допуснала при тълкуването на разпоредбите на Регламент (ЕС) № 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) № 648/2012 (ОВ L 176, 2013 г., стр. 1, наричан по-нататък „Регламент № 575/2013“).
               Жалбоподателят упреква по-конкретно ЕЦБ, че решението ѝ от 24 август 2016 г. за отхвърляне на неговата молба да му бъде разрешено да изключи експозициите към публичния сектор от изчисляването на отношението на ливъридж (наричано по-нататък „обжалваното решение“)

                           —

                           не е съобразено с намеренията на законодателя на Съюза и с целите, които преследва Регламент № 575/2013,

                           —

                           лишава член 429, параграф 14 от този регламент от полезно действие,

                           —

                           представлява изземване на правомощия на законодателя на Съюза от страна на ЕЦБ.

               2.

               Второто основание е явна грешка в направената в обжалваното решение преценка на пруденциалния риск, свързан с регулираните спестявания, тъй като ЕЦБ не взела предвид правната уредба и емпиричните факти, свързани с тези спестявания, нито доклада на Европейския банков орган, и допуснала такава грешка в преценката както по отношение на риска от прекомерен ливъридж, така и по отношение на другите пруденциални рискове, свързани с него.

               3.

               Третото основание е изведено нарушение на принципа на пропорционалност, доколкото обжалваното решение, от една страна, не било съобразено с общия принцип на пропорционалност, закрепен в член 5 от Договора за Европейския съюз, и от друга страна, то не зачитало специалните изисквания, свързани с принципа на пропорционалност в областта на пруденциалния надзор, а именно ме пруденциалните изисквания трябва да са съобразени със стопанския модел на предприятието на банката и със свързаните с него рискове за финансовия сектор и за икономиката.


title: Дело C-541/13: Преюдициално запитване, отправено от Finanzgericht Hamburg (Германия) на 16 октомври 2013 г. — Douane Advies Bureau Rietveld/Hauptzollamt Hannover

text:
               11.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/20

         Преюдициално запитване, отправено от Finanzgericht Hamburg (Германия) на 16 октомври 2013 г. — Douane Advies Bureau Rietveld/Hauptzollamt Hannover
   (Дело C-541/13)
   2014/C 9/30
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Hamburg

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Douane Advies Bureau Rietveld

      Ответник: Hauptzollamt Hannover

      Преюдициален въпрос
       (1)

   Следва ли понятието „реактив“, използвано в изразите „диагностични реактиви“ и „лабораторни реактиви“ в позиция 3822 от КН, да се тълкува в смисъл, че трябва да е вещество, което е предназначено чрез химичното си преобразуване в резултат от химична реакция на или с подлежащото на изследване вещество да покаже дадено състояние или свойство на това вещество?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3), изменен с Регламент за изпълнение (ЕС) № 927/2012 на Комисията от 9 октомври 2012 г. (ОВ L 304, стр. 1).


title: Дело F-36/14: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 18 май 2015 г. — Bischoff/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Служебно пенсиониране — Член 23, параграф 1 от приложение XIII към Правилника — Възраст за пенсиониране — Отказ за продължаване на периода на активност — Член 52, втора алинея от Правилника — Интерес на службата)

text:
               29.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/43

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 18 май 2015 г. — Bischoff/Комисия
   (Дело F-36/14) (1)

   ((Публична служба - Длъжностни лица - Служебно пенсиониране - Член 23, параграф 1 от приложение XIII към Правилника - Възраст за пенсиониране - Отказ за продължаване на периода на активност - Член 52, втора алинея от Правилника - Интерес на службата))
   (2015/C 213/70)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Hartwig Bischoff (Брюксел, Белгия) (представители: C. Bernard-Glanz и A. Blot, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и C. Ehrbar)

      Предмет

   Искане за отмяна на решенията на Комисията, отхвърлящи искането за продължаване на службата на жалбоподателя и потвърждаващи служебното му пенсиониране на 1 юни 2014 г.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Г-н Bischoff понася всички направени от него разноски и го осъжда да заплати всички разноски, направени от Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 292, 1.9.2014 г., стр. 60.


title: Дело T-578/16: Решение на Общия съд от 8 септември 2017 г. — Gillet/Комисия (Публична служба — Договорно наети служители — Бивш работник по белгийското право — Компенсаторна надбавка, приложима на основание членове 6 и 7 от Решение C(2005) 1287 — Преизчисляване на размера на компенсаторната надбавка от администрацията в рамките на актуализиране на процедурите за управление — Акт с неблагоприятни последици — Акт с чисто потвърдителен характер — Задължение за мотивиране — Искане за връщане на надплатени суми)

text:
               23.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/11

         Решение на Общия съд от 8 септември 2017 г. — Gillet/Комисия
   (Дело T-578/16) (1)

   ((Публична служба - Договорно наети служители - Бивш работник по белгийското право - Компенсаторна надбавка, приложима на основание членове 6 и 7 от Решение C(2005) 1287 - Преизчисляване на размера на компенсаторната надбавка от администрацията в рамките на актуализиране на процедурите за управление - Акт с неблагоприятни последици - Акт с чисто потвърдителен характер - Задължение за мотивиране - Искане за връщане на надплатени суми))
   (2017/C 357/14)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Evelyne Gillet (Брюксел, Белгия) (представител: C. Mourato, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: G. Berscheid и C. Berardis-Kayser)

      Предмет

   Жалба на основание член 270 ДФЕС за отмяна на решенията на Комисията от 12 декември 2014 г. и от 9 април 2015 г., както и на последващите фишове за заплати, съгласно които размерът на компенсаторната надбавка, плащана на работещия по трудов договор за неопределено време по белгийското право жалбоподател, се намалява и се предвижда възстановяване на надплатените суми

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на Европейската комисия от 9 април 2015 г. в частта, в която разпорежда възстановяване на сумата от 3 959,38 EUR на основание член 85 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз и член 116 от Условията за работа на другите служители на Европейския съюз.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Осъжда г-жа Évelyne Gillet да понесе направените от нея съдебни разноски.

               4)

               Осъжда Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 145, 25.4.2016 г. (делото първоначално е регистрирано пред Съда на публичната служба на Европейския съюз под номер F-7/16, а впоследствие, на 1 септември 2016 г., е прехвърлено на Общия съд на Европейския съюз).


title: Съединени дела C-378/07 и C-380/07: Решение на Съда (трети състав) от 23 април 2009 г. (преюдициално запитване от Monomeles Protodikeio Rethymnis — Гърция) — K. Angelidaki, A. Aivali, A. Vavouraki, Ch. Kaparou, M. Lioni, E. Makrygiannaki, E. Nisanaki, Ch. Panagioto, A. Pitsidianaki, M. Chalkiadaki, Ch. Chalkiadaki (C-378/07), Charikleia Giannoudi (C-379/07), Georgios Karabousanos, Sofoklis Michopoulos (C-380/07)/Nomarchiaki Aftodioikisi Rethymnis, Dimos Geropotamou (Директива 1999/70/ЕО — Клаузи 5 и 8 от Рамковото споразумение относно срочната работа — Срочни трудови договори в обществения сектор — Първи или единствен договор — Последователни договори — Еквивалентна правна мярка — Намаляване на общото ниво на закрила на работниците — Мерки за предотвратяване на злоупотреби — Санкции — Абсолютна забрана за преобразуването на срочни трудови договори в договори с неопределена продължителност в обществения сектор — Последици от неправилно транспониране на директива — Конформно тълкуване)

text:
               20.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/8

         Решение на Съда (трети състав) от 23 април 2009 г. (преюдициално запитване от Monomeles Protodikeio Rethymnis — Гърция) — K. Angelidaki, A. Aivali, A. Vavouraki, Ch. Kaparou, M. Lioni, E. Makrygiannaki, E. Nisanaki, Ch. Panagioto, A. Pitsidianaki, M. Chalkiadaki, Ch. Chalkiadaki (C-378/07), Charikleia Giannoudi (C-379/07), Georgios Karabousanos, Sofoklis Michopoulos (C-380/07)/Nomarchiaki Aftodioikisi Rethymnis, Dimos Geropotamou
   (Съединени дела C-378/07 и C-380/07) (1)

   (Директива 1999/70/ЕО - Клаузи 5 и 8 от Рамковото споразумение относно срочната работа - Срочни трудови договори в обществения сектор - Първи или единствен договор - Последователни договори - Еквивалентна правна мярка - Намаляване на общото ниво на закрила на работниците - Мерки за предотвратяване на злоупотреби - Санкции - Абсолютна забрана за преобразуването на срочни трудови договори в договори с неопределена продължителност в обществения сектор - Последици от неправилно транспониране на директива - Конформно тълкуване)
   2009/C 141/12
   Език на производството: гръцки

      Запитваща юрисдикция

   Monomeles Protodikeio Rethymnis

      Страни в главното производство

      Ищци: K. Angelidaki, A. Aivali, A. Vavouraki, Ch. Kaparou, M. Lioni, E. Makrygiannaki, E. Nisanaki, Ch. Panagioto, A. Pitsidianaki, M. Chalkiadaki, Ch. Chalkiadaki (C-378/07), Charikleia Giannoudi (C 379/07),Georgios Karabousanos, Sofoklis Michopoulos (C 380/07)

      Ответници: Nomarchiaki Aftodioikisi Rethymnis, Dimos Geropotamou

      Предмет

   Преюдициално запитване — Monomeles Protodikeio Rethymnis —Тълкуване на клаузи 5 и 8, точки 1 и 3 от Приложението към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129) — Забрана за приемане на национална правна уредба под претекст за транспониране, когато вече съществува еквивалентно по смисъла на клауза 5, точка 1 от Директивата национално законодателство и когато новата правна уредба намалява нивото на закрила на работниците на срочни трудови договори

      Диспозитив

               1)

               Клауза 5, точка 1 от Рамковото споразумение относно срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., което се съдържа като приложение към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), трябва да се тълкува в смисъл, че допуска приемането от държава-членка на национална правна уредба като Президентски указ 164/2004 за разпоредбите относно работниците, наети въз основа на срочни трудови договори в обществения сектор, която, за да транспонира по-специално Директива 1999/70 и да приложи нейните разпоредби към обществения сектор, предвижда прилагането на мерките за предотвратяване на злоупотребата от използването на последователни срочни трудови договори или правоотношения, изброени в точка 1, букви а)—в) от тази клауза, когато във вътрешното право вече съществува — като проверката за това се извършва от запитващата юрисдикция — „еквивалентна правна мярка“ по смисъла на посочената клауза като член 8, параграф 3 от Закон 2112/1920 относно задължителното прекратяване на трудовия договор на наетите в частния сектор лица, доколкото обаче посочената правна уредба, от една страна, не засяга ефективността на предотвратяването на злоупотребите от използването на последователни срочни трудови договори или правоотношения, както произтича от посочената еквивалентна правна мярка, и от друга страна, спазва общностното право, и по-специално клауза 8, точка 3 от посоченото споразумение.

               2)

               Клауза 5, точка 1, буква а) от Рамковото споразумение относно срочната работа трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска прилагането на национална правна уредба като разглежданата по главното производство от органите на съответната държава-членка така, че подновяването на последователни срочни трудови договори в обществения сектор да се разглежда като оправдано от „обективни причини“ по смисъла на посочената клауза само поради това че тези договори се основават на законови разпоредби, които допускат подновяването им за задоволяване на някои временни нужди, макар че в действителност посочените нужди са устойчиви и дълготрайни. За сметка на това същата клауза не се прилага за сключването на първи или единствен срочен трудов договор или правоотношение.

               3)

               Клауза 8, точка 3 от Рамковото споразумение относно срочната работа трябва да се тълкува в смисъл, че визираното в тази клауза „намаляване“ трябва да се разглежда по отношение на общото ниво на закрила, което е приложимо в съответната държава-членка както за работниците, които са сключили последователни срочни трудови договори, така и за работниците, които са сключили първи или единствен срочен договор.

               4)

               Клауза 8, точка 3 от Рамковото споразумение относно срочната работа трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като Президентски указ 164/2004, който за разлика от по-ранно правило на вътрешното право като член 8, параграф 3 от Закон 2112/1920, от една страна, вече не предвижда, когато се прибягва неправомерно да срочни трудови договори в обществения сектор, преквалифицирането на последните в трудови договори с неопределена продължителност или ги поставя при спазването на определени кумулативни и ограничителни условия, и от друга страна, изключва от ползването на мерките за закрила, които предвижда, работниците, които са сключили първи или единствен срочен трудов договор, доколкото такива изменения — като проверката за това се извършва от посочената юрисдикция — се отнасят до ограничена категория работници, които са сключили срочен трудов договор или са обезщетени чрез приемането на мерки за предотвратяване на злоупотребата от използването на последователни срочни трудови договори по смисъла на клауза 5, точка 1 от посоченото рамково споразумение.
               Все пак прилагането на това рамковото споразумение от национална правна уредба като Президентски указ 164/2004 не може да доведе до намаляване на по-рано приложимата във вътрешния правов ред закрила за работници на срочни трудови договори до по-ниско равнище от определеното от предвидените от същото рамково споразумение разпоредби за минимална закрила. По-специално спазването на клауза 5, точка 1 от Рамковото споразумение изисква такава правна уредба да предвиди, що се отнася до злоупотребата от използването на последователни срочни трудови договори, ефективни и задължителни мерки за предотвратяване на такова неправомерно използване, както и санкции, които са достатъчно ефикасни и с възпиращо действие, за да гарантират пълната ефикасност на тези мерки за предотвратяване. Следователно запитващата юрисдикция трябва да извърши проверка дали са изпълнени тези условия.

               5)

               При обстоятелства като тези по делата по главното производство Рамковото споразумение относно срочната работа трябва да се тълкува в смисъл, че когато във вътрешния правов ред на съответната държава-членка в разглежданата област има други ефективни мерки за недопускане и, ако е необходимо, за санкциониране на злоупотребата от използването на последователни срочни трудови договори по смисъла на клауза 5, точка 1 от това споразумение, това не изключва възможността за прилагане на правило на националното право, съдържащо абсолютна забрана само в обществения сектор за преобразуването в трудов договор с неопределена продължителност на поредица от срочни трудови договори, които, тъй като са имали за предмет да задоволят устойчиви и дълготрайни нужди на работодателя, трябва да се разглеждат като неправомерни. Запитващата юрисдикция обаче трябва да прецени доколко условията за прилагане, както и ефективното прилагане на релевантните разпоредби на вътрешното право, ги превръщат в адекватна мярка за предотвратяване и, ако е необходимо, за санкциониране на злоупотребата от използването от публичната администрация на последователни срочни трудови договори или правоотношения.
               За сметка на това, тъй като клауза 5, точка 1 от посоченото Рамково споразумение не е приложима за работниците, които са сключили първи или единствен срочен трудов договор, тази разпоредба не задължава държавите-членки да приемат санкции, когато такъв договор в действителност задоволява устойчиви и дълготрайни нужди на работодателя.

               6)

               Запитващата юрисдикция следва да предостави на релевантните разпоредби на вътрешното право, доколкото е възможно, конформно тълкуване на клауза 5, точка 1 и на клауза 8, точка 3 от Рамковото споразумение относно срочната работа, както и в тази рамка да определи дали „еквивалентна правна мярка“ по смисъла на първата от тези клаузи като предвидената в член 8, параграф 3 от Закон 2112/1920, трябва да се приложи за споровете по главното производство вместо определени разпоредби на вътрешното право.

      (1)  ОВ C 269, 10.11.2007 г.


title: Дело C-427/12: Решение на Съда (голям състав) от 18 март 2014 г.  — Европейска комисия/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз (Жалба за отмяна  — Избор на правното основание  — Членове 290 ДФЕС и 291 ДФЕС  — Делегиран акт и акт за изпълнение  — Регламент (ЕС) № 528/2012  — Член 80, параграф 1  — Биоциди  — Европейска агенция по химикалите  — Определяне от Комисията на таксите)

text:
               12.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/8

         Решение на Съда (голям състав) от 18 март 2014 г. — Европейска комисия/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-427/12) (1)

   ((Жалба за отмяна - Избор на правното основание - Членове 290 ДФЕС и 291 ДФЕС - Делегиран акт и акт за изпълнение - Регламент (ЕС) № 528/2012 - Член 80, параграф 1 - Биоциди - Европейска агенция по химикалите - Определяне от Комисията на таксите))
   2014/C 142/08
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: B. Smulders, C. Zadra и E. Manhaeve)

      Ответници: Европейски парламент (представители: L. Visaggio и A. Troupiotis), Съвет на Европейския съюз (представители: M. Moore и I. Šulce)

      Встъпили страни в подкрепа на ответниците: Чешка република (представители: M. Smolek, E. Ruffer и D. Hadroušek), Кралство Дания (представители: V. Pasternak Jørgensen и C. Thorning), Френска република (представители: G. de Bergues, D. Colas и N. Rouam), Кралство Нидерландия (представители: M. Bulterman и M. Noort), Република Финландия (представители: H. Leppo и M. J. Leppo), Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: C. Murrell и M. Holt, подпомагани от B. Kennelly, barrister)

      Предмет

   Жалба за отмяна — Член 80, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 528/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 година относно предоставянето на пазара и употребата на биоциди (ОВ L 167, стр. 1), доколкото предвижда приемане на мерки за определяне на таксите, дължими на Европейска агенция по химикали (ECHA), чрез акт за изпълнение по смисъла на член 291 ДФЕС, а не чрез делегиран акт съгласно член 290 ДФЕС — Избор на правното основание — Разпределяне на регулаторните правомощия, които законодателят на Съюза може да предостави на Комисията.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

               3)

               Чешката република, Кралство Дания, Френската република, Кралство Нидерландия, Република Финландия и Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 355, 17.11.2012 г.


title: Дело C-5/11: Решение на Съда (четвърти състав) от 21 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Наказателно производство срещу Titus Alexander Jochen Donner ( „Свободно движение на стоки — Индустриална и търговска собственост — Продажба на копия на произведения в държава членка, в която авторското право върху тези произведения не е защитено — Превоз на тези стоки към друга държава членка, в която нарушението на посоченото авторско право се санкционира от наказателното право — Наказателно производство срещу превозвача за помагачество при незаконното разпространение на произведение, защитено с авторско право“ )

text:
               18.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 250/3

         Решение на Съда (четвърти състав) от 21 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Наказателно производство срещу Titus Alexander Jochen Donner
   (Дело C-5/11) (1)

   (Свободно движение на стоки - Индустриална и търговска собственост - Продажба на копия на произведения в държава членка, в която авторското право върху тези произведения не е защитено - Превоз на тези стоки към друга държава членка, в която нарушението на посоченото авторско право се санкционира от наказателното право - Наказателно производство срещу превозвача за помагачество при незаконното разпространение на произведение, защитено с авторско право)
   2012/C 250/05
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страна в главното производство

   Titus Alexander Jochen Donner

      Предмет

   Преюдициално запитване — Bundesgerichtshof — Тълкуване на членове 34 и 36 ДФЕС — Свободно движение на стоки — Индустриална и търговска собственост — Продажба на копия на произведения в държава членка, в която авторското право върху тези произведения не е защитено — Превоз на тези стоки към друга държава членка, в която за нарушението на посоченото авторско право е предвидена наказателноправна санкция — Положение, при което собствеността е прехвърлена на купувача в държавата по произход, а фактическата разпоредителна власт — в държавата по местоназначение — Наказателно производство срещу превозвача за помагачество за незаконно разпространение на произведения, защитени с авторско право

      Диспозитив

   Търговец, който насочва рекламата си към неограничен кръг субекти, пребиваващи в определена държава членка, и създава или предоставя на тяхно разположение специална система за доставка и начин на разплащане, или позволява на трето лице да го прави, като по този начин осигурява възможност на посочените субекти да се доставят копия на произведения, защитени в същата държава членка с авторско право, извършва в държавата членка, където става доставката, „публично разпространяване“ по смисъла член 4, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество.
   Членове 34 ДФЕС и 36 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат държава членка в приложение на националното наказателно право да упражнява наказателно преследване за помагачеството при неразрешено разпространяване на копия на защитени с авторско право произведения, в случай че копия от такива произведения се разпространяват публично на територията на тази държава членка в рамките на продажба, специално насочена към неограничен кръг лица в посочената държава и сключена в друга държава членка, където тези произведения не са защитени от авторско право или закрилата, от която се ползват, не може да бъде ефективно противопоставена на третите лица.

      (1)  ОВ C 103, 2.4.2011 г.


title: Дело T-617/14: Определение на Общия съд от 14 юли 2015 г. — Pro Asyl/EASO (Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Оперативен план за разполагане на екип за подкрепа в областта на убежището на територията на България — Отказ на достъп — Липса на основание за произнасяне по същество — Жалба за отмяна — Електронен регистър на документи — Явна частична недопустимост)

text:
               28.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/27

         Определение на Общия съд от 14 юли 2015 г. — Pro Asyl/EASO
   (Дело T-617/14) (1)

   ((Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Оперативен план за разполагане на екип за подкрепа в областта на убежището на територията на България - Отказ на достъп - Липса на основание за произнасяне по същество - Жалба за отмяна - Електронен регистър на документи - Явна частична недопустимост))
   (2015/C 320/43)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Pro Asyl Bundesweite Arbeitsgemeinschaft für Flüchtlinge eV (Франкфурт на Майн, Германия) (представител: S. Hilbrans, avocat)

      Ответници: Европейска служба за подкрепа в областта на убежището (EASO) (представители: L. Cerdán Ortiz-Quintana, подпомаган от D. Waelbroeck и A. Duron, avocats)

      Предмет

   Искане за отмяна на писмо EASO/ED/2014/134 на EASO от 10 юни 2014 г.

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по същество по жалбата в частта за отмяната на писмо EASO/ED/2014/134 на Европейска служба за подкрепа в областта на убежището (EASO) от 10 юни 2014 г., с което се отказва достъп до оперативния план за разполагане на екип за подкрепа в областта на убежището на Европейския съюз в България.

               2)

               Отхвърля жалбата като явно недопустима в останалата част.

               3)

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 409, 17.11.2014 г.


title: Дело C-2/16: Преюдициално запитване от Amtsgericht Stuttgart (Германия), постъпило на 4 януари 2016 г. — Наказателно производство срещу J. S. R.

text:
               4.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/8

         Преюдициално запитване от Amtsgericht Stuttgart (Германия), постъпило на 4 януари 2016 г. — Наказателно производство срещу J. S. R.
   (Дело C-2/16)
   (2016/C 118/10)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Stuttgart

      Страна в главното производство

   J. S. R.

      Преюдициален въпрос

   Невалидно ли е включването от 23 юли 2007 г. до 11 май 2009 г. на Liberation Tigers of Tamil Eelam („Тигри за освобождение на Тамил Илам“, наричани по-нататък „LTTE“) в списъка по член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 на Съвета от 27 декември 2001 година относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания (1), по-специално въз основа на Решения на Съвета от

               —

               29 май 2006 (2006/379/ЕО) (2),

               —

               28 юни 2007 г. (2007/445/ЕО) (3),

               —

               20 декември 2007 г. (2007/868/EО) (4),

               —

               15 юли 2008 г. (2008/583/EО) (5) и

               —

               26 януари 2009 г. (2009/62/ЕО) (6)?

      (1)  ОВ L 344, стр. 70.

      (2)  Решение на Съвета от 29 май 2006 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания и за отмяна на Решение 2005/930/EО (ОВ L 144, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 18, том 5, стр. 97).

      (3)  Решение на Съвета от 28 юни 2007 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на решения 2006/379/EО и 2006/1008/EО (ОВ L 169, стр. 58).

      (4)  Решение на Съвета от 20 декември 2007 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на Решение 2007/445/ЕО (ОВ L 340, стр. 100), поправен.

      (5)  Решение на Съвета от 15 юли 2008 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на Решение 2007/868/ЕО (ОВ L 188, стр. 21).

      (6)  Решение на Съвета от 26 януари 2009 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на Решение 2008/583/ЕО (ОВ L 23, стр. 25).


title: Дело C-252/17: Преюдициално запитване от Juzgado de lo Social de Cádiz (Испания), постъпило на 12 май 2017 г. — Moisés Vadillo González/Alestis Aerospace S.L.

text:
               7.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/6

         Преюдициално запитване от Juzgado de lo Social de Cádiz (Испания), постъпило на 12 май 2017 г. — Moisés Vadillo González/Alestis Aerospace S.L.
   (Дело C-252/17)
   (2017/C 256/05)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de lo Social de Cádiz

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Moisés Vadillo González

      Ответник: Alestis Aerospace S.L.

      Преюдициални въпроси

               1)

               Допуска ли Директива 2010/18/ЕС (1) тълкуване на член 37, параграф 4 от испанския E.T. (отпуск за по един час на ден [отсъствие] от работа до навършване на 9-месечна възраст на детето), според което независимо от пола на всеки родител, работещият родител, който е поискал отпуска, няма право на него, ако другият родител е безработен?

               2)

               Допуска ли член 3 от Директива 2006/54/ЕО (2) — чиято цел е осигуряване на практика на пълната равнопоставеност между мъжете и жените в трудовия живот — тълкуване на член 37, параграф 4 от E.T. в смисъл, че ако родителят мъж работи, [той] няма право на този отпуск, ако неговата съпруга родител е безработна?

      (1)  Директива 2010/18/ЕС на Съвета от 8 март 2010 година за прилагане на ревизираното рамково споразумение за родителския отпуск, сключено между Конфедерацията на европейския бизнес (BUSINESSEUROPE), Европейската асоциация на занаятите и малките и средните предприятия (UEAPME), Европейския център на предприятията с държавно участие и на предприятията от общ икономически интерес (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ETUC), и за отмяна на Директива 96/34/ЕО (ОВ 2010, L 68, стр. 13).

      (2)  Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (преработена) (ОВ 2006, L 204, стр. 23; Специално издание на български език, глава 5, том 8, стр. 262).


title: Дело C-215/07: Искане за преюдициално заключение, направено от Bundesgerichtshof (Германия) на 24 април 2007 г. — Verlag Schawe GmbH/Sächsisches Druck- und Verlagshaus AG

text:
               7.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/12

         Искане за преюдициално заключение, направено от Bundesgerichtshof (Германия) на 24 април 2007 г. — Verlag Schawe GmbH/Sächsisches Druck- und Verlagshaus AG
   (Дело C-215/07)
   (2007/C 155/23)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Bundesgerichtshof
   Страни в главното производство

      Ищец: Verlag Schawe GmbH

      Ответник: Sächsisches Druck- und Verlagshaus AG
   Преюдициални въпроси

               1.

               Противопоставят ли се член 7, параграф 1 и членове 5 и 9 от Директива 96/9/EО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 1996 г. за правна закрила на базите данни (1) на правна уредба в дадена държава-членка, според която не се ползва със закрила „sui generis“ по смисъла на директивата публично оповестена в обществен интерес служебна база данни (тук: систематична и пълна класификация на всички документи, свързани със процедури по възлагане на обществени поръчки от една федерална провинция в Германия)?

               2.

               При отрицателен отговор на въпрос a): Важи ли същото, когато (служебната) база данни е била създадена не от държавни учреждения, а по тяхна поръчка от частно предприятие, на което всички възлагащи органи от съответната федерална провинция трябва пряко да предоставят всички свързани с процедури по възлагане на обществени поръчки документи с цел публикуване?

      (1)  OB L 77, стр. 20.


title: Дело C-579/12 RX II: Решение на Съда (четвърти състав) от 19 септември 2013 г. — Европейска комисия/Guido Strack (Преразглеждане на Решение на Общия съд по дело T-268/11 P — Публична служба — Решение на Комисията, с което се отказва пренасяне на годишен отпуск, който длъжностното лице не е ползвало в референтния период поради продължителен отпуск по болест — Член 1д, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз — Член 4 от приложение V към този правилник — Директива 2003/88/ЕО — Член 7 — Право на платен годишен отпуск — Принцип на социалното право на Съюза — Член 31, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Засягане на единството и съгласуваността на правото на Съюза)

text:
               23.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 344/36

         Решение на Съда (четвърти състав) от 19 септември 2013 г. — Европейска комисия/Guido Strack
   (Дело C-579/12 RX II) (1)

   (Преразглеждане на Решение на Общия съд по дело T-268/11 P - Публична служба - Решение на Комисията, с което се отказва пренасяне на годишен отпуск, който длъжностното лице не е ползвало в референтния период поради продължителен отпуск по болест - Член 1д, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз - Член 4 от приложение V към този правилник - Директива 2003/88/ЕО - Член 7 - Право на платен годишен отпуск - Принцип на социалното право на Съюза - Член 31, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Засягане на единството и съгласуваността на правото на Съюза)
   2013/C 344/63
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия

      Друга страна в производството: Guido Strack

      Предмет

   Преразглеждане на Решение на Общия съд на Европейския съюз от 8 ноември 2012 г. по дело Комисия/Strack (T-268/11 P)

      Диспозитив

               1.

               Решение на Общия съд на Европейския съюз (състав по жалбите) от 8 ноември 2012 г. по дело Комисия/Strack (T-268/11 P) засяга единството и съгласуваността на правото на Съюза, доколкото Общият съд в качеството си на касационна инстанция, в разрез с правото на платен годишен отпуск като принцип на социалното право на Съюза, изрично закрепен и в член 31, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз и в Директива 2003/88 на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време, така както го тълкува Съдът на Европейския съюз в практиката си, е приел, че:

                           —

                           член 1д, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз не обхваща изискванията за организацията на работното време, посочени в Директива 2003/88, и по-специално платения годишен отпуск, и че

                           —

                           следователно член 4 от приложение V към посочения правилник трябва да се тълкува в смисъл, че право да се пренася по-голям брой дни годишен отпуск от определения в тази разпоредба се предоставя само в случай че длъжностното лице не е могло да ползва годишния си отпуск поради дейност, свързана с изпълнението на служебните му задължения.

               2.

               Отменя посоченото решение на Общия съд на Европейския съюз.

               3.

               Отхвърля жалбата на Европейската комисия срещу Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз от 15 март 2011 г. по дело Strack/Комисия (F-120/07).

               4.

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски, направени от г-н Guido Strack в производството по преразглеждане и в това пред Общия съд на Европейския съюз.

               5.

               Съветът на Европейския съюз и Европейската комисия понасят съдебните разноски, направени от тях в производството по преразглеждане.

               6.

               Европейската комисия понася съдебните разноски, направени от нея в производството пред Общия съд на Европейския съюз.

      (1)  ОВ C 71, 9.3.2013 г.


title: Дело C-563/14 P: Жалба, подадена на 5 декември 2014 г. от Dansk Automat Brancheforening срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 26 септември 2014 г. по дело T-601/11, Dansk Automat Brancheforening/Европейска комисия

text:
               9.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/32

         Жалба, подадена на 5 декември 2014 г. от Dansk Automat Brancheforening срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 26 септември 2014 г. по дело T-601/11, Dansk Automat Brancheforening/Европейска комисия
   (Дело C-563/14 P)
   (2015/C 046/38)
   Език на производството: датски

      Страни

      Жалбоподател: Dansk Automat Brancheforening (представители: K. Dyekjær, T. Høg и J. Flodgaard, advokater)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Кралство Дания, Република Малта, Betfair Group plc, Betfair International Ltd, European Gaming and Betting Association (EGBA)

      Искания

               —

               да се отмени решението на Общия съд от 26 септември 2014 г. по дело T-601/11,

               —

               да се постанови, че жалбата по дело T-601/11 е допустима,

               —

               делото да бъде върнато на Общия съд, за да се произнесе по съществото на първоинстанционната жалба,

               —

               Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски във връзка с производствата пред Общия съд и пред Съда, а при условията на евентуалност — встъпилите страни да бъдат осъдени да понесат направените от тях съдебни разноски във връзка с производствата пред Общия съд и пред Съда.

      Основания и основни доводи

   Главното посочено основание за обжалване е, че решението на Общия съд да отхвърли първоинстанционната жалба като недопустима е постановено при неправилно тълкуване и/или прилагане на предвидените в член 263, четвърта алинея ДФЕС условия за наличието на право на обжалване на решение на Комисията на основание член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС.
   В частност Общият съд приложил неправилно понятието „лично засягане“ по член 263, четвърта алинея ДФЕС, доколкото не го тълкувал и приложил в съответствие с практиката на Съда. Във връзка с това: 1) Общият съд неправилно приел, че понеже мярката, която нанася вреда на отделните членове на сдружението жалбоподател, е неблагоприятна и за други лица, то тези членове не са лично засегнати; 2) той неправилно приел, че въпросните членове се позовават единствено на качеството си на конкуренти на получателите на помощта, и 3) съответно не отчел значението на конкретните изчисления, представени от жалбоподателите, за да докажат, че помощта засяга положението им на пазара; 4) освен това — в допълнение към оплакването по точка 1 — Общият съд не взел предвид обстоятелството, че мярката със съществени неблагоприятни последици не е еднаква за всички оператори; 5) той неправилно приел, че жалбоподателите трябва да докажат действително настъпил спад в приходите им, за да са легитимирани да обжалват решението; 6) Общият съд неправилно отхвърлил твърденията във връзка с вредата по съображение за наличие на други, неконкретизирани причини за тази вреда; и 7) отказал да приложи по-смекчени условия за наличието на право на обжалване, така че да се вземе предвид обстоятелството, че решението на Комисията да разреши помощта на основание член 107, параграф 3, буква в) не е било предмет на същински предварителен контрол по административен ред.
   Наред с това Общият съд 8) приложил неправилно понятието „подзаконов акт, който не включва мерки за изпълнение“, доколкото приел, че обжалваното пред него решение предполага такива мерки за изпълнение, и 9) неправилно осъдил жалбоподателя да заплати съдебните разноски на встъпилите страни.


title: Дело C-148/07: Иск, предявен на 14 март 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Унгария

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/34

         Иск, предявен на 14 март 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Унгария
   (Дело C-148/07)
   (2007/C 95/67)
   Език на производството: унгарски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: V. Bottka, и K. Mojzesowicz)

      Ответник: Република Унгария
   Искания

               —

               да се установи, че Република Унгария не е изпълнила задълженията си по член 2, параграф 3 от Директива 2002/77/ЕО на Комисията от 16 септември 2002 година относно конкуренцията на пазарите на електронни съобщителни мрежи и услуги (1) като не е отменила ограниченията за предоставяне на кабелни телевизионни услуги, предвидени в член 115, параграф 4 от Закон № I от 1996 г. за радио и телевизия,

               —

               да се осъди Република Унгария да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на Директивата в националното право е изтекъл на 30 април 2004 г.
   Според Комисията, Република Унгария не е изпълнила задълженията си по член 2, параграф 3 от Директива 2002/77/ЕО, като в Закона за радио и телевизия е ограничила правото на доставчиците на кабелни услуги да разпространяват програми по начин, че на територията на Унгария последните да не покриват повече от една трета от населението.

      (1)  ОВ L 249, стр. 21.


title: Дело T-393/13: Определение на Общия съд от 14 април 2015 г. — SolarWorld и Solsonica/Комисия (Дъмпинг — Внос на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи и полупроводникови пластини) с произход или изпратени от Китай — Временно антидъмпингово мито)

text:
               22.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 205/32

         Определение на Общия съд от 14 април 2015 г. — SolarWorld и Solsonica/Комисия
   (Дело T-393/13) (1)

   ((Дъмпинг - Внос на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи и полупроводникови пластини) с произход или изпратени от Китай - Временно антидъмпингово мито))
   (2015/C 205/42)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: SolarWorld AG (Бон, Германия) и Solsonica SpA (Читадукале, Италия) (представители: L. Ruessmann, avocat, и J. Beck, solicitor)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland и T. Maxian Rusche)

      Предмет

   На първо място — искане за отмяна Регламент (ЕС) № 513/2013 на Комисията от 4 юни 2013 година за налагане на временно антидъмпингово мито върху вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи и полупроводникови пластини) с произход или изпратени от Китайската народна република и за изменение на Регламент (ЕС) № 182/2013 за въвеждане на регистрационен режим за вноса на тези стоки с произход или изпратени от Китайската народна република (ОВ L 152, стр. 5) в частта, в която за периода 6 юни - 5 август 2013 г. ставката на посочените временни мита била определена в размер, който не отстранява нито дъмпинга, нито вредата, на второ място — искане на митническите органи на държавите членки да се разпореди да прилагат пълните ставки на антидъмпинговите мита от 6 юни 2013 г., и на трето място — искане за ангажиране на извъндоговорната отговорност на Комисията за вредата, която била нанесена на жалбоподателите поради прилагането в периода 6 юни - 5 август 2013 г. на временни антидъмпингови мита с определената в Регламент 513/2013 ставка.

      Диспозитив

               1)

               Второто искане на SolarWorld AG и Solsonica SpA — а именно на митническите органи на държавите членки да бъде разпоредено от 6 юни 2013 г. да прилагат антидъмпинговите митнически ставки, посочени в член 1, параграф 2, буква ii) от Регламент (ЕС) № 513/2013 на Комисията от 4 юни 2013 година за налагане на временно антидъмпингово мито върху вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи и полупроводникови пластини) с произход или изпратени от Китайската народна република и за изменение на Регламент (ЕС) № 182/2013 за въвеждане на регистрационен режим за вноса на тези стоки с произход или изпратени от Китайската народна република — е явно недопустимо.

               2)

               Основанието за произнасяне по жалбата за отмяна на Регламент № 513/2013 и по искането за обезщетение е отпаднало.

               3)

               SolarWorld и Solsonica понасят направените от тях съдебни разноски и една трета от съдебните разноски на Европейската комисия. Последната понася останалите си съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 274, 21.9.2013 г.