title: Дело C-601/10: Иск, предявен на 17 декември 2010 г. — Европейска комисия/Република Гърция

text:
               26.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/22

         Иск, предявен на 17 декември 2010 г. — Европейска комисия/Република Гърция
   (Дело C-601/10)
   2011/C 63/41
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: M. Patakia и D. Kukovec)

      Ответник: Република Гърция

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като е сключила съгласно процедура за пряко договаряне и без предварително публикуване на обявление, обществени поръчки с предмет допълнителни услуги по вписване в кадастъра и в градоустройствения план, които не са се съдържали в първоначалния договор на общините Vasiliki, Kassandra, Egnatia и Arethousa, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по членове 8 и 11, параграф 3 от Директива 92/50/ЕИО (1), както и по членове 20 и 31, параграф 4 от Директива 2004/18/ЕО (2);

               —

               да се осъди Република Гърция да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Според Комисията, като се има пред вид, че 1) като местни органи на управление горепосочените общини попадат в обхвата в понятието „възлагащи органи“ по смисъла на член 1, буква б) от Директива 92/50/ЕИО и на член 1, параграф 9 от Директива 2004/18/ЕО, 2) става въпрос за възмездни договори с предмет градоустройствени работи (член 8, във връзка с приложение IA, точка 12 от Директива 92/50/ЕИО и член 20, във връзка с приложение IIA, точка 12, от Директива 2004/18/ЕО) и 3) че прогнозната стойност на всяка от критикуваните обществени поръчки превишава прага, предвиден в член 7 от Директива 92/50/ЕИО и в член 7 от Директива 2004/18/ЕО, спорните обществени поръчки попадат в приложното поле на тези директиви.
   i)   Нарушение на членове 8 и 11, параграф 3 от директива 92/50/ЕИО
   Що се отнася до спорните обществени поръчки за допълнителни услуги, сключени от община Kassandra, Комисията отбелязва, че възлагащият орган е избрал процедура за пряко възлагане без предварително публикуване на обявление за обществена поръчка, докато за това не са били налице необходимите условия по членове 8 и 11, параграф 3, буква д) от Директива 92/50/ЕИО, съгласно които прилагането на тази процедура се допуска само по изключение и които са приложими към съответните обществени поръчки. По-конкретно за нито една от спорните допълнителни обществени поръчки за услуги не е изпълнено условието, което изисква да е налице непредвидено обстоятелство. Комисията подчертава освен това, че дори и условията, предвидени от разпоредбите, въвеждащи изключение, на член 11, параграф 3, буква д) от Директива 92/50/ЕИО, да са били изпълнени, стойността на възложените обществени поръчки за допълнителни услуги превишава прага от 50 % от стойността на първоначалната обществена поръчка, предвиден от директивата.
   ii)   Нарушение на членове 20 и 31, параграф 4 от Директива 2004/18/ЕО
   Що се отнася до спорните обществени поръчки за допълнителни услуги, възложени от общините Vasiliki, Egnatia и Arethousa, Комисията изтъква, че възлагащите органи са избрали процедура за пряко възлагане без публикуване на обявление за обществена поръчка, докато за това не са били налице необходимите условия по членове 20 и 31, параграф 4, буква a) от Директива 2004/18/ЕО, съгласно които прилагането на тази процедура се допуска само по изключение и които са приложими към съответните обществени поръчки. По-конкретно за нито една от спорните допълнителни обществени поръчки за услуги не е изпълнено условието, което изисква да е налице непредвидено обстоятелство. Комисията подчертава освен това, че дори и условията, предвидени от разпоредбите, въвеждащи изключение, на член 31, параграф 4, буква а) от Директива 2004/18/ЕО, да са били изпълнени, стойността на възложените обществени поръчки за допълнителни услуги, превишава прага от 50 % от стойността на първоначалната обществена поръчка, предвиден от директивата.
   Що се отнася до твърдението на Република Гърция, съгласно което процедурата, избрана за възлагане на критикуваните обществени поръчки, е в съответствие с националната правна уредба, която е била в сила към онзи момент, Комисията изтъква, че избраната процедура е в противоречие с Директива 92/50/ЕИО, която вече е била транспонирана в гръцкото законодателство към момента на възлагане на горепосочените обществени поръчки (както и с транспонираната впоследствие Директива 2004/18/ЕО). Във всички случаи Комисията изтъква, че разглежданата процедура не е била в съответствие и с посочената национална правна рамка.
   Като се има пред вид, че държавите членки не могат да се позовават на вътрешно положение, за да оправдаят неизпълнението на свои задължения и срокове, предвидени в общностното право, Комисията преценява, че като не е приела и не е приложила ефикасно мерките, необходими за привеждане в съответствие с разпоредбите на общностното право, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по членове 8 и 11, параграф 3 от Директива 92/50/ЕИО, както и по членове 20 и 31, параграф 4 от Директива 2004/18/ЕО.

      (1)  ОВ L 209, стр. 1.; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 50.

      (2)  ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116, поправка ОВ L 182; стр. 282.


title: Дело C-535/06 P: Решение на Съда (четвърти състав) от 3 септември 2009 г. — Moser Baer India Ltd/Съвет на Европейския съюз, Комисия на Европейските общности, Committee of European CD-R and DVD+/-R Manufacturers (CECMA) (Обжалване — Дъмпинг — Внос на записваеми компактдискове с произход от Индия — Регламент (ЕО) № 960/2003 — Изчисляване на размера на изравнителната субсидия — Констатиране на вреда — Член 8, параграф 7 от Регламент (ЕО) № 2026/97)

text:
               24.10.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/2

         Решение на Съда (четвърти състав) от 3 септември 2009 г. — Moser Baer India Ltd/Съвет на Европейския съюз, Комисия на Европейските общности, Committee of European CD-R and DVD+/-R Manufacturers (CECMA)
   (Дело C-535/06 P) (1)

   (Обжалване - Дъмпинг - Внос на записваеми компактдискове с произход от Индия - Регламент (ЕО) № 960/2003 - Изчисляване на размера на изравнителната субсидия - Констатиране на вреда - Член 8, параграф 7 от Регламент (ЕО) № 2026/97)
   2009/C 256/02
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Moser Baer India Ltd (представители: K. Adamantopoulos, dikigoros, R. MacLean, Solicitor)

      Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix и G. Berrisch, Rechtsanwalt), Комисия на Европейските общности (представители: H. va, Vliet и T. Scharf), Committee of European CD-R and DVD+/-R Manufacturers (CECMA)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу Решение на Първоинстанционния съд (четвърти състав) от 4 октомври 2006 година по дело Moser Baer India/Съвет на Европейския съюз(T-300/03), с което се отхвърля жалбата за отмяна на Регламент (ЕО) № 960/2003 от 2 юни 2003 година относно налагане на окончателно изравнително мито върху внос на записваеми компактдискове с произход от Индия (ОВ L 138, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 31, стр. 182), доколкото той е приложим спрямо жалбоподателя.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Moser Baer India Ltd да заплати съдебните разноски.

               3.

               Комисията на Европейските общности понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 69, 24.3.2007 г.


title: Дело C-681/15: Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 17 декември 2015 г. — Asklepios Dienstleistungsgesellschaft mbH/Vittoria Graf

text:
               4.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/6

         Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 17 декември 2015 г. — Asklepios Dienstleistungsgesellschaft mbH/Vittoria Graf
   (Дело C-681/15)
   (2016/C 118/07)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesarbeitsgericht

      Страни в главното производство

      Ищец: Asklepios Dienstleistungsgesellschaft mbH

      Ответник: Vittoria Graf

      Преюдициални въпроси

   I.

               1)

               Допуска ли член 3 от Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година (1) национална правна уредба, която предвижда, че в случай на прехвърляне на предприятие или стопанска дейност всички условия на труд, договорени по волята на страните и индивидуално между прехвърлителя и работника и служителя в трудовия договор, се прехвърлят непроменени върху приобретателя, все едно че самият той ги е договорил с индивидуален трудов договор с работника, когато националното право предвижда за приобретателя възможности за адаптиране, както по взаимно съгласие, така и едностранно?

               2)

               Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен като цяло или за определена група индивидуално договорени по трудовия договор между прехвърлителя и работника и служителя условия на труд:
               Произтича ли от прилагането на член 3 от Директива 2001/23/ЕО, че за определени договорени по волята на страните между прехвърлителя и работника и служителя условия на трудовия договор е изключено прехвърляне в непроменен вид към приобретателя и те следва да се адаптират единствено въз основа на прехвърлянето на предприятие или стопанска дейност?

               3)

               Ако съгласно критериите, използвани при отговора на Съда на първия и втория въпрос, индивидуално, договорено в трудов договор препращане, по силата на което определени разпоредби от колективен трудов договор се включват динамично и по волята на страните към съдържанието на трудовия договор, не обвързва в непроменен вид приобретателя:

                           a)

                           важи ли това и когато нито прехвърлителят, нито приобретателят са страни по колективен договор, нито са членове на такава страна, тоест когато разпоредбите на колективния трудов договор и преди прехвърлянето на предприятие или стопанска дейност без договорена по волята на страните препращаща клауза в трудовия договор нямаше да са приложими към трудовото правоотношение с прехвърлителя?

                           б)

                           При утвърдителен отговор на този въпрос:
                           Важи ли това и когато прехвърлителят и приобретателят са предприятия от една и съща група?

         II.
   Допуска ли член 16 от Хартата на основните права на Европейския съюз приета с оглед на транспонирането на Директиви 77/187/ЕИО (2) или 2001/23/ЕО национална правна уредба, която предвижда, че при прехвърляне на предприятие или стопанска дейност приобретателят е обвързан с условия по трудов договор, договорени по волята на страните и индивидуално от прехвърлителя с работника и служителя преди прехвърлянето на стопанска дейност, все едно че самият той ги е договорил, и тогава когато тези условия динамично включват към съдържанието на трудовия договор определени разпоредби от колективен трудов договор, който иначе не се прилага към трудовото правоотношение, след като националното право предвижда за приобретателя възможности за адаптиране както по взаимно съгласие, така и едностранно?

      (1)  Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности (ОВ L 82, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 20).

      (2)  Директива 77/187/ЕИО на Съвета от 14 февруари 1977 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности (ОВ L 61, стр. 26).


title: Дело C-205/08: Преюдициално запитване, отправено от Umweltsenat (Австрия) на 19 май 2008 г. — Umweltanwalt von Kärnten, други страни: Kärntner Landesregierung, Alpe Adria Energia SpA

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/21

         Преюдициално запитване, отправено от Umweltsenat (Австрия) на 19 май 2008 г. — Umweltanwalt von Kärnten, други страни: Kärntner Landesregierung, Alpe Adria Energia SpA
   (Дело C-205/08)
   (2008/C 209/30)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Umweltsenat
   Страни в главното производство

      Ищец: Umweltanwalt von Kärnten

      Други страни: Kärntner Landesregierung, Alpe Adria Energia SpA
   Преюдициални въпроси
   Трябва ли Директива № 85/337/EИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (1), в редакцията на така наречената Директива № 97/11/EО на Съвета от 3 март 1997 година за изменение на Директива № 85/337/ЕИО относно оценката на въздействието на определени публични и частни проекти върху околната среда (2), и на така наречената Директива за участието на обществеността № 2003/35EО на Европейския парламент и на Съвета 26 май 2003 година за осигуряване участието на обществеността при изготвянето на определени планове и програми, отнасящи се до околната среда и за изменение по отношение на участието на обществеността и достъпа до правосъдие на Директиви 85/337/ЕИО и 96/61/ЕО на Съвета (3), да се тълкува в смисъл, че дадена държава-членка трябва да предвиди задължение за оценка на въздействието за посочените в приложение I към директивата видове проекти, а именно в Z 20 (строеж на въздушно окачени проводници на високо напрежение за сила на тока 220 kV или по-голяма, с дължина над 15 km), в случай на инсталация, планирана на територията на две или повече държави-членки, дори и тогава, когато праговата стойност, пораждаща задължение за оценка на въздействието (в случая: дължина 15 km), се достига съответно се превишава не поради участъка от инсталацията, който се намира на територията на въпросната държава, а чрез допълнително отчитане на планираните в съседната държава или в съседните държави участъци от инсталацията?

      (1)  ОВ L 175, стр. 40., Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174.

      (2)  ОВ L 73, стр. 5., Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 3, стр. 254.

      (3)  ОВ 156, стр. 17., Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 8.


title: Дело C-442/14: Решение на Съда (пети състав) от 23 ноември 2016 г. (преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Нидерландия) — Bayer CropScience SA-NV, Stichting De Bijenstichting/College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden (Преюдициално запитване — Околна среда — Орхуска конвенция — Директива 2003/4/ЕО — Член 4, параграф 2 — Обществен достъп до информация — Понятие за информация за емисии в околната среда — Директива 91/414/ЕИО — Директива 98/8/ЕО — Регламент (ЕО) № 1107/2009 — Пускане на пазара на продукти за растителна защита и биоциди — Поверителност — Защита на промишлени и търговски интереси)

text:
               30.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/3

         Решение на Съда (пети състав) от 23 ноември 2016 г. (преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Нидерландия) — Bayer CropScience SA-NV, Stichting De Bijenstichting/College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden
   (Дело C-442/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Околна среда - Орхуска конвенция - Директива 2003/4/ЕО - Член 4, параграф 2 - Обществен достъп до информация - Понятие за информация за емисии в околната среда - Директива 91/414/ЕИО - Директива 98/8/ЕО - Регламент (ЕО) № 1107/2009 - Пускане на пазара на продукти за растителна защита и биоциди - Поверителност - Защита на промишлени и търговски интереси))
   (2017/C 030/03)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Bayer CropScience SA-NV, Stichting De Bijenstichting

      Ответник: College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

      в присъствието на: Makhtesim-Agan Holland BV

      Диспозитив

               1)

               Член 4, параграф 2, от Директива 2003/4/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно обществения достъп до информация за околната среда и за отмяна на Директива 90/313/ЕИО на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че обстоятелството, че заявителят на разрешение за пускане на пазара на продукт за растителна защита или биоцид не е поискал в рамките на предвиденото производство за издаване на това разрешение поверително третиране на представената по това производство информация на основание член 14 от Директива 91/414/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита, член 19 от Директива 98/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 1998 година относно пускането на пазара на биоциди или член 33, параграф 4 и член 63 от Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за отмяна на директиви 79/117/ЕИО и 91/414/ЕИО на Съвета, не пречи на компетентния орган, сезиран след приключването на посоченото производство с молба за достъп до тази информация, подадена от трето лице на основание на Директива 2003/4, да разгледа възражението на заявителя срещу тази молба и ако е необходимо, да отхвърли последната на основание член 4, параграф 2, първа алинея, буква г) от тази директива с мотива, че оповестяването на посочената информация ще засегне поверителността на търговска или индустриална информация.

               2)

               Член 4, параграф 2, втора алинея от Директива 2003/4 трябва да се тълкува в смисъл, че:

                           —

                           понятието „емисии в околната среда“ по смисъла на тази разпоредба включва изпускания в околната среда на продукти и вещества като продуктите за растителна защита или биоцидите и съдържащите се в тях вещества, при условие че изпускането е действително или предвидимо при нормални или реалистични условия на използване,

                           —

                           понятието „информация за емисии в околната среда“ по смисъла на посочената разпоредба обхваща сведенията за естеството, състава, количеството, датата и мястото на „емисиите в околната среда“ на тези продукти или вещества, както и данните за относително дългосрочното въздействие на тези емисии върху околната среда, по-конкретно информацията относно остатъчните вещества, налични в околната среда след прилагането на съответния продукт, и изследванията на степента на отклонение на веществото при това прилагане, независимо дали тези данни произтичат от полеви или полуполеви проучвания, лабораторни изпитвания или транслокационни проучвания.

               3)

               Член 4, параграф 2, втора алинея от Директива 2003/4 трябва да се тълкува в смисъл, че при представена молба за достъп до информация за емисии в околната среда, чието оповестяване засяга някой от интересите, посочени в член 4, параграф 2, първа алинея, букви а), г), е)—з) от тази директива, трябва да се оповестят само релевантните данни, които могат да бъдат извлечени от източника на информация за емисии в околната среда, ако е възможно тези данни да бъдат отделени от останалата информация, съдържаща се в посочения източник, което запитващата юрисдикция трябва да провери.

      (1)  ОВ C 462, 22.12.2014 г.


title: Дело T-278/16: Жалба, подадена на 31 май 2016 г. — Atlas Copco Airpower и Atlas Copco/Комисия

text:
               1.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 279/34

         Жалба, подадена на 31 май 2016 г. — Atlas Copco Airpower и Atlas Copco/Комисия
   (Дело T-278/16)
   (2016/C 279/49)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Atlas Copco Airpower (Антверпен, Белгия) и Atlas Copco AB (Нака, Швеция) (представители: A. von Bonin, A. Haelterman и O. Brouwer, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени Решение на Комисията C(2015)9837 от 11 януари 2016 г. относно схемата за държавна помощ под формата на освобождаване на допълнителната печалба SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN);

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат четири основания.

               1.

               Първото основание е допусната от Комисията грешка в правото и явна грешка в преценката при идентифицирането на твърдяната мярка за помощ и при квалифицирането ѝ като схема за помощ по смисъла на член 1, буква г) oт Регламент (EС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 107 ДФЕС.

               2.

               Второто основание е грешка в правото и неправилно прилагане на член 107, параграф 1 ДФЕС, поради приетото, че система за управление на допълнителната печалба представлява мярка за държавна помощ.

               3.

               Третото основание е явна грешка в преценката относно идентифицирането на бенефициерите на твърдяната помощ, непоследователност при приемането на мултинационалните групи за бенефициери на твърдяната помощ и нарушение на принципа на законност и член 16, параграф 1 oт Регламент (EС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз.

               4.

               Четвъртото основание е нарушение на принципите на правна сигурност, защита на оправданите правни очаквания и добра администрация.


title: Дело C-3/08: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal du travail de Nivelles (Белгия) на 8 януари 2008 г. — Ketty Leyman/Institut national d'assurance maladie-invalidité (I.N.A.M.I.)

text:
               29.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/15

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal du travail de Nivelles (Белгия) на 8 януари 2008 г. — Ketty Leyman/Institut national d'assurance maladie-invalidité (I.N.A.M.I.)
   (Дело C-3/08)
   (2008/C 79/27)
   Език на производството: френски
   Препращаща юрисдикция
   Tribunal du travail de Nivelles
   Страни в главното производство

      Ищец: Ketty Leyman

      Ответник: Institut national d'assurance maladie-invalidité (I.N.A.M.I.)
   Преюдициални въпроси

               1)

               Член 40, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 (1) и член 93 от Консолидираните закони от 14 юли 1994 г. относно застраховката за медицински разходи и обезщетения, противоречат ли на член 18 от Договора за ЕО, доколкото в хипотезата на работник, който пребивава и работи в страна от тип А (в случая Белгия) и се премества да живее в страна от тип Б (в случая Великото херцогство Люксембург), през първата година на неработоспособност те не позволяват отпускането на обезщетение, което отчита продължителността на времето, през което лицето е работило и плащало вноски в страната от тип А (Белгия)?

               2)

               Член 40, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 и член 93 от Консолидираните закони от 14 юли 1994 г. относно застраховката за медицински разходи и обезщетения, противоречат ли на член 18 от Договора за ЕО, доколкото в хипотезата на работник, който пребивава и работи в страна от тип А (в случая Белгия) и се премества да живее в страна от тип Б (в случая Великото херцогство Люксембург), те пораждат дискриминация в ущърб на работника, който упражнява правото си на свободно движение, като през първата година на неработоспособност не позволяват да му бъде отпуснато обезщетение, което отчита продължителността на времето, през което лицето е работило и плащало вноски в страната от тип А (Белгия)?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схемите за социално осигуряване на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26), в изменената му редакция.


title: Дело T-227/13: Жалба, подадена на 17 април 2013 г. — Bayer Intellectual Property/СХВП — Interhygiene (INTERFACE)

text:
               22.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 178/15

         Жалба, подадена на 17 април 2013 г. — Bayer Intellectual Property/СХВП — Interhygiene (INTERFACE)
   (Дело T-227/13)
   2013/C 178/25
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Bayer Intellectual Property GmbH (Monheim am Rhein, Германия) (представител: E. Armijo Chávarri, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Interhygiene GmbH (Cuxhaven, Германия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение като незаконосъобразно, доколкото с него се обявява, че заявката за марка на Общността „INTERFACE“ е несъвместима с по-ранната марка „Interfog“,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „INTERFACE“ за стоки от клас 5 — заявка за марка на Общността 8 133 977

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словна марка на Общността „Interfog“, регистрирана за стоки от клас 5

      Решение на отдела по споровете: Уважава възражението

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета.


title: Дело T-286/16: Жалба, подадена на 2 юни 2016 г. — Kneidinger/EUIPO — Topseat International (Капак на тоалетна чиния)

text:
               18.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/50

         Жалба, подадена на 2 юни 2016 г. — Kneidinger/EUIPO — Topseat International (Капак на тоалетна чиния)
   (Дело T-286/16)
   (2016/C 260/62)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Ernst Kneidinger (Вилхеринг, Австрия) (представител: M. Grötschl, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Topseat International (Плано, Тексас, Съединени американски щати)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорния промишлен дизайн: жалбоподателят

      Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Общността № 2274035-0001

      Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на EUIPO от 5 април 2016 г. по преписка R 1030/2015-3

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати разноските за настоящото производство — включително разноските за жалбата, както и останалите разноски за евентуалното съдебно заседание и за пътуване — и разноските за производството пред апелативния състав.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 6, параграфи 1 и 3 от Регламент № 6/2002.


title: Дело C-230/08: Преюдициално запитване, отправено от Østre Landsret (Дания) на 28 май 2008 г. — Dansk Transport og Logistik mod Skatteministeriet

text:
               2.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 197/14

         Преюдициално запитване, отправено от Østre Landsret (Дания) на 28 май 2008 г. — Dansk Transport og Logistik mod Skatteministeriet
   (Дело C-230/08)
   (2008/C 197/24)
   Език на производството: датски
   Препращаща юрисдикция
   Østre Landsret
   Страни в главното производство

      Ищец: Dansk Transport og Logistik

      Ответник: Skatteministeriet (Министерство на данъците на Дания)
   Преюдициални въпроси

               1)

               Дали съдържащият си в член 233, буква г) от Митническия кодекс (1) израз „са задържани […] и веднага или впоследствие са отнети“ следва да се тълкува в смисъл, че тази разпоредба обхваща случаи, в които задържаните стоки на основание първо изречение от член 83, параграф 1 от Закона за митниците поради незаконен внос, веднага или впоследствие са унищожени от митническите власти, без да са напускали тяхното владение?

               2)

               Дали Директивата относно движението (2) трябва да се тълкува в смисъл, че незаконно внесените стоки, които са задържани при вноса или са унищожени веднага или впоследствие, следва да се считат за поставени под „режим на отложено плащане“, в резултат от което акциз не се начислява или задължението за плащането му е погасено (вж. член 5, параграф 2, първа алинея и член 6, параграф 1, буква в) от Директивата относно движението във връзка с член 84, параграф 1, буква а) и член 98 от Митническия кодекс, както и с член 867a от разпоредбите за прилагане (3))? Зависи ли отговорът на този въпрос от това дали митническото задължение, възникнало в резултат от подобен незаконен внос, е погасено по силата на член 233, буква г) от Митническия кодекс?

               3)

               Дали Шеста директива (4) трябва да се тълкува в смисъл, че незаконно внесените стоки, които са задържани при вноса и веднага или впоследствие са унищожени от митническите власти, следва да се считат за поставени под „митническо складиране“, в резултат от което ДДС не се начислява или задължението за плащането му е погасено (вж. член 7, параграф 3, член 10, параграф 3 и член 16, параграф 1, част Б), буква в) от Шеста директива и член 867а от разпоредбите за прилагане)? Зависи ли отговорът на този въпрос от това дали митническото задължение, възникнало в резултат от подобен незаконен внос, е погасено по силата на член 233, буква г) от Митническия кодекс?

               4)

               Дали Митническият кодекс, разпоредбите за прилагане и Шеста директива трябва да се тълкуват в смисъл, че митническите власти в държава-членка, в която е установен незаконен внос по време на ТИР операции, са компетентни да наложат мито, акциз и ДДС върху операцията, когато митническите власти на друга държава-членка, където е осъществен незаконният внос в Общността, не са установили нередност и поради това не са наложили мито, акциз и ДДС (вж. член 215 от Митническия кодекс във връзка с член 217 от него и с член 454, параграфи 2 и 3 от тогава действащите разпоредби за прилагане, както и във връзка с член 7 от Шеста директива)?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, 19.10.1992 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58).

      (2)  Директива 92/12/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно общия режим за продукти, подлежащи на облагане с акциз, и държането, движението и мониторинга на такива продукти (ОВ L 76, 23.3.1992 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 129).

      (3)  Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 253, 11.10.1993 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3).

      (4)  Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, 13.6.1977 г., стр. 1).


               26.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 233/1

         2009/C 233/01
   Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз

         ОВ C 220, 12.9.2009 г.

      Предишни публикации

      ОВ C 205, 29.8.2009 г.

      ОВ C 193, 15.8.2009 г.

      ОВ C 180, 1.8.2009 г.

      ОВ C 167, 18.7.2009 г.

      ОВ C 153, 4.7.2009 г.

      ОВ C 141, 20.6.2009 г.

   Може да намерите тези текстове на:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Дело T-16/16: Решение на Общия съд от 9 февруари 2017 г. — Mast-Jägermeister/EUIPO (Чаши) (Промишлен дизайн на Общността — Заявка за регистрация на промишлени дизайни на Общността, представляващи чаши — Понятие „изображение, което може да бъде възпроизведено“ — Неточност в изображението по отношение на обхвата на исканата защита — Отказ да се отстранят нередностите — Отказ да се определи дата на подаване — Членове 36 и 46 от Регламент (ЕО) № 6/2002 — Член 4, параграф 1, буква д) и член 10, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 2245/2002)

text:
               20.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 86/26

         Решение на Общия съд от 9 февруари 2017 г. — Mast-Jägermeister/EUIPO (Чаши)
   (Дело T-16/16) (1)

   ((Промишлен дизайн на Общността - Заявка за регистрация на промишлени дизайни на Общността, представляващи чаши - Понятие „изображение, което може да бъде възпроизведено“ - Неточност в изображението по отношение на обхвата на исканата защита - Отказ да се отстранят нередностите - Отказ да се определи дата на подаване - Членове 36 и 46 от Регламент (ЕО) № 6/2002 - Член 4, параграф 1, буква д) и член 10, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 2245/2002))
   (2017/C 086/34)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Mast-Jägermeister SE (Волфенбютел, Германия) (представители: H.-P. Schrammek, C. Drzymalla, S. Risthaus и J. Engberding, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Hanne)

      Предмет

   Жалба срещу решението на трети апелативен състав на EUIPO от 17 ноември 2015 (преписка R 1842/2015 3) относно заявки за регистрация на чаши като промишлен дизайн на Общността

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Mast-Jägermeister SE да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 90, 7.3.2016 г.


title: Дело F-9/16: Жалба, подадена на 17 февруари 2016 г. — ZZ и др./Парламент

text:
               25.4.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 145/40

         Жалба, подадена на 17 февруари 2016 г. — ZZ и др./Парламент
   (Дело F-9/16)
   (2016/C 145/49)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: ZZ и др. (представител: M. Casado Garcia-Hirschfeld, avocat)

      Ответник: Европейски парламент

      Предмет на производството

   Отмяна на решенията, с които на четиримата жалбоподатели се отказва предоставяне на надбавки за образование за 2014/2015 и следващите години и да се осъди ответника да изплати на жалбоподателите надбавките за образование за 2015/2016 и лихвите за забава, изчислени от датата, на която са били дължими сумите съгласно приложение VII към Правилника

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отменят индивидуалните решения, обжалвани на 24 април 2015 г.,

               —

               при необходимост да се отменят решенията на генералния секретар на Европейския парламент от 17 ноември и 19 ноември 2015 г,

               —

               да се осъди Европейския парламент да изплати на жалбоподателите надбавка за образование за 2015/2016 и лихвите за забава, изчислени от датата, на която са били дължими сумите съгласно приложение VII към Правилника,

               —

               да се осъди Парламентът да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-509/07: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Bergamo (Италия) на 21 ноември 2007 г. — Luigi Scarpelli/NEOS Banca SpA

text:
               9.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/7

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Bergamo (Италия) на 21 ноември 2007 г. — Luigi Scarpelli/NEOS Banca SpA
   (Дело C-509/07)
   (2008/C 37/08)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Tribunale di Bergamo
   Страни в главното производство

      Ищец: Luigi Scarpelli

      Ответник: NEOS Banca SpA
   Преюдициален въпрос
   „Дали член 11, параграф 2 от Директива 87/102/ЕИО (1) следва да се тълкува в смисъл, че договорът между доставчик и източник на финансиране, по силата на който кредитът се отпуска изключително от този кредитор на клиенти на този доставчик, е необходимо условие за правото на потребителя да предяви претенции срещу кредитора — в случай на неизпълнение от доставчика — дори когато това право е: а) само правото за разваляне на договора за финансиране, или б) правото за разваляне и за последващо възстановяване на сумите, платени на източника на финансиране“.

      (1)  ОВ L 42, стр. 48; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 252.


title: Дело T-398/07: Жалба, подадена на 31 октомври 2007 г. — Испания/Комисия

text:
               12.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 8/17

         Жалба, подадена на 31 октомври 2007 г. — Испания/Комисия
   (Дело T-398/07)
   (2008/C 8/32)
   Език на производството: испански
   Страни

      Жалбоподател: Кралство Испания (представител: г-жа. N. Díaz Abad)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени Решение на Комисията от 4 юли 2007 година във връзка с производство по член 82 ЕО (преписка COMP/38.784 — Wanadoo España срещу Telefónica) и

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Настоящата жалба е насочена срещу Решение на Комисията от 4 юли 2007 година във връзка с производство по член 82 ЕО (преписка COMP/38.784 — Wanadoo España срещу Telefónica), с което Комисията е наложила на Telefónica, S.A., при условия на солидарна отговорност с Telefónica de España S.A.U., глоба в размер на 151 875 000 евро за нарушение на член 82 ЕО. Според Комисията от м. септември 2001 г. до м. декември 2006 г. тези две дружества са прилагали несправедливи тарифи при предоставянето на широколентови услуги на едро и дребно.
   В подкрепа на исканията си жалбоподателят излага следните доводи:

               —

               Нарушение на задължението за сътрудничество, предвидено в член 10 ЕО и в член 7, параграф 2 от Директива 2002/21/ЕО (1), доколкото Комисията не е предоставила на испанската Autoridad Nacional de Reglamentación възможността да сътрудничи с нея с цел да се изследват начините, които биха позволили да се намери възможно най-ефикасното разрешение за предполагаемото извършено нарушение.

               —

               Нарушение на член 82 ЕО поради явни грешки в преценката във връзка с абсолютно необходимия характер на продуктите на едро, с изчисляването на цените и с последиците от поведението на Telefónica върху конкурентите и потребителите.

               —

               Прилагане ultra vires на член 82 ЕО, тъй като обжалваното решение се отразява върху действащата в Испания регулаторна рамка за електронните съобщения, като нарушава равновесието между регулиране ex ante и нормативно регулиране на конкуренцията. Освен това несъответствие на постигнатите от Комисията резултати с международния опит и с реалното положение на испанския пазар, възпрепятстване на испанската Autoridad Nacional de Reglamentación да постигне определените от посочената регулаторна рамка цели и несъобразяване с принципа на специфичност.

               —

               Нарушение на принципа за правна сигурност, доколкото обжалваното решение предполага концептуална промяна ex post на регулаторната рамка, определена ex ante.

               —

               Нарушение на принципа на оправданите правни очаквания по отношение на санкционирания оператор и по отношение на останалите оператори на този пазар с факта, че не се съблюдава регулаторната рамка в област, която е била регулирана от Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones.

      (1)  Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива) (ОВ L 108, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 195).


title: Дело C-299/07: Преюдициално запитване, направено от Rechtbank van koophandel te Antwerpen (Белгия) на 27 юни 2007 г. — Galatea BVBA/Sanoma Magazines Belgium NV

text:
               25.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 199/23

         Преюдициално запитване, направено от Rechtbank van koophandel te Antwerpen (Белгия) на 27 юни 2007 г. — Galatea BVBA/Sanoma Magazines Belgium NV
   (Дело C-299/07)
   (2007/C 199/36)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Rechtbank van koophandel te Antwerpen
   Страни в главното производство

      Ищец: Galatea BVBA.

      Ответник: Sanoma Magazines Belgium NV.
   Преюдициални въпроси
   Противоречи ли на член 49 ЕО относно свободното предоставяне на услуги и на Директива 2005/29 (1) на Европейския парламент и на Съвета за нелоялни търговски практики национална разпоредба като тази на член 54 от белгийския Закон за търговските практики, както и за информацията и защита на потребителя от 14 юли 1991 година, който, с изключение на изчерпателно изброените в закона случаи, забранява всякаква обвързана продажба от продавач на потребител, при която придобиването на стоки, услуги, изгоди или разписки възмездно или безплатно, чрез която те могат да бъдат придобити, е обвързана с придобиването на други, дори идентични стоки или услуги без оглед на обстоятелствата по делото и особено без оглед на възможното въздействие върху средния потребител на конкретното предложение и без оглед на въпроса дали това предложение в конкретния случай може да се разглежда като нарушение на грижата, полагана от добрия търговец, или на добрите търговски обичаи?

      (1)  Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директива 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ 2005 L 149, стр. 22).


title: Дело T-745/14: Жалба, подадена на 5 ноември 2014 г.  — TeamBank/СХВП — Easy Asset Management (easy Credit)

text:
               12.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/43

         Жалба, подадена на 5 ноември 2014 г. — TeamBank/СХВП — Easy Asset Management (easy Credit)
   (Дело T-745/14)
   (2015/C 007/48)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: TeamBank AG Nürnberg (Нюрнберг, Германия) (представители: H. Lindner, D. Terheggen и T. Kiphuth, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Easy Asset Management AD (София, България)

      Данни за производството пред СХВП

      Заявител: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка със словния елемент „easy Credit“ — посочваща Европейския съюз международна регистрация № 8 11  527

      Производство пред СХВП: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 5 септември 2014 г. по преписка R 1975/2013-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение в частта, която се отнася до стоките и услугите от класове 36 и 38,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 52, параграф 1, буква a), член 7, параграф 1, буква б) и член 7, параграф 2 от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 53, параграф 1, буква a) и член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-56/06: Решение на Съда (първи състав) от 14 юни 2007 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — Euro Tex Textilverwertung GmbH/Hauptzollamt Duisburg (Асоцииране между Европейските общности и техните държави-членки и Република Полша — Понятие за продукти с произход — Употребявани дрехи)

text:
               4.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/11

         Решение на Съда (първи състав) от 14 юни 2007 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — Euro Tex Textilverwertung GmbH/Hauptzollamt Duisburg
   (Дело C-56/06) (1)

   (Асоцииране между Европейските общности и техните държави-членки и Република Полша - Понятие за „продукти с произход“ - Употребявани дрехи)
   (2007/C 183/17)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Finanzgericht Düsseldorf
   Страни в главното производство

      Ищец: Euro Tex Textilverwertung GmbH

      Ответник: Hauptzollamt Duisburg
   Предмет
   Преюдициално запитване — Finanzgericht Düsseldorf — Тълкуване на член 7, параграф 1, буква б) от Протокол № 4 на Европейското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните държави-членки, от една страна и Република Полша, от друга страна — Протокол № 4 относно определянето на понятието за „продукти с произход“ и методите за административно сътрудничество (ОВ L 348, стр. 2), изменен с Решение № 1/97 на Съвета за асоцииране между Европейските общности и техните държави-членки, от една страна, и Република Полша, от друга страна от 30 юни 1997 г. (ОВ L 221, стр. 1) — Понятие за „продукти с произход“ — Определяне на произхода на употребявани дрехи, които са били предмет на операции по сортиране и съчетаване на територията на Общността
   Диспозитив
   Член 7, параграф 1, буква б) от Протокол № 4 на Европейското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните държави-членки, от една страна и Република Полша, от друга страна, изменено с Решение № 1/97 на Съвета за асоцииране между Европейските общности, от една страна и Република Полша, от друга страна, от 30 юни 1997 г., не позволява да се прави разграничение между простите и по-сложните операции по съчетаване, тъй като операциите по съчетаване, описани в решението за препращане, спадат към понятието за проста операция по съчетаване по смисъла на посочената разпоредба.

      (1)  ОВ C 86, 8.4.2006 г.


title: Дело T-142/14: Определение на Общия съд от 1 февруари 2016 г. — SolarWorld и др./Съвет (Жалба за отмяна — Субсидии — Внос на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китай — Окончателно изравнително мито — Освобождаване на вноса, за който има приет ангажимент — Неразделност — Недопустимост)

text:
               29.3.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 111/24

         Определение на Общия съд от 1 февруари 2016 г. — SolarWorld и др./Съвет
   (Дело T-142/14) (1)

   ((Жалба за отмяна - Субсидии - Внос на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китай - Окончателно изравнително мито - Освобождаване на вноса, за който има приет ангажимент - Неразделност - Недопустимост))
   (2016/C 111/29)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: SolarWorld AG (Бон, Германия); Brandoni solare SpA (Кастелфидардо, Италия); и Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (Мадрид, Испания) (представители: L. Ruessmann, avocat, и J. Beck, solicitor)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представител: B. Driessen)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche и A. Stobiecka-Kuik); Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc. (Чаншу, Китай); Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc. (Луоян, Китай); Csi Cells Co. Ltd (Суджоу, Китай) и CsiSolar Power (China), Inc. (Суджоу) (представители: A. Willems и S. De Knop, адвокати, и K. Daly, solicitor), и China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (Пекин, Китай) (представители: J.-F. Bellis, F. Di Gianni и A. Scalini, avocats)

      Предмет

   Искане за отмяна на член 2 Регламент за изпълнение (ЕС) № 1239/2013 на Съвета от 2 декември 2013 година за налагане на окончателно изравнително мито върху вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китайската народна република (ОВ L 325, стр. 66)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Заличава Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd и Csi Solar Power (China), Inc. като встъпили страни по дело T-142/14.

               3)

               Осъжда SolarWorid AG, Brandoni solare SpA и Solaria Energia y Medio Ambiente, SA да понесат направените от тях съдебни разноски и да заплатят съдебните разноски на Съвета на Европейския съюз, включително разноските в обезпечителното производство.

               4)

               Европейската комисия, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc. и China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 142, 12.5.2014 г.


title: Дело T-881/16: Жалба, подадена на 14 декември 2016 г. — HJ/EMA

text:
               13.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/24

         Жалба, подадена на 14 декември 2016 г. — HJ/EMA
   (Дело T-881/16)
   (2017/C 046/27)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: HJ (Лондон, Обединено кралство) (представители: L. Levi и A. Blot, адвокати)

      Ответник: Европейска агенция по лекарствата

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да осъди ответника да заплати на жалбоподателя символично обезщетение от 1 EUR за претърпените неимуществени вреди,

               —

               да разпореди на ответника да извади от служебното досие на жалбоподателя меморандума от 22 юли 2015 г., както и отговора на жалбоподателя от 23 юли 2015 г.,

               —

               доколкото е необходимо, да отмени решението на органа, оправомощен да сключва договори (ООСД) от 21 март 2016 г., с което се отхвърля искането на жалбоподателя за изплащане на обезщетение, подадено на 26 ноември 2015 г., и да отмени решението на ООСД от 19 октомври 2016 г., с което се отхвърля административната жалба на жалбоподателя от 20 юни 2016 г. срещу горепосоченото решение,

               —

               да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква едно-единствено основание, с което поддържа, че условията за ангажиране на извъндоговорната отговорност на Европейския съюз, а именно неправомерност на твърдяното поведение, наличие на действителна вреда и на причинно-следствена връзка между поведението и претендираната вреда, са налице в случая. Според жалбоподателя документите от служебното му досие, които за определен период от време са били публични и достъпни за всички служители на Европейска агенция по лекарствата, не са били третирани лоялно и законосъобразно, а са били третирани за цели, различни от тези, за които са били събрани, без жалбоподателят да е разрешил изрично тази промяна на целта. Оповестяването на тези чувствителни данни поставяло под въпрос почтеността на жалбоподателя, като по този начин му било причинило действителна и сигурна неимуществена вреда. Според жалбоподателя тази вреда се дължи изцяло на виновното поведение на Агенцията.


title: Дело T-314/07: Иск, предявен на 22 август 2007 г. — Simsalagrimm Filmproduktion/Комисия и ИАОАК

text:
               6.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 235/25

         Иск, предявен на 22 август 2007 г. — Simsalagrimm Filmproduktion/Комисия и ИАОАК
   (Дело T-314/07)
   (2007/C 235/47)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Simsalagrimm Filmproduktion GmbH (Мюнхен, Германия) (представители: Rechtsanwälte D. Reich и D. Sharma)

      Ответници: Комисия на Европейските общности и Изпълнителна агенция за образование, аудио-визия и култура (ИАОАК)
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени Решение за дебитно известие № 3240905584 от 20 юни 2007 г.;

               —

               да се осъдят ответниците да заплатят съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът и Комисията са подписали през 1998 г. договор за насърчаване на компютърно анимирана мултипликационна серия в рамките на Програмата МЕДИА II — Развитие на проекти и разпространение. С писмо от 20 юни 2007 г. ИАОАК изисква от ищеца обратно цялата сума, предоставена по договора. Срещу това решение е насочен настоящият иск.
   Ищецът изтъква на първо място, че ИАОАК формално не е компетентна да постанови спорното решение, тъй като тази компетентност принадлежи на Комисията.
   Освен това ищецът изтъква, че спорното решение е постановено в нарушение на задължение за мотивиране на актовете по смисъла на член 256 ЕО.
   В допълнение на това било нарушено правото на защита на ищеца, тъй като молбата му за запознаване с материалите по преписката била отхвърлена и поради тази причина му било невъзможно да установи коя част от фактическия състав е била изтъкната за обосноваване на поканата за плащане.
   Ищецът предявява също така, че прекратяването на договора за насърчаване не е породило действие и че предпоставките за прекратяването му не са налице. В тази връзка той изтъква между другото, че прекратяването на договора, както и обратното искане на платеното представлява нарушение на принципа за защита на добросъвестността.


title: Дело C-90/07: Решение на Съда (седми състав) от 12 юли 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 2004/12/ЕО — Опаковки и отпадъци от опаковки — Липса на транспониране в определения срок)

text:
               8.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/11

         Решение на Съда (седми състав) от 12 юли 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия
   (Дело C-90/07) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2004/12/ЕО - Опаковки и отпадъци от опаковки - Липса на транспониране в определения срок)
   (2007/C 211/20)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Konstantinidis и J.-B. Laignelot, agents)

      Ответник: Кралство Белгия (представител: S. Raskin, agent)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане в предвидения срок на разпоредбите, необходими за съобразяване с Директива 2004/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година за изменение на Директива 94/62/ЕО относно опаковките и отпадъците от опаковки (ОВ L 47, стр. 26)
   Диспозитив

               1)

               Като не е приело всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими, за да се съобрази с Директива 2004/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година за изменение на Директива 94/62/ЕО относно опаковките и отпадъците от опаковки, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по тази директива.

               2)

               Кралство Белгия се осъжда да заплати разноските.

      (1)  ОВ C 95, 28.4.2007 г.


title: Дело T-886/16: Жалба, подадена на 15 декември 2016 г. — Nf Nails In Vogue/EUIPO — Nails & Beauty (NAILS FACTORY)

text:
               27.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/30

         Жалба, подадена на 15 декември 2016 г. — Nf Nails In Vogue/EUIPO — Nails & Beauty (NAILS FACTORY)
   (Дело T-886/16)
   (2017/C 063/41)
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: Nf Nails In Vogue, SL (Arganda del Rey, Испания) (представител: L. Jáudenes Sánchez, abogado)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Nails & Beauty Vertriebs GmbH (Kiel, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Заявител: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словните елементи „NAILS FACTORY“ — Заявка за регистрация № 13 528 336

      Производство пред EUIPO: производство по възражение

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 5.10.2016 г. по дело R 202/202016-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               Да обяви жалбата за допустима;

               —

               да отмени обжалваното решение, като остави в сила решението на отдела по споровете;

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително направените в производството пред апелативния състав.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-192/07: Иск, предявен на 3 април 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия

text:
               26.5.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 117/20

         Иск, предявен на 3 април 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
   (Дело C-192/07)
   (2007/C 117/33)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Condou-Durande и W. Bogensberger)

      Ответник: Федерална република Германия
   Искания на ищеца
   Ищецът моли Съда

               —

               да установи, че като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за транспониране на Директива 2003/86/ЕО на Съвета от 22 септември 2003 година относно правото на събиране на семейството (1) и, субсидиарно, като не е уведомила Комисията за тях, Федерална република Германия е нарушила своите задължения по посочената Директива,

               —

               да осъди Федерална република Германия да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на Директива 2003/86/ЕО е изтекъл на 3 октомври 2005 г.

      (1)  ОВ L 251, стр. 12.


title: Дело C-156/12: Определение на Съда (шести състав) от 13 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Landesgericht Salzburg — Австрия) — GREP GmbH/Freitstaat Bayern (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 47 и член 51, параграф 1 — Прилагане на правото на Съюза — Жалба срещу декларация за изпълняемост на постановен в друга държава членка съдебен акт, с който се налагат обезпечителни мерки — Ефективна съдебна защита — Право на достъп до правосъдие — Правна помощ — Национална правна уредба, с която не се допуска предоставяне на правна помощ на юридическите лица)

text:
               6.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 303/9

         Определение на Съда (шести състав) от 13 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Landesgericht Salzburg — Австрия) — GREP GmbH/Freitstaat Bayern
   (Дело C-156/12) (1)

   (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 47 и член 51, параграф 1 - Прилагане на правото на Съюза - Жалба срещу декларация за изпълняемост на постановен в друга държава членка съдебен акт, с който се налагат обезпечителни мерки - Ефективна съдебна защита - Право на достъп до правосъдие - Правна помощ - Национална правна уредба, с която не се допуска предоставяне на правна помощ на юридическите лица)
   2012/C 303/19
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landesgericht Salzburg

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: GREP GmbH

      Ответник: Freitstaat Bayern

      Предмет

   Преюдициално запитване — Landesgericht Salzburg — Тълкуване на член 51, параграф 1, първо изречение и на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, както и при условията на евентуалност на член 43, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74) и на член 6, параграф 1 от Конвенцията за защита правата на човека и основните свободи — Приложно поле на Хартата на основните права — Процедура по изпълнение на постановено в друга държава членка съдебно решение — Право на правна помощ — Допустимост на национална уредба, която не допуска на юридическите лица да се предоставя това право

      Диспозитив

   Жалбата, подадена на основание на член 43 от Регламент (ЕО) № 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела срещу издадена в съответствие с членове 38—42 от този регламент декларация за изпълняемост на определение, с което се налагат обезпечителни мерки, представлява прилагане на правото на Съюза по смисъла на член 51 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
   Принципът на ефективна правна защита така, както е установен в член 47 от Хартата на основните права, може да включва правото на освобождаване от задължението за заплащане на съдебни разноски и/или на разноски за един адвокат в производството за разглеждане на такава жалба.
   Въпреки това, задължение на националния съд е да провери дали условията за предоставяне на такава помощ не представляват ограничение на правото на достъп до правосъдие, нарушаващо самата същност на това право, дали с тях се преследва обоснована цел и дали съществува разумна степен на пропорционалност между използваните средства и преследваната цел.
   В рамките на тази преценка националният съд може да вземе предвид предмета на спора, доколко има основания да се очаква, че молителят ще спечели делото, значимостта на неговия интерес, сложността на приложимото право и производство и възможността му ефективно да защитава позицията си по делото. За да прецени пропорционалността, националният съд може освен това да вземе под внимание размера на разноските във връзка с производството, които трябва да се платят предварително, и дали те представляват непреодолимо препятствие пред достъпа до правосъдие.
   Що се отнася до юридическите лица, националният съд може по-специално да отчита тяхното положение. Така той може да вземе под внимание най-вече правно-организационната форма и дали съответното юридическо лице преследва стопанска цел, както и финансовите възможности на неговите съдружници или акционери и възможността им да си осигурят необходимите средства за предявяването на иска или подаването на жалбата.

      (1)  ОВ C 194, 30.6.2012 г.


               12.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 8/1

         (2008/C 8/01)
   Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз

         ОВ C 315, 22.12.2007 г.

   Предишни публикации

      ОВ C 297, 8.12.2007 г.

      ОВ C 283, 24.11.2007 г.

      ОВ C 269, 10.11.2007 г.

      ОВ C 247, 20.10.2007 г.

      ОВ C 235, 6.10.2007 г.

      ОВ C 223, 22.9.2007 г.

   Може да намерите тези текстове на:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Дело T-456/15: Жалба, подадена на 10 август 2015 г. — Foodcare/СХВП — Michalczewski (T.G.R. ENERGY DRINK)

text:
               5.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/29

         Жалба, подадена на 10 август 2015 г. — Foodcare/СХВП — Michalczewski (T.G.R. ENERGY DRINK)
   (Дело T-456/15)
   (2015/C 328/26)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Foodcare sp. z o.o. (Забиерзов, Полша) (представител: A. Matusik, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Dariusz Michalczewski (Гданск, Полша)

      Данни за производството пред СХВП

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: словна марка на Общността „T.G.R. ENERGY DRINK“ — марка на Общността № 5 689 237

      Производство пред СХВП: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на СХВП от 12 май 2015 г. по преписка R 265/2014-2

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да обяви обжалваното решение за недействително в неговата цялост,

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 52, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-3/14: Преюдициално запитване, отправено от Sąd Najwyższy (Полша) на 3 януари 2014 г.  — Polska Telefonia Cyfrowa S.A. w Warszawie/Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

text:
               7.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/13

         Преюдициално запитване, отправено от Sąd Najwyższy (Полша) на 3 януари 2014 г. — Polska Telefonia Cyfrowa S.A. w Warszawie/Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
   (Дело C-3/14)
   2014/C 102/17
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Sąd Najwyższy

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Polska Telefonia Cyfrowa S.A. w Warszawie

      Ответник: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 7, параграф 3 от Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива) (1) във връзка с член 28 от Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга) (2) да се тълкува в смисъл, че всяка мярка, взета от националния регулаторен орган с цел изпълнение на задължението по член 28 от Директива 2002/22, засяга търговията между държавите членки, когато тази мярка може да осигури на крайните потребители от други държави членки достъп до негеографски номера на територията на тази държава членка?

               2)

               Трябва ли член 7, параграф 3 във връзка с членове 6 и 20 от Директива 2002/21 да се тълкува в смисъл, че когато се произнася по спорове между предприятия, предоставящи електронни съобщителни мрежи и/или услуги, за да осигури изпълнение на задължението по член 28 от Директива 2002/22 от страна на едно от тези предприятия, националният регулаторен орган не може да провежда процедура по консолидиране дори когато мярката засяга търговията между държавите членки, а националното право задължава националния регулаторен орган да провежда процедура по консолидиране винаги когато мярката може да засегне тази търговия?

               3)

               При утвърдителен отговор на втория въпрос: трябва ли член 7, параграф 3 във връзка с членове 6 и 20 от Директива 2002/21 и във връзка с член 288 ДФЕС и член 4, параграф 3 ДЕС да се тълкува в смисъл, че националният съд е длъжен да не прилага разпоредбите на националното право, които изискват от националния регулаторен орган да провежда процедура по консолидиране винаги когато взетата от него мярка може да засегне търговията между държавите членки?

      (1)  ОВ L 108, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 195.

      (2)  ОВ L 108, стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 213.


title: Дело C-520/10: Преюдициално запитване, отправено от First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Обединено кралство) на 8 ноември 2010 г. — Lebara Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/18

         Преюдициално запитване, отправено от First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Обединено кралство) на 8 ноември 2010 г. — Lebara Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Дело C-520/10)
   ()
   2011/C 30/29
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Lebara Ltd

      Ответници: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Преюдициални въпроси

               1.

               Когато данъчно задължено лице („търговец A“) продава фонокарти, които представляват право за получаване от това лице на телекомуникационни услуги, следва ли член 2, параграф 1 от Шестата директива за ДДС (1) да се тълкува в смисъл, че този търговец А осъществява две доставки с оглед на облагането с ДДС: едната в момента на първоначалната продажба на фонокартата от търговеца А на друго данъчно задължено лице („търговец Б“) и другата в момента на нейното изкупуване (т.e. на използването ѝ от страна на дадено лице „краен потребител“ за осъществяването на телефонни обаждания)?

               2.

               Ако това е така, как следва (в съответствие със законодателството на ЕС по отношение на ДДС) да се начислява ДДС по веригата на доставки, при която търговецът А продава фонокартата на търговец Б, търговецът Б я препродава в държава членка Б и тя накрая се закупува от крайния потребител в държавата членка Б, който от своя страна я използва, за да осъществи телефонни обаждания?

      (1)  Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).


title: Дело C-42/15: Преюдициално запитване от Okresný súd Dunajská Streda (Словакия), постъпило на 2 февруари 2015 г. — Home Credit Slovakia a. s./Klára Bíróová

text:
               11.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/8

         Преюдициално запитване от Okresný súd Dunajská Streda (Словакия), постъпило на 2 февруари 2015 г. — Home Credit Slovakia a. s./Klára Bíróová
   (Дело C-42/15)
   (2015/C 155/10)
   Език на производството: словашки

      Запитваща юрисдикция

   Okresný súd Dunajská Streda

      Страни в главното производство

      Ищец: Home Credit Slovakia a. s.

      Ответник: Klára Bíróová

      Преюдициални въпроси

               1.

               Понятията „хартиен [носител]“ и „друг траен носител“,съдържащи се в член 10, параграф 1 [във връзка с член 3, буква м)] от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (ОВ L 133, 22 май 2008 г., стр. 66, наричана по-нататък „Директива 2008/48/ЕО“), трябва ли да се тълкуват в смисъл, че включват:

                           —

                           не само текста (в материален смисъл, „hard copy“) на документа, подписан от страните по договора, който текст съдържа задължителните елементи (информации), предвидени в член 10, параграф 2, букви а)—х) от директивата, но и

                           —

                           всеки друг документ, който е посочен в този текст и който по силата на вътрешното право е част от договорното споразумение (например изготвен от кредитора документ, съдържащ „общи условия по договора“, „условия по кредита“, „тарифи“, „погасителен план“), дори сам по себе си този документ да не отговаря на изискванията за „писмена форма“ по смисъла на националното право (например когато не е подписан от страните по договора)?

               2.

               С оглед на отговора на първия въпрос:
               Трябва ли член 10, параграфи 1 и 2 от Директива 2008/48/ЕО, във връзка с член 1 от същата, съгласно който тази директива цели пълна хармонизация на съответната област, да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба или практика, която

                           —

                           изисква всички необходими елементи на договора, посочени в член 10, параграф 2, букви а)—х), да се съдържат в един-единствен документ, който отговаря на изискванията за „писмена форма“ по смисъла на националното право (тоест, по принцип, в документ, който е подписан от страните по договора), и

                           —

                           не признава пълно правно действие на договора за потребителски кредит само поради обстоятелството, че част от съществените елементи не се съдържат в подписания от страните документ, дори когато тези елементи (или част от тях) се съдържат в отделен документ (като например изготвен от кредитора документ, съдържащ „общи условия по договора“, „условия по кредита“, „тарифи“, „погасителен план“), при което: (i) самият писмен договор препраща към този документ (ii), който отговаря на необходимите условия, за да се приеме за част от договора по смисъла на вътрешното право, и (iii) по този начин договорът за потребителски кредит отговаря като цяло на изискването да бъде изготвен на „друг траен носител“ по смисъла на член 10, параграф 1 от директивата?

               3.

               Трябва ли член 10, параграф 2, буква з) от Директива 2008/48/ЕО да се тълкува в смисъл, че изискваната в тази разпоредба информация (по-специално „периодичността на дължимите погасителни вноски“)

                           —

                           трябва да е посочена в условията на конкретния договор (по принцип чрез посочване на точните дати (ден, месец, година) на падежа на отделните вноски) или

                           —

                           е достатъчно договорът да съдържа общо препращане към обективно определими параметри, от които може да се изведе тази информация (например клауза, че „месечните вноски се плащат най-късно до 15 число на календарния месец“, че „първата вноска се плаща не по-късно от един месец след сключването на договора, а всяка следваща вноска — до един месец след плащането на предходната вноска“ или други аналогични формулировки)?

               4.

               В случай че се приеме за правилно тълкуването, посочено във второто тире на третия въпрос:
               Трябва ли член 10, параграф 2, буква з) от Директива 2008/48/ЕО да се тълкува в смисъл, че изискваната в тази разпоредба информация (по-специално „периодичността на дължимите погасителни вноски“), може да се съдържа и в отделен документ, към който препраща договорът, отговарящ на формалните изисквания за писмена форма (по смисъла на член 10, параграф 1 от Директивата), но който отделен документ сам по себе си не отговаря непременно на тези изисквания (а именно, по принцип, не трябва непременно да бъде подписан от страните по договора; това може да е например изготвен от кредитора документ, съдържащ „общи условия по договора“, „условия по кредита“, „тарифи“, „погасителен план“)?

               5.

               Трябва ли член 10, параграф 2, буква и), във връзка с буква з) от Директива 2008/48/ЕО да се тълкува в смисъл, че

                           —

                           срочен договор за кредит, при който погасяването на главницата се извършва чрез плащането на отделни вноски, не трябва непременно да съдържа към момента на сключването му точно определяне на частта от всяка отделна вноска, която се използва за погасяване на главницата, и на частта от същата вноска, която е предназначена за погасяване на лихвите и на разходите (или с други думи договорът не трябва непременно да съдържа подробен погасителен план), а тази информация може да се включи в погасителен план, който кредиторът предоставя на длъжника при поискване, или пък в смисъл, че

                           —

                           член 10, параграф 2, буква з) гарантира допълнителното право на длъжника да поиска извлечение от погасителния план към конкретен ден през времето на действие на договора за кредит, без обаче това право да освобождава страните по договора от задължението да посочат още в текста на всеки отделен договор и за всички предвидени погасителни вноски (дължими на основание на договора за кредит за времето на неговото действие) разбивка, показваща погасяването на главницата и плащането на лихвите и на другите разходи?

               6.

               В случай че се приеме за правилно тълкуването, посочено във първото тире на петия въпрос:
               Попада ли този въпрос в обхвата на пълната хармонизация, която се цели с Директива 2008/48/ЕО, така че по смисъла на член 22, параграф 1 от същата директива държавата членка да не може да изисква договора за кредит да съдържа точно определяне по отношение на всяка отделна вноска на частта, предназначена за погасяване на главницата, и на частта, която се използва за плащане на лихви и други разходи (с други думи, не може да изисква подробният погасителен план да представлява неразделна част от договора)?

               7.

               Трябва ли член 1 от Директива 2008/48/ЕО, съгласно който директивата цели пълна хармонизация в съответната област, и член 23 от същата директива, съгласно който санкциите трябва да бъдат пропорционални, да се тълкуват в смисъл, че тази директива не допуска разпоредба на националното право, по силата на която при липса на някои от необходимите елементи на договора за кредит, установени в член 10, параграф 2 от Директива 2008/48/ЕО, отпуснатият кредит се счита за предоставен без лихви и без разноски, така че длъжникът дължи на кредитора само главницата, която е получил съгласно договора?


title: Дело C-6/11: Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (Chancery Division) (Обединеното кралство) на 5 януари 2011 г. — Daiichi Sankyo Company/Comptroller-General of Patents

text:
               26.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/23

         Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (Chancery Division) (Обединеното кралство) на 5 януари 2011 г. — Daiichi Sankyo Company/Comptroller-General of Patents
   (Дело C-6/11)
   2011/C 63/42
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Daiichi Sankyo Company

      Ответник: Comptroller-General of Patents

      Преюдициални въпроси

               1.

               Регламент 469/2009 (наричан по-нататък „Регламентът“) (1) признава наред с другите цели, посочени в съображенията, необходимостта от предоставяне на СДЗ от всяка държава членка на Общността на притежателите на национален или на европейски патент при едни и същи условия, както е посочено в съображения 7 и 8. При липсата на общностна хармонизация на патентното право, какво е значението на израза „продуктът е защитен с основен патент, който е в сила“ в член 3, буква а) от Регламента и какви са критериите за определяне на това?

               2.

               В случай като настоящия, който се отнася до лекарствен продукт, включващ повече от една активна съставка, съществуват ли допълнителни или различни критерии за определяне дали „продуктът е защитен с основен патент, който е в сила“ съгласно член 3, буква а) от Регламента и при утвърдителен отговор — какви са тези критерии?

               3.

               За да може комбинация от активни съставки, посочена в разрешение за пускане на лекарствен продукт на пазара, да бъде предмет на СДЗ, и предвид текста на член 4 от Регламента, изпълнено ли е условието продуктът да е „защитен с основен патент“ по смисъла на членове 1 и 3 от Регламента ако продуктът нарушава основния патент по националното право?

               4.

               За да може комбинация от активни съставки, посочена в разрешение за пускане на лекарствен продукт на пазара, да бъде предмет на СДЗ и предвид текста на член 4 от Регламента, обстоятелството дали условието продуктът да е „защитен с основен патент“ по смисъла на членове 1 и 3 от Регламента е изпълнено, зависи ли от това дали основният патент съдържа една (или повече) претенции, които специално посочват комбинация от 1) клас от съставни части, които включват една от активните съставки в посочения продукт и 2) клас от допълнителни активни съставки, които може да са неопределени, но които включват другата активна съставка в посочения продукт; или е достатъчно основният патент да съдържа една (или повече) претенции, с които 1) се претендира клас от съставки, които включват една от активните съставки в посочения продукт и (2) се използва специализирана терминология, която в национален правен план, разширява обхвата на закрилата, за да обхване наличието на допълнителни неопределени активни съставки, включващи другата активна съставка в посочения продукт?

      (1)  ОВ L 152, стр. 1.


title: Дело C-106/12: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 29 февруари 2012 г. — Staat der Nederlanden/Eneco Holding NV

text:
               26.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/16

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 29 февруари 2012 г. — Staat der Nederlanden/Eneco Holding NV
   (Дело C-106/12)
   2012/C 151/27
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden (Върховен съд на Нидерландия)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател в касационното производство: Staat der Nederlanden

      Ответник в касационното производство: Eneco Holding NV

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 345 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че в понятието „режим на собственост върху имущество в различните държави членки“следва да се включва и уредбата на разглежданата в настоящото дело абсолютна забрана за приватизация, по смисъла на Besluit aandelen nerbeheerder (Декрет относно дяловете в капитала на мрежови оператори) във връзка с член 93 от Electriciteitswet 1998 (Закон за електроенергията от 1998 г.) и член 85 от Gaswet (Закон за газта), според която дялове от капитала на мрежов оператор могат да бъдат прехвърляни изключително само в рамките на публичноправната сфера?

               2.

               При утвърдителен отговор на първия въпрос, следва ли, че разпоредбите относно свободното движение на капитали не трябва да се прилагат по отношение на забраната за групите от дружества или най-малкото, че не трябва да се проверява съответствието на забраната за групите от дружества с разпоредбите относно свободното движение на капитали?

               3.

               Представляват ли преследваните с Won [Wet onafhankelijk netbeheer; (Закон за независимото управление на мрежите)] цели за постигане на прозрачност на енергийния пазар и за предотвратяване нарушаването на конкуренцията чрез възпрепятстване на кръстосаното субсидиране в широк смисъл (в това число и обмена на стратегическа информация) чисто икономически интереси или могат да се разглеждат и като интереси, които не са от икономическо естество в смисъл, че при определени обстоятелства те могат да представляват съображения от по-висш обществен интерес, обосноваващи ограничението на свободното движение на капитали?


title: Дело T-511/17: Жалба, подадена на 7 август 2017 г. — Corra González и др./ЕСП

text:
               23.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 357/19

         Жалба, подадена на 7 август 2017 г. — Corra González и др./ЕСП
   (Дело T-511/17)
   (2017/C 357/25)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: José María Francisco Corra González (Мадрид, Испания) и други 7 жалбоподатели (представители: C. de Santiago Álvarez и J. Redondo Martin, abogados)

      Ответник: Единен съвет за преструктуриране

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да се обяви нарушението на европейското право от ЕСП с приемането на Решение SRB/EES/2017/08 от изпълнителната му сесия от 7 юни 2017 г., с което е приета финансовата процедура за преструктуриране по отношение на финансовата институция Banco Popular Español, S.A.;

               —

               вследствие на това да отмени този акт, както и последващите актове за изпълнение, които ЕСП е приел, с действие ex tunc.

      Основания и основни доводи

   Основанията и основните доводи са подобни на изтъкнатите по дела T-478/17, Mutualidad de la Abogacía r Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Единен съвет за преструктуриране, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno и SFL/Единен съвет за преструктуриране, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T-483/17, García Suárez и др./Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T-484/17, Fidesban и др./Единен съвет за преструктуриране, T-497/17, Sáchez del Valle и Calatrava Real State 2015/Комисия и Единен съвет за преструктуриране, и T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Комисия и Единен съвет за преструктуриране.


title: Дело C-432/15: Решение на Съда (четвърти състав) от 10 ноември 2016 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud — Чешка република) — Odvolací finanční ředitelství/Pavlína Baštová (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Данък върху добавената стойност — Директива 2006/112/ЕО — Член 2, параграф 1, буква в) — Понятие за доставка на услуги, извършвана възмездно — Предоставяне на кон от данъчнозадължено лице на организатор на конни състезания — Оценяване на насрещната престация — Право на приспадане на разходите, свързани с подготвянето на конете на данъчнозадълженото лице за състезанията — Общи разходи, свързани с цялостната икономическа дейност — Приложение III, точка 14 — Намалена ставка на ДДС, приложима към правото за ползване на спортни съоръжения — Приложимост към управление на конюшня за трениране на състезателни коне — Сделка, състояща се от единна престация или от няколко независими престации)

text:
               16.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 14/14

         Решение на Съда (четвърти състав) от 10 ноември 2016 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud — Чешка република) — Odvolací finanční ředitelství/Pavlína Baštová
   (Дело C-432/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Член 2, параграф 1, буква в) - Понятие за доставка на услуги, извършвана възмездно - Предоставяне на кон от данъчнозадължено лице на организатор на конни състезания - Оценяване на насрещната престация - Право на приспадане на разходите, свързани с подготвянето на конете на данъчнозадълженото лице за състезанията - Общи разходи, свързани с цялостната икономическа дейност - Приложение III, точка 14 - Намалена ставка на ДДС, приложима към правото за ползване на спортни съоръжения - Приложимост към управление на конюшня за трениране на състезателни коне - Сделка, състояща се от единна престация или от няколко независими престации))
   (2017/C 014/18)
   Език на производството: чешки

      Запитваща юрисдикция

   Nejvyšší správní soud

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Odvolací finanční ředitelství

      Ответник: Pavlína Baštová

      Диспозитив

               1)

               Член 2, параграф 1, буква в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че не представлява възмездна доставка на услуги по смисъла на тази разпоредба предоставянето на кон от страна на неговия собственик, който е данъчнозадължено лице за целите на данъка върху добавената стойност, на организатора на конно състезание с цел участие на посочения кон в състезанието, в случай че за него не се плаща хонорар за участие или друго пряко възнаграждение и че само собствениците на конете, които са се представили успешно в състезанието, получават награда, дори тя да е предварително определена. Обратно, такова предоставяне на кон представлява възмездна доставка на услуги в хипотезата, при която за него организаторът плаща възнаграждение, независимо от това как се е представил разглежданият кон в състезанието.

               2)

               Директива 2006/112 трябва да се тълкува в смисъл, че право на приспадане на данък върху добавената стойност, платен върху получените облагаеми доставки, свързани с подготовката и участието в конни надбягвания на конете, принадлежащи на данъчнозадълженото лице, което отглежда и тренира собствените си състезателни коне, както и тези на трети лица, възниква поради това, че разходите, свързани с тези услуги, са част от общите разходи за неговата икономическа дейност, при условие че разходите, направени за всяка от разглежданите доставки са в пряка и непосредствена връзка с тази икономическа дейност като цяло. Такъв може да бъде случаят, при който така направените разходи се отнасят до състезателните коне, действително предназначени за продажба, или ако участието на посочените коне в надбягванията обективно е средство за популяризиране на икономическата дейност, което запитващата юрисдикция трябва да провери.
               В хипотезата, при която такова право на приспадане съществува, наградата, евентуално спечелена от данъчнозадълженото лице поради успешното представяне на един от неговите коне в конно надбягване, не трябва да се включва в облагаемата основа за начисляване на данъка върху добавената стойност.

               3)

               Член 98 от Директива 2006/112 във връзка с точка 14 от приложение III към тази директива трябва да се тълкува в смисъл, че единна сложна доставка, състояща се от няколко елемента, свързани по-конкретно с тренирането на коне, използването на спортни съоръжения, настаняването на конете в конюшнята, храненето и други грижи, предоставени на конете, не може да се облага с намалена ставка на данъка върху добавената стойност, когато използването на спортни съоръжения по смисъла на точка 14 от приложение III към тази директива и тренирането на конете представляват два равностойни елемента на тази сложна доставка или когато тренирането на конете е единственият главен елемент на посочената доставка, което запитващата юрисдикция трябва да прецени.

      (1)  ОВ C 371, 9.11.2015 г.


title: Дело T-139/06: Решение на Общия съд от 19 октомври 2011 г. — Франция/Комисия (Неизпълнение на решение на Съда, с което се установява неизпълнение на задължения от държава членка — Периодична имуществена санкция — Приемане на някои мерки от държавата членка — Искане за плащане — Компетентност на Комисията — Компетентност на Общия съд)

text:
               26.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/27

         Решение на Общия съд от 19 октомври 2011 г. — Франция/Комисия
   (Дело T-139/06) (1)

   (Неизпълнение на решение на Съда, с което се установява неизпълнение на задължения от държава членка - Периодична имуществена санкция - Приемане на някои мерки от държавата членка - Искане за плащане - Компетентност на Комисията - Компетентност на Общия съд)
   2011/C 347/39
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Френска република (представители: първоначално E. Belliard, G. de Bergues и S. Gasri, впоследствие E. Belliard, G. de Bergues и B. Cabouat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: T. van Rijn, K. Banks и F. Clotuche-Duvieusart)

      Страна, встъпила в подкрепа на исканията на жалбоподателя: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: S. Behzadi-Spencer, T. Harris и C. Murrell)

      Предмет

   Искане за отмяна на Решение C(2006) 659 окончателен на Комисията от 1 март 2006 г. за изискване плащането на периодичната имуществена санкция, дължима в изпълнение на Решение на Съда от 12 юли 2005 г. по дело Комисия/Франция (C-304/02, Recueil, стр. I-6263)

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Френската република понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

               3.

               Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 165, 15.7.2006 г.