title: Дело T-586/15: Решение на Общия съд от 22 септември 2017 г. — Nara Tekstil Sanayi Ve Ticaret/EUIPO — NBC Fourth Realty (NaraMaxx) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „NaraMaxx“ — По-ранна национална словна марка „MAXX“ — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване — Липса на сходство между знаците — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/28

         Решение на Общия съд от 22 септември 2017 г. — Nara Tekstil Sanayi Ve Ticaret/EUIPO — NBC Fourth Realty (NaraMaxx)
   (Дело T-586/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „NaraMaxx“ - По-ранна национална словна марка „MAXX“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Липса на сходство между знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 374/42)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Nara Tekstil Sanayi Ve Ticaret Anonim Sirketi (Османгази-Бурса, Турция) (представители: M. López Camba и L. Monzón de la Flor, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Bonne)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: NBC Fourth Realty Corp. (Северен Лас Вегас, Невада, Съединени щати) (представители: първоначално D. Stone и A. Dykes, впоследствие A. Smith, solicitors, и S. Malynicz, QC)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 27 юли 2015 г. (преписка R 1073/2014-4), постановено в производство по възражение между NBC Fourth Realty и Nara Tekstil Sanayi Ve Ticaret

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Nara Tekstil Sanayi Ve Ticaret Anonim Sirketi да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 406, 7.12.2015 г.


title: Дело C-60/16: Решение на Съда (трети състав) от 13 септември 2017 г. (преюдициално запитване от Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen — Швеция) — Mohammad Khir Amayry/Migrationsverket (Преюдициално запитване — Регламент (ЕС) № 604/2013 — Определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава — Член 28 — Задържане с оглед на прехвърлянето в компетентната държава членка на търсещо международна закрила лице — Срок за осъществяване на прехвърлянето — Максимална продължителност на задържането — Изчисляване — Уважаване на искането за поемане на отговорност преди задържането — Спиране на изпълнението на решението за прехвърляне)

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/15

         Решение на Съда (трети състав) от 13 септември 2017 г. (преюдициално запитване от Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen — Швеция) — Mohammad Khir Amayry/Migrationsverket
   (Дело C-60/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Регламент (ЕС) № 604/2013 - Определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава - Член 28 - Задържане с оглед на прехвърлянето в компетентната държава членка на търсещо международна закрила лице - Срок за осъществяване на прехвърлянето - Максимална продължителност на задържането - Изчисляване - Уважаване на искането за поемане на отговорност преди задържането - Спиране на изпълнението на решението за прехвърляне))
   (2017/C 382/17)
   Език на производството: шведски

      Запитваща юрисдикция

   Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Mohammad Khir Amayry

      Ответник: Migrationsverket

      Диспозитив

               1)

               Член 28 от Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство, разглеждан в светлината на член 6 от Хартата на основните права на Европейския съюз, трябва да се тълкува в смисъл, че:

                           —

                           допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, съгласно която, в случай че търсещо международна закрила лице е задържано, след като замолената държава членка е уважила искането за поемане на отговорност, задържането може да продължи най-много два месеца, доколкото, от една страна, продължителността му не надхвърля времето, необходимо за целите на процедурата по прехвърляне, което се преценява с оглед на конкретните изисквания на тази процедура във всеки конкретен случай, и от друга страна, ако е приложимо, тази продължителност не надхвърля шест седмици от датата, на която обжалването или преразглеждането губи суспензивното си действие, и

                           —

                           не допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която позволява в подобен случай посоченото задържане да продължи три или дванадесет месеца, през които прехвърлянето е могло да бъде надлежно извършено.

               2)

               Член 28, параграф 3 от Регламент № 604/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че от установения в тази разпоредба шестседмичен срок от момента, в който обжалването или преразглеждането губи суспензивното си действие, не следва да се приспадат дните, през които съответното лице вече е било задържано, след като държава членка е уважила искането за поемане на отговорност или за обратно приемане.

               3)

               Член 28, параграф 3 от Регламент № 604/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че установеният в тази разпоредба шестседмичен срок от момента, в който обжалването или преразглеждането губи суспензивното си действие, се прилага и когато съответното лице не е поискало изрично спирането на изпълнението на решението за прехвърляне.

      (1)  ОВ C 111, 29.3.2016 г.


title: Дело C-188/17 P: Жалба, подадена на 12 април 2017 година от Славчо Асенов Тодоров срещу определение на Общия съд (девети състав), постановено на 14 март 2017 година по дело T-839/16, Тодоров срещу Съд на Европейския съюз

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/26

         Жалба, подадена на 12 април 2017 година от Славчо Асенов Тодоров срещу определение на Общия съд (девети състав), постановено на 14 март 2017 година по дело T-839/16, Тодоров срещу Съд на Европейския съюз
   (Дело C-188/17 P)
   (2017/C 382/31)
   Език на производството: български

      Страни

      Жалбоподател: Славчо Асенов Тодоров (представител: K. Младенова, адвокат)

      Друга страна в производството: Съд на Европейския съюз
   С определение от 7 септември 2017 г. Съдът (десети състав) обяви настоящата жалба за явно недопустима.


title: Дело C-521/17: Преюдициално запитване от Tallinna Ringkonnakohus (Естония), постъпило на 1 септември 2017 г. — c.v. SNB-REACT и др./Deepak Mehta

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/34

         Преюдициално запитване от Tallinna Ringkonnakohus (Естония), постъпило на 1 септември 2017 г. — c.v. SNB-REACT и др./Deepak Mehta
   (Дело C-521/17)
   (2017/C 382/41)
   Език на производството: естонски

      Запитваща юрисдикция

   Tallinna Ringkonnakohus

      Страни в главното производство

      Ищци/Жалбоподатели: c.v. SNB-REACT и др.

      Ответник: Deepak Mehta

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли член 4, буква в) от Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно упражняването на права върху интелектуалната собственост (1) да се тълкува в смисъл, че държавите членки са длъжни да признават организациите за управление на колективни права върху интелектуалната собственост, които упражняват правата на притежателите на марки, за лица с право да използват от свое име способи за съдебна защита с цел защита на правата на притежателите на марки и да предявяват от свое име искове пред съдилищата с цел упражняването на правата на притежатели на марки?

               2)

               Следва ли членове 12, 13 и 14 от Директива 2000/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2000 година за някои правни аспекти на услугите на информационното общество, и по-специално на електронната търговия на вътрешния пазар (Директива за електронната търговия) (2) да се тълкуват в смисъл, че като доставчик на услуги по смисъла на тези разпоредби, по отношение на който се прилага предвиденото в тези разпоредби освобождаване от отговорност, следва да се разглежда и доставчик на услуга, която се състои само в регистрирането на IP адреси и в способстването по този начин на анонимното свързване на тези адреси с домейни, както и в отдаването под наем на тези IP адреси?

      (1)  ОВ L 157, 2004 г., стр. 45; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 56.

      (2)  ОВ L 178, 2000 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 29, стр. 257.


title: Дело C-300/16 P: Решение на Съда (първи състав) от 20 септември 2017 г. — Европейска комисия/Frucona Košice a.s. (Обжалване — Държавни помощи — Понятието „помощ“ — Понятието „икономическо предимство“ — Критерий за частния кредитор — Условия за приложимост — Прилагане — Задължение на Европейската комисия да извърши разследване)

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/24

         Решение на Съда (първи състав) от 20 септември 2017 г. — Европейска комисия/Frucona Košice a.s.
   (Дело C-300/16 P) (1)

   ((Обжалване - Държавни помощи - Понятието „помощ“ - Понятието „икономическо предимство“ - Критерий за частния кредитор - Условия за приложимост - Прилагане - Задължение на Европейската комисия да извърши разследване))
   (2017/C 382/27)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: K. Walkerová, L. Armati, T. Maxian Rusche и B. Stromsky)

      Друга страна в производството: Frucona Košice a.s. (представители: K. Lasok QC, B. Hartnett, Barrister, J. Holmes QC и O. Geiss, Rechtsanwalt)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 260, 18.7.2016 г.


title: Дело T-153/17: Жалба, подадена на 30 септември 2017 г. — FV/Съвет

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/45

         Жалба, подадена на 30 септември 2017 г. — FV/Съвет
   (Дело T-153/17)
   (2017/C 382/56)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: FV (представител: S. Pappas, адвокат)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени атестационните доклади за 2014 г. и 2015 г., окончателно приети на 5 декември 2016 г.;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква три основания, считайки че в конкретния случай атестационните доклади за 2014 г. и 2015 г., които Съветът на Европейския съюз е приел по отношение на него, са опорочени от явна грешка в преценката, недостатъчни мотиви, както и от нарушение на задължението за полагане на грижа.


title: Дело T-755/16: Решение на Общия съд от 26 септември 2017 г. — La Rocca/EUIPO (Take your time Pay After) (Марка на Европейския съюз — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Take your time Pay After“ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Задължение за мотивиране — Член 75, първо изречение от Регламент № 207/2009)

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/44

         Решение на Общия съд от 26 септември 2017 г. — La Rocca/EUIPO (Take your time Pay After)
   (Дело T-755/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Take your time Pay After“ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Задължение за мотивиране - Член 75, първо изречение от Регламент № 207/2009))
   (2017/C 382/54)
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Alessandro La Rocca (Анцио, Италия) (представители: A. Perani и J. Graffer, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: L. Rampini)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 4 август 2016 г. (преписка R 406/2016-1) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „Take your time Pay After“ като марка на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Alessandro La Rocca да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 475, 19.12.2016 г.


title: Дело C-480/17: Преюдициално запитване от Finanzgericht Köln (Германия), постъпило на 9 август 2017 г. — Frank Montag/Finanzamt Köln-Mitte

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/32

         Преюдициално запитване от Finanzgericht Köln (Германия), постъпило на 9 август 2017 г. — Frank Montag/Finanzamt Köln-Mitte
   (Дело C-480/17)
   (2017/C 382/39)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Köln

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Frank Montag

      Ответник: Finanzamt Köln-Mitte

      Преюдициални въпроси

               1)

               Допуска ли член 49 във връзка с член 54 ДФЕС правна уредба на държава членка, съгласно която задължителните вноски на чуждестранно данъчнозадължено лице към професионален пенсионен фонд (произтичащи от членството му в адвокатска колегия в държавата членка, което съгласно професионалните правила се изисква задължително за упражняваната в много държави членки дейност) в рамките на ограниченото данъчно облагане не се вземат предвид за намаляване на доходите, докато при местните данъчнозадължени лица в рамките на неограниченото данъчно облагане съгласно националното право се предоставя ограничено по размер приспадане от дохода?

               2)

               Допуска ли член 49 във връзка с член 54 ДФЕС описаната в първия въпрос правна уредба, когато освен задължителните вноски данъчнозадълженото лице плаща (доброволни) допълнителни вноски към професионалния пенсионен фонд и държавата членка не ги взема предвид за намаляване на доходите, въпреки че по-късните пенсионни плащания в тази държава членка евентуално подлежат на облагане съгласно националното право и в рамките на ограниченото данъчно облагане?

               3)

               Допуска ли член 49 във връзка с член 54 ДФЕС описаната в първия въпрос правна уредба, когато независимо от вписването му като адвокат и вноските към професионалния пенсионен фонд данъчнозадълженото лице плаща вноски в рамките на доброволно сключено частно пенсионно осигуряване и държавата членка не ги взема предвид за намаляване на доходите, въпреки че по-късните пенсионни плащания в тази държава членка евентуално подлежат на облагане съгласно националното право и в рамките на ограниченото данъчно облагане?


title: Дело C-591/14: Решение на Съда (четвърти състав) от 13 септември 2017 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Държавни помощи — Решение 2011/678/ЕС — Държавна помощ за финансиране на диагностиката на трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (ТСЕ) по говедата — Несъвместима с вътрешния пазар помощ — Задължение за възстановяване — Неизпълнение)

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/5

         Решение на Съда (четвърти състав) от 13 септември 2017 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
   (Дело C-591/14) (1)

   ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Държавни помощи - Решение 2011/678/ЕС - Държавна помощ за финансиране на диагностиката на трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (ТСЕ) по говедата - Несъвместима с вътрешния пазар помощ - Задължение за възстановяване - Неизпълнение))
   (2017/C 382/03)
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland, B. Stromsky, S. Noë и H. van Vliet)

      Ответник: Кралство Белгия (представители: C. Pochet, L. Van den Broeck и J.-C. Halleux, подпомагани от L. Van den Hende и J. Charles, avocats)

      Диспозитив

               1)

               Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по член 288, четвърта алинея ДФЕС и по членове 2—4 от Решение 2011/678/ЕС на Комисията от 27 юли 2011 година относно държавната помощ за финансиране на диагностиката на трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (ТСЕ) по говедата, приведена в действие от Белгия (държавна помощ C 44/08 (ex NN 45/04), тъй като не е взело всички необходими мерки, за да си възстанови от получателите държавните помощи, които с член 1, параграфи 3 и 4 от това решение са обявени за неправомерни и несъвместими с вътрешния пазар, и тъй като не е информирало Европейската комисия за мерките, взети за изпълнение на това решение.

               2)

               Осъжда Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 73, 2.3.2015 г.


title: Дело C-552/15: Решение на Съда (голям състав) от 19 септември 2017 г. — Европейска комисия/Ирландия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Свобода на предоставяне на услуги — Моторни превозни средства — Наем или лизинг на моторно превозно средство с наемател или лизингополучател с местопребиваване в една държава членка и доставчик, установен в друга държава членка — Регистрационен данък — Заплащане на пълния размер на данъка в момента на регистрацията — Условия за възстановяване на данъка — Пропорционалност)

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/7

         Решение на Съда (голям състав) от 19 септември 2017 г. — Европейска комисия/Ирландия
   (Дело C-552/15) (1)

   ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Свобода на предоставяне на услуги - Моторни превозни средства - Наем или лизинг на моторно превозно средство с наемател или лизингополучател с местопребиваване в една държава членка и доставчик, установен в друга държава членка - Регистрационен данък - Заплащане на пълния размер на данъка в момента на регистрацията - Условия за възстановяване на данъка - Пропорционалност))
   (2017/C 382/06)
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: M. Wasmeier и J. Tomkin)

      Ответник: Ирландия (представители: E. Creedon, L. Williams и A. Joyce, подпомагани от M. Collins, SC, S. Kingston и C. Daly, BL)

      Диспозитив

               1)

               Като е наложила задължението за предварително заплащане на приложимия в случай на окончателна регистрация пълен размер на регистрационния данък за превозните средства, какъвто и да е реалният ограничен срок на планираното използване в Ирландия на внасяното в нея превозно средство и въпреки че временният срок на лизинга или наема е точно определен и предварително известен, Ирландия не е изпълнила задълженията си по член 56 ДФЕС.

               2)

               Като не е предвидила заплащане на лихви при възстановяването на регистрационния данък за превозните средства и като е удържала сумата от 500 EUR като такса за административни разходи върху размера на подлежащия на възстановяване данък, Ирландия не е изпълнила задълженията си по член 56 ДФЕС.

               3)

               Осъжда Ирландия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 414, 14.12.2015 г.


title: Дело C-589/15 P: Решение на Съда (голям състав) от 12 септември 2017 г. — Alexios Anagnostakis/Европейска комисия (Обжалване — Институционално право — Гражданска инициатива, с която Европейската комисия се приканва да внесе законодателно предложение относно отмяната на държавния дълг за държави членки в положение на крайна необходимост — Искане за регистрация — Отказ на Комисията — Очевидна липса на правомощия на Комисията — Регламент (ЕС) № 211/2011 — Член 4, параграф 2, буква б) — Задължение за мотивиране — Член 122 ДФЕС — Член 136 ДФЕС — Неизпълнение)

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/10

         Решение на Съда (голям състав) от 12 септември 2017 г. — Alexios Anagnostakis/Европейска комисия
   (Дело C-589/15 P) (1)

   ((Обжалване - Институционално право - Гражданска инициатива, с която Европейската комисия се приканва да внесе законодателно предложение относно отмяната на държавния дълг за държави членки в положение на крайна необходимост - Искане за регистрация - Отказ на Комисията - Очевидна липса на правомощия на Комисията - Регламент (ЕС) № 211/2011 - Член 4, параграф 2, буква б) - Задължение за мотивиране - Член 122 ДФЕС - Член 136 ДФЕС - Неизпълнение))
   (2017/C 382/10)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Alexios Anagnostakis (представители: A. Anagnostakis, dikigoros, F. Moyse, адвокат)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: M. Konstantinidis и H. Krämer)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Alexios Anagnostakis да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 7, 11.1.2016 г.


title: Дело C-473/17: Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 2 август 2017 г. — Repsol Butano S.A./Administración del Estado

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/31

         Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 2 август 2017 г. — Repsol Butano S.A./Administración del Estado
   (Дело C-473/17)
   (2017/C 382/37)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Supremo

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Repsol Butano S.A.

      Ответник: Administración del Estado

      Преюдициални въпроси

               1)

               Като се има предвид практиката на Съда, установена с решение Federutility (1), съвместима ли е с тази практика и спазва ли принципа на пропорционалност мярка за определяне на максимална цена за бутилка втечнен газ — приета за защита на социално уязвимите потребители — в случаите, когато са налице алтернативно или едновременно някои от изброените по-долу условия:

                           —

                           мярката е приета общо за всички потребители и за неопределен срок, „докато условията за конкуренция на този пазар не бъдат счетени за задоволителни“;

                           —

                           мярката се прилага вече повече от 18 години;

                           —

                           възможно е мярката да допринася за замразяване на положението на недостатъчна конкуренция, доколкото представлява пречка за навлизането на нови оператори?

               2)

               Като се има предвид практиката на Съда, установена с решение Federutility, съвместима ли е с тази практика и спазва ли принципа на пропорционалност мярка за задължителна доставка по домовете на бутилиран втечнен газ — приета за защита на социално уязвимите потребители или на жителите на труднодостъпни райони — в случаите, когато са налице алтернативно или едновременно някои от условията, изброени в предходния въпрос?

      (1)  Решение от 20 април 2010 г., Federutility и др., C-265/08, EU:C:2010:205


title: Дело T-554/17: Жалба, подадена на 16 август 2017 г. — Gonzalez Calvet/ЕСП

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/47

         Жалба, подадена на 16 август 2017 г. — Gonzalez Calvet/ЕСП
   (Дело T-554/17)
   (2017/C 382/58)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Ramón González Calvet (Барселона, Испания) и Joan González Calvet (Барселона, Испания) (представител: P. Molina Bosch, адвокат)

      Ответник: Единен съвет за преструктуриране

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд да приеме за подадена настоящата жалба срещу Решение SRB/EES/2017/08 на Единния съвет за преструктуриране, и след провеждане на релевантното производство, да постанови решение, с което да уважи същата и да обяви Решение SRB/EES/2017/08 на Единния съвет за преструктуриране за нищожно, като заличи последиците от прилагането на посоченото решение и действията, които са били предприети вследствие на това прилагане. В хипотезата, в която Общият съд не обяви това решение за нищожно, страните искат да бъдат надлежно обезщетени за загубата на техните акции.

      Основания и основни доводи

   Основанията и основните доводи са сходни с изложените по дела T-478/17, Mutualidad de la Abogacía и Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Единен съвет за преструктуриране, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno и SFL/Единен съвет за преструктуриране, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T-483/17, García Suárez и др./Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T-484/17, Fidesban и др./Единен съвет за преструктуриране и T-497/17, Sáchez del Valle и Calatrava Real State 2015/Комисия и Единен съвет за преструктуриране, и T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Комисия и Единен съвет за преструктуриране.


title: Дело T-575/17: Жалба, подадена на 17 август 2017 г. — Algebris (UK) и др./ЕСП

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/47

         Жалба, подадена на 17 август 2017 г. — Algebris (UK) и др./ЕСП
   (Дело T-575/17)
   (2017/C 382/59)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Algebris (UK) Ltd (Лондон, Обединено кралство), Anchorage Capital Group LLC (Ню Йорк, Ню Йорк, Съединени щати), Ronit Capital LLP (Лондон, Обединено кралство) (представители: T. Soames и J. Vandenbussche, lawyers, R. East, Solicitor и N. Chesaites, Barrister)

      Ответник: Единен съвет за преструктуриране (ЕСП)

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени изцяло решение на Единния съвет за преструктуриране ЕСП/EES/2017/08 от 7 юни 2017 г., с което е одобрена схема за преструктуриране по отношение на Banco Popular Español S.A. (1) и при условията на евентуалност — да отмени член 1 и/или член 6 от това решение;

               —

               да осъди ЕСП да плати направените от жалбоподателите съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат пет основания.

               1.

               В рамките на първото основание се твърди, че ЕСП е допуснал сериозни нарушения на принципите на поверителност и на професионална тайна в противоречие с член 339 ДФЕС, с член 88, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 806/2014 (2) и с практиката на Съда, като по този начин не е зачел правото на жалбоподателите на добра администрация, което е установено с член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.

               2.

               В рамките на второто основание се твърди, че Комисията е допуснала явни грешки в преценката при прилагането на членове 14, 18, 20, 21, 22 и 24 от Регламент № 806/2014.

                           —

                           В това отношение жалбоподателите твърдят, че оценката на Banco Popular, на която се основава мярката за преструктуриране, приета в рамките на схемата за преструктуриране, не е правилна, задълбочена и реалистична и е противоречи на принципа, съгласно който никой от кредиторите не трябва да бъде ощетен. Поради това тази оценка не съставлявала вярно, надеждно и точно доказателство, на което да се базира схемата за преструктуриране и не е можела да служи за основание на оспорваното решение. Освен това, поради същите съображения Схемата за преструктуриране (и съответно оспорваното решение) била явно несъразмерна, тъй като надхвърляла мерките, необходими за постигане на целите на преструктурирането.

               3.

               В рамките на третото основание се твърди, че ЕСП е отнел собствеността на жалбоподателите в нарушение на основните им права, които са защитени от общите принципи на правото на Съюза, установени в член 17 от Хартата на основните права.

               4.

               В рамките на четвъртото основание се твърди, че по време на процедурата по преструктуриране ЕСП не гарантирал правото на жалбоподателите да бъдат изслушани съгласно член 41 от Хартата на основните права и практиката на Съда.

               5.

               В рамките на петото основание се твърди, че Комисията не е одобрила по законосъобразен начин схемата за преструктуриране, поради което обжалваното решение не е влязло надлежно в сила.

                           —

                           В това отношение жалбоподателите посочват, че преди да приеме Решението (ЕС) 2017/1246 за одобряване на схемата за преструктуриране, Европейската комисия не е разгледала изобщо или не разгледала правилно аспектите на схемата за преструктуриране, свързани със свободата на преценката. Това съставлявало нарушение на задълженията на Комисията, установени в Регламент (ЕС) № 806/2014, както и на принципите, които произтичат от практиката на Съда по делата Meroni. В резултат от това ЕСП е допуснал явна грешка в преценката и грешка при прилагане на правото, като е направил извод, че решението му за приемане на схемата за преструктуриране е можело да влезе в сила или е влязло в сила. Освен това или при условията на евентуалност приетата с обжалваното решение схема за преструктуриране във всички случаи не е влязла надлежно в сила.

      (1)  Решение (ЕС) 2017/1246 на Комисията от 7 юни 2017 година за одобряване на схемата за преструктуриране на Banco Popular Español S.A. (нотифицирано под номер С(2017) 4038) (ОВ L 178, 2017 г., стр. 15).

      (2)  Регламент (ЕС) № 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2014 година за установяването на еднообразни правила и еднообразна процедура за преструктурирането на кредитни институции и някои инвестиционни посредници в рамките на Единния механизъм за преструктуриране и Единния фонд за преструктуриране и за изменение на Регламент (ЕС) № 1093/2010.


title: Дело C-469/17: Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 4 август 2017 г. — Funke Medien NRW GmbH/Федерална република Германия

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/30

         Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 4 август 2017 г. — Funke Medien NRW GmbH/Федерална република Германия
   (Дело C-469/17)
   (2017/C 382/36)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesgerichtshof

      Страни в главното производство

      Ответник в първоинстанционното производство и жалбоподател в производството по ревизионно обжалване: Funke Medien NRW GmbH

      Ищец в първоинстанционното производство и ответник в производството по ревизионно обжалване: Федерална република Германия

      Преюдициални въпроси

               1)

               Оставят ли разпоредбите на правото на Съюза относно изключителното право на авторите на възпроизвеждане (член 2, буква а) от Директива 2001/29/ЕО (1)) и на публично разгласяване, включително на предоставяне на публично разположение (член 3, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО) на техни произведения и относно изключенията или ограниченията на тези права (член 5, параграф 2 и 3 от Директива 2001/29/ЕО) свобода на преценка при транспонирането в националното право?

               2)

               По какъв начин при определянето на обхвата на предвидените в член 5, параграфи 2 и 3 от Директива 2001/29/ЕО изключения или ограничения на изключителното право на авторите на възпроизвеждане (член 2, буква а) от Директива 2001/29/ЕО) и на публично разгласяване, включително на предоставяне на публично разположение (член 3, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО) на техни произведения трябва да се вземат предвид основните права, уредени в Хартата на основните права на ЕС?

               3)

               Могат ли основните права на свобода на информацията (член 11, параграф 1, второ изречение от Хартата на основните права на ЕС) или на свобода на печата (член 11, параграф 2 от Хартата на основните права на ЕС) да обосноват изключения или ограничения на изключителното право на авторите на възпроизвеждане (член 2, буква а) от Директива 2001/20/ЕО) и на публично разгласяване, включително на предоставяне на публично разположение (член 3, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО) на техни произведения извън изключенията или ограниченията, предвидени в член 5, параграфи 2 и 3 от Директива 2001/29/ЕО?

      (1)  Директива 2001/29/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (ОВ L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230).


title: Дело C-513/17: Преюдициално запитване от Amtsgericht Köln (Германия), постъпило на 22 август 2017 г. — Административнонаказателното производство срещу Josef Baumgartner

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/33

         Преюдициално запитване от Amtsgericht Köln (Германия), постъпило на 22 август 2017 г. — Административнонаказателното производство срещу Josef Baumgartner
   (Дело C-513/17)
   (2017/C 382/40)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Köln

      Страни в главното производство

   Josef Baumgartner

      Други страни в производството: Bundesamt für Güterverkehr, Staatsanwaltschaft Köln

      Преюдициални въпроси

   Трябва ли член 19, параграф 2, първо изречение от Регламент (ЕО) № 561/2006 (1) да се тълкува в смисъл, че за административно нарушение, извършено по местоседалището на дадено предприятие, административно наказание по член 30 от Gesetz über Ordnungswidrigkeiten (Закон за административните нарушения, наричан по-нататък „OWiG“), член 9 от OWiG и член 130 от OWiG на предприятието или на ръководител на предприятието може да наложи само държавата членка, в която е установено седалището на предприятието? Или и други държави членки имат право да санкционират административно нарушение, когато то е констатирано на тяхната територия?

      (1)  Регламент (ЕО) № 561/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за хармонизиране на някои разпоредби от социалното законодателство, свързани с автомобилния транспорт, за изменение на Регламенти (ЕИО) № 3821/85 и (ЕО) № 2135/98 на Съвета и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 3820/85 на Съвета (ОВ L 102, стр. 1.; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 214).


title: Дело C-245/17: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Испания), постъпило на 11 май 2017 г. — Pedro Viejobueno Ibáñez и Emilia de la Vara González/Consejería de Educación de Castilla-La Mancha

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/26

         Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Испания), постъпило на 11 май 2017 г. — Pedro Viejobueno Ibáñez и Emilia de la Vara González/Consejería de Educación de Castilla-La Mancha
   (Дело C-245/17)
   (2017/C 382/32)
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Pedro Viejobueno Ibáñez и Emilia de la Vara González

      Ответник: Consejería de Educación de Castilla-La Mancha

      Преюдициални въпроси

               1)

               Може ли приключването на учебните занятия за съответната учебна година да се приеме за обективна причина, която обосновава различно третиране на посочените временно наети държавни учители спрямо държавните учители на постоянен трудов договор?

               2)

               Съвместимо ли е с принципа за недопускане на дискриминация спрямо тези временно наети държавни учители обстоятелството, че с прекратяване на трудовото им правоотношение при приключване на учебните занятия, същите са лишени от възможността да ползват полагаемите им се годишни отпуски като реални почивни дни, което се компенсира със заплащането на съответните обезщетения?

               3)

               Съвместима ли е с принципа за недопускане на дискриминация спрямо посочените служители, които се вписват в понятието за работници на срочен трудов договор, абстрактна норма, като съдържащата се в четиринадесета допълнителна разпоредба от Ley Regional 5/2012, de 12 de julio, de Presupuestos Generales de la Junta de Comunidades de Castilla-La Mancha para 2012 (Регионален закон № 5/2012 г. от 12 юли относно общия бюджет на правителството на Кастилия-Ла Манча), която, с цел икономия на бюджетни средства и изпълнение на целта за бюджетен дефицит, освен други мерки, отменя прилагането на Споразумение от 10 март 2014 г., подписано между Ministerio de Educación y Ciencia (Министерство на образованието и науката) и синдикатът ANPE (Национално сдружение на училищните преподаватели), публикувано с Решение от 15 март 1994 г. на Dirección General de Personal y Servicios (Генерална дирекция на служителите) (BOMEC (официален бюлетин на Министерство на образованието и науката) от 28 март 1994 г.) в частта относно заплащането на възнаграждение за периода на ползване на годишните отпуски през месеците юли и август при замествания с продължителност над 5 месеца, както и при временно заемане на незаети длъжности, и предвижда заплащане на временно наетите служители на обезщетение за неизползван годишен отпуск за 22 работни дни, в случай, че наемането на срочен договор е за цяла учебна година или пропорционално за съответните дни на наемането?


title: Дело T-572/17: Жалба, подадена на 21 август 2017 г. — UC/Парламент

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/31

         Жалба, подадена на 21 август 2017 г. — UC/Парламент
   (Дело T-572/17)
   (2017/C 369/43)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: UC (представител: A. Tymen, avocat)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да обяви настоящата жалба за допустима и основателна

         и вследствие на това

               —

               да отмени доклада за оценка на жалбоподателя за 2015 г., както и решението да му бъдат присъдени само две точки за същата година,

               —

               да отмени решението на органа по назначаването от 9 май 2017 г., с което се отхвърля жалбата, подадена по административен ред от жалбоподателя на 13 януари 2017 г.,

               —

               да осъди ответника да запрати обезщетение за вреди, определени ex aequo et bono в размер на 9 000 EUR за претърпените от жалбоподателя неимуществени вреди,

               —

               да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушение на член 41 от Хартата на основните права и член 25 от Правилника за длъжностните лица и, от друга страна, от нарушение на задължението за мотивиране и правото на защита на жалбоподателя.

               2.

               Второто основание е изведено от правото на изслушване и на член 41 от Хартата.

               3.

               Третото основание е изведено от явна грешка в преценката.


title: Дело T-451/16: Решение на Общия съд от 15 септември 2017 г. — sheepworld/EUIPO (Bester Papa) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „Bester Papa“ — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/16

         Решение на Общия съд от 15 септември 2017 г. — sheepworld/EUIPO (Bester Papa)
   (Дело T-451/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „Bester Papa“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 369/23)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: sheepworld AG (Ursensollen, Германия) (представител: S. von Rüden, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Fischer)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 26 май 2016 г. (преписка R 94/2016-4) относно заявка за регистрация на словния знак „Bester Papa“ като марка на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Sheepworld AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 364, 3.10.2016 г.


title: Дело C-479/17 P: Жалба, подадена на 8 август 2017 г. от Guardian Europe Sàrl срещу решението, постановено от Общия съд (трети разширен състав) на 7 юни 2017 г. по дело T-673/15, Guardian Europe/Европейски съюз

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/4

         Жалба, подадена на 8 август 2017 г. от Guardian Europe Sàrl срещу решението, постановено от Общия съд (трети разширен състав) на 7 юни 2017 г. по дело T-673/15, Guardian Europe/Европейски съюз
   (Дело C-479/17 P)
   (2017/C 369/05)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Guardian Europe Sàrl (представители: C. O’Daly, Solicitor, F. Louis, avocat)

      Други страни в производството: Европейски съюз, представляван от (1) Съда на Европейския съюз и (2) Европейската комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               1)

               Да отмени решението, доколкото в точка 3 от диспозитива се отхвърля част от иска на Guardian Europe за вреди на основание член 268 и член 340, втори параграф от Договора за функционирането на Европейския съюз,

               2)

               Да постанови, че Съдът сам може да се произнесе по съществото на исканията на жалбоподателя за вреди и в съответствие с това

                           a)

                           да постанови Европейският съюз, представляван от Съда на Европейския съюз, да заплати обезщетение на Guardian Europe за вредите, причинени в резултат на непроизнасянето на Общия съд в разумен срок, съгласно член 47 oт Хартата на основните права на Европейския съюз и член 6, параграф 1 oт Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, по-конкретно следните суми: (i) пропуснати ползи в размер на 1 388 000 EUR; (ii) допълнителни разходи за гаранция в размер на 143 675,78 EUR; и (iii) неимуществени загуби, изразени в подходящ процент от наложената с това решение глоба на Guardian,

                           б)

                           да осъди Европейския съюз, представляван от Комисията и Съда на Европейския съюз, да заплатят обезщетение на Guardian за претърпените загуби в резултат на нарушенията от страна на Комисията и Общия съд на принципа на равно третиране, по-конкретно следните суми: (i) пропуснати ползи в размер на 7 712 000 EUR; и (ii) неимуществени загуби, изразени в подходящ процент от наложената с това решение глоба на Guardian,

                           в)

                           да присъди компенсаторна лихва върху сумите по буква a) (считано от 27 юли 2010 г. до датата на решението на Съда по настоящата жалба) и буква б) (считано от 19 ноември 2010 г. до датата на решението на Съда по настоящата жалба), в размер на годишната инфлация, определена за въпросния период от Евростат в държавата членка (Люксембург) по седалището на Guardian Europe,

                           г)

                           да присъди лихва за забава върху сумите по букви a) и б), считано от датата на постановяване на решението на Съда по настоящата жалба до окончателното плащане, в размер, определен от Европейската централна банка (EЦБ) за операциите ѝ по рефинансиране, увеличен с два процентни пункта,

               3)

               доколкото е приложимо, като алтернатива на исканията по точка 2, букви a)—г), да върне делото на Общия съд за произнасяне по съществото на иска,

               4)

               да осъди ответниците да заплатят разноските на жалбоподателя в това производство и в производството пред Общия съд.

      Основания и основни доводи

               1)

               В решението си Общият съд е нарушил член 268 и член 340, втора алинея от ДФЕС и не е приложил понятието „предприятие“ на правото на Съюза, когато е заключил, че Guardian Europe не е претърпяло никакви пропуснати ползи поради непроизнасянето на Общия съд в разумен срок по дело T-82/08, Guardian Industries Corp. и Guardian Europe Sàrl/Комисия,

               2)

               В решението си Общият съд е нарушил член 268 и член 340, втора алинея от ДФЕС, не е приложил понятието „предприятие“ на правото на Съюза и е достигнал до неточни по същество изводи, което е видно въз основа на представените пред Общия съд документи, когато е приел, че Guardian Europe е претърпяло само 82 % oт загубите, свързани с разходите за гаранцията, платими в периода на забавянето на Общия съд извън разумния срок по дело T-82/08, Guardian Industries Corp. и Guardian Europe Sàrl/Комисия,

               3)

               В решението си Общият съд е нарушил член 268 и член 340, втора алинея от ДФЕС, когато е заключил, че Guardian Europe не е претърпяло неимуществени вреда поради непроизнасянето в разумен срок по дело T-82/08, Guardian Industries Corp. и Guardian Europe Sàrl/Комисия,

               4)

               В решението си Общият съд е нарушил член 268 и член 340, втора алинея от ДФЕС и не е приложил понятието „предприятие“ на правото на Съюза, когато е постановил, че нарушението на принципа на равно третиране в Решение C(2007) 5791 окончателен на Комисията (1) — Плоско стъкло, и в решението на Общия съд по дело T-82/08, Guardian Industries Corp. и Guardian В Europe Sàrl/Комисия, не е довело до пропуснати ползи за Guardian Europe,

               5)

               В решението си Общият съд е нарушил член 268 и член 340, втора алинея от ДФЕС, като е постановил, че нарушението на принципа на равно третиране в Решение C(2007) 5791 окончателен на Комисията — Плоско стъкло и в решението на Общия съд по дело T-82/08, Guardian Industries Corp. и Guardian Europe Sàrl/Комисия, не е причинило нематериални загуби на Guardian Europe, и

               6)

               В решението си Общият съд е нарушил член 268 и член 340, втора алинея от ДФЕС, като е приел, че само решение на съд от последна инстанция — и следователно не Общият съд — може да задейства отговорност за вреди за нарушение на правото на Съюза.

      (1)  Решение C(2007) 5791 окончателен на Комисията от 28 ноември 2007 година във връзка с процедура по член [81 ЕО] и по член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/39165 — Плоско стъкло).


title: Дела T-107/15 и Т-347/15: Решение на Общия съд от 18 септември 2017 г. — Uganda Commercial Impex/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки Демократична република Конго — Замразяване на средства — Списък на лицата, образуванията и организациите, действащи в нарушение на оръжейното ембарго, наложено на Демократична република Конго — Запазване на името на жалбоподателя в списъка)

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/7

         Решение на Общия съд от 18 септември 2017 г. — Uganda Commercial Impex/Съвет
   (Дела T-107/15 и Т-347/15) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки Демократична република Конго - Замразяване на средства - Списък на лицата, образуванията и организациите, действащи в нарушение на оръжейното ембарго, наложено на Демократична република Конго - Запазване на името на жалбоподателя в списъка))
   (2017/C 369/08)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Uganda Commercial Impex Ltd (Кампала, Уганда) (представители: по дело T-107/15, S. Zaiwalla, P. Reddy, Z. Burbeza, A. Meskarian, K. Mittal, solicitors, и R. Blakeley, barrister, и по дело T-347/15, S. Zaiwalla, P. Reddy, A. Meskarian, K. Mittal и R. Blakeley)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: по дело T-107/15, първоначално B. Driessen и E. Dumitriu-Segnana, впоследствие B. Driessen и M. Veiga, и по дело T-347/15, B. Driessen, E. Dumitriu-Segnana и M. Veiga)

      Предмет

   По дело T-107/15, жалба, подадена на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение за изпълнение 2014/862/ОВППС на Съвета от 1 декември 2014 година за прилагане на Решение 2010/788/ОВППС относно ограничителни мерки по отношение на Демократична република Конго (ОВ 2014, L 346, стр. 36) и на Регламент за изпълнение (ЕС) № 1275/2014 на Съвета от 1 декември 2014 година за прилагане на член 9, параграфи 1 и 4 от Регламент (ЕО) № 1183/2005 за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу лица, нарушаващи оръжейното ембарго по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 346, стр. 3), и доколкото е необходимо, да обяви, че член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1183/2005 от 18 юли 2005 година за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу лица, нарушаващи оръжейното ембарго по отношение на Демократична република Конго (ОВ 2005, L 193, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 18, том 4, стр. 3), не се прилага спрямо жалбоподателя и по дело T-347/15, жалба, подадена на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ОВППС) 2015/620 на Съвета от 20 април 2015 година за изменение на Решение 2010/788/ОВППС относно ограничителни мерки по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 102, стр. 43) и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/614 на Съвета от 20 април 2015 година за прилагане на член 9, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1183/2005 за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу лица, нарушаващи оръжейното ембарго по отношение на Демократична република Конго (ОВ L 102, стр. 10), доколкото е необходимо да обяви, че член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1183/2005 не се прилага спрямо жалбоподателя.

      Диспозитив

               1)

               Дела T-107/15 и T-347/15 се съединяват за целите на настоящото решение.

               2)

               Отхвърля жалбите.

               3)

               Осъжда Uganda Commercial Impex Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 171, 26.5.2015 г.


title: Дело T-315/16: Решение на Общия съд от 19 септември 2017 г. — Tamasu Butterfly Europa/EUIPO — adp Gauselmann (Butterfly) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за регистрация на словна марка на Европейския съюз „Butterfly“ — Словна марка на Европейския съюз и предишно национално търговско наименование „Butterfly“ — Относителни основания за отказ — Член 8, параграф 1, буква б) и параграфи 4 и 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/13

         Решение на Общия съд от 19 септември 2017 г. — Tamasu Butterfly Europa/EUIPO — adp Gauselmann (Butterfly)
   (Дело T-315/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за регистрация на словна марка на Европейския съюз „Butterfly“ - Словна марка на Европейския съюз и предишно национално търговско наименование „Butterfly“ - Относителни основания за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) и параграфи 4 и 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2017/C 369/18)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Tamasu Butterfly Europa GmbH (Моерс, Германия) (представител: C. Röhl, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: R. Pethke и D. Hanf)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: adp Gauselmann GmbH (Еспелкамп, Германия) (представител: P. Koch Moreno, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 17 март 2016 г. (дело R 221/2015-1) относно производството по възражение между Tamasu Butterfly Europa и adp Gauselmann

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Butterfly Europa GmbH да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 287, 8.8.2016 г.


title: Дело T-543/17: Иск, предявен на 11 август 2017 г. — ЕИБ/Сирия

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/28

         Иск, предявен на 11 август 2017 г. — ЕИБ/Сирия
   (Дело T-543/17)
   (2017/C 369/39)
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска инвестиционна банка (представители: P. Chamberlain, T. Gilliams, J. Shirran и F. de Borja Oxangoiti Briones, D. Arts, lawyer, и T. Cusworth, solicitor)

      Ответник: Сирийска арабска република

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд да осъди Сирия да плати:

               —

               Всички суми, дължими на Европейския съюз съгласно членове 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 и 8.02 oт Споразумението за заем за здравеопазването в Сирия по силата на суброгация, а именно:

                           —

                           62 646 209,04 EUR и 3 582 381,15 USD (американски долари), представляващи дължимата на Европейския съюз сума към 9 август 2017 г., включваща главници, лихви и договорни неустойки за неизпълнение (начислени от падежа до 9 август 2017 г.),

                           —

                           допълнителна договорна неустойка за неизпълнение в размер, равен на по-високия процент (за всеки последователен период от един месец) между: (i) процента, равен на индекса EURIBOR, увеличен с 2 % (200 базисни пункта) (с изключение на всички плащания в американски долари, за които се прилага процент, равен на индекса LIBOR, увеличен с 2 % (200 базисни пункта), или (ii) фиксирания процент, платим по силата на член 3.01, увеличен с 0,25 % (25 базисни пункта), до окончателното плащане;

                           —

                           всички дължими такси, глоби и възнаграждения, считано от падежа до окончателното плащане, включително разноските за настоящото съдебно производство;

               —

               При условията на евентуалност спрямо точка (i) и в случай че Съдът приеме, че Европейският съюз не се е суброгирал в правата на ЕИБ, всички дължими на ЕИБ суми съгласно членове 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 и 8.02 oт Споразумението за заем за здравеопазването в Сирия, а именно:

                           —

                           62 646 209,04 EUR и 3 582 381,15 USD, представляващи дължимата на ЕИБ сума към 9 август 2017 г., включваща главници, лихви и договорни неустойки за изпълнение (начислени от падежа до 9 август 2017 г.),

                           —

                           допълнителна договорна неустойка за неизпълнение в размер, равен на по-високия процент (за всеки последователен период от един месец) между: (i) процента, равен на индекса EURIBOR, увеличен с 2 % (200 базисни пункта) (с изключение на всички плащания в американски долари, за които се прилага процент, равен на индекса LIBOR, увеличен с 2 % (200 базисни пункта), или (ii) фиксирания процент, платим по силата на член 3.01, увеличен с 0,25 % (25 базисни пункта), до окончателното плащане,

                           —

                           всички дължими такси, глоби и възнаграждения, считано от падежа до окончателното плащане, включително разноските за настоящото съдебно производство;

               —

               При всички случаи, всички суми, дължими било на Европейския съюз, било на ЕИБ, за вноските, които ще станат изискуеми след предявяването на иска и не бъдат платени от Сирия, а именно:

                           —

                           всички главници, лихви и неустойки за всяка вноска,

                           —

                           допълнителна договорна неустойка за неизпълнение в размер, равен на по-високия процент (за всеки последователен период от един месец) между: (i) процента, равен на индекса EURIBOR, увеличен с 2 % (200 базисни пункта) (с изключение на всички плащания в американски долари, за които се прилага процент, равен на индекса LIBOR, увеличен с 2 % (200 базисни пункта), или (ii) фиксирания процент, платим по силата на член 3.01, увеличен с 0,25 % (25 базисни пункта), до евентуалното окончателно плащане от страна на Сирия,

               —

               Всички разноски, свързани с настоящото производство съгласно член 134, параграф 1 oт Процедурния правилник.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищецът излага едно основание.
   Първото и единствено основание е неизпълнение от страна на Сирия на договорните ѝ задължения по членове 3.01 и 4.01 от Споразумението за заем за здравеопазването в Сирия за плащане на вноските по силата на Споразумението за заем за здравеопазването в Сирия при настъпване на падежа на всяка от тях, и по член 3.02 от Споразумението за заем за здравеопазването в Сирия за плащане на неустойка за неизпълнение за всяка изискуема и неплатена вноска, в размер на посочения в това споразумение годишен процент. Следователно Сирия е длъжна по силата на договора да плати всички посочени в членове 3.01, 3.02, 4.01, 9.01 и 8.01 и 8.02 от Споразумението за заем за здравеопазването в Сирия.


title: Дело T-589/17: Иск, предявен на 30 август 2017 г. — ЕИБ/Сирия

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/33

         Иск, предявен на 30 август 2017 г. — ЕИБ/Сирия
   (Дело T-589/17)
   (2017/C 369/46)
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска инвестиционна банка (представители: P. Chamberlain, T. Gilliams, J. Shirran и F. de Borja Oxangoiti Briones, D. Arts, lawyer, и T. Cusworth, solicitor)

      Ответник: Сирийска арабска република

      Искания на ищеца

   Ищецът иска от Общия съд да осъди Сирия да плати:

               —

               всички суми, дължими по силата на членове 3.01, 3.02, 4.01, 9.01 и 9.02 oт Споразумението за специален срочен заем за пътен проект Aleppo—Tall Kojak, а именно:

                           —

                           820 451,35 EUR, представляващи дължимата на ищеца сума към 25 август 2017 г., включваща главница, лихва и договорна неустойка за неизпълнение (начислени от падежа до 25 август 2017 г.),

                           —

                           допълнителна договорна неустойка за неизпълнение в размер на 3,5 % годишно (350 базисни пункта), до окончателното плащане,

                           —

                           всички дължими такси, глоби и възнаграждения, дължими от падежа до окончателното плащане, включително разноските за настоящото съдебно производство;

               —

               при всички случаи, да постанови плащане на дължимата на ищеца сума за вноските, които ще станат изискуеми след подаването на настоящия иск и които не бъдат платени от Сирия, а именно:

                           —

                           всички главници, лихви и неустойка за всяка вноска;

                           —

                           договорна неустойка за неизпълнение в размер на 3,5 % годишно (350 базисни пункта), от падежа на всяка вноска до окончателното плащане от страна на Сирия;

               —

               да постанови плащане на всички разноски, свързани с настоящото производство съгласно член 134, параграф 1 oт Процедурния правилник.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на иска си ищецът излага едно основание.
   Първото и единствено основание е неизпълнение от страна на Сирия на договорните ѝ задължения по членове 3.01 и 4.01 от Споразумението за специален срочен заем за пътен проект Aleppo—Tall Kojak за плащане на вноските по силата на Споразумението за специален срочен заем за пътен проект Aleppo—Tall Kojak при настъпване на падежа на всяка от тях, и по член 3.02 oт Споразумението за специален срочен заем за пътен проект Aleppo—Tall Kojak за плащане на неустойка за неизпълнение за всяка изискуема и неплатена вноска, в размер на посочения в това споразумение годишен процент. Следователно Сирия е длъжна по силата на договора да плати всички посочени в членове 3.01, 3.02, 4.01, 9.01 и 9.02 oт Споразумението за специален срочен заем за пътен проект Aleppo—Tall Kojak суми.


title: Дело T-629/17: Жалба, подадена на 18 септември 2017 г. — Чешка република/Комисия

text:
               30.10.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 369/39

         Жалба, подадена на 18 септември 2017 г. — Чешка република/Комисия
   (Дело T-629/17)
   (2017/C 369/53)
   Език на производството: чешки

      Страни

      Жалбоподател: Чешка република (представители: M. Smolek, J. Vláčil и T. Müller)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение за изпълнение на Комисията C(2017) 4682 окончателен от 6 юли 2017 г., отменящо част от помощта от Европейския социален фонд за оперативна програма „Образование за конкурентоспособност“ в рамките на целите „Конвергенция“ и „Регионална конкурентоспособност и заетост“ в Чешката република, както и част от помощта от Европейския фонд за регионално развитие за оперативни програми „Научноизследователска и развойна дейност за иновации“ в рамките на целта „Конвергенция“ в Чешката република и Техническата помощ в рамките на целите „Конвергенция“ и „Регионална конкурентоспособност и заетост“ в Чешката република,

               —

               да осъди Европейската комисия да плати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

               1.

               Жалбоподателят основава жалбата си на нарушение на член 99, параграф 1, буква a) oт Регламент (EO) № 1083/2006 (1) на Съвета от 11 юли 2006 година за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд и Кохезионния фонд и за отмяна на Регламент (EO) № 1260/1999, във връзка с член 16, буква б) oт Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (2) (наричана по-нататък „Директива 2004/18“). Всъщност Комисията е извършила финансови корекции за твърдени нарушения в областта на обществените поръчки, които обаче съответстват на разрешена от член 16, буква б) от Директива 2004/18 процедура. Комисията е приела неправилно, че дерогирането от правилата за обществените поръчки, предвидено в член 16, буква б) oт Директива 2004/18 във връзка с програмното съдържание се прилага само за договарящите органи, които са радио-и телевизионни оператори.

      (1)  ОВ L 210, 2006 г., стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 2, стр. 64.

      (2)  OB L 134, 2004 г., стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116.


title: Дело C-487/17: Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 10 август 2017 г. — наказателно производство срещу Alfonso Verlezza и др.

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/16

         Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 10 август 2017 г. — наказателно производство срещу Alfonso Verlezza и др.
   (Дело C-487/17)
   (2017/C 374/23)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Corte suprema di cassazione

      Страни в главното производство

   Alfonso Verlezza, Riccardo Traversa, Irene Cocco, Francesco Rando, Carmelina Scaglione, Francesco Rizzi, Antonio Giuliano, Enrico Giuliano, Refecta Srl, E. Giovi Srl, Vetreco Srl, SE.IN Srl

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли по отношение на класификацията на отпадъци с огледални позиции приложението към Решение 2014/955/ЕС (1) и Регламент ЕС № 1357/2014 (2) да се тълкуват в смисъл, че когато съставът на отпадъка не е известен, неговият производител трябва да извърши предварително определяне на свойствата и при какви евентуални ограничения?

               2)

               Трябва ли изследванията за установяване на наличие на опасни вещества да се извършват въз основа на предварително установени единни методики?

               3)

               Трябва ли изследванията за установяване на наличие на опасни вещества да се основават на точна и представителна проверка, при която се взема предвид съставът на отпадъка, ако той вече е известен или е установен на етапа на определяне на свойствата, или изследванията за установяване на наличие на опасни вещества може да се извършват въз основа на вероятностни критерии, като се вземат предвид опасните вещества, за които е разумно да се очаква, че биха могли да се съдържат в отпадъка?

               4)

               Трябва ли в случай на съмнение или на невъзможност да се установи със сигурност наличието на опасни вещества в отпадъка, той във всички случаи да се класифицира и третира като опасен в съответствие с принципа на предпазните мерки?

      (1)  2014/955/ЕС: Решение на Комисията от 18 декември 2014 година за изменение на Решение 2000/532/ЕО, отнасящо се за списъка на отпадъците съгласно Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 370, 2014 г., стр. 44).

      (2)  Регламент (ЕС) № 1357/2014 на Комисията от 18 декември 2014 г. за замяна на приложение III към Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно отпадъците и за отмяна на определени директиви (ОВ L 365, 2014 г., стр. 89).


title: Дело T-523/17: Жалба, подадена на 7 август 2017 г. — Eleveté Invest Group и др./Комисия и ЕСП

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/38

         Жалба, подадена на 7 август 2017 г. — Eleveté Invest Group и др./Комисия и ЕСП
   (Дело T-523/17)
   (2017/C 374/57)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Eleveté Invest Group, S.L. (Мадрид, Испания) и 19 други жалбоподатели (представители: B. Cremades Román, F. Orts Castro, J. López Useros, S. Cajal Martín и P. Marrodán Lázaro, abogados)

      Ответници: Комисия и Единен съвет за преструктуриране

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да обяви за недействително решение на Единния съвет за преструктуриране (ЕСП) № SRB/EES/2017/08 от 7 юни 2017 г. и решение на Комисията (ЕС) 2017/1246 от 7 юни 2017 г.,

               —

               да се осъдят ЕСП и Европейската комисия да платят обезщетение на жалбоподателите на основание на извъндоговорната си отговорност,

               —

               да се обяви за недействителна оценката на независимия експерт на ЕСП и след изчисляване на нетната стойност на активите на Banco Popular, да се осъдят ЕСП и Европейската комисия да платят обезщетение на жалбоподателите,

               —

               да се осъдят ЕСП и Европейската комисия да платят съдебните разноски в настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   Основанията и основните доводи са сходни на посочените по дело T-478/17, Mutualidad de la Abogacía и Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/ЕСП, по дело T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno и SFL/ЕСП, по дело T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Комисия и ЕСП, по дело T-483/17, García Suárez и др./Комисия и ЕСП, по дело T-484/17, Fidesban и др./ЕСП, по дело T-497/17, Sánchez del Valle и Calatrava Real State 2015/Комисия и ЕСП и по дело T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Комисия и ЕСП.


title: Дело C-465/15: Решение на Съда (девети състав) от 7 септември 2017 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH/Hauptzollamt Duisburg (Преюдициално запитване — Данъчни въпроси — Данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията — Директива 2003/96/CE — Приложно поле — Член 2, параграф 4, буква б) — Електроенергия, която основно се използва за целите на химическата редукция — Понятие)

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/3

         Решение на Съда (девети състав) от 7 септември 2017 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH/Hauptzollamt Duisburg
   (Дело C-465/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията - Директива 2003/96/CE - Приложно поле - Член 2, параграф 4, буква б) - Електроенергия, която основно се използва за целите на химическата редукция - Понятие))
   (2017/C 374/04)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Düsseldorf

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH

      Ответник: Hauptzollamt Duisburg

      Диспозитив

   Член 2, параграф 4, буква б), трето тире от Директива 2003/96/EО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията трябва да се тълкува в смисъл, че електроенергията, използвана за работата на въздушни компресори, предназначени за сгъстяването на въздух, използван след това във висока пещ в процеса на производството на чугун посредством химическа редукция на желязна руда, не е „електроенергия[…], която основно се използва за целите на химическата редукция“ по смисъла на тази разпоредба.

      (1)  ОВ C 398, 30.11.2015 г.


title: Дело C-559/16: Решение на Съда (осми състав) от 7 септември 2017 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Hamburg — Германия) — Birgit Bossen, Anja Bossen, Gudula Gräßmann/Brussels Airlines SA/NV (Преюдициално запитване — Транспорт — Регламент (ЕО) № 261/2004 — Член 7, параграф 1 — Общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети — Полет, осъществен на няколко отсечки — Понятие за „разстояние“, което следва да се вземе предвид)

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/8

         Решение на Съда (осми състав) от 7 септември 2017 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Hamburg — Германия) — Birgit Bossen, Anja Bossen, Gudula Gräßmann/Brussels Airlines SA/NV
   (Дело C-559/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Транспорт - Регламент (ЕО) № 261/2004 - Член 7, параграф 1 - Общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети - Полет, осъществен на няколко отсечки - Понятие за „разстояние“, което следва да се вземе предвид))
   (2017/C 374/11)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hamburg

      Страни в главното производство

      Ищци: Birgit Bossen, Anja Bossen, Gudula Gräßmann

      Ответник: Brussels Airlines SA/NV

      Диспозитив

   Член 7, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 трябва да се тълкува в смисъл, че понятието „разстояние“ обхваща, в случаите на въздушни връзки със свързващи полети, само разстоянието между първоначалния пункт на излитане и крайния пункт на пристигане, което трябва да се изчисли по метода на дъгата на големия кръг, и то независимо какво е действително изминатото полетно разстояние.

      (1)  ОВ C 53, 20.2.2017 г.


title: Дело T-238/15: Решение на Общия съд от 21 септември 2017 г. — Novartis/EUIPO — Meda (Zimara) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна мрака на Европейския съюз „Zymara“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „FEMARA“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 75 от Регламент № 207/2009 — Член 76, параграф 1 от Регламент № 207/2009 — Задължение за произнасяне по жалбата в нейната цялост — Член 64, параграф 1, първо изречение от Регламент № 207/2009)

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/27

         Решение на Общия съд от 21 септември 2017 г. — Novartis/EUIPO — Meda (Zimara)
   (Дело T-238/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна мрака на Европейския съюз „Zymara“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „FEMARA“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Член 75 от Регламент № 207/2009 - Член 76, параграф 1 от Регламент № 207/2009 - Задължение за произнасяне по жалбата в нейната цялост - Член 64, параграф 1, първо изречение от Регламент № 207/2009))
   (2017/C 374/40)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Novartis AG (Бале, Швейцария) (представител: M. Douglas, avocat)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: H. O’Neill)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Meda AB (Солна, Швеция)

      Предмет

   Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 6 март 2015 г. (преписка R 636/2014-5), постановено в производство по възражение между Novartis и Meda.

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението на пети апелативен състав на Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 6 март 2015 г., доколкото апелативният състав е пропуснал да се произнесе по подадената пред него жалба, що се отнася до „ветеринарните продукти“.

               2)

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3)

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 228, 13.7.2015 г.


title: Дело C-510/17: Преюдициално запитване от Okresný súd Bratislava II (Словакия), постъпило на 22 август 2017 г. — Наказателно производство срещу ML

text:
               6.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 374/19

         Преюдициално запитване от Okresný súd Bratislava II (Словакия), постъпило на 22 август 2017 г. — Наказателно производство срещу ML
   (Дело C-510/17)
   (2017/C 374/28)
   Език на производството: словашки

      Запитваща юрисдикция

   Okresný súd Bratislava II

      Страна в главното производство

   ML

      Преюдициални въпроси

               1)

               В съответствие ли е с член 4 от Директива 2012/13/ЕС (1) на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 година относно правото на информация в наказателното производство (наричана по-нататък „Директива 2012/13/ЕС“), с член 8, параграф 2 от Директива 2012/13/ЕС, с правото на свобода и сигурност по член 6 от Хартата на основните права на Европейския съюз, с правото на защита по член 48, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз и с правото на справедлив съдебен процес по член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, обстоятелството, че по време на задържането националните органи не предоставят на арестуваното лице в писмена форма цялата (пълна) информация по смисъла на член 4 от Директива 2012/13/ЕС (по-специално правото на достъп до документите по делото), нито позволяват да се възрази срещу липсата на такава информация по смисъла на член 8, параграф 2 от Директива 2012/13/ЕС? При отрицателен отговор на този въпрос, оказва ли влияние това нарушение на правото на Европейския съюз, в която и да фаза от наказателното производство, върху законосъобразността на лишаването от лична свобода посредством арест или мярка за неотклонение задържане под стража, както и върху удължаването на срока на тази мярка, предвид член 6 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 5, параграф 1, буква в) от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи? От значение ли е за отговора на предходните въпроси фактът, че арестуваното лице е било обвинено в тежко престъпление, за което националната правна уредба предвижда наказание лишаване от свобода не по-малко от 15 години?

               2)

               В съответствие ли е с член 4 от Рамково решение 2004/757/ПВР (2) на Съвета от 25 октомври 2004 година за установяване на минималните разпоредби относно съставните елементи на наказуемите деяния и прилаганите наказания в областта на трафика на наркотици, с принципа на лоялно сътрудничество по член 4, параграф 3 от Договора за Европейския съюз и по член 267 от Договора за функционирането на Европейския съюз, с членове 82 и 83 от Договора за функционирането на Европейския съюз, с правото на справедлив съдебен процес по член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, с принципа на съразмерност на наказанията, установен в член 49, параграф 3 от Хартата на основните права на Европейския съюз, както и с принципите на пропорционалност, на единство, на ефективност и на предимство на правото на Съюза, национална разпоредба — като член 172, параграф 3 от словашкия наказателен кодекс, който санкционира незаконния трафик на наркотици — която не позволява на съда да наложи наказание лишаване от свобода за срок по-кратък от 15 години, без възможност да се приложи принципът на индивидуализация на наказанието? От значение ли е за отговора на този въпрос фактът, че незаконният трафик на наркотици не е извършен от престъпна организация по смисъла на правото на Европейския съюз? Има ли понятието „престъпна организация“ по член 1 от Рамково решение 2008/841/ПВР на Съвета от 24 октомври 2008 година относно борбата с организираната престъпност самостоятелно значение с оглед на установената практика на Съда относно изискванията за еднакво прилагане на правото на Съюза?

      (1)  ОВ L 142, 2012 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 335, 2004 г., стр. 8; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 66.


title: Дело C-158/17 P: Жалба, подадена на 29 март 2017 г. от Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik GmbH & Co. KG срещу решението на Общия съд (втори състав), постановено на 25 януари 2017 г. по дело T-187/16 — Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik GmbH & Co. KG/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/26

         Жалба, подадена на 29 март 2017 г. от Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik GmbH & Co. KG срещу решението на Общия съд (втори състав), постановено на 25 януари 2017 г. по дело T-187/16 — Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik GmbH & Co. KG/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
   (Дело C-158/17 P)
   (2017/C 382/30)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Anton Riemerschmid Weinbrennerei und Likörfabrik GmbH & Co. KG (представител: P. Koch, abogada)

      Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
   С определение от 20 септември 2017 г. Съдът (шести състав) обяви жалбата за недопустима.


title: Дело T-615/17: Жалба, подадена на 8 септември 2017 г. — Ardigo и UO/Комисия

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/50

         Жалба, подадена на 8 септември 2017 г. — Ardigo и UO/Комисия
   (Дело T-615/17)
   (2017/C 382/62)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Nicola Ardigo (Лисоне, Италия) и UO (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да постанови решение, с което

                           —

                           да отмени решенията, потвърждаващи прехвърлянето на пенсионните права на жалбоподателите в [пенсионната схема на Европейския съюз (наричана по-нататък „ПСЕС“)] ПСЕС;

                           —

                           да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат две основания.

               1.

               Първото основание е за нарушение от органа по назначаването (наричан по-нататък „ОН“) на член 7, параграф 1 от Общите разпоредби за прилагане (наричани по-нататък „ОРП“) от 3 март 2011 г., допуснато от него при изчисляване на размера на приспадането от сумата, представляваща ревалоризацията на капитала между датата на заявлението за прехвърляне и датата на ефективното прехвърляне.

               2.

               Второто основание е за съществени процесуални нарушения, а именно, неизпълнение от ОН както на задължението му за мотивиране, така и на задължението му посредством ОРП да определи математическата формула, според която е изчислил коефициентите, необходими за преобразуване на прехвърления капитал в години осигурителен стаж.


title: Дело T-562/16: Решение на Общия съд от 26 септември 2017 г. — Hanschmann/Европол (Публична служба — Европол — Неподновяване на договор — Отказ да бъде сключен безсрочен договор — Обезщетение — Отмяна от Съда на публичната служба — Изпълнение на решенията по дела F-27/09 и F-104/12)

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/42

         Решение на Общия съд от 26 септември 2017 г. — Hanschmann/Европол
   (Дело T-562/16) (1)

   ((Публична служба - Европол - Неподновяване на договор - Отказ да бъде сключен безсрочен договор - Обезщетение - Отмяна от Съда на публичната служба - Изпълнение на решенията по дела F-27/09 и F-104/12))
   (2017/C 382/51)
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Ingo Hanschmann (Тауха, Германия) (представители: W. Dammingh и N. Dane, адвокати)

      Ответник: Агенция на Европейския съюз за сътрудничество в областта на правоприлагането (представители: D. Neumann и C. Falmagne, подпомагани от D. Waelbroeck, A. Duron и I. Antypas, адвокати)

      Предмет

   Искане на основание член 270 ДФЕС за отмяна на решението на Европол от 29 юли 2014 г. да не подновява за неопределен срок договора на жалбоподателя и да плати на жалбоподателя сума в размер от 10 000 EUR поради продължителността на производството и продължителното състояние на несигурност, както и искане за отмяна на решението, с което се отхвърля жалбата по административен ред

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Ingo Hanschmann да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 354, 26.10.2015 г. (дело, първоначално заведено пред Съда на публичната служба на Европейския съюз под номер F-119/15 и препратено на Общия съд на Европейския съюз на 1.9.2016 г.).


title: Дело T-600/17: Жалба, подадена на 4 септември 2017 г. — Remolcadores Nosa Terra и др./Комисия и ЕСП

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/48

         Жалба, подадена на 4 септември 2017 г. — Remolcadores Nosa Terra и др./Комисия и ЕСП
   (Дело T-600/17)
   (2017/C 382/60)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподатели: Remolcadores Nosa Terra, SA (Виго, Испания), Grupo Nosa Terra 2000, SLU (Виго), Hospital Povisa, SA (Виго) и Industrias Lácteas Asturianas, SA (Мадрид, Испания) (представител: J. Otero Novas, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия и Единен съвет за преструктуриране

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да отмени решението на Комисията, с което е одобрено предварителното решение на Единния съвет за преструктуриране, от същата дата, за приемане на схема за преструктуриране на институцията Banco Popular Español, и което е приложено в Испания от Фонда за организирано преструктуриране на банките (ФОПБ), доколкото в него е предвидено плащане в размер от нула евро на основание правата на жалбоподателите в рамките на Banco Popular.

      Основания и основни доводи

   Основанията и основните доводи са сходни с изложените по дела T-478/17, Mutualidad de la Abogacía и Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Единен съвет за преструктуриране, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno и SFL/Единен съвет за преструктуриране, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T- 483/17, García Suárez и др./Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T- 484/17, Fidesban и др./Единен съвет за преструктуриране и T-497/17, Sáchez del Valle и Calatrava Real State 2015/Комисия и Единен съвет за преструктуриране, и T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Комисия и Единен съвет за преструктуриране.


title: Дело C-321/17: Преюдициално запитване от Tribunal du travail de Nivelles (Белгия), постъпило на 29 май 2017 г. — OJ (*)/Partena, Assurances Sociales pour Travailleurs Indépendants ASBL, Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants (Inasti), Union Nationale des Mutualités Libres (Partenamut) (UNMLibres)

text:
                  13.11.2017

                  BG

                  Официален вестник на Европейския съюз

                  C 382/27

            Преюдициално запитване от Tribunal du travail de Nivelles (Белгия), постъпило на 29 май 2017 г. —  OJ (*1)/Partena, Assurances Sociales pour Travailleurs Indépendants ASBL, Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants (Inasti), Union Nationale des Mutualités Libres (Partenamut) (UNMLibres)
      (Дело C-321/17)
      (2017/C 382/33)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal du travail de Nivelles

         Страни в главното производство

         Жалбоподател:
          OJ (*1)

         Ответници: Partena, Assurances Sociales pour Travailleurs Indépendants ASBL, Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants (Inasti), Union Nationale des Mutualités Libres (Partenamut) (UNMLibres)
      С определение от 5 октомври 2017 г. Съдът (осми състав) обяви преюдициалното запитване за явно недопустимо.

         (*1)  Информацията е заличена в съответствие с правната рамка относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни.


title: Дело C-474/17: Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 8 август 2017 г. — Федерална република Германия/Sociedad de Transportes SA

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/31

         Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 8 август 2017 г. — Федерална република Германия/Sociedad de Transportes SA
   (Дело C-474/17)
   (2017/C 382/38)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesverwaltungsgericht

      Страни в главното производство

      Ответник в първоинстанционното производство и жалбоподател в производството по ревизионно обжалване: Федерална република Германия

      Жалбоподател в първоинстанционното производство и ответник в производството по ревизионно обжалване: Sociedad de Transportes SA

      Преюдициални въпроси

               1.

               Недопустима ли е съгласно член 67, параграф 2 ДФЕС, както и съгласно членове 22 и 23 от Регламент (ЕС) 2016/399 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2016 година относно Кодекс на Съюза за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници) (1), национална правна уредба на държава членка, в резултат от която предприятия, извършващи автобусен превоз по редовни линии през вътрешна за Шенген граница, са задължени преди преминаването на вътрешна граница да проверят документите за преминаване на границата на пътниците си, за да предотвратят превоза на чужди граждани без паспорт и без разрешение за пребиваване до територията на Федерална република Германия?
               По-специално:

                           a)

                           Представлява ли проверка на лица по вътрешните граници по смисъла на член 22 от Кодекса на шенгенските граници или равностойна мярка общото законово или административното задължение, насочено към конкретни превозвачи, да не превозват до територията на Федерална република Германия чужди граждани, които не притежават необходимия паспорт или необходимото разрешение за пребиваване, като единственият начин, по който това задължение може да бъде изпълнено, е превозвачът да провери документите за преминаване на границата на всички пътници преди преминаване на вътрешната граница?

                           б)

                           Трябва ли налагането на посочените в т. 1) задължения да се преценява с оглед на член 23, буква а) от Кодекса на шенгенските граници, макар че превозвачите не упражняват „полицейски правомощия“ по смисъла на тази разпоредба, а възлагането на проверките от държавата също формално не води до прилагане на публични правомощия?

                           в)

                           При утвърдителен отговор на въпрос 1 б): като се имат предвид критериите на член 23, буква а), второ изречение от Кодекса на шенгенските граници, извършването на изискваната от превозвачите проверка може ли да се смята за недопустима мярка с ефект, равностоен на гранични проверки?

                           г)

                           Трябва ли налагането на посочените в т. 1) задължения, доколкото е насочено към предприятия, извършващи автобусен превоз по редовни линии, да се преценява с оглед на член 23, буква б) от Кодекса на шенгенските граници, съгласно който правомощието на превозвачите да извършват проверки за сигурност на лицата на пристанища и летища не накърнява отсъствието на контрол по вътрешните граници? Следва ли от това и недопустимост на проверките по смисъла на въпрос 1 извън пристанищата и летищата, ако те не представляват проверки за сигурност и не се извършват и на лица, които пътуват в рамките на държавата членка?

               2.

               Допускат ли членове 22 и 23 от Кодекса на шенгенските граници национална правна уредба, съгласно която с цел изпълнение на това задължение на автобусен превозвач могат да бъдат наложени забрана и предупреждение за глоба при неспазването ѝ, когато поради неизвършени от него проверки на територията на Федерална република Германия са били превозени и чужденци без паспорт и разрешение за пребиваване?

      (1)  ОВ L 77, стр. 1.


title: Дело C-646/15: Решение на Съда (първи състав) от 14 септември 2017 г. (преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Обединено кралство) — Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs (Преюдициално запитване — Пряко данъчно облагане — Свобода на установяване — Свободно предоставяне на услуги — Свободно движение на капитали — Тръст — Доверителни собственици — Други юридически лица — Понятие — Данък върху увеличенията на стойността на държаните в тръст активи поради преместването на мястото на пребиваване за данъчни цели на доверителните собственици в друга държава членка — Определяне на размера на данъка към момента на това преместване — Незабавно плащане на данъка — Обосноваване — Пропорционалност)

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/11

         Решение на Съда (първи състав) от 14 септември 2017 г. (преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Обединено кралство) — Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Дело C-646/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Пряко данъчно облагане - Свобода на установяване - Свободно предоставяне на услуги - Свободно движение на капитали - Тръст - Доверителни собственици - Други юридически лица - Понятие - Данък върху увеличенията на стойността на държаните в тръст активи поради преместването на мястото на пребиваване за данъчни цели на доверителните собственици в друга държава членка - Определяне на размера на данъка към момента на това преместване - Незабавно плащане на данъка - Обосноваване - Пропорционалност))
   (2017/C 382/12)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements

      Ответник: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Диспозитив

   При обстоятелства като тези по главното производство, при които съгласно националното право доверителните собственици се третират като единна и постоянна съвкупност от лица, различна от лицата, които в различни моменти могат да бъдат доверителни собственици, разпоредбите на Договора за функционирането на ЕС относно свободата на установяване не допускат законодателство на държава членка като разглежданото по главното производство, което предвижда данъчно облагане на скритите увеличения на стойността на държаните в тръст активи, когато мнозинството доверителни собственици се преместят да пребивават в друга държава членка, и което не позволява отложеното плащане на така дължимия данък.

      (1)  ОВ C 48, 8.2.2016 г.


title: Дело C-111/16: Решение на Съда (трети състав) от 13 септември 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Udine — Италия) — Наказателно производство срещу Giorgio Fidenato, Leandro Taboga, Luciano Taboga (Преюдициално запитване — Земеделие — Генетично модифицирани храни и фуражи — Спешни мерки — Национална мярка, целяща забрана за отглеждане на генетично модифицирана царевица тип MON 810 — Запазване или продължаване на мярката — Регламент (ЕО) № 1829/2003 — Член 34 — Регламент (ЕО) № 178/2002 — Членове 53 и 54 — Условия за прилагане — Принцип на предпазните мерки)

text:
               13.11.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 382/16

         Решение на Съда (трети състав) от 13 септември 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Udine — Италия) — Наказателно производство срещу Giorgio Fidenato, Leandro Taboga, Luciano Taboga
   (Дело C-111/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Земеделие - Генетично модифицирани храни и фуражи - Спешни мерки - Национална мярка, целяща забрана за отглеждане на генетично модифицирана царевица тип MON 810 - Запазване или продължаване на мярката - Регламент (ЕО) № 1829/2003 - Член 34 - Регламент (ЕО) № 178/2002 - Членове 53 и 54 - Условия за прилагане - Принцип на предпазните мерки))
   (2017/C 382/18)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Udine

      Страни в главното производство

   Giorgio Fidenato, Leandro Taboga, Luciano Taboga

      Диспозитив

               1)

               Член 34 от Регламент (ЕО) № 1829/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 22 септември 2003 година относно генетично модифицираните храни и фуражи във връзка с член 53 от Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 година за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните трябва да се тълкува в смисъл, че Европейската комисия не е длъжна да приема спешни мерки по смисъла на последния член, когато държава членка я уведоми официално, в съответствие с член 54, параграф 1 от последния регламент, за необходимостта от предприемане на такива мерки, при положение че не е очевидно, че продукт, разрешен или в съответствие с Регламент № 1829/2003, може да представлява сериозен риск за здравето на хората, здравето на животните или околната среда.

               2)

               Член 34 от Регламент № 1829/2003 във връзка с член 54 от Регламент № 178/2002 трябва да се тълкува в смисъл, че държава членка може, след като официално е уведомила Европейската комисия за необходимостта от предприемане на спешни мерки, и когато последната не е предприела действия в съответствие с член 53 от Регламент № 178/2002, от една страна, да предприеме такива мерки на национално равнище, и от друга страна, да ги запази или продължи, докато Комисията не приеме на основание член 54, параграф 2 от последния регламент решение, с което налага тяхното продължаване, изменение или отмяна.

               3)

               Член 34 от Регламент № 1829/2003 във връзка с принципа на предпазните мерки, обявен в член 7 от Регламент № 178/2002, трябва да се тълкува в смисъл, че не предоставя на държавите членки възможността да приемат, съгласно член 54 от Регламент № 178/2002, временни защитни мерки само въз основата на този принцип, без да са спазени материалноправните условия, предвидени в член 34 от Регламент № 1829/2003.

      (1)  ОВ C 191, 30.5.2016 г.