title: Дело T-584/15: Жалба, подадена на 7 октомври 2015 г. — POA/Комисия

text:
               7.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 406/40

         Жалба, подадена на 7 октомври 2015 г. — POA/Комисия
   (Дело T-584/15)
   (2015/C 406/41)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Pagkyprios organismos ageladotrofon Dimosia Ltd (POA) (Лация, Кипър) (представител: N. Korogiannakis, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Комисията, с което тя приема подаденото от властите на Република Кипър заявление CY/PDO/0005/01243 като отговарящо на условията по Регламент (ЕС) № 1151/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 21 ноември 2012 година относно схемите за качество на селскостопанските продукти и храни (ОВ L 343, стр. 1), както изисква член 50, параграф 1 от Регламента, и публикува това заявление в Официален вестник на Европейския съюз (ОВ C 246, 2015 г., стр. 12),

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага две основания за обжалване.

               1.

               Първо основание: явна грешка в преценката на Комисията за съответствие на заявление CY/PDO/0005/01243 с Регламент № 1151/2012:

                           —

                           заявление CY/PDO/0005/01243 не отговаря на стандарт CYS 94 (част 1 и 2) от 1985 г., що се отнася до млечното съдържание при процеса на производство на сирене „Халуми“,

                           —

                           заявление CY/PDO/0005/01243 е в противоречие с член 7 от Регламент № 1151/2012.

               2.

               Второ основание: Комисията не е проверила дали заявление CY/PDO/0005/01243 е изготвено по реда, предвиден в Регламент № 1151/2012:

                           —

                           не е предвиден разумен срок за обжалване,

                           —

                           националните власти не са разгледали надлежно възражението на жалбоподателя.


title: Дело T-332/09: Жалба, подадена на 20 август 2009 г. — Electrabel/Комисия

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/71

         Жалба, подадена на 20 август 2009 г. — Electrabel/Комисия
   (Дело T-332/09)
   2009/C 267/129
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Electrabel (представители: M. Pittie и P. Honoré, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви жалбата за допустима и основателна,

               —

               като главно искане, да се отмени изцяло обжалваното решение,

               —

               при условията на евентуалност да се отменят членове 2 и 3 от обжалваното решение или поне да се намали размерът на глобата, наложена на жалбоподателя с член 2 от обжалваното решение,

               —

               при всички случаи да се осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски, направени от жалбоподателя във връзка с настоящата жалба.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна на Решение C(2009) 4416 окончателен на Комисията от 10 юни 2009 г., с което Комисията установява, че жалбоподателят нарушава член 7, параграф 1 от Регламент № 4064/89 (1), като извършва концентрация с общностно измерение, преди да я нотифицира и преди същата да бъде обявена за съвместима с общия пазар. При условията на евентуалност жалбоподателят иска отмяна или поне намаляване на размера на глобата, наложена му с член 2 от обжалваното решение.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква четири правни основания, изведени от:

               —

               неправилно квалифициране на нарушението поради смесване на нарушението, състоящо се в липса на нотификация, с нарушението, състоящо се в предварително извършване на концентрацията, и оттам противоречие в мотивите между квалифицирането на нарушението и преценката по същество на неговата продължителност,

               —

               нарушение на член 3, параграф 3 и на член 14, параграф 2 от Регламент № 4064/89, както и на насоките на Комисията относно понятието за концентрация, поради констатацията, че на 23 декември 2003 г. Electrabel придобива самостоятелен фактически контрол върху Compagnie Nationale du Rhône. Жалбоподателят изтъква, че Комисията i) пренебрегнала релевантни за случая обстоятелства, и по-конкретно публичния характер на Compagnie Nationale du Rhône, ii) по непълен и неправилен начин приложила определението за самостоятелен фактически контрол, възприето от нея в насоките ѝ относно понятието за концентрация, и (iii) допуснала редица явни грешки в преценката по отношение по-конкретно на управителните органи на Compagnie Nationale du Rhône,

               —

               погасяване по давност на правото на Комисията да наложи в случая санкция и

               —

               незачитане на принципа на пропорционалност, принципа на добра администрация и принципа на оправданите правни очаквания, поради това че на жалбоподателя била наложена глоба в толкова голям размер за нарушение, което нямало никакво отражение върху конкуренцията.

      (1)  Регламент (ЕИО) № 4064/89 на Съвета от 21 декември 1989 година относно контрола върху концентрациите между предприятия (ОВ L 395, стр. 1; пълен текст с поправки в ОВ L 257, 1990 г., стр. 13).


title: Дело T-447/12: Жалба, подадена на 10 октомври 2012 г. — Visa Europe/Комисия

text:
               8.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 379/26

         Жалба, подадена на 10 октомври 2012 г. — Visa Europe/Комисия
   (Дело T-447/12)
   2012/C 379/46
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Visa Europe Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: A. Renshaw и J. Aitken, Solicitors)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решението на Комисията от 31 юли 2012 година по дело COMP/D1/39.398 — Visa MIF, в частта му, с която се отхвърля молбата на Visa Europe за промяна на тавана на многостранните такси за обмен (МТО), въведен като задължителен с Решението на Комисията от 8 декември 2010 г., и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски по настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.

               1.

               С първото основание твърди, че:

                           —

                           Комисията е нарушила член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз, правото на защита на Visa Europe и принципа на добра администрация, като не е дала възможност на Visa Europe да изрази ефективно своето становище по релевантните факти и по възраженията на Комисията относно твърдяните недостатъци в икономическото проучване, представено от Visa Europe преди окончателното отхвърляне на молбата на същото за промяна на тавана на МТО.

               2.

               С второто основание твърди, че:

                           —

                           Комисията е нарушила член 9, параграф 2, буква a) от Регламент № 1/2003 (1), принципа на добра администрация, и член 296 ДФЕС, като не е сравнила представеното от Visa Europe икономическо проучване с проучванията, използвани по-рано за изчисляване на тавана на МТО, и като се е мотивирала с ирелевантни съображения при отхвърлянето на искането на Visa Europe за промяна на тавана на МТО.

               3.

               С третото основание твърди, че:

                           —

                           Комисията е допуснала явна грешка в преценката, като е отхвърлила представени от Visa Europe доказателства въз основа на неправилни съображения, както и въз основа на възражения, несъответстващи на практиката на самата Комисия. Освен това Комисията не е отчела обстоятелството, че дори да бяха правилни, тези възражения не биха могли да обосноват отказа за промяна на тавана на МТО.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове [101] и [102] от [ДФЕС] (ОВ L 1, стр. 1; Специално издание на български език, глава 8, том 1, стр. 167).


title: Дело T-653/16: Жалба, подадена на 19 септември 2016 г. — Малта/Комисия

text:
               21.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 428/18

         Жалба, подадена на 19 септември 2016 г. — Малта/Комисия
   (Дело T-653/16)
   (2016/C 428/20)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Република Малта (представител: A. Buhagiar)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение на Комисията от 13 юли 2016 г., постановено на основание Регламент (ЕО) № 1049/2001 (1) относно заявление за достъп до документи, регистрирано под номер GESTDEM 2015/5711;

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата жалбоподателят излага четири основания.

               1.

               С първото основание се твърди, че било невъзможно да се спазят времевите ограничения за производството съгласно Регламент № 1049/2001;

               2.

               С второто основание се твърди, че заявление за достъп до документи било незаконосъобразно обработено като ново такова.;

               3.

               С третото основание се твърди, че незаконосъобразно е разширен обхватът на заявлението за достъп до документи на потвърдителния етап;

               4.

               С четвъртото основание се твърди, че ответникът включил в оспорваното решение документи, които следвало да бъдат адресирани до трето лице, чието разгласяване би нарушило член 113 от Регламент № 1224/2009. (2)

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (OJ 2001 L 145, p. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава1, том 3, стр. 76).

      (2)  Регламент (ЕО) № 1224/2009 на Съвета от 20 ноември 2009 година за създаване на система за контрол на Общността за гарантиране на спазването на правилата на общата политика в областта на рибарството, за изменение на регламенти (ЕО) № 847/96, (ЕО) № 2371/2002, (ЕО) № 811/2004, (ЕО) № 768/2005, (ЕО) № 2115/2005, (ЕО) № 2166/2005, (ЕО) № 388/2006, (ЕО) № 509/2007, (ЕО) № 676/2007, (ЕО) № 1098/2007, (ЕО) № 1300/2008, (ЕО) № 1342/2008 и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 2847/93, (ЕО) № 1627/94 и (ЕО) № 1966/2006 (ОВ L 343, 2009 г., стр. 1).


title: Дело C-483/15: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 11 септември 2015 г. — Autorità Garante della Concorrenza e del mercato/Albini & Pitigliani SpA

text:
               16.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 381/22

         Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 11 септември 2015 г. — Autorità Garante della Concorrenza e del mercato/Albini & Pitigliani SpA
   (Дело C-483/15)
   (2015/C 381/24)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Autorità Garante della Concorrenza e del mercato

      Ответник: Albini & Pitigliani SpA

      Преюдициален въпрос

   Допуска ли принципът на пропорционалност, закрепен в член 49 от Хартата на основните права на Европейския съюз, който трябва да бъде водещ в производството за определяне на размера на глобите, тълкуване на член 23, параграф 2, буква а) от Регламент № 1/2003 (1) — като този принцип е установеният от Европейската комисия в Насоките относно метода за определяне на глобите (2006/C 201/02) — и свързаната с него практика по прилагане, включително национална, съгласно което глобата, която следва да се наложи на предприятията, нарушили забраната за участие в картели, които ограничават конкуренцията, се изчислява, като се приложат обстоятелствата към основната сума, получена от изчисляването на различните фактори, които трябва да бъдат отчетени съгласно правната уредба на ЕС и при всички положения преди намаляването до 10 % от общия оборот, с риск прилагането на смекчаващи обстоятелства към основната сума да се окаже негодно да породи последиците на индивидуализация на глобата, доколкото свързаните с нея обстоятелства са предварително определени чрез адаптирането на съответната сума към особеностите на конкретния случай?

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора, (OB L 1, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


               22.11.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 360/6

         Дело, заведено на 19 юни 2012 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Кралство Норвегия
   (Дело E-6/12)
   2012/C 360/05
   На 19 юни 2012 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Кралство Норвегия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Xavier Lewis и Fiona M. Cloarec, в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
   Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ да постанови, че:

               1.

               като поддържа в сила административната практика да не се оценява дали едно дете, което живее с другия родител извън Норвегия, е главно на издръжка на родителя, който живее в Норвегия и който е разделен с другия родител, Кралство Норвегия е в нарушение на член 1, буква е), подточка i), второ изречение, във връзка с член 76 от акта, посочен в точка 1 от приложение VI към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 г. за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, както е изменен), адаптиран към Споразумението за ЕИП с протокол 1 към него.

               2.

               Кралство Норвегия поема разноските по съдебното производство.

      Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа:

               —

               В глава 7 от Регламент (ЕИО) № 1408/71 се урежда координацията на отпускането на семейни обезщетения в трансгранични случаи.

               —

               В член 1, буква е), подточка i) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 се дава определение на понятието „член на семейството“ като „всяко лице, което е определено или признато за член на семейството, или е определено като член на домакинството от законодателството, съгласно което се предоставят обезщетенията (…); въпреки това, когато съгласно посочените законодателства за член на семейството или за член на домакинството се счита само лице, което живее под един и същи покрив със заето лице, самостоятелно заето лице или студент, това условие се счита за изпълнено, ако въпросното лице е главно на издръжка на това лице. (…)“.

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че в съответствие с член 4, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 семейните обезщетения са обезщетения, които са предназначени да позволят на единия от родителите да се посвети на отглеждането на малко дете и са предназначени да възнаградят усилията за отглеждане на дете, да покрият другите разходи, свързани с грижите и отглеждането на дете, и, в зависимост от случая, да намалят финансовата неизгода, която произтича от отказа от доходи от професионална дейност.

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че предназначението на членове 73 и 74 от Регламент (ЕИО) № 1408/71 е да се гарантира на членовете на семействата на работници, които пребивават в друга държава от ЕИП, отпускането на семейните обезщетения, предвидени от приложимото законодателство на държавата, в чиято схема за социално осигуряване е включен работникът.

               —

               Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че административната практика, според която при трансгранични случаи норвежките органи (а именно норвежката служба за заетост и благосъстояние — NAV) проверяват дали родителят, който работи в Норвегия, пребивава постоянно със семейството си в другата държава от ЕИП през периодите, когато не работи в Норвегия, и без да оценяват дали детето „е главно на издръжка“ на родителя, който живее в Норвегия, е в нарушение на член 1, буква е), подточка i), второ изречение, във връзка с член 76 от Регламент (ЕИО) № 1408/71.


title: Дело F-89/07: Иск, предявен на 6 септември 2007 г. — Kuchta/ЕЦБ

text:
               10.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/71

         Иск, предявен на 6 септември 2007 г. — Kuchta/ЕЦБ
   (Дело F-89/07)
   (2007/C 269/130)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Jan Kuchta (Франкфурт на Майн, Германия) [представител: B. Karthaus, Rechtsanwalt]

      Ответник: Европейска централна банка (ЕЦБ)
   Искания на ищеца

               —

               да се осъди ответникът да заплати на ищеца обезщетение за вреди на стойност 1,00 EUR,

               —

               да се отмени решението от 31.12.2006 г. с адресат ищеца относно annual salary & bonus review (ASBR) за 2006 г.,

               —

               да се осъди ответникът да възстанови на ищеца извънсъдебните разходи по делото.

         Правни основания и основни доводи
   Искът се основава на нарушение на разпоредбите за защита на личните данни, тъй като оценката му за 2006 г. без негово знание е била предадена изцяло на новия му висшестоящ.
   По-нататък ищецът посочва във връзка с процедурата по annual salary & bonus review („ASBR“) нарушение на принципа за равно третиране и липса на необходимите консултации с комитета на персонала на ответника при прилагане на ASBR за ищеца през 2006 г.


title: Дело C-679/15: Решение на Съда (трети състав) от 25 януари 2017 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Baden-Württemberg — Германия) — Ultra-Brag AG/Hauptzollamt Lörrach (Преюдициално запитване — Митнически съюз — Възникване на митническо задължение вследствие на неправомерното въвеждане на стоки — Понятие за длъжник — Служител на юридическо лице, причинил неправомерно въвеждане на стоки — Определяне на измамливи действия или видима небрежност)

text:
               13.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/5

         Решение на Съда (трети състав) от 25 януари 2017 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Baden-Württemberg — Германия) — Ultra-Brag AG/Hauptzollamt Lörrach
   (Дело C-679/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Митнически съюз - Възникване на митническо задължение вследствие на неправомерното въвеждане на стоки - Понятие за длъжник - Служител на юридическо лице, причинил неправомерно въвеждане на стоки - Определяне на измамливи действия или видима небрежност))
   (2017/C 078/06)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ultra-Brag AG

      Ответник: Hauptzollamt Lörrach

      Диспозитив

               1)

               Член 202, параграф 3, първо тире от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) № 1791/2006 на Съвета от 20 ноември 2006 г., трябва да се тълкува в смисъл, че юридическо лице — един от чиито служители, който не е негов законен представител, е причинил неправомерно въвеждане на стока в митническата територия на Съюза — може да се счита за длъжник по възникналото при това въвеждане митническо задължение, когато служителят е въвел разглежданата стока при спазване на обхвата на възложената му от работодателя задача и в изпълнение на дадените му за целта нареждания от оправомощен в това отношение поради функциите си друг служител на същия работодател и е действал така в рамките на правомощията си, от името и за сметка на работодателя си.

               2)

               Член 212а от Регламент № 2913/92, изменен с Регламент № 1791/2006, трябва да се тълкува в смисъл, че за да се установи дали даден работодател, който е юридическо лице, е извършил измамливи действия или е допуснал видима небрежност по смисъла на този член, следва да се вземе предвид не само поведението на самия работодател, но и това на негов служител или негови служители, който или които, спазвайки обхвата на възложената от работодателя задача и действайки така в рамките на съответните си правомощия от името и за сметка на работодателя си, е причинил или са причинили неправомерно въвеждане на стоки.

      (1)  ОВ C 111, 29.3.2016 г.


title: Дело T-275/12: Жалба, подадена на 15 юни 2012 г. — FC Dynamo-Minsk/Съвет

text:
               18.8.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 250/17

         Жалба, подадена на 15 юни 2012 г. — FC Dynamo-Minsk/Съвет
   (Дело T-275/12)
   2012/C 250/32
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Football Club „Dynamo-Minsk“ ZAO (Минск, Беларус) (представителi: D. O'Keeffe, Solicitor и B. Evtimov, lawyer)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 265/2012 на Съвета от 23 март 2012 година за прилагане на член 8а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 765/2006 относно ограничителни мерки по отношение на Беларус (ОВ L 87, стр. 37), в частта му, която се отнася до жалбоподателя,

               —

               да се отмени Решение за изпълнение 2012/171/ОВППС на Съвета от 23 март 2012 година за изпълнение на Решение 2010/639/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Беларус (ОВ L 87, стр. 95), в частта му, която се отнася до жалбоподателя, и

               —

               да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет правни основания.

               1.

               В рамките на първото правно основание се твърди, че оспорваните мерки са опорочени от грешки при прилагане на правото и явни грешки в преценката, тъй като Съветът не е взел предвид специфичното естество на спортната дейност и/или основното право на културно разнообразие при налагане на ограничителните марки на жалбоподателя, който е европейски професионален футболен клуб с важно спортно и културно значение.

               2.

               В рамките на второто правно основание се твърди, че оспорваните мерки нарушават задължението за адекватно мотивиране при включването на жалбоподателя в списъците с лица и образувания, спрямо които се прилагат ограничителните марки.

               3.

               В рамките на третото правно основание се твърди, че оспорваните мерки нарушават правото на защита и правото на справедливо разглеждане, тъй като не предоставят на жалбоподателя възможност да упражни ефективно правото си на защита, включително правото си на изслушване. С оглед на тясната връзка между правото на защита и правото на ефективен съдебен контрол, е нарушено и правото на жалбоподателя на ефективна съдебна защита.

               4.

               В рамките на четвъртото правно основание се твърди, че оспорваните мерки нарушават правото на собственост, тъй като водят до необосновано вмешателство в способността на жалбоподателя да осъществява дейност като европейски професионален футболен клуб и да упражнява своите социални, образователни и културни функции.

               5.

               В рамките на петото правно основание се твърди, че оспорваните мерки нарушават принципа на пропорционалност, по-специално по отношение на правото на собственост на жалбоподателя и правото му на културно разнообразие, тъй като не предоставят гаранции, че той ще може да продължи да осъществява спортните си и културни функции като европейски професионален футболен клуб.


title: Дело T-684/15 P: Решение на Общия съд от 22 септември 2016 г. — Weissenfels/Парламент (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Извъндоговорна отговорност — Безпристрастност на Съда на публичната служба — Лични данни)

text:
               7.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 410/19

         Решение на Общия съд от 22 септември 2016 г. — Weissenfels/Парламент
   (Дело T-684/15 P) (1)

   ((Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Извъндоговорна отговорност - Безпристрастност на Съда на публичната служба - Лични данни))
   (2016/C 410/26)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Roderich Weissenfels (Фрайбург им Брайсгау, Германия) (представител: G. Maximini, avocat)

      Друга страна в производството: Европейски парламент (представители: J. Steele и S. Seyr)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 24 септември 2015 г., Weissenfels/Парламент (F-92/14, EU:F:2015:110).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Roderich Weissenfels да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 59, 15.2.2016 г.


title: Дело C-266/15 P: Решение на Съда (втори състав) от 7 април 2016 г. — Central Bank of Iran/Съвет на Европейския съюз (Обжалване — Ограничителни мерки срещу Ислямска република Иран — Списък на лицата и образуванията, чиито финансови средства и икономически ресурси се замразяват — Критерий, изведен от материалната, логистична или финансова подкрепа на правителството на Иран — Финансови услуги, извършвани от централна банка)

text:
               13.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/20

      Решение на Съда (втори състав) от 7 април 2016 г. — Central Bank of Iran/Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-266/15 P) (1)

      ((Обжалване - Ограничителни мерки срещу Ислямска република Иран - Списък на лицата и образуванията, чиито финансови средства и икономически ресурси се замразяват - Критерий, изведен от материалната, логистична или финансова подкрепа на правителството на Иран - Финансови услуги, извършвани от централна банка))
      (2016/C 211/25)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Central Bank of Iran (представители: M. Lester и Z. Al-Rikabi, Barristers)

         Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: V. Piessevaux и M. Bishop)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Central Bank of Iran да заплати, освен направените от нея съдебни разноски, и съдебните разноски на Съвета на Европейския съюз.

         (1)  ОВ C 294, 7.9.2015 г.


title: Дело C-115/10: Решение на Съда (първи състав) от 9 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Bíróság — Република Унгария) — Bábolna Mezőgazdasági Termelő, Fejlesztő és Kereskedelmi Zrt./Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve (Обща селскостопанска политика — Регламент (ЕО) № 1782/2003 — Допълнителна национална директна помощ — Условия за предоставяне)

text:
               30.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 226/6

         Решение на Съда (първи състав) от 9 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Bíróság — Република Унгария) — Bábolna Mezőgazdasági Termelő, Fejlesztő és Kereskedelmi Zrt./Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
   (Дело C-115/10) (1)

   (Обща селскостопанска политика - Регламент (ЕО) № 1782/2003 - Допълнителна национална директна помощ - Условия за предоставяне)
   2011/C 226/10
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Fővárosi Bíróság

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Bábolna Mezőgazdasági Termelő, Fejlesztő és Kereskedelmi Zrt.

      Ответник: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

      Предмет

   Преюдициално запитване — Fővárosi Bíróság — Тълкуване на член 1, параграф 4 от Регламент (ЕИО) № 3508/92 на Съвета от 27 ноември 1992 година относно установяването на интегрирана система за администриране и контрол на определени схеми за подпомагане на Общността (ОВ L 355, стр. 1) и на член 1 и член 10, буква а) от Регламент (ЕО) № 1259/1999 на Съвета от 17 май 1999 година за създаване на общи правила за схеми за пряко подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика (ОВ L 160, стр. 113) — Национална правна уредба, с която се изключват от ползването от допълнителната национална помощ, свързана със схемата на единно плащане на площ производителите, срещу които е образувано производство по несъстоятелност — Възможност на държавите членки да установят условия за допустимост на ползване от допълнителната национална помощ, които не са предвидени за предоставянето на въпросната общностна помощ

      Диспозитив

   Регламент (ЕО) № 1782/2003 на Съвета 29 септември 2003 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители и за изменение на Регламенти (ЕИО) № 2019/93, (ЕО) № 1452/2001, (ЕО) № 1453/2001, (ЕО) № 1454/2001, (ЕО) № 1868/94, (ЕО) № 1251/1999, (ЕО) № 1254/1999, (ЕО) № 1673/2000, (ЕИО) № 2358/71 и (ЕО) № 2529/2001, изменен с Решение 2004/281/ЕО на Съвета от 22 март 2004 г., трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която изключва ползването на допълнителна национална помощ от юридически лица, които упражняват селскостопанска дейност на територията на съответната държава членка, по съображение че спрямо тях тече производство за доброволна ликвидация, доколкото условието да не е налице такова производство не е било предмет на предварително разрешение от Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 134, 22.5.2010 г.


20150731014616662015/C 270/242992015CJC27020150817BG01BGINFO_JUDICIAL20150619192021Дело C-299/15: Преюдициално запитване от Tribunal de première instance de Bruxelles (Белгия), постъпило на 19 юни 2015 г. — Daniele Striani и др., RFC. Seresien ASBL/Union Européenne des Sociétés de Football Association (UEFA), Union Royale Belge des Sociétés de Football — Association (URBSFA)
 ---documentbreak--- C2702015BG1910120150619BG0024191202Преюдициално запитване от Tribunal de première instance de Bruxelles (Белгия), постъпило на 19 юни 2015 г. — Daniele Striani и др., RFC. Seresien ASBL/Union Européenne des Sociétés de Football Association (UEFA), Union Royale Belge des Sociétés de Football — Association (URBSFA)
   (Дело C-299/15)2015/C 270/24Език на производството: френски
      Запитваща юрисдикция

   Tribunal de première instance de Bruxelles

      Страни в главното производство

      Ищци: Daniele Striani и др., RFC. Seresien ASBL

      Ответници: Union Européenne des Sociétés de Football Association (UEFA), Union Royale Belge des Sociétés de Football — Association (URBSFA)

      Преюдициални въпроси

            1)

            Трябва ли член 101 ДФЕС (или член 102 ДФЕС) да се тълкува в смисъл, че правилото на UEFA, наречено „изискване за финансова обезпеченост“ или „break-even rule“, нарушава тази разпоредба на общностното право, тъй като това правило на UEFA поражда ограничения на конкуренцията (или злоупотреба с господстващо положение) и по-специално води до ограничения „по своята цел“ — като ограничаването на възможностите за инвестиране — които или са антиконкурентни „по своята цел“ или не са свързани с постигането на преследваните от UEFA цели — а именно, дългосрочна финансова стабилност на футболните клубове и спортна почтеност при състезанията на UEFA — или, евентуално, не са пропорционални на постигането на тези цели?

            2)

            Трябва ли членове 63, 56 и 45 ДФЕС (както и членове 15 и 16 от Хартата на основните права на ЕС) да се тълкуват в смисъл, че правилото на UEFA, наречено „финансова обезпеченост“ или „break-even rule“, нарушава тези разпоредби на общностното право, тъй като това правило на UEFA води до пречки пред свободното движение (на капитали, услуги, работници), които не са свързани с постигането на преследваните от UEFA цели, а именно, дългосрочна финансова стабилност на футболните клубове и спортна почтеност при състезанията на UEFA (и които поради това не са обосновани от „императивни съображения от общ интерес“) или евентуално, не са пропорционални на постигането на тези цели?

            3)

            Трябва ли различните посочени по-горе разпоредби на общностното право (или някои от тях) да се тълкуват в смисъл, че членове 65 и 66 от Наредбата на UEFA, „Наредба на UEFA за клубно лицензиране на турнирите и за финансов fair-play, нарушават тези разпоредби (или някои от тях), тъй като правилото на UEFA — дори ако породените от него ограничения или пречки са свързани със запазването на спортна почтеност при междуклубните състезания на UEFA — е непропорционално и/или дискриминационно, доколкото улеснява плащането на определени кредитори, и съответно, затруднява плащането на незащитени кредитори, и по-специално, на футболните агенти?


title: Дело C-122/17: Преюдициално запитване от Court of Appeal (Ирландия), постъпило на 9 март 2017 г. — David Smith/Patrick Meade, Philip Meade, FBD Insurance plc, Ireland, Attorney General

text:
               15.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 151/22

         Преюдициално запитване от Court of Appeal (Ирландия), постъпило на 9 март 2017 г. — David Smith/Patrick Meade, Philip Meade, FBD Insurance plc, Ireland, Attorney General
   (Дело C-122/17)
   (2017/C 151/29)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   Court of Appeal

      Страни в главното производство

      Ищец: David Smith

      Ответници: Patrick Meade, Philip Meade, FBD Insurance plc, Ireland, Attorney General

      Преюдициални въпроси

   Доколкото:

               i.

               релевантните разпоредби на националното право предвиждат изключение от задължителната автомобилна застраховка по отношение на лица, за които не са осигурени закрепени седалки в механично задвижвани превозни средства,

               ii.

               съответната застрахователна полица предвижда, че застрахователното покритие се ограничава само до пътници, които пътуват на закрепени седалки, и същата полица на практика представлява призната застрахователна полица по смисъла на действащото национално законодателство към момента на произшествието,

               iii.

               релевантните национални разпоредби, които предвиждат такова изключване от покритието, вече са признати за противоречащи на правото на Съюза с предишно решение на този Съд (дело C-356/05, Farrell/Whitty [EU:C:2007:229]) и в съответствие с това следва да се оставят без приложение, и

               iv.

               формулировката на националните разпоредби не позволява тълкуване, което да е съответстващо на изискванията на правото на Съюза,
               при това положение, в съдебен спор между частноправни субекти и частно застрахователно дружество относно произшествие с моторно превозно средство, причинило през 1999 г. тежка телесна повреда на пътник, който не е пътувал на закрепена седалка, при което със съгласието на страните националният съд привлича държавата и застрахователното дружество като ответници, длъжен ли е националният съд, когато оставя без приложение релевантните разпоредби на националното право, също така да не прилага клаузата за освобождаване от отговорност или по друг начин да изключи възможността застрахователят да се позовава на клаузата за освобождаване от отговорност, включена в действащата към съответния момент застрахователна полица за моторно превозно средство, така че пострадалото лице да може да получи обезщетение пряко от застрахователното дружество въз основа на тази полица? При условията на евентуалност, такъв резултат би ли представлявал по същество форма на хоризонтален директен ефект на директива спрямо частноправен субект, какъвто правото на Съюза не допуска?


title: Дело T-306/09: Жалба, подадена на 30 юли 2009 г. — Val’hor/Комисия

text:
               10.10.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 244/12

         Жалба, подадена на 30 юли 2009 г. — Val’hor/Комисия
   (Дело T-306/09)
   2009/C 244/20
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Val’hor (Париж, Франция) (представители: V. Ledoux и B. Néouze, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени изцяло обжалваното решение,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяната на Решение C(2008) 7846 окончателен (1) на Комисията от 10 декември 2008 г., с което Комисията е приела, че рамковата схема за дейности, които могат да се провеждат от френските селскостопански междуотраслови организации, състояща се в помощи за техническа поддръжка, за производство и пускане в продажба на качествени селскостопански продукти, за изследователска и развойна дейност и за рекламна дейност в полза на първични производители и на предприятия, упражняващи дейности по преработка и пускане в продажба на селскостопански продукти, финансирана чрез удържане от членовете на тези междуотраслови организации на доброволни вноски, на които впоследствие е придаден задължителен характер с междуведомствено постановление, представлява помощ, съвместима с общия пазар.
   Изтъкнатите от жалбоподателя правни основания и основни доводи са по същество идентични или подобни на тези, които са изложени по дело T-293/09, CNIEL/Комисия и по дело T-302/09, CNIPT/Комисия.

      (1)  ОВ C 116, 2009 г. стр. 14.


title: Дело C-215/11: Решение на Съда (първи състав) от 13 декември 2012 г. (преюдициално запитване от Sąd Okręgowy we Wrocławiu — Полша) — Iwona Szyrocka/Siger Technologie GmbH (Регламент (ЕО) № 1896/2006 — Процедура за европейска заповед за плащане — Молба за издаване на европейска заповед за плащане, която не отговаря на изискванията за форма, предвидени от националното законодателство — Изчерпателен характер на изискванията, на които следва да отговаря молбата — Възможност за претендиране на лихвите, начислени до плащането на главницата)

text:
               9.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/5

         Решение на Съда (първи състав) от 13 декември 2012 г. (преюдициално запитване от Sąd Okręgowy we Wrocławiu — Полша) — Iwona Szyrocka/Siger Technologie GmbH
   (Дело C-215/11) (1)

   (Регламент (ЕО) № 1896/2006 - Процедура за европейска заповед за плащане - Молба за издаване на европейска заповед за плащане, която не отговаря на изискванията за форма, предвидени от националното законодателство - Изчерпателен характер на изискванията, на които следва да отговаря молбата - Възможност за претендиране на лихвите, начислени до плащането на главницата)
   2013/C 38/04
   Език на производството: полски

      Запитваща юрисдикция

   Sąd Okręgowy we Wrocławiu

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Iwona Szyrocka

      Ответник: Siger Technologie GmbH

      Предмет

   Преюдициално запитване — Sąd Okręgowy we Wrocławiu — Тълкувне на членове 4, 7, 8, 9 и 26 от Регламент (ЕО) № 1896/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година за създаване на процедура за европейска заповед за плащане (ОВ L 399, стр. 1; Специално издание на български език, глава 19, том 9, стр. 108) — Молба за издаване на европейска заповед за плащане, която не отговаря на изискванията за форма, предвидени, от една страна, в Регламента, и от друга страна, в националното законодателство — Приложимо процесуално право по отношение на допълването или поправката на молбата — Възможност за претендиране на лихви върху главницата от датата на изискуемостта на паричното задължение до датата на плащането

      Диспозитив

               1.

               Член 7 от Регламент (ЕО) № 1896/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година за създаване на процедура за европейска заповед за плащане трябва да се тълкува в смисъл, че урежда изчерпателно изискванията, на които трябва да отговаря молбата за издаване на европейска заповед за плащане.
               Националната юрисдикция, по силата на член 25 от посочения регламент и при спазване на предвидените в този член изисквания, е свободна да определя размера на разходите, свързани с производството, при условия и ред, предвидени в нейното национално законодателство, като обаче тези условия и ред не трябва да бъдат по-неблагоприятни от условията и реда, на които се подчиняват сходни положения по вътрешното право, и не трябва да правят практически невъзможно или прекомерно трудно упражняването на правата, предоставени от правото на Съюза.

               2.

               Член 4 и член 7, параграф 2, буква в) от Регламент № 1896/2006 трябва да се тълкуват в смисъл, че те допускат възможността в рамките на производството по издаване на европейска заповед за плащане молителят да претендира и лихвите за времето от датата на тяхната изискуемост до деня на плащането на главницата.

               3.

               Ако на длъжника е разпоредено да плати лихвите, начислени до плащането на главницата, националната юрисдикция е свободна да избере конкретния начин на попълване на формуляра на европейската заповед за плащане, който се съдържа в приложение V към Регламент № 1896/2006, така че попълненият формуляр да позволи на длъжника, от една страна, да възприеме недвусмислено съдебния акт, на основание на който той трябва да плати на молителя лихвите, начислени до плащането на главницата, и от друга страна, ясно да установи лихвения процент, както и датата, считано от която се претендират тези лихви.

      (1)  ОВ C 219, 23.7.2011 г.


title: Дело F-47/10: Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 14 септември 2011 г. — Hecq/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Социална сигурност — Професионално заболяване — Членове 73 и 78 от Правилника — Правомерно становище на медицинската комисия — Отказ за признаване на частична трайна инвалидност)

text:
               10.12.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 362/24

         Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 14 септември 2011 г. — Hecq/Комисия
   (Дело F-47/10) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Социална сигурност - Професионално заболяване - Членове 73 и 78 от Правилника - Правомерно становище на медицинската комисия - Отказ за признаване на частична трайна инвалидност)
   2011/C 362/40
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Hecq (Chaumont-Gistoux, Белгия) (представител: адв. L. Vogel, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и D. Martin, подпомагани от адв. J.-L. Fagnart, avocat)

      Предмет

   Искане за отмяна на решенията на Комисията, с които се отказва на жалбоподателя да му бъде призната частична трайна инвалидност по смисъла на член 73 от Правилника и му се възлага да поеме една част от медицинските възнаграждения и разноски, направени в хода на дейността на медицинската комисия.

      Диспозитив

               1.

               Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по исканията за отмяна на решенията на Европейската комисия от 7 септември 2009 г., в частта им, в която се възлага на г-н Hecq да поеме разноските и възнагражденията на лекаря, определен от него да го представлява в медицинската комисия, както и половината от разноските и възнагражденията на третия лекар в тази комисия, определен по общо съгласие.

               2.

               Отхвърля като неоснователни исканията за отмяна на решенията от 7 септември 2009 г., в частта им, в която се отказва да се признае на г-н Hecq процент трайна инвалидност.

               3.

               Г-н понася Hecq понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 221, 14.8.2010 г., стр.61.


title: Дело F-40/09: Жалба, подадена на 7 април 2009 г. — Časta/Комисия

text:
               4.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 153/51

         Жалба, подадена на 7 април 2009 г. — Časta/Комисия
   (Дело F-40/09)
   2009/C 153/99
   Език на производството: чешки

      Страни

      Жалбоподател: Radek Časta (Брюксел, Белгия) (представител: L. Tahotná, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Предмет и описание на спора

   От една страна, искане за отмяна на решението на EPSO за това жалбоподателят да не бъде допуснат до устния изпит в рамките на конкурс на общо основание EPSO/AD/107/07-LAW поради неспазване на условието, свързано с тригодишен опит на ръководна длъжност. От друга страна, осъждане на ответника да заплати на жалбоподателя сума за претърпяната имуществена и неимуществена вреда.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени Решение № R/45715/08 от 22 декември 2008 г. на ОН [орган по назначаването],

               —

               да се осъди ответникът да заплати на жалбоподателя сумата от 20 000 EUR заради имуществени и неимуществени вреди, заедно с лихви за забава, считано от 9 юни 2008 г. до петнадесетия ден след като съдебното решение придобие сила на присъдено нещо,

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-246/15 P: Жалба, подадена на 28 май 2015 г. от Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 17 март 2015 г. по дело T-89/09, Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG/Европейска комисия

text:
               20.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 236/31

         Жалба, подадена на 28 май 2015 г. от Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 17 март 2015 г. по дело T-89/09, Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG/Европейска комисия
   (Дело C-246/15 P)
   (2015/C 236/42)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG (представители: J. Heithecker, J. Ylinen, Rechtsanwälte)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Land Hessen

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени точка 2 от диспозитива на обжалваното решение, с която е отхвърлено третото основание относно инвестиционната субсидия и продажбата на поземлен имот, който е публична собственост,

               —

               да отмени точки 3 — 5 от диспозитива на обжалваното решение,

               —

               да осъди Комисията и Land Hessen да понесат съдебните разноски, свързани с производството по обжалване.

         Освен това жалбоподателят поддържа исканията си, направени в първоинстанционното производство, като иска от Съда:

               —

               да отмени решение C (2008) 6017 окончателен на Комисията от 21 октомври 2008 г., Държавни помощи № 512/2007 — Германия, Abalon Hardwood Hessen GmbH в частта, в която се приема, че нотифицираната регионална помощ представлява съществуваща държавна помощ по смисъла на член 1, буква б), подточка ii) от Регламент № 659/1999,

               —

               да отмени Решение C (2008) 6017 окончателен на Комисията от 21 октомври 2008 г., Държавни помощи № 512/2007 — Германия, Abalon Hardwood Hessen GmbH в частта, в която се приема, че продажбата на поземлен имот, който е публична собственост, не представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 ЕО,

               —

               да осъди Комисията да понесе всички съдебни разноски в първоинстанционното производство.

      Основания и основни доводи

   Настоящата жалба се отнася до условията, при които при жалба в областта на държавните помощи Комисията може да отхвърли оплакванията, изтъкнати от пряк конкурент на получателя на помощта, без да започне официална процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 от ДФЕС.
   Според жалбоподателя Общият съд е трябвало да уважи третото основание, с което се изтъква, че не е започната официална процедура по разследване, не само по отношение на посочената мярка за предоставяне на гаранции, както е направил, но и по отношение на другите посочени мерки за помощ — инвестиционната субсидия и продажбата на поземлен имот, който е публична собственост.
   Жалбоподателят изтъква пет основания:

               1.

               По отношение на инвестиционната субсидия Общият съд е допуснал грешка при прилагането на правото, като е приел, че решение от 6 декември 2007 г. е ирелевантно при разглеждането на третото основание, тъй като въпреки надлежната проверка в административното производство Комисията не е могла да знае за наличието на това решение, и освен това решението не би могло да се отрази върху резултата от проверката на Комисията.

               2.

               Общият съд е допуснал явна грешка в преценката и много други грешки при прилагане на правото, като е приел, че експертизата на стойността на продадения на получателя на помощта поземлен имот, който е публична собственост, заключава, че намиращите се върху поземления имот сгради нямат стойност.

               3.

               Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, установявайки, че в административното производство Комисията е имала право да приеме, че сумата от 1 4 00  000 EUR, която е приспадната от продажната цена, определена с експертизата, съответства на пазарната цена за събарянето на всички сгради, намиращи се върху частта от поземления имот, продаден на получателя на помощта.

               4.

               При преценката на член 4, точка 6 от договора за продажба на поземления имот Общият съд е допуснал множество грешки при прилагане на правото, предвиждайки, че получателят на помощта ще трябва да събори всички намиращи се върху имота сгради и да извърши последващи плащания на продавача на поземления имот, ако десет години след прехвърлянето на собствеността върху поземления имот събарянето не е извършено изцяло или частично, или се установи, че обичайните разходи за събарянето са по-ниски от предварително посочената сума от 1 4 00  000 EUR.

               5.

               Общият съд неправилно е възложил на жалбоподателя част от съдебните разноски, тъй като жалбата е приета за основателна по отношение на три от петте посочени мерки за помощ и жалбоподателят е посочил другите две мерки за помощ само поради това че нито предоставените му по време на административното производство документи, нито решението на Комисията съдържат подробна информация в това отношение.


title: Дело T-651/16: Жалба, подадена на 14 септември 2016 г. — Crocs/EUIPO — Gifi Diffusion (Footwear)

text:
               7.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 410/23

         Жалба, подадена на 14 септември 2016 г. — Crocs/EUIPO — Gifi Diffusion (Footwear)
   (Дело T-651/16)
   (2016/C 410/33)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Crocs, Inc. (Niwot, Колорадо, Съединени щати) (представители: J. Guise, D. Knight, L. Cassidy, H. Seymour, Solicitors, M. Berger, N. Hadjadj Cazier, H. Haouideg, lawyers)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Gifi Diffusion (Villeneuve-sur-Lot, Франция)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорния промишлен дизайн: жалбоподателят

      Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Общността „Footwear“ — промишлен дизайн на Общността № 257 001-0001

      Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на EUIPO от 6 юни 2016 г. по преписка R 853/2014-3

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение и да установи, че оповестяването на уебсайт не представлява предходно оповестяване по смисъла на член 7; да потвърди регистрирания спорен промишлен дизайн на Общността и да отхвърли искането за обявяване на недействителност,

               —

               да се произнесе по разноските в негова полза.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 63, параграф 1 от Регламент № 6/2002;

               —

               Нарушение на член 7 от Регламент № 6/2002.


title: Дело C-275/09: Решение на Съда (първи състав) от 17 март 2011 г. (преюдициално запитване от Raad van State van België, Белгия) — Brussels Hoofdstedelijk Gewest и др./Vlaamse Gewest (Директива 85/337/ЕИО — Оценка на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда — Летище с дължина на пистата за излитане най-малко 2100 метра — Понятие за строителство — Подновяване на разрешението за експлоатация)

text:
               7.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/4

         Решение на Съда (първи състав) от 17 март 2011 г. (преюдициално запитване от Raad van State van België, Белгия) — Brussels Hoofdstedelijk Gewest и др./Vlaamse Gewest
   (Дело C-275/09) (1)

   (Директива 85/337/ЕИО - Оценка на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда - Летище с дължина на пистата за излитане най-малко 2 100 метра - Понятие за строителство - Подновяване на разрешението за експлоатация)
   2011/C 139/05
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Raad van State van België

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Brussels Hoofdstedelijk Gewest, P. De Donder, F. De Becker, K. Colenbie, Ph. Hutsebaut, B. Kockaert, VZW Boreas, F. Petit, V.S. de Burbure de Wezembeek, L. Van Dessel

      Ответник: Vlaamse Gewest

      Предмет

   Преюдициално запитване — Raad van State van België — Тълкуване на точка 7, буква а) от приложение I към Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174) — Строителство на летища с дължина на основната писта 2 100 метра или повече — Понятие за строителство

      Диспозитив

   Член 1, параграф 2, второ тире и точка 7 от приложение I към Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда, изменена с Директива 97/11/ЕО на Съвета от 3 март 1997 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че:

               —

               подновяването на съществуващо разрешение за експлоатация на летище, без провеждането на работи или намеса, променящи физическото състояние на летището, не може да се квалифицира като „проект“, съответно „строителство“, по смисъла на тези разпоредби,

               —

               въпреки това запитващата юрисдикция следва да определи въз основа на приложимото национално право и като има предвид евентуално кумулативния ефект на множество работи или намеси, които са осъществени след влизането в сила на Директивата, дали това разрешение се вписва в състояща се от няколко етапа процедура по издаване на разрешение, която има за предмет осъществяването на дейности, представляващи част от проект по смисъла на точка 13, първо тире от приложение II във връзка с точка 7 от приложение I към тази директива. При липса на оценка на въздействието върху околната среда от подобни работи или намеси на предходния етап от процедурата по издаване на разрешение запитващата юрисдикция трябва да осигури полезното действие на Директивата, като следи такава оценка да бъде направена поне на стадия на издаване на разрешението за експлоатация.

      (1)  ОВ C 267, 7.11.2009 г.


title: Дело T-186/07: Иск, предявен на 29 май 2007 г. — Ashoka/СХВП (DREAM IT, DO IT!)

text:
               21.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 170/34

         Иск, предявен на 29 май 2007 г. — Ashoka/СХВП (DREAM IT, DO IT!)
   (Дело T-186/07)
   (2007/C 170/67)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Ashoka (Arlington, Съединени щати) (представители: A. Link и A. Jaeger-Lenz, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) от 15 март 2007 г. (Дело R 635/2006-1),

               —

               да се осъди СХВП да заплати собствените си разноски и разноските на ищеца.

         Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „DREAM IT, DO IT!“, за услуги от класове 35, 36, 41 и 45 — заявка № 3 844 792

      Решение на проверителя: отхвърля заявката

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 на Съвета, тъй като заявената марка ще се възприема от потребителите като произхождаща от конкретно предприятие, доколкото тя не е станала обичайно наименование в обикновения език или в търговската практика за услугите, които обхваща.


title: Дело T-301/10: Решение на Общия съд от 19 март 2013 г. — in ‘t Veld/Комисия (Достъп до документи — Регламент (ЕО) № 1049/2001 — Документи, свързани с проекта за международно Търговско споразумение за борба с фалшифицирането (ACTA) — Документи, свързани с преговорите — Отказ за предоставяне на достъп — Изключение, отнасящо се до защитата на обществения интерес в областта на международните отношения — Явна грешка в преценката — Пропорционалност — Задължение за мотивиране)

text:
               4.5.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/14

         Решение на Общия съд от 19 март 2013 г. — in ‘t Veld/Комисия
   (Дело T-301/10) (1)

   (Достъп до документи - Регламент (ЕО) № 1049/2001 - Документи, свързани с проекта за международно Търговско споразумение за борба с фалшифицирането (ACTA) - Документи, свързани с преговорите - Отказ за предоставяне на достъп - Изключение, отнасящо се до защитата на обществения интерес в областта на международните отношения - Явна грешка в преценката - Пропорционалност - Задължение за мотивиране)
   2013/C 129/26
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Sophie in ‘t Veld (Брюксел, Белгия) (представители: O. W. Brouwer и J. Blockx, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално C. Hermes и C. ten Dam, впоследствие C. Hermes и F. Clotuche-Duvieusart)

      Предмет

   Първоначално искане за частична отмяна на Решение SG.E.3/HP/psi — Ares (2010) 234950 на Комисията от 4 май 2010 г. за отказ да се предостави достъп до някои документи относно проекта за международно търговско споразумение за борба с фалшифицирането (ACTA).

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на Комисията от 4 май 2010 година под номер SG.E.3/HP/psi — Ares (2010) 234950 в частта, в която се отказва достъп до документи № 21 и № 25 от приложения към това решение списък, както и относно заличаването на следните текстове в други документи от този списък:

                           —

                           на страница 2 от документ № 45 — последното изречение от втора алинея под заглавие „Participants“;

                           —

                           на страница 1 от документ № 47 — последното изречение от втора алинея под заглавие „Participants“;

                           —

                           на страница 2 от документ № 47 — последното изречение от втора алинея под заглавие „1. Digital Environment (including Internet)“;

                           —

                           на страница 2 от документ № 48 — последната част на изречението от алинеята под точка 4.

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3.

               Осъжда г-жа Sophie in ‘t Veld да понесе половината от направените от нея съдебни разноски, както и половината от направените от Европейската комисия съдебни разноски.

               4.

               Осъжда Европейската комисия да понесе половината от направените от нея съдебни разноски, както и половината от направените от г-жа in‘t Veld съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 260, 25.9.2010 г.


title: Дело C-365/07: Пеюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 2 август 2007 г. — Simesa SpA/Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) и други

text:
               20.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/13

         Пеюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 2 август 2007 г. — Simesa SpA/Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) и други
   (Дело C-365/07)
   (2007/C 247/17)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio.
   Страни в главното производство

      Ищец: Simesa SpA.

      Ответник: Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) и други.
   Преюдициални въпроси

               1)

               След разпоредбите на членове 2 и 3 (1) [от Директива 89/105/ЕИО], определящи отношенията между публичните власти на държава-членка и фармацевтичните предприятия в смисъл, че определянето на цената на лекарствен продукт или увеличението на посочената цена, се извършва според сведенията, предоставени от първите, но в рамките, в които компетентният орган ги приема, тоест въз основа на диалог между самите предприятия и властите, натоварени с контрола върху фармацевтичните разходи, член 4, параграф 1 [от Директивата] урежда „замразяването на цените на всички лекарствени продукти или само на някои категории от тях“, възприето като мярка от общ характер, която подлежи на преразглеждане поне веднъж годишно с оглед продължаване или не на нейното действие, предвид преобладаващите макроикономически условия в държавата-членка.
               Посочената разпоредба предоставя на компетентните власти срок от деветдесет дни за съобщаване какви ценови увеличения или намаления са възприети, ако има такива.
               Доколкото посочва „намаление на цените, ако има такова“, трябва ли споменатата разпоредба да се разбира в смисъл, че в допълнение на мярката от общ характер, представляваща замразяване на цените на всички лекарствени продукти или на някои категории от тях, посочената позволява прибягването до друга мярка от общ характер, изразяваща се в намаляване на цените на всички лекарствени продукти или на някои категории от тях или изразът „намаление на цените, ако има такова“ се отнася изключително до лекарствени продукти, които вече са подложени на замразяване на цени?

               2)

               Доколкото налага задължение за компетентните власти на държава-членка, в случай на замразяване на цени, да извършват най-малко веднъж годишно преглед, чиято цел е да установи дали макро-икономическите условия оправдават замразяването на цените да остане непроменено, може ли член 4, параграф 1 от Директивата да се тълкува в смисъл, че ако намалението на цените се приеме като отговор на първия въпрос, е възможно да се прибягва до подобна мярка няколко пъти годишно и в продължение на няколко години (от 2002 година до 2010 година) ?

               3)

               По смисъла на посочения по-горе член 4, тълкуван във връзка със съображенията към директивата, разясняващи основната цел на мерките за контрол на цените на лекарствените продукти, която е „издигане на равнището на общественото здраве чрез осигуряване наличието на достатъчни количества лекарствени продукти на приемливи цени [и избягване на различията в тези мерки, които могат] да възпрепятстват или нарушат търговията с лекарствени продукти в рамките на Общността“, приемането на мерки, отнасящи се по-скоро до „разчетни“, отколкото до „установени“ стойности, може ли да се счита за съвместимо с общностното право (въпросът се отнася и до двата случая) ?

               4)

               Изискванията за спазване на тавани на разходите за лекарствени продукти, които всяка държава-членка има право да определи, трябва ли да бъдат свързани специфично единствено с разходите за лекарствени продукти или е възможно да се приеме, че държавите-членки имат дискреционната власт да отчитат и елементи, засягащи други разходи за здравеопазване?

               5)

               Произтичащите от директивата принципи на прозрачност и на участие на предприятията, засегнати от мерки за замразяване или общо намаление на цените на лекарствените продукти, могат ли да се тълкуват в смисъл, че винаги и във всички положения следва да се предвижда възможност за изключения от наложената цена (член 4, параграф 2 от директивата) и конкретно участие на предприятието-ищец, а следователно и необходимост за администрацията да се мотивира при евентуален отказ?

      (1)  Директива 89/105/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година относно прозрачността на мерките, регулиращи цените на лекарствени продукти за употреба от човека и включването им в обхвата на националните системи за здравно осигуряване (ОВ L 40, стр. 8; Специално издание на български език, 2007 г., том 2, глава 5, стр. 84).


title: Дело T-273/13: Жалба, подадена на 17 май 2013 г. — Sarafraz/Съвет

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/48

         Жалба, подадена на 17 май 2013 г. — Sarafraz/Съвет
   (Дело T-273/13)
   2013/C 207/79
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Mohammad Sarafraz (Техеран, Иран) (представител: адв. T. Walter)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 206/2013 на Съвета от 11 март 2013 година за прилагане на член 12, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 359/2011 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи предвид ситуацията в Иран, доколкото се отнася до г-н Mohammad Sarafraz;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири правни основания.

               1.

               Първо правно основание: нарушение на правото на защита на жалбоподателя

                           —

                           Съветът е нарушил правото на жалбоподателя на ефективна правна защита и по-специално изискването за мотивиране, като не е изложил достатъчно мотиви за включването на жалбоподателя в приложението към обжалвания регламент за изпълнение,

                           —

                           Съветът е нарушил правото на жалбоподателя да бъде изслушан, като не му е предоставил предвидената в член 12, параграф 2 от Регламент (ЕС) № 359/2011 (1) възможност да представи възражения във връзка с включването в списъка със санкционирани лица и по този начин да предизвика преразглеждане от Съвета.

               2.

               Второ правно основание: липса на основание за включване на жалбоподателя в списъка със санкционирани лица

                           —

                           посочените от Съвета основания за включване на жалбоподателя в списъка със санкционирани лица не разкриват точното правно основание, на което се позовава Съвета за това,

                           —

                           Съветът е допуснал явна грешка в преценката на фактите, като е включил жалбоподателя в списъка към приложението на обжалвания регламент за изпълнение,

                           —

                           по-специално посоченото от Съвета в списъка със санкционирани лица единствено конкретно основание не би могло да обоснове включването на жалбоподателя в този списък.

               3.

               Трето правно основание: нарушение на принципа за неналагане на двойно наказание (ne bis in idem)

                           —

                           посоченото от Съвета единствено конкретно основание за включване на жалбоподателя в списъка със санкционирани лица вече е било предмет на санкция от медийния регулаторен орган на Обединеното кралство,

                           —

                           Съветът не твърди, че въпреки, съответно след тази санкция е имало други нарушения, които биха обосновали включването в списъка със санкционирани лица.

               4.

               Четвърто правно основание: нарушение на основните права на жалбоподателя на свобода на радиоразпространение, съответно свобода на изразяване, свобода на движение и право на собственост

                           —

                           включването на жалбоподателя в списъка със санкционирани лица представлява необосновано и непропорционално посегателство на свободата на медиите и свободата му на изразяване, което цели преди всичко да възпрепятства жалбоподателя, съответно радиоразпространителя, който той ръководи, при неговото предаване на информация от и за Европа,

                           —

                           включването на жалбоподателя в списъка със санкционирани лица представлява необосновано и непропорционално посегателство на другите защитени основни права (право на собственост, свобода при избор на професия, свобода на движение).

      (1)  Регламент (ЕС) № 359/2011 на Съвета от 12 април 2011 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи предвид ситуацията в Иран (ОВ L 100, стр. 1).


title: Дело T-199/17: Жалба, подадена на 29 март 2017 г. — QD/EUIPO

text:
               22.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/38

         Жалба, подадена на 29 март 2017 г. — QD/EUIPO
   (Дело T-199/17)
   (2017/C 161/54)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: QD (представител: H. Tettenborn, lawyer)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на EUIPO от 2 юни 2016 г., съобщено на жалбоподателя на 3 юни 2016 г., с което се отказва второ поред подновяване на договора на жалбоподателя като временно нает служител съгласно член 2, буква е) от УРДС и

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа жалбата си жалбоподателят излага шест основания.

               1.

               Първото основание е изведено от твърдения за нарушение на Правилника и на УРДС, и по-специално на член 110 от Правилника, на член 2, буква е) и на член 8 от УРДС.

               2.

               Второто основание е изведено от твърдения за явна грешка в преценката.

               3.

               Третото основание е изведено от твърдения, че EUIPO нарушила задължението за поверителност и задължението за полагане на дължимата грижа.

               4.

               Четвъртото основание е изведено от твърдения, че EUIPO нарушила принципа на добро управление (член 41, параграф 1, член 41, параграфи 2 и 3 от Хартата на основните права на ЕС).

               5.

               Петото основание е изведено от твърдения, че EUIPO нарушила изискванията на Регламент № 45/2001 (1), и по-специално на член 27, параграф 1 и параграф 2, буква б) от този регламент.

               6.

               Шестото основание е изведено от твърдения, че EUIPO нарушила обоснованите правни очаквания на жалбоподателя.

      (1)  Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 година относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (ОВ L 8, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 30, стр. 142).


title: Дело T-454/10: Жалба, подадена на 30 септември 2010 г. — Anicav/Комисия

text:
               4.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/39

         Жалба, подадена на 30 септември 2010 г. — Anicav/Комисия
   (Дело T-454/10)
   ()
   2010/C 328/66
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav) (Неапол, Италия) (представители: J. da Cruz Vilaça, S. Estima Martins и S. Carvalho de Sousa, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отменят разпоредбите на член 52 и приложение VIII към Регламент № 1580/2007 на Комисията (1), изменен с Регламент № 687/2010 на Комисията (2), и

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба по реда на член 263 ДФЕС жалбоподателят иска частична отмяна на Регламент № 1580/2007 на Комисията, изменен с Регламент № 687/2010 на Комисията.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят представя следните правни основания:

               Първо, жалбоподателят твърди, че обжалваната мярка нарушава Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 година за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (ОВ L 299, 2007 г., стр. 1).

               Като (i) не включва дейностите по преработване в приложение VIII към Регламент № 1580/2007 на Комисията и (ii) не изключва дейностите по подготовка, опаковане и последващо преработване от стойността на търгуваната продукция на продукти, предназначени за преработка, обжалваната мярка нарушава Общия регламент за ООП, доколкото последният предвижда, че разпоредбите относно организациите на производителите, а именно относно предоставянето на помощ, следва да се прилагат само за продуктите, обхванати от общата организация на пазара на плодове и зеленчуци.

               Второ, жалбоподателят твърди, че обжалваната мярка нарушава принципа на недопускане на дискриминация; като предоставя на организациите на производители помощ относно промишлени дейности, осъществявани и от частни предприятия, обжалваната мярка нарушава принципа на недопускане на дискриминация, който забранява сходни положения да се третират по различен начин, освен ако това третиране не е обективно обосновано.

               Накрая, жалбоподателят твърди, че обжалваната мярка нарушава принципа на пропорционалност; като предоставя на организациите на производители помощ, която обхваща промишлени дейности, осъществявани и от частни предприятия, обжалваната мярка нарушава принципа на пропорционалност, тъй като надхвърля това, което би било необходимо за постигане на хипотетична цел на Общата селскостопанска политика във връзка с вертикалната интеграция на организации на производители.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1580/2007 на Комисията от 21 декември 2007 година за определяне на правила за прилагане на Регламенти (ЕО) № 2200/96, (ЕО) № 2201/96 и (ЕО) № 1182/2007 на Съвета в сектора на плодовете и зеленчуците (ОВ L 350, 2007 г., стр. 1).

      (2)  Регламент (ЕС) № 687/2010 на Комисията от 30 юли 2010 година за изменение на Регламент (ЕО) № 1580/2007 за определяне на правила за прилагане на регламенти (ЕО) № 2200/96, (ЕО) № 2201/96 и (ЕО) № 1182/2007 на Съвета в сектора на плодовете и зеленчуците (ОВ L 199, 2010 г., стр. 12).


title: Дело T-511/08: Определение на Общия съд от 13 април 2010 г. — Unity OSG FZE/Съвет

text:
               19.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/56

      Определение на Общия съд от 13 април 2010 г. — Unity OSG FZE/Съвет
      (Дело T-511/08) (1)

      (2010/C 161/90)

         Език на производството: английски

      Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 32, 7.2.2009 г.


title: Дело C-520/14: Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 18 ноември 2014 г.  — Gemeente Borsele, Staatssecretaris van Financiën

text:
               16.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 56/5

         Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 18 ноември 2014 г. — Gemeente Borsele, Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-520/14)
   (2015/C 056/06)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели в касационното производство: Gemeente Borsele, Staatssecretaris van Financiën

      Преюдициални въпроси

               1)

               Следва ли член 2, параграф 1, буква в) и член 9, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕС (1) да се тълкуват в смисъл, че с оглед на правна уредба като описаната в настоящото решение една община трябва да се разглежда като данъчнозадължено лице по смисъла на Директивата във връзка с училищния транспорт?

               2)

               Следва ли при отговора на този въпрос правната уредба да се разглежда като цяло или тази проверка трябва да се извършва поотделно за всяка превозна услуга?

               3)

               Ако проверката следва да се извършва поотделно: Трябва ли в този случай да се прави разлика според това дали става въпрос за превоз на ученици на разстояние между 6 и 20 километра или на разстояние повече от 20 километра?

      (1)  Директива на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 1).


title: Дело T-103/06: Решение на Общия съд от 13 април 2010 г. — Esotrade/СХВП — Segura Sánchez (YoKaNa) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „YoKaNa“ — По-ранна фигуративна марка на Общността и по-ранна фигуративна национална марка „YOKONO“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Прилика на знаците — Член 8, параграф 1,буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8,параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               5.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 148/26

         Решение на Общия съд от 13 април 2010 г. — Esotrade/СХВП — Segura Sánchez (YoKaNa)
   (Дело T-103/06) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „YoKaNa“ - По-ранна фигуративна марка на Общността и по-ранна фигуративна национална марка „YOKONO“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Прилика на знаците - Член 8, параграф 1,буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 (понастоящем член 8,параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2010/C 148/45
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Esotrade, SA (Мадрид, Испания) (представители: J. de Rivera Lamo de Espinosa и J. E. Astiz Suárez, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: J. García Murillo и O. Montalto)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Antonio Segura Sánchez (Аликанте, Испания)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 10 януари 2006 г. (преписка R 217/2004-2) относно производство по възражение между Antonio Segura Sánchez и Esotrade, SA

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда жалбоподателя да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 121, 20.5.2006 г.


title: Дело C-109/09: Решение на Съда (втори състав) от 10 март 2011 г. (преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht, Германия) — Deutsche Lufthansa AG/Gertraud Kumpan (Срочен трудов договор — Директива 1999/70/ЕО — Равно третиране в областта на заетостта и професиите — Роля на националния съд)

text:
               7.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 139/2

         Решение на Съда (втори състав) от 10 март 2011 г. (преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht, Германия) — Deutsche Lufthansa AG/Gertraud Kumpan
   (Дело C-109/09) (1)

   (Срочен трудов договор - Директива 1999/70/ЕО - Равно третиране в областта на заетостта и професиите - Роля на националния съд)
   2011/C 139/02
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesarbeitsgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Deutsche Lufthansa AG

      Ответник: Gertraud Kumpan

      Предмет

   Преюдициално запитване — Bundesarbeitsgericht — Тълкуване, от една страна, на член 1, член 2, параграф 1 и член 6, параграф 1 от Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7), и от друга страна, клауза 5, точка 1 от приложението към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129) — Забрана на дискриминация, основана на възрастта — Национална правна уредба, която допуска сключването на срочен трудов договор при единственото условие работникът да е навършил 58-годишна възраст — Съвместимост на тази правна уредба с посочените по-горе разпоредби — Правни последици от евентуална несъвместимост

      Диспозитив

   Клауза 5, точка 1 от Рамковото споразумение относно срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., фигуриращо в приложение към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), трябва да се тълкува в смисъл, че понятието „тясна обективна връзка с предишен трудов договор за неопределено време, сключен със същия работодател“, предвидено в член 14, параграф 3 от Закона за работата на непълно работно време и срочните трудови договори (Gesetz über Teilzeitarbeit und befristete Arbeitsverträge) от 21 декември 2000 г., трябва да се прилага по отношение на случаите, когато срочен трудов договор не е непосредствено предшестван от трудов договор за неопределено време, сключен със същия работодател, и когато между тези договори има промеждутък от няколко години, ако в рамките на целия този период първоначалното трудово правоотношение е продължавано за същата работа и със същия работодател посредством непрекъсната последователност от срочни трудови договори. Запитващата юрисдикция следва, доколкото е възможно, да тълкува релевантните вътрешноправни разпоредби в съответствие с посочената клауза 5, точка 1.

      (1)  ОВ C 141, 20.6.2009 г.


title: Дело T-153/15 R: Определение на председателя на Общия съд от 20 май 2015 г. — Hamcho и Hamcho International/Съвет (Обезпечително производство — Ограничителните мерки срещу Сирия — Замразяване на средства и ограничение за влизане и транзитно преминаване през територията на Съюза — Молба за спиране на изпълнението — Неспазване на изискванията за форма — Недопустимост)

text:
               6.7.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/20

         Определение на председателя на Общия съд от 20 май 2015 г. — Hamcho и Hamcho International/Съвет
   (Дело T-153/15 R)
   ((Обезпечително производство - Ограничителните мерки срещу Сирия - Замразяване на средства и ограничение за влизане и транзитно преминаване през територията на Съюза - Молба за спиране на изпълнението - Неспазване на изискванията за форма - Недопустимост))
   (2015/C 221/28)
   Език на производството: френски

      Страни

      Молители: Mohamad Hamcho (Дамаск, Сирия) и Hamcho International (Дамаск) (представители: A. Boesch, D. Amaudruz и M. Ponsard, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Предмет

   Молба за спиране на изпълнението на мерките, наложени на молителите по силата на Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/108 на Съвета от 26 януари 2015 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (OВ L 20, стр. 2) и на Решение за изпълнение (ОВППС) 2015/117 на Съвета от 26 януари 2015 година за прилагане на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (OВ L 20, стр. 85).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за обезпечение.

               2)

               Съдът не се произнася по разноските.


title: Дело T-505/09: Определение на Общия съд от 6 септември 2010 г. — Carlyle/СХВП — MRP Consult (CAFE CARLYLE)

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/66

      Определение на Общия съд от 6 септември 2010 г. — Carlyle/СХВП — MRP Consult (CAFE CARLYLE)
      (Дело T-505/09) (1)

      ()
      (2010/C 288/121)
      Език на производството: английски
      Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 51, 27.2.2010 г.


title: Дело T-503/15: Решение на Общия съд от 3 май 2016 г. — Aranynektár/EUIPO — Naturval Apícola (Natür-bal) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Европейския съюз „Natür-bal“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „NATURVAL“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               20.6.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 222/18

         Решение на Общия съд от 3 май 2016 г. — Aranynektár/EUIPO — Naturval Apícola (Natür-bal)
   (Дело T-503/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „Natür-bal“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „NATURVAL“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2016/C 222/21)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Aranynektár Termékgyártó és Kereskedelmi KFT (Dunavarsány, Унгария) (представители: I. Molnár, адвокат)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Palmero Cabezas)

      Друга страна производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Naturval Apícola, SL (Монсерат, Испания) (представители: I. Valdelomar Serrano, D. Gabarre Armengol, G. Hinarejos Mulliez, E. Bayo de Gispert, J. Rodríguez Fuensalida, адвокати)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 17 юни 2015 г. (преписка R 1158/2014-2) относно производство по възражение между Naturval Apícola и Aranynektár Termékgyártó és Kereskedelmi

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Aranynektár Termékgyártó és Kereskedelmi KFT да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 354, 26.10.2015 г.


title: Дело T-251/11: Жалба, подадена на 18 май 2011 г. — Република Австрия/Европейска комисия

text:
               6.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 232/30

         Жалба, подадена на 18 май 2011 г. — Република Австрия/Европейска комисия
   (Дело T-251/11)
   2011/C 232/55
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Република Австрия (представител: C. Pesendorfer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение C(2011) 1363 окончателен на Комисията от 8 март 2011 година относно австрийска държавна помощ № C 24/2009 за енергийно интензивните стопански единици съгласно Ökostromgesetz,

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага четири правни основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Първо правно основание: неправилно прилагане на член 107, параграф 1 ДФЕС — липса на държавна помощ
               Според жалбоподателя член 22, буква c) от австрийския Закон за „зелена“ електроенергия (BGBL. I № 114/2008) („Ökostromgesetz“, наричан по-нататък „ÖSG“), в който се предвижда ограничаване на разходите на енергийно интензивните стопански единици, не е държавна помощ, тъй като не се използват „държавни ресурси“.

               2.

               Второ правно основание: неправилно прилагане на член 107, параграф 1 ДФЕС — липса на избирателност
               Според жалбоподателя не е налице избирателност нито de iure, нито de facto. По негово мнение дори да се приеме, че член 22, буква c) ÖSG води до отклонение от референтната система, това отклонение изглежда оправдано от логиката и вътрешната структура на системата за насърчаване на използването на „зелена“ електроенергия.

               3.

               Трето правно основание: неправилно прилагане на член 107, параграф 1 ДФЕС — злоупотреба с правото на преценка
               Ако предложената мярка все пак бъде разглеждана като помощ, според жалбоподателя тя попада в приложното поле на Насоките на Общността относно държавната помощ за защита на околната среда: той счита, че във всеки случай трябва да се прави аналогия между направеното уведомление за компенсаторно плащане съгласно член 22, буква c) ÖSG и правилата, по които се преценяват уредените в дял 4 от Насоките случаи на освобождаване от данъци във връзка с енергията; ето защо поради тази аналогия компенсаторната договореност трябвало да бъде одобрена. В допълнение към прилагането по аналогия на Насоките, логична била и аналогия с член 25 от Регламента за общо групово освобождаване.

               4.

               Четвърто правно основание: различно третиране от Европейската комисия на фактически положения, които са еднакви от гледна точка на правото на конкуренция
               Според жалбоподателя се поставя въпросът защо сходни от гледна точка на правото на конкуренция положения — предвид сходствата между ÖSG и германския Закон за възобновяемите енергийни източници, в частност от гледна точка на последиците за икономиката и конкуренцията — очевидно са третирани по различен начин. Жалбоподателят счита, че това изглежда несъвместимо с общия принцип на равно третиране.


title: Дело C-490/10: Решение на Съда (втори състав) от 6 септември 2012 г. — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз (Жалба за отмяна — Регламент (ЕО, Евратом) № 617/2010 — Съобщаване на Комисията на инвестиционни проекти за енергийна инфраструктура в Европейския съюз — Избор на правното основание — Членове 337 ДФЕС и 187 АЕ — Член 194 ДФЕС)

text:
               27.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 331/2

      Решение на Съда (втори състав) от 6 септември 2012 г. — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз
      (Дело C-490/10) (1)

      (Жалба за отмяна - Регламент (ЕО, Евратом) № 617/2010 - Съобщаване на Комисията на инвестиционни проекти за енергийна инфраструктура в Европейския съюз - Избор на правното основание - Членове 337 ДФЕС и 187 АЕ - Член 194 ДФЕС)
      (2012/C 331/03)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Европейски парламент (представители: M. Gómez-Leal, J. Rodrigues и L. Visaggio)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Simm и A. Lo Monaco)

         Страни, встъпили в подкрепа на ответника: Френска република (представители: G. de Bergues и A. Adam), Европейска комисия (представители: P. Oliver и г-жа O. Beynet)

         Предмет

      Жалба за отмяна — Регламент (ЕС, Евратом) № 617/2010 на Съвета от 24 юни 2010 година относно съобщаването на Комисията на инвестиционни проекти за енергийна инфраструктура в Европейския съюз, както и за отмяна на Регламент (ЕО) № 736/96 (ОВ L 180, стр. 7) — Избор на правно основание, включващо две разпоредби — член 337 ДФЕС и член 187 АЕ — Мерки, спадащи към предоставената на Съюза специфична компетентност в областта на енергетиката и изискващи правно основание, което включва само член 194 ДФЕС

         Диспозитив

                  1.

                  Отменя Регламент (ЕС, Евратом) № 617/2010 на Съвета от 24 юни 2010 година относно съобщаването на Комисията на инвестиционни проекти за енергийна инфраструктура в Европейския съюз, както и за отмяна на Регламент (ЕО) № 736/96.

                  2.

                  Правните последици на Регламент № 617/2010 се запазват до влизането в сила в разумен срок, считано от постановяването на настоящото решение, на нов регламент, приет на релевантното правно основание, а именно член 194, параграф 2 ДФЕС.

                  3.

                  Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски, с изключение на разноските, направени от Френската република и Европейската комисия.

                  4.

                  Френската република и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 13, 15.1.2011 г.