title: Дело T-94/15: Жалба, подадена на 19 февруари 2015 г. — Binca Seafoods/Комисия

text:
               11.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/30

         Жалба, подадена на 19 февруари 2015 г. — Binca Seafoods/Комисия
   (Дело T-94/15)
   (2015/C 155/35)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Binca Seafoods GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: Rechtsanwalt H. Schmidt)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:
   да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 1358/2014 на Комисията от 18 декември 2014 година за изменение на Регламент (ЕО) № 889/2008 за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета по отношение на произхода на отглежданите по биологичен начин аквакултури, животновъдните практики за аквакултури, фуража за отглежданите по биологичен начин аквакултури, както и продуктите и веществата, които могат да бъдат използвани в биологичното производство на аквакултури (ОВ L 365, стр. 97).

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага три основания.

               1.

               Първо основание: нарушение на член 16 (Свобода на стопанската инициатива), член 20 (Равенство пред закона) и член 21 (Недискриминация) от Хартата на основните права на Европейския съюз чрез прилагане на неравно третиране по произволен начин
               Жалбоподателят посочва, че в Регламента за изпълнение Европейската комисия е предвидила преходни мерки и особени правила за други биологични аквакултури, но произволно е пропуснала да удължи преходния период по член 95, параграф 11 от Регламент № 889/2008 (1), който изтича на 1 януари 2015 г.
               Европейската комисия била наясно, че рибата пангазиус действително се отглежда по изцяло биологичен начин от момента на оплождането, но хвърлянето на хайвера от женски, отглеждани в биологичната аквакултура, се предизвиква чрез даването на хормони. Тъй като това не съответства на бъдещите общи правила, предвидени от правото на Съюза в областта на аквакултурата, а други методи за предизвикване на оплождането са все още в процес на развитие, се налагало удължаване на преходния период.

               2.

               Второ основание: нарушение на упълномощаването за изпълнение от страна на Съвета
               Жалбоподателят твърди, че Комисията е нарушила упълномощаването ѝ от Съвета да развие внимателно правната рамка на Съюза в областта на биологичната аквакултура, така че напредъкът в техниката за биологично производство да бъде усвоен чрез изтичането на преходните мерки, а не след изтичане на подобни правила от 2009 г. от биологичния пазар да бъдат изключени съществуващи аквакултури, които са признати за биологични съгласно установените правила.

               3.

               Трето основание: нарушение на правото на свобода на световната търговия
               Европейската комисия умишлено е взела решение да се противопостави на спазването на съвместно развитите правила в Кодекс алиментариус, макар че в системата на този кодекс не е възразила срещу прилагането на общото правило, според което млади животни, които се размножават в условия, които не са биологични, могат да бъдат въведени в биологични такива, когато не могат да се размножават в биологично животновъдство, а напротив е подкрепила тази формулировка заедно с другите членове на Кодекс алиментариус. Така Европейският съюз не можел да се разграничи от този консенсус, без да наруши задълженията си, произтичащи от Споразумението за техническите пречки пред търговията на СТО.

      (1)  Регламент (ЕО) № 889/2008 на Комисията от 5 септември 2008 година за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 834/2007 на Съвета относно биологичното производство и етикетирането на биологични продукти по отношение на биологичното производство, етикетирането и контрола (ОВ L 250, стр. 1).


title: Дело F-15/16: Жалба, подадена на 15 март 2016 г. — ZZ/ЕСВД

text:
               30.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/52

         Жалба, подадена на 15 март 2016 г. — ZZ/ЕСВД
   (Дело F-15/16)
   (2016/C 191/75)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: S. Rodrigues и C. Bernard-Glanz, адвокати)

      Ответник: Европейска служба за външна дейност (ЕСВД)

      Предмет на производството

   Отмяна на решението, с което се отказва да се даде разрешение на жалбоподателя да публикува статия, при липсата на изменение на предложения текст.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени обжалваното решение и доколкото е необходимо, решението за отхвърляне на жалбата;

               —

               да се осъди Европейската служба за външна дейност да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-282/07: Искане за преюдициално заключение, направено от Cour d'appel de Liège (Белгия) на 13 юни 2007 г. — Белгийската държава/Truck Center SA

text:
               25.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 199/21

         Искане за преюдициално заключение, направено от Cour d'appel de Liège (Белгия) на 13 юни 2007 г. — Белгийската държава/Truck Center SA
   (Дело C-282/07)
   (2007/C 199/33)
   Език на производството: френски
   Препращаща юрисдикция
   Cour d'appel de Liège
   Страни в главното производство

      Ищец: Белгийската държава

      Ответник: Truck Center SA
   Преюдициален въпрос
   Членове 105, 3°, б и 107, параграф 2, 9° от [Кралски указ за изпълнение на Кодекса за подоходното данъчно облагане 1992 (CIR 1992)], издаден в приложение на член 226 от CIR, четени във връзка с член 23 от Конвенцията за избягване на двойното данъчно облагане между Белгия и Люксембург не нарушават ли член 73 (нов член 56) от Договора за създаване на Европейската общност, който предвижда свободно движение на капитали, с това, че като последица от отпадането на данъка при източника върху доходите от капитал, предвидено в член 107, параграф 2, 9° изключително по отношение на доходите от лихви, разпределяни на местни дружества, от една страна възпират местните дружества от заемане на капитали от дружества, установени в друга държава-членка, и от друга страна, представляват по отношение на дружествата, установени в друга държава-членка, пречка за капиталови инвестиции чрез заеми в дружества със седалище в Белгия?


title: Дело T-222/16: Жалба, подадена на 11 май 2016 г. — Hansen Medical/EUIPO — Covidien („MAGELLAN“)

text:
               25.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 270/47

         Жалба, подадена на 11 май 2016 г. — Hansen Medical/EUIPO — Covidien („MAGELLAN“)
   (Дело T-222/16)
   (2016/C 270/54)
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Hansen Medical, Inc. (Маунтин Вю, Калифорния, Съединени американски щати) (представител: R. Kunze, Solicitor, G. Würtenberger, T. Wittmann, lawyers)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Covidien AG (Нойхаузен ам Райнфал, Швейцария)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „MAGELLAN“ — заявка за регистрация № 5 437 711

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 3 февруари 2016 г. по съединени преписки R 3092/2014-2 и R 3118/2014-2

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 15, член 51, параграф 1, буква а), член 57, параграф 1, член 63, параграф 2, членове 64 и 75, член 76, параграф 2 и член 77 от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-569/16: Решение на Общия съд от 26 април 2017 г. — OU/Комисия (Публична служба — Договорно наети служители — Дисциплинарно производство — Временно отстраняване от длъжност — Удръжка от възнаграждението — Забележка — Възстановяване на суми — Член 24, параграф 4 от приложение IX към Правилника)

text:
               19.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/26

         Решение на Общия съд от 26 април 2017 г. — OU/Комисия
   (Дело T-569/16) (1)

   ((Публична служба - Договорно наети служители - Дисциплинарно производство - Временно отстраняване от длъжност - Удръжка от възнаграждението - Забележка - Възстановяване на суми - Член 24, параграф 4 от приложение IX към Правилника))
   (2017/C 195/37)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: OU (представители: J.-N. Louis и N. de Montigny, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия (представители: C. Ehrbar и F. Simonetti)

      Предмет

   Искане на основание член 270 ДФЕС, от една страна, за отмяна на решението на Комисията от 13 март 2015 г., с което се отхвърля искането на жалбоподателя да му бъдат възстановени сумите, удържани от неговото възнаграждение в продължение на шест месеца, считано от 15 януари 2007 г., и от друга страна, за възстановяване на посочените суми ведно с лихви.

      Диспозитив

               1)

               Отменя решението от 13 март 2015 г., с което Европейската комисия отхвърля искането на г-н OU да му бъдат възстановени сумите, удържани от неговото възнаграждение въз основа на решението на Комисията от 14 декември 2006 г

               2)

               Осъжда Комисията да възстанови на г н OU сумите, удържани от неговото възнаграждение въз основа на решението от 14 декември 2006 г

               3)

               Осъжда Комисията да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 211, 13.6.2016 г. (делото първоначално е заведено пред Съда на публичната служба на Европейския съюз с номер F-141/15, а на 1 септември 2016 г. е прехвърлено в Общия съд на Европейския съюз)


title: Дело T-813/14: Решение на Общия съд от 18 ноември 2015 г. — Liu/СХВП — DSN Marketing (Чанта за преносим компютър) (Промишлен дизайн на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Регистриран промишлен дизайн на Общността, който изобразява чанта за преносим компютър — По-ранни идентични промишлени дизайни — Основания за обявяване на недействителност — Липса на новост по смисъла на член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 6/2002 — Оповестяване на ранни промишлени дизайни преди датата на приоритета — Член 7, параграфи 1 и 2 от Регламент № 6/2002)

text:
               11.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/28

         Решение на Общия съд от 18 ноември 2015 г. — Liu/СХВП — DSN Marketing (Чанта за преносим компютър)
   (Дело T-813/14) (1)

   ((Промишлен дизайн на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Регистриран промишлен дизайн на Общността, който изобразява чанта за преносим компютър - По-ранни идентични промишлени дизайни - Основания за обявяване на недействителност - Липса на новост по смисъла на член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 6/2002 - Оповестяване на ранни промишлени дизайни преди датата на приоритета - Член 7, параграфи 1 и 2 от Регламент № 6/2002))
   (2016/C 007/38)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Min Liu (Гуанджоу, Китай) (представители: първоначално R. Bailly, S. Zhang и Y. Zhang, впоследствие Y. Zhang, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: DSN Marketing Ltd (Кроули, Обединеното кралство)

      Предмет

   Жалба срещу решението на трети апелативен състав на СХВП от 7 октомври 2014 г. (преписка R 1864/2013-3), постановено в производството за обявяване на недействителност със страни DSN Marketing Ltd и M. Min Liu

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда M. Min Liu дапонесе направените съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 65, 23.2.2015 г.


title: Дело T-228/17: Жалба, подадена на 19 април 2017 г. — Zhejiang Jndia Pipeline Industry/Комисия

text:
               19.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/35

         Жалба, подадена на 19 април 2017 г. — Zhejiang Jndia Pipeline Industry/Комисия
   (Дело T-228/17)
   (2017/C 195/49)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Zhejiang Jndia Pipeline Industry Co. Ltd (Уенжу, Китай) (представител: S. Hirsbrunner, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) № 2017/141 на Комисията от 26 януари 2017 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои съединителни елементи за челно заваряване, от неръждаема стомана, за тръбопроводи, завършени или не, с произход от Китайската народна република и Тайван (ОВ L 22, 2017 г., стр. 14) в частта, която се отнася до жалбоподателя,

               —

               да осъди Комисията и всяка страна, допусната евентуално да встъпи в подкрепа на исканията ѝ, да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.

               1.

               Първото основание е че Комисията допуснала различни явни грешки в преценката, като приела, че съединителните елементи за челно заваряване, от неръждаема стомана, за тръбопроводи (наричани по-нататък „SSBWF“) по техническите стандарти на САЩ и ЕС са взаимнозаменяеми:

                           —

                           Комисията не изпълнила задължението си да прецени безпристрастно съответните доказателства, тъй като някои фактически твърдения за взаимозаменяемостта в обжалвания регламент били неточни, противоречиви или подвеждащи. По-специално твърдението, че единственият оказал съдействие вносител не представил съответните доказателства, не било вярно,

                           —

                           Комисията неправилно приела, че SSBWF били сертифицирани двойно според стандартите на ЕС и САЩ. Тя изхождала единствено от неоснователни и изтъкнати в последния момент съображения от подали оплакване лица, фигуриращи най-напред в самия обжалван регламент.

               2.

               Второто основание е че Комисията допуснала явна грешка в преценката, не изложила достатъчно мотиви за адаптирането на нормалната стойност и сама си противоречала:

                           —

                           Комисията погрешно се позовала на данни за производствените разходи и за производството в Европейския съюз, за да определи подходящото ниво на корекция. Тя отхвърлила предложение за корекция, основано на данни за китайския пазар, по съображения, които не били обосновани,

                           —

                           в това отношение обжалваният регламент нарушавал член 20 от основния регламент и член 296 ДФЕС, като освен това не бил надлежно мотивиран.

               3.

               Третото основание е че при определяне на периода, който следва да се вземе предвид, била допусната явна грешка в преценката:

                           —

                           Комисията неправомерно не взела предвид друг възможен период, въпреки че по отношение на него разполагала със събрани при предишно нейно разследване данни.

               4.

               Четвъртото основание е че процедурата, по която е приет обжалваният регламент, не съответствала на общите принципи на правото на Съюза, като например принципите на добра администрация, прозрачност и право на защита на жалбоподателя:

                           —

                           Комисията не съобщила своевременно „наличната информация“ на жалбоподателя след разгласяването на временните заключения. Когато все пак за първи път му предоставила тази информация, заедно с всички други данни и сведения, при разгласяване на окончателните заключения, Комисията не му оставила достатъчно време, за да може да я прецени задълбочено,

                           —

                           тя нарушила правото на защита на жалбоподателя, тъй като не му предоставила възможност да изрази становище по ключови констатации, основани на изтъкнати в последния момент и непроверени твърдения на подали оплакване лица, фигуриращи най-напред в самия обжалван регламент.

               5.

               Петото основание е че обжалваният регламент, приет на 26 януари 2017 г., погрешно наложил антидъмпингово мито на жалбоподателя на основание разпоредбите на основния регламент, уреждащи изключителна и основана на държава аналог методология за изчисляване на нормалната стойност на вноса от Китайската народна република, въпреки че правото на Съюза за прилагане на изключително третиране било изтекло на 11 декември 2016 г.:

                           —

                           Европейският съюз бил длъжен да спазва специфичните условия по протокола за присъединяване на Китай към СТО с решението на Съвета за одобряване на присъединяването. Като институция на Европейския съюз Комисията била длъжна да спазва международните ангажименти, поети от Съюза при упражняването на неговите правомощия.

                           —

                           обжалваният регламент бил несъвместим и със задължението на Европейския съюз да тълкува антидъмпинговите си правила в съответствие с международното право, особено когато те са за прилагане на международно споразумение, по което той е страна.


title: Дело C-93/15 P: Определение на Съда (втори състав) от 15 октомври 2015 г. — Banco Privado Português, SA — em liquidação, Massa Insolvente do Banco Privado Português, SA — em liquidação/Европейска комисия (Обжалване — Помощ, предоставена от Португалската република в полза на финансова институция под формата на държавна гаранция, свързана със заем — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар — Член 107, параграф 1 ДФЕС — Член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС — Явно недопустима и явно неоснователна жалба)

text:
               21.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 429/7

         Определение на Съда (втори състав) от 15 октомври 2015 г. — Banco Privado Português, SA — em liquidação, Massa Insolvente do Banco Privado Português, SA — em liquidação/Европейска комисия
   (Дело C-93/15 P) (1)

   ((Обжалване - Помощ, предоставена от Португалската република в полза на финансова институция под формата на държавна гаранция, свързана със заем - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар - Член 107, параграф 1 ДФЕС - Член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС - Явно недопустима и явно неоснователна жалба))
   (2015/C 429/09)
   Език на производството: португалски

      Страни

      Жалбоподатели: Banco Privado Português, SA — em liquidação, Massa Insolvente do Banco Privado Português, SA — em liquidação (представители: M. Ferreira Santos и R Leandro Vasconcelos, advogadas)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: M. França и L. Flynn)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Banco Privado Português SA и Massa Insolvente do Banco Privado Português SA да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 127, 20.4.2015 г.


title: Дело C-396/09: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale ordinario di Bari (Италия) на 12 октомври 2009 г. — Interedil Srl en liquidation/Fallimento Interedil Srl, Banca Intesa Gestione Crediti Spa

text:
               19.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/21

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunale ordinario di Bari (Италия) на 12 октомври 2009 г. — Interedil Srl en liquidation/Fallimento Interedil Srl, Banca Intesa Gestione Crediti Spa
   (Дело C-396/09)
   2009/C 312/35
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale ordinario di Bari

      Страни в главното производство

      Ищец: Interedil Srl en liquidation

      Ответнци: Fallimento Interedil Srl, Banca Intesa Gestione Crediti Spa

      Преюдициални въпроси

               1.

               Трябва ли понятието „център на основните интереси на длъжника“ по член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1346/2000 (1) от 29 май 2000 година да се тълкува в съответствие с общностното или с националното право и при утвърдителен отговор в полза на първата хипотеза, в какво се състои посоченото понятие и кои са определящите фактори или елементи, за да се установи „центърът на основните интереси“?

               2.

               Може ли предвидената в член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1346/2000 презумпция, според която „за дружествата […], седалището според устройствения акт се презюмира за център на основните интереси до доказване на противното“, да се обори с констатирането на ефективна търговска дейност в държавата, различна от тази, в която се намира седалището според устройствения акт на дружеството, или за да може да се обори посочената презумпция е необходимо да се констатира, че дружеството не е осъществявало никаква търговска дейност в държавата, в която се намира неговото седалище според устройствения акт?

               3.

               Наличието в държава членка, различна от тази, в която се намира седалището според устройствения акт на дружеството, на недвижими имоти на дружеството, на договор за наем на два хотелски комплекса, сключен от дружеството длъжник с друго дружество, и на договор, сключен от дружеството с банкова институция, достатъчни елементи или фактори ли са, за да се счете за оборена предвидената в член 3 от Регламент (ЕО) № 1346/2000 презумпция в полза на „седалището според устройствения акт“ на дружеството, и достатъчни ли са тези обстоятелства, за да се приеме, че дружеството притежава „предприятие“ по смисъла на член 3, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1346/2000?

               4.

               Ако произнасянето по компетентността с Определение № 10606/2005 Corte di Cassazione се основе на тълкуване на член 3 от Регламент (ЕО) № 1346/2000, различно от тълкуването на Съда на Европейските общности, пречка ли е член 382 от италианския Граждански процесуален кодекс, съгласно който Corte di Cassazione се произнася по компетентността с окончателно и обвързващо решение, да се прилага посочената общностна разпоредба, както е тълкувана от Съда?

      (1)  OB L 160, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 1, стр. 143.


title: Дело C-361/13: Решение на Съда (първи състав) от 16 септември 2015 г. — Европейска комисия/Словашка република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Регламент (ЕО) № 883/2004 — Член 7 — Обезщетение за старост — Коледна добавка — Клауза за пребиваване)

text:
               9.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 371/2

         Решение на Съда (първи състав) от 16 септември 2015 г. — Европейска комисия/Словашка република
   (Дело C-361/13) (1)

   ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Регламент (ЕО) № 883/2004 - Член 7 - Обезщетение за старост - Коледна добавка - Клауза за пребиваване))
   (2015/C 371/02)
   Език на производството: словашки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: A. Tokár, D. Martin и F. Schatz)

      Ответник: Словашка република (представител: B. Ricziová)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля иска.

               2)

               Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 260, 7.9.2013 г.


title: Дело C-295/13: Решение на Съда (шести състав) от 4 декември 2014 г. (преюдициално запитване от Landgericht Darmstadt — Германия) — H, в качеството на синдик на G.T. GmbH/H. K. (Преюдициално запитване — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Съдебно сътрудничество по граждански дела — Компетентност на съдилищата на държавата членка, в която е открито производството по несъстоятелност, да разгледат иск срещу ответник с местоживеене в трета държава — Иск срещу управителя на дружество за възстановяване на суми по плащания, които са извършени, след като дружеството е изпаднало в неплатежоспособност или след като е установена неговата свръхзадълженост)

text:
               9.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/9

         Решение на Съда (шести състав) от 4 декември 2014 г. (преюдициално запитване от Landgericht Darmstadt — Германия) — H, в качеството на синдик на G.T. GmbH/H. K.
   (Дело C-295/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Компетентност на съдилищата на държавата членка, в която е открито производството по несъстоятелност, да разгледат иск срещу ответник с местоживеене в трета държава - Иск срещу управителя на дружество за възстановяване на суми по плащания, които са извършени, след като дружеството е изпаднало в неплатежоспособност или след като е установена неговата свръхзадълженост))
   (2015/C 046/11)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Darmstadt

      Страни в главното производство

      Ищец: H, в качеството на синдик на G.T. GmbH

      Ответник: H. K.

      Диспозитив

               1)

               Член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност трябва да се тълкува в смисъл, че съдилищата на държавата членка, на чиято територия е открито производство по несъстоятелност относно имущество на дружество, са компетентни на основание на същата разпоредба да разгледат иск като този в главното производство, предявен от синдика на дружеството срещу управителя му, за възстановяване на суми по плащания, които са извършени, след като дружеството е изпаднало в неплатежоспособност или след като е установена неговата свръхзадълженост.

               2)

               Член 3, параграф 1 от Регламент № 1346/2000 трябва да се тълкува в смисъл, че съдилищата на държавата членка, на чиято територия е открито производство по несъстоятелност относно имущество на дружество, са компетентни да разгледат иск като този в главното производство, предявен от синдика на това дружество срещу управителя му, за възстановяване на суми по плащания, които са извършени, след като дружеството е изпаднало в неплатежоспособност или след като е установена неговата свръхзадълженост, ако управителят има местоживеене не в друга държава членка, а както е в главното производство, в държава — страна по Конвенцията относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела, която е съставена в Лугано на 30 октомври 2007 г. и чието сключване е одобрено от името на Европейската общност с Решение 2009/430/ЕО на Съвета от 27 ноември 2008 година.

      (1)  ОВ C 226, 3.8.2013 г.


title: Дело C-484/06: Решение на Съда (четвърти състав) от 10 юли 2008 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Fiscale eenheid Koninklijke Ahold NV/Staatssecretaris van Financiën (Преюдициално запитване — Първа и шеста директиви ДДС — Принцип на данъчен неутралитет и принцип на пропорционалност — Правила относно закръглянето на размера на ДДС — Закръгляне надолу за всяка отделна стока)

text:
               30.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/9

         Решение на Съда (четвърти състав) от 10 юли 2008 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Fiscale eenheid Koninklijke Ahold NV/Staatssecretaris van Financiën
   (Дело C-484/06) (1)

   (Преюдициално запитване - Първа и шеста директиви ДДС - Принцип на данъчен неутралитет и принцип на пропорционалност - Правила относно закръглянето на размера на ДДС - Закръгляне надолу за всяка отделна стока)
   (2008/C 223/12)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Hoge Raad der Nederlanden
   Страни в главното производство

      Ищец: Fiscale eenheid Koninklijke Ahold NV

      Ответник: Staatssecretaris van Financiën
   Предмет
   Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden — Тълкуване на член 11, A, параграф 1, буква a), на член 22, параграф 3, буква б), първо изречение и параграф 5 от Директива 77/388/ЕИО: Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 г. относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) и на член 2, първа и втора алинея от Първа директива 67/227/ЕИО на Съвета от 11 април 1967 г. за хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъка върху оборота (ОВ 1967, 71, стр. 1301) — Правила относно закръглянето на суми на данъка върху добавената стойност
   Диспозитив

               1.

               При липса на специална общностна правна уредба, държавите-членки определят правилата и методите на закръгляне на размера на данъка върху добавената стойност, като при това те трябва да зачитат принципите, на които се основава общата система на този данък и по-специално принципите на данъчен неутралитет и на пропорционалност.

               2.

               Общностното право в актуалното му състояние не съдържа никакво конкретно задължение, според което държавите-членки трябва да разрешават на данъчно задължените лица да закръглят данъка върху добавената стойност за всяка отделна стока към по-ниския размер.

      (1)  ОВ C 20, 27.1.2007 г.


title: Дело T-100/06: Иск, предявен на 26 юли 2007 г. — Rajani (Dear!Net Online)/СХВП — Artoz-Papier (ATOZ)

text:
               6.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 235/12

         Иск, предявен на 26 юли 2007 г. — Rajani (Dear!Net Online)/СХВП — Artoz-Papier (ATOZ)
   (Дело T-100/06)
   (2007/C 235/21)
   Език, на който е изготвен искът: английски
   Страни

      Ищец: Deepak Rajani (Берлин, Германия) [представител: A. Dustmann, lawyer]

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Artoz-Papier AG (Lenzburg, Швейцария)
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решение на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 11 януари 2006 г. (дело R 1126/2004-2)

               —

               да се осъди СХВП да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Deepak Rajani

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка на Общността „ATOZ“ за услуги, класифицирани в класове 35 и 41 — заявка № 1 319 961

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Artoz-Papier AG

      Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Международна и национална словна марка „ATOZ“ за услуги, класифицирани в класове 35 и 41

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението в неговата цялост

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Жалбоподателят поддържа, че спорното решение е постановено в нарушение на член 43, параргафи 2 и 3 от Регламент № 40/94 относно марката на Общността, доколкото възприема неправилно тълкуване на датата на регистриране на марката. Според жалбоподателя такова тълкуване ultra vires на общностното, националното и международното право представлява злоупотреба с власт. Освен това жалбоподателят твърди, че решението на апелативния състав представлява нарушение на член 8, параграф 1, точка б от Регламент № 40/94 относно марката на Общността. На последно място жалбоподателят твърди, че както отделът по споровете, така и апелативният състав са нарушили съществено процесуалните гаранции, формулирани в членове 73 и 79 от РМО поради претендираното недостатъчно обосноваване и правото на изслушване.


title: Дело C-83/09 P: Решение на Съда (голям състав) от 24 май 2011 г. — Европейска комисия/Kronoply GmbH & Co. KG, Kronotex GmbH & Co. KG, Zellstoff Stendal GmbH, Федерална република Германия, Land Sachsen-Anhalt (Обжалване — Държавни помощи — Член 88, параграфи 2 и 3 ЕО — Регламент (ЕО) № 659/1999 — Решение да не се повдигат възражения — Жалба за отмяна — Условия за допустимост — Правни основания за отмяна, годни да се изтъкват — Понятие за заинтересована страна — Конкурентно отношение — Засягане — Пазар за снабдяване)

text:
               9.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 204/5

         Решение на Съда (голям състав) от 24 май 2011 г. — Европейска комисия/Kronoply GmbH & Co. KG, Kronotex GmbH & Co. KG, Zellstoff Stendal GmbH, Федерална република Германия, Land Sachsen-Anhalt
   (Дело C-83/09 P) (1)

   (Обжалване - Държавни помощи - Член 88, параграфи 2 и 3 ЕО - Регламент (ЕО) № 659/1999 - Решение да не се повдигат възражения - Жалба за отмяна - Условия за допустимост - Правни основания за отмяна, годни да се изтъкват - Понятие за заинтересована страна - Конкурентно отношение - Засягане - Пазар за снабдяване)
   2011/C 204/09
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: K. Gross и V. Kreuschitz)

      Други страни в производството: Kronoply GmbH & Co. KG, Kronotex GmbH & Co. KG (представители: R. Nierer и L. Gordalla, Rechtsanwälte), Zellstoff Stendal GmbH (представители: T. Müller-Ibold и K. Karl, Rechtsanwälte), Федерална република Германия, Land Sachsen-Anhalt

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (седми състав) от 10 декември 2008 г. по дело Kronoply и Kronotex/Комисия (T-388/02), доколкото Първоинстанционният съд е приел за допустима (въпреки че в крайна сметка отхвърля като неоснователна) жалба за отмяна на решението на Комисията от 19 юни 2002 г. да не повдига възражения срещу помощта, предоставена от германските власти в полза на Zellstoff Stendal за изграждането на завод за производство на целулоза — Погрешна преценка на условията за допустимост на жалба за отмяна на решение на Комисията с правно основание член 88, параграф 3, ЕО, подадена от заинтересована страна по смисъла на параграф 2 от същия член

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Европейската комисия и Zellstoff Stendal GmbH понасят собствените си съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 102, 1.5.2009 г.


title: Дело T-279/06: Определение на Първоинстанционния съд от 2 юли 2009 г. — Evropaïki Dynamiki/ЕЦБ (Обществени поръчки за услуги — Общностна процедура за възлагане на обществени поръчки — Предоставяне на консултантски и компютърни услуги за ЕЦБ — Отхвърляне на оферта и решение за възлагане на поръчката на други оференти — Жалба за отмяна — Правен интерес — Основание за изключване — Разрешение, което трябва да се даде от национален орган — Жалба, която отчасти е явно лишена от правно основание и отчасти е явно недопустимаключови думи)

text:
               26.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 233/15

         Определение на Първоинстанционния съд от 2 юли 2009 г. — Evropaïki Dynamiki/ЕЦБ
   (Дело T-279/06) (1)

   (Обществени поръчки за услуги - Общностна процедура за възлагане на обществени поръчки - Предоставяне на консултантски и компютърни услуги за ЕЦБ - Отхвърляне на оферта и решение за възлагане на поръчката на други оференти - Жалба за отмяна - Правен интерес - Основание за изключване - Разрешение, което трябва да се даде от национален орган - Жалба, която отчасти е явно лишена от правно основание и отчасти е явно недопустимаключови думи)
   2009/C 233/25
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представители: N. Korogiannakis и N. Keramidas, avocats)

      Ответник: Европейска централна банка (представители: F. von Lindeiner и G. Gruber)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решението на Европейската централна банка (ЕЦБ) от 31 юли 2006 г. за отхвърляне на офертата, представена от жалбоподателя в рамките на процедура на договаряне за предоставянето на консултантски и компютърни услуги на ЕЦБ, както и решението за възлагане на поръчката на други оференти.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 294, 2.12.2006 г.


title: Дело F-77/12: Жалба, подадена на 23 юли 2012 г. — ZZ/Комисия

text:
               20.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/18

         Жалба, подадена на 23 юли 2012 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-77/12)
   2012/C 319/32
   Език на производството: български

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: адв. R. Nedin, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет и описание на производството

   Отмяна на решението жалбоподателят да не бъде допуснат до изпити по модела „Център за оценяване“ в рамките на конкурс EPSO/AD/208/11

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отменят мълчаливото решение за отхвърляне на жалбата от 18 януари 2012 г. и решението на конкурсната комисия от 10 май 2012 г., доколкото с тях се нарушават принципа на равно третиране и принципа на равните възможности, както и да се заличат правните последици на обжалваните решения


title: Дело F-117/07: Иск, предявен на 25 октомври 2007 г. — Kolountzios/Комисия

text:
               22.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 315/48

         Иск, предявен на 25 октомври 2007 г. — Kolountzios/Комисия
   (Дело F-117/07)
   (2007/C 315/93)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Kolountzios (Брюксел, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и E. Marchal, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени решението на Комисията от 11 май 2007 г., което отхвърля искането на ищеца да се изчисли в драхми бонуса към пенсионните права, придобити при гръцките пенсионноосигурителни институции TMSEDE и ELPP преди постъпването му на служба, като се прилага актуализираният среден обменен курс, определен от Комисията, за да се вземат предвид валутните колебания на драхмата през периода на пенсионноосигурителните вноски,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   В подкрепа на иска си ищецът, длъжностно лице със степен AD 12, стъпка 4, изтъква три правни основания, от които първото правно основание е изведено от незаконосъобразност на общите изпълнителни разпоредби (наричани по-нататък „ОИР“) на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника за персонала (и по-конкретно на член 7, параграф 3) и при необходимост, от незаконосъобразност на тази разпоредба от Правилника за персонала.
   Второто правно основание е изведено от нарушение на член 3 от Регламент (ЕО) № 1103/97 на Съвета от 17 юни 1997 г. относно определени разпоредби, отнасящи се до въвеждането на еврото (OВ L 162, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 10, том 1, стр. 81).
   Третото правно основание е изведено от нарушение на принципите на правната сигурност, на равно третиране и на забрана на дискриминацията.


title: Дело T-122/06: Решение на Първоинстанционния съд от 8 октомври 2008 г. — Helkon Media/Комисия (Арбитражна клауза — Програма за стимулиране на развитието, разпространението и насърчаването на европейските аудио-визуални творби (МЕДИА Плюс) — Искане за изплащане на финансова помощ — Наличие на арбитражна клауза — Компенсация — Недопустимост)

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/31

         Решение на Първоинстанционния съд от 8 октомври 2008 г. — Helkon Media/Комисия
   (Дело T-122/06) (1)

   (Арбитражна клауза - Програма за стимулиране на развитието, разпространението и насърчаването на европейските аудио-визуални творби (МЕДИА Плюс) - Искане за изплащане на финансова помощ - Наличие на арбитражна клауза - Компенсация - Недопустимост)
   (2008/C 301/49)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Helkon Media AG (Munich, Allemagne) (представител: U. Karpenstein, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: G. Wilms и I. Kaufmann-Bühler)
   Предмет
   Иск на основание член 238 EО за осъждане на Комисията да заплати на ищеца сума, за която се твърди, че се дължи въз основа на договор за финансова помощ от Общността, предоставена на проект „Dark Blue World“ (Проект 2002-4212-0103DI010006DE).
   Диспозитив

               1.

               Отхвърля иска.

               2.

               Осъжда Helkon Media AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 154, 1.7.2006 г.


title: Дело C-50/09: Решение на Съда (първи състав) от 3 март 2011 г. — Европейска комисия/Ирландия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 85/337/ЕИО — Задължение на компетентния орган, отговарящ за околната среда, да извърши оценка на въздействието на проекти върху околната среда — Множество компетентни органи — Необходимост да се гарантира оценката на взаимодействието между факторите, които могат да бъдат засегнати пряко или непряко — Прилагане на Директивата към дейностите по разрушаване)

text:
               30.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 130/3

         Решение на Съда (първи състав) от 3 март 2011 г. — Европейска комисия/Ирландия
   (Дело C-50/09) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 85/337/ЕИО - Задължение на компетентния орган, отговарящ за околната среда, да извърши оценка на въздействието на проекти върху околната среда - Множество компетентни органи - Необходимост да се гарантира оценката на взаимодействието между факторите, които могат да бъдат засегнати пряко или непряко - Прилагане на Директивата към дейностите по разрушаване)
   2011/C 130/04
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители:: P. Oliver, C. Clyne и J.-B. Laignelot)

      Ответник: Ирландия (представители: D. O'Hagan; G. Simons SC, D. McGrath, BL)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Членове 2, 3 и 4 от Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174) — Задължение за описване и оценяване на прякото и непрякото въздействие на проект върху факторите, изброени в член 3 от директивата

      Диспозитив

               1.

               Ирландия:

                           —

                           като не е транспонирала член 3 от Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда, изменена с Директива 97/11/ЕО на Съвета от 3 март 1997 г. и с Директива 2003/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 май 2003 г.,

                           —

                           като не е гарантирала, че ще бъдат спазени изцяло условията, предвидени в членове 2—4 от Директива 85/337, изменена с Директива 2003/35, когато ирландските органи по териториалното устройство и Агенцията за защита на околната среда едновременно имат правомощия за вземането на решение по даден проект, и

                           —

                           като е изключила дейностите по разрушаване от приложното поле на законодателството си, с което транспонира Директива 85/337, изменена с Директива 2003/35,

                     не е изпълнила задълженията си по тази директива.

               2.

               Осъжда Ирландия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 82, 4.4.2009 г.


title: Дело C-624/13 P: Жалба, подадена на 2 декември 2013 г. от Iliad SA, Free infrastructure, Free SAS срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 16 септември 2013 г. по дело T-325/10, Iliad и др./Комисия

text:
               8.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 39/9

         Жалба, подадена на 2 декември 2013 г. от Iliad SA, Free infrastructure, Free SAS срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 16 септември 2013 г. по дело T-325/10, Iliad и др./Комисия
   (Дело C-624/13 P)
   2014/C 39/16
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Iliad, Free infrastructure, Free SAS (представител: T. Cabot, адвокат)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Френска република, Република Полша, Département des Hauts-de-Seine

      Искания на жалбоподателите

               —

               да се отмени изцяло Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. по дело T-325/10, Iliad, Free infrastructure, Free/Комисия;

               —

               да се уважат исканията, предявени пред първата инстанция от дружествата Iliad, Free infrastructure и Free, като се отмени Решение C(2009) 7426 окончателен на Комисията от 30 септември 2009 г. относно компенсирането на свързани с предоставянето на обществена услуга разходи за създаване и експлоатиране на електронна съобщителна мрежа с много висока скорост в департамента Hauts-de-Seine (Държавна помощ № 331/2008 — Франция), ако Съдът смята, че е в състояние да постанови решение по съществото на спора;

               —

               да се върне делото на Общия съд, ако Съдът прецени, че не е в състояние да постанови решение по съществото на спора;

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски, в случай че Съдът постанови решение по делото;

               —

               да не се произнася по съдебните разноски, в случай че Съдът върне делото на Общия съд.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбите си жалбоподателите изтъкват шест правни основания.
   На първо място, жалбоподателите смятат, че Общият съд е нарушил задължението си за мотивиране, тъй като не е отговорил на частта от правното основание, свързана с нарушаването от Комисията на задължението ѝ да образува формалната процедура по разследване, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, във връзка с индицията, изведена от поетите от френските власти задължения, която свидетелства за срещнато от Комисията сериозно затруднение и въз основа на която Комисията е била длъжна да образува такава формална процедура по разследване.
   На второ място, те твърдят, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, когато изчислява продължителността на предварителната процедура по разследване, извършено от Комисията. От една страна, те считат, че направеното от Франция уведомление не може да се смята за извършено в предписаните срокове, поради което не е трябвало да се взема предвид. От друга страна, те са на мнение, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е квалифицирал искане за „евентуални“ бележки, отправено от Комисията до френските власти, като искане за допълнителна информация по смисъла на Регламент (ЕО) № 659/1999 (1).
   На трето място, жалбоподателите изтъкват правно основание, свързано с обществения ред, изведено от допусната от Общия съд грешка при прилагане на правото, тъй като той не е установил служебно, че Комисията не е могла да обяви спорната помощ за съвместима с Договора, при положение, че уведомлението за същата е трябвало да се счита за оттеглено, съгласно член 5 от Регламент (ЕО) № 659/1999. Тъй като действително френските власти не са отговорили в срок на исканията за допълнителна информация, спорното уведомление е трябвало да бъде оттеглено в изпълнение на член 5, параграф 3 от посочения регламент. Следователно Комисията не е имала компетентност да се произнесе по мярката, за което е уведомена, което Общият съд е трябвало да установи служебно в обжалваното решение.
   На четвърто място, Общият съд бил допуснал грешка при прилагане на правото, когато преценява наличието на обезценяване на пазара. Тази грешка произтичала от факта, че Общият съд е приложил критерия за универсалност вместо този за обезценяването на пазара, изведен от съдебната практика по дело Olsen, изразяващ се в проверка на това дали конкуренти упражняват подобна услуга, а не универсална услуга.
   На пето място, Общият съд бил допуснал грешка при прилагане на правото във връзка с прилагането във времето на правилата на правото на Европейския съюз, когато преценява обезценяването на пазара. Грешката при прилагане на правото произтичала, от една страна, от разглеждането на обезценяването на пазара ограничено до данните за 2004 и 2005 г., и от друга страна, от липсата на прогнозен анализ на пазара, за да провери дали обезценяването на пазара е установено за цялото времетраене на прилагането на услугата от общ икономически интерес.
   На последно място, жалбоподателите упрекват Общия съд, че мотивите му в тяхната съвкупност са противоречиви.

      (1)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


title: Решение на Съда от 10 май 2016 година по дело E-19/15 — Надзорен орган на ЕАСТ/Княжество Лихтенщайн (Неизпълнение на задължения от членуваща в ЕИП държава от ЕАСТ — Схеми за предварително одобрение за установяване и трансгранични услуги — Директива 2006/123/ЕО — Член 31 от Споразумението за ЕИП — Член 36 от Споразумението за ЕИП — Обосновка — Пропорционалност)

text:
               2.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 66/30

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 10 май 2016 година
   по дело E-19/15
   Надзорен орган на ЕАСТ/Княжество Лихтенщайн
   (Неизпълнение на задължения от членуваща в ЕИП държава от ЕАСТ — Схеми за предварително одобрение за установяване и трансгранични услуги — Директива 2006/123/ЕО — Член 31 от Споразумението за ЕИП — Член 36 от Споразумението за ЕИП — Обосновка — Пропорционалност)
   (2017/C 66/09)
   По дело E-19/15, Надзорен орган на ЕАСТ срещу Княжество Лихтенщайн — ИСКАНЕ за обявяване, че със запазването в сила на националните правила относно схемите за предварително разрешение за предприятията, желаещи да се установят или да предоставят трансгранични услуги в Лихтенщайн, Княжество Лихтенщайн не е изпълнило задълженията си, произтичащи от членове 9, 10, 13 и 16 от акта, посочен в точка 1 от приложение X към Споразумението за ЕИП (Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 г. относно услугите на вътрешния пазар), адаптиран към Споразумението за ЕИП с Протокол 1 от него, и доколкото установяването и предоставянето на трансгранични услуги не попадат в приложното поле на посочения акт, задълженията си, произтичащи от членове 31 и 36 от Споразумението за ЕИП, Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия докладчик) и Páll Hreinsson, съдии, постанови решение на 10 май 2016 г., чийто диспозитив е, както следва:
   С настоящото Съдът:

               1.

               постановява, че Княжество Лихтенщайн не е изпълнило задълженията си по членове 9, 10, 13 и 16 от акта, посочен в точка 1 от приложение X към Споразумението за ЕИП (Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 г. относно услугите на вътрешния пазар), адаптиран към Споразумението за ЕИП с Протокол 1 към него:

                           а)

                           като е запазило в сила член 7 от Търговския закон на Лихтенщайн, с който се въвежда режим на предварително разрешение за предприятията, възнамеряващи да се установят в Лихтенщайн;

                           б)

                           като е запазило в сила член 8, параграф 1 от Търговския закон на Лихтенщайн, доколкото с него се налагат условия, които не са ясни и недвусмислени, за даване на предварително разрешение на предприятията, възнамеряващи да се установят в Лихтенщайн, а именно задължението да разполагат с необходимия персонал и задължението за адекватно владеене на немски език;

                           в)

                           като не е гарантирало, че условията за предварително разрешение, установени от Търговския закон на Лихтенщайн, не дублират изискванията или контрола, на които доставчикът вече е подложен в друга държава от ЕИП, които са еквивалентни или по същността си са сравними по отношение на своята цел;

                           г)

                           като не е гарантирало, че процедурата и формалностите във връзка с предварителното разрешение съгласно Търговския закон на Лихтенщайн, са ясно определени; както и

                           д)

                           като е запазило в сила член 21 от Търговския закон на Лихтенщайн, в който се съдържа изискването за предварително уведомяване от страна на предприятията, желаещи да предоставят трансгранични услуги в Лихтенщайн.

               2.

               Постановява, че дотолкова, доколкото услугите, попадащи в обхвата на Търговския закон на Лихтенщайн, не попадат в приложното поле на акта, точка 1 от приложение X към Споразумението за ЕИП (Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 г. относно услугите на вътрешния пазар), адаптиран към Споразумението за ЕИП с Протокол 1 към него, Княжество Лихтенщайн не е изпълнило задълженията си по членове 31 и 36 от Споразумението за ЕИП:

                           а)

                           като е запазило в сила член 7 от Търговския закон на Лихтенщайн; както и

                           б)

                           като е запазило в сила член 21 от Търговския закон на Лихтенщайн.

               3.

               Осъжда Княжество Лихтенщайн да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-358/06: Определение на председателя на осми състав на Съда от 11 май 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция

text:
               4.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/29

         Определение на председателя на осми състав на Съда от 11 май 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
   (Дело C-358/06) (1)

   (2007/C 183/53)

      Език на производството: гръцки

   Председателят на осми състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 294, 14.10.2006 г.


title: Дело C-54/11: Определение на председателя на Съда от 5 юли 2011 г. (преюдициално запитване от Supreme Court of the United Kingdom — Обединено кралство) — JPMorgan Chase Bank, NA, J.P. Morgan Securities Limited/Berliner Verkehrsbetriebe (BVG), Anstalt des öffentlichen Rechts

text:
               22.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 311/30

         Определение на председателя на Съда от 5 юли 2011 г. (преюдициално запитване от Supreme Court of the United Kingdom — Обединено кралство) — JPMorgan Chase Bank, NA, J.P. Morgan Securities Limited/Berliner Verkehrsbetriebe (BVG), Anstalt des öffentlichen Rechts
   (Дело C-54/11) (1)

   2011/C 311/49
   Език на производството: английски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 120, 16.4.2011 г.


title: Дело C-307/09: Преюдициално запитване, отправено от Raad van State (Нидерландия) на 3 август 2009 г. — Vicoplus SC PUH, друга страна: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/34

         Преюдициално запитване, отправено от Raad van State (Нидерландия) на 3 август 2009 г. — Vicoplus SC PUH, друга страна: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid
   (Дело C-307/09)
   2009/C 267/62
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Raad van State

      Страни в главното производство

      Ищец: Vicoplus SC PUH

      Друга страна: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

      Преюдициални въпроси

               1)

               Дали членове 49 и 50 ЕО трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат вътрешна норма като съдържащата в разпоредбите на член 2 от Wet arbeid vreemdelingen и на член 1e, параграф 1, initio и буква в) от Правилника за прилагането му, предвиждаща, че за командироването на работници, визирано в член 1, параграф 3 initio и в буква в) от Директива 96/71/ЕО (1), се изисква разрешително за работа?

               2)

               Според какви критерии трябва да се определи дали е налице командироване на работници по смисъла на член 1, параграф 3, initio и буква в) от Директива 96/71/ЕО?

      (1)  Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги (ОВ 1997, L 18, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 05, том 4, стр. 29).


title: Дело C-283/07: Решение на Съда (осми състав) от 22 декември 2008 г.  — Комисия на Европейските общности/Италианска република (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 75/442/ЕИО — Член 1 — Понятие за отпадък — Отпадъци, предназначени за използване в металургичната дейност — Висококачествено отпадъчно гориво — Неправилно транспониране)

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/12

         Решение на Съда (осми състав) от 22 декември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-283/07) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 75/442/ЕИО - Член 1 - Понятие за „отпадък“ - Отпадъци, предназначени за използване в металургичната дейност - Висококачествено отпадъчно гориво - Неправилно транспониране)
   (2009/C 44/20)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители C. Zadra и J.-B. Laignelot)

      Ответник: Италианска република (представители: I. Braguglia и G. Fiengo, avvocato dello Stato)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 1, буква а) от Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 година относно отпадъците (ОВ L 194, стр. 39), изменена с Директива 91/156/ЕИО на Съвета от 18 март 1991 година (ОВ L 78, стр. 32) — Отпадъчни горива (RDF) и метални отпадъци, предназначени за използване в металургичната дейност — Изключване от приложното поле на националния закон за транспониране
   Диспозитив

               1)

               Като е приела и оставя в сила разпоредби като

                           —

                           член 1, параграфи 25-27 и 29, буква а) от Закон № 308 от 15 декември 2004 г., съдържащ оправомощаване на правителството да реформира, координира и допълва законодателството в областта на околната среда и мерки с пряко приложение, и

                           —

                           член 1, параграф 29, буква б) от Закон № 308 от 15 декември 2004 г., както и член 183, параграф 1, буква т) и член 229 от Законодателен декрет № 152 от 3 април 2006 г., установяващ правила в областта на околната среда,

                     по силата на които съответно определени отпадъци, предназначени за използване в металургичната дейност, и висококачественото отпадъчно гориво (CDR-Q) са изключени a priori от приложното поле на италианското законодателство относно отпадъците, транспониращо Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 година относно отпадъците, изменена с Директива 91/156/ЕИО на Съвета от 18 март 1991 година, Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 1, буква а) от тази директива.

               2)

               Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 199, 25.8.2007 г.


title: Дело C-283/16: Решение на Съда (шести състав) от 9 февруари 2017 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice, Family Division (England and Wales) — Обединено кралство) — M. S./P. S. (Преюдициално запитване — Регламент (ЕО) № 4/2009 — Член 41, параграф 1 — Признаване и изпълнение на съдебни решения и сътрудничество по въпроси, свързани със задължения за издръжка — Изпълнение на решение в държава членка — Подаване на молбата пряко до компетентния орган на държавата членка по изпълнение — Национално законодателство, съгласно което молбата трябва да бъде подадена до централния орган на държавата членка по изпълнение)

text:
               3.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 104/22

         Решение на Съда (шести състав) от 9 февруари 2017 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice, Family Division (England and Wales) — Обединено кралство) — M. S./P. S.
   (Дело C-283/16) (1)

   ((Преюдициално запитване - Регламент (ЕО) № 4/2009 - Член 41, параграф 1 - Признаване и изпълнение на съдебни решения и сътрудничество по въпроси, свързани със задължения за издръжка - Изпълнение на решение в държава членка - Подаване на молбата пряко до компетентния орган на държавата членка по изпълнение - Национално законодателство, съгласно което молбата трябва да бъде подадена до централния орган на държавата членка по изпълнение))
   (2017/C 104/32)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice, Family Division (England and Wales)

      Страни в главното производство

      Молител: M. S.

      Ответник: P. S.

      Диспозитив

               1)

               Разпоредбите на глава IV от Регламент (ЕО) № 4/2009 на Съвета от 18 декември 2008 година относно компетентността, приложимото право, признаването и изпълнението на съдебни решения и сътрудничеството по въпроси, свързани със задължения за издръжка, и по-специално член 41, параграф 1 от него, трябва да се тълкуват в смисъл, че когато взискател на издръжка иска да бъде изпълнено в държава членка постановено в друга държава членка решение, с което са уважени исканията му, той може да подаде молба пряко пред компетентния орган на първата държава членка, например специализиран съд, и не е длъжен да подаде молба до последния чрез централния орган на държавата членка по изпълнение.

               2)

               Държавите членки са длъжни да осигурят пълната ефективност на правото, предвидено в член 41, параграф 1 от Регламент № 4/2009, като евентуално изменят процесуалните си норми. При всички положения националният съд трябва да приложи разпоредбите на член 41, параграф 1, като при необходимост остави без приложение разпоредбите от националното право, които са в противоречие с него, и следователно да позволи на взискателя на издръжка да подаде молба пряко до компетентния орган на държавата членка по изпълнение, макар националното право да не предвижда тази възможност.

      (1)  ОВ C 279, 1.8.2016 г.


title: Дело T-609/14: Жалба, подадена на 11 август 2014 г.  — Laverana/СХВП (ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION)

text:
               13.10.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 361/24

         Жалба, подадена на 11 август 2014 г. — Laverana/СХВП (ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION)
   (Дело T-609/14)
   2014/C 361/36
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Laverana GmbH & Co. KG (Венигзен, Германия) (представители: J. Wachinger, M. Zöbisch и D. Chatterjee, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 2 юни 2014 г. по преписка R 123/2014-4,

               —

               да осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка, съдържаща словните елементи „ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION“, за стоки и услуги от класове 3, 5 и 35 — Заявка за марка на Общността № 11 922 986

      Решение на проверителя: Отхвърля заявлението

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания:

               —

               нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 207/2009,

               —

               злоупотреба с власт, тъй като решението е взето въз основа на конкурентноправни съображения.


title: Дело F-117/14: Жалба, подадена на 23 октомври 2014 г.  — ZZ/Комисия

text:
               12.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/56

         Жалба, подадена на 23 октомври 2014 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-117/14)
   (2015/C 007/70)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: J.-N. Louis, R. Metz и D. Verbeke, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяната на решенията за бонификация на пенсионните права, придобити от жалбоподателя в пенсионната схема на Съюза, в приложение на новите общи разпоредби за изпълнение на членове 11 и 12 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отменят решенията на Комисията от 10 март и 20 май 2014 г., с които се определя изчислението на бонификацията на неговите пенсионни права, придобити преди постъпването му на служба в Комисията,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-343/11: Жалба, подадена на 28 юни 2011 г. — Нидерландия/Комисия

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/41

         Жалба, подадена на 28 юни 2011 г. — Нидерландия/Комисия
   (Дело T-343/11)
   2011/C 252/91
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Нидерландия (представители: C. Wissels, M. de Ree, B. Koopman и C. Schillemans)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени член 1 от Решение 2011/244/ЕС на Комисията от 15 април 2011 година, нотифицирано на 18 април 2011 г., за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), в частта му, която се отнася до Нидерландия и до изключване на сумата в размер на 22 691 407,79 EUR от финансирането, прилагано за разходите, обявени в периода 2006 г.—2008 г. в рамките на оперативните програми и във връзка с признаването на организации на производителите;

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   С Решение 2011/244/ЕС Комисията е счела за общи производствени разходи по смисъла на Приложение II към Регламент (ЕО) № 1433/2003 (1) всички разходи за печат върху опаковки, независимо от характера и предмета на този печат и следователно не е счела тези разходи като приемливи за финансиране от страна на Общността. Нидерландското правителство счита, че отпечатването върху опаковките на наименование или марка на организации на производители, което също има рекламна цел, трябва да се счита за общо популяризиране и популяризиране на знаци за качество, и за популяризиране на наименования/марки на организации на производители. Разходите за тези дейности са всъщност допустими въз основа на Приложение I към Регламент (ЕО) № 1433/2003.
   Освен това с Решение 2011/244/ЕС Комисията напълно изключила от финансирането разходите по оперативните програми на организацията на производители FresQ за пазарните години 2004 г.—2007 г., считайки че тази организация на производители не отговаря на условията за признаване съгласно Регламент № 2200/96 (2) и Регламент № 1432/2003. Комисията основава преценката си на заключението, че някои от търговските дъщерни дружества на FresQ пускат в продажба изключително продуктите на един единствен производител и че поради твърдяното влияние, оказвано от този производител върху търговското дъщерно дружество, FresQ вече не е упражнявало главната си функция по управление във връзка с оборота и определянето на цените. Нидерландското правителство оспорва тази преценка и произтичащото от нея заключение, че нидерландските власти трябвало да оттеглят признаването на организацията на производители FresQ.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири правни основания.

               1.

               Първо правно основание: изведено от нарушение на член 7, параграф 4 от Регламент № 1258/1999 (3) и на член 31 от Регламент № 1290/2005 (4) във връзка с член 15 от Регламент № 2200/96 и с член 8, във връзка с Приложение I, точки 8 и 9 от Регламент № 1433/2003, доколкото разходите за печат върху опаковки са счетени за общи производствени разходи и поради това не са предмет на финансиране.

               2.

               Второ правно основание: изведено от нарушаване на член 7, параграф 4 от Регламент № 1258/1999 и на член 31 от Регламент № 1290/2005 във връзка с член 11 от Регламент № 2200/96 и с членове 6 и 7 от Регламент № 1433/2003, тъй като е заключено, че критериите за признаване не са спазени от организацията на производители FresQ.

               3.

               При условията на евентуалност, трето правно основание: изведено от нарушаване на член 7, параграф 4 от Регламент № 1258/1999 и на член 31 от Регламент № 1290/2005 във връзка с член 21 от Регламент № 1433/2003, доколкото получената от FresQ помощ за пазарните години 2004 г.—2007 г. е счетена изцяло за недопустима за общностно съфинансиране.

               4.

               При условията на евентуалност, четвърто правно основание: изведено от нарушаване на член 7, параграф 4 от Регламент № 1258/1999 и на член 31 от Регламент № 1290/2005, както и на принципа на пропорционалност, тъй като размерът на финансовата корекция не е пропорционален на действителния финансов риск за Земеделския фонд.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1433/2003 на Комисията от 11 август 2003 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 2200/96 на Съвета по отношение на оперативните фондове, оперативните програми и финансовата помощ (ОВ L 203, стp. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 48, стр. 200).

      (2)  Регламент (ЕО) № 2200/96 на Съвета от 28 октомври 1996 година относно общата организация на пазара на плодове и зеленчуци (ОВ L 297, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 20, стр. 29).

      (3)  Регламент (ЕО) № 1258/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно финансирането на Общата селскостопанска политика (ОВ L 160, стp. 103).

      (4)  Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета от 21 юни 2005 година относно финансирането на Общата селскостопанска политика (ОВ L 209, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 1, стр. 193).


title: Дело C-230/13 P: Жалба, подадена на 29 април 2013 г. от Metropolitan SpA, понастоящем Metropolitan srl срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 20 февруари 2013 г. по съединени дела T-278/00, Т-280/00, Т-282/00, Т-286/00 и Т-288/00, Т-295/00, Albergo Quattro Fontane и др./Комисия

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/16

         Жалба, подадена на 29 април 2013 г. от Metropolitan SpA, понастоящем Metropolitan srl срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 20 февруари 2013 г. по съединени дела T-278/00, Т-280/00, Т-282/00, Т-286/00 и Т-288/00, Т-295/00, Albergo Quattro Fontane и др./Комисия
   (Дело C-230/13 P)
   2013/C 207/28
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Metropolitan SpA, понастоящем Metropolitan srl (представители: A. Bianchini и F. Busetto, avvocati)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Comitato „Venezia vuole vivere“

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното определение на Общия съд,

               —

               да се уважат предявените в първоинстанционното производство искания и в резултат от това:

                           —

                           да се отмени, ако е необходимо и доколкото жалбоподателите имат интерес от това, Решение 2000/394/ЕО на Комисията от 25 ноември 1999 година относно мерките за помощ в полза на предприятията на територията на Венеция и Киоджа, предвидени със Закон № 30/1997 и Закон № 206/1995 за намаляване на социалноосигурителните вноски,

                           —

                           при условията на евентуалност, да се отмени посоченото решение, доколкото установява задължение за връщане на предоставените намаления, ведно с лихвите за посочените в решенето периоди,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски и по двете съдебни производства.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата се изтъкват следните девет основания:

                  Първо основание: определението е неправилно, тъй като не приема, че разглежданите мерки не предоставят никакво предимство на техните бенефициери, предвид компенсационния им характер.

                  Второ основание: определението е неправилно, тъй като изключва или във всички случаи оценява способността на разглежданите мерки да засегнат конкуренцията и търговията между държавите членки.

                  Трето основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на дерогациите по член 87, параграф 2, буква б) ЕО (понастоящем член 107, параграф 2, буква б) ДФЕС) и по член 87, параграф 3, буква б) ЕО (понастоящем член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС).

                  Четвърто основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на дерогацията по член 87, параграф 3, буква в) ЕО (понастоящем член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС).

                  Пето основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на дерогациите по член 87, параграф 3, букви г) и д) ЕО (понастоящем член 107, параграф 3, букви г) и д) ДФЕС).

                  Шесто основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на дерогацията по член 86, параграф 2 ЕО (понастоящем член 106, параграф 2 ДФЕС).

                  Седмо основание: определението е неправилно, тъй като изключва наличието на помощ и по този начин нарушава член 88, параграф 3 ЕО (понастоящем член 108, параграф 3 ДФЕС) и член 15 от Регламент №659/1999 (1).

                  Осмо основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на член 14, параграф 1 от Регламент № 659/1999 по отношение на разпореждането за връщане.

                  Девето основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на член 14, параграф 1 от Регламент № 659/1999 по отношение на прилагането на лихви.

      (1)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1 стр. 41).


title: Дело C-153/08: Решение на Съда (първи състав) от 6 октомври 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания (Неизпълнение на задължения от държава членка — Свободно предоставяне на услуги — Член 49 ЕО и член 36 от Споразумението за ЕИП — Пряко данъчно облагане — Данък върху доходите — Освобождаване от данъци, което е ограничено само до печалбите от лотарии и хазартни игри, организирани от някои национални организации и образувания)

text:
               21.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 282/10

         Решение на Съда (първи състав) от 6 октомври 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-153/08) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Свободно предоставяне на услуги - Член 49 ЕО и член 36 от Споразумението за ЕИП - Пряко данъчно облагане - Данък върху доходите - Освобождаване от данъци, което е ограничено само до печалбите от лотарии и хазартни игри, организирани от някои национални организации и образувания)
   2009/C 282/17
   Език на производството: испански

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: R. Lyal и L. Lozano Palacios)

      Ответник: Кралство Испания (представител: F. Díez Moreno)

      Предмет

   Неизпълнение на задължение от държава членка — Нарушение на член 49 ЕО и на член 36 ЕИП — Национално законодателство, по силата на което се облагат с данък върху дохода сумите, спечелени от организирани в чужбина лотарии и хазартни игри, а не се облагат тези, спечелени от някои организирани в Испания лотарии и хазартни игри

      Диспозитив

               1.

               Като оставя в сила данъчно законодателство, което освобождава печалбите, получени от участие в лотарии, игри и залагания, организирани в Кралство Испания от някои установени в тази държава членка публични организации и образувания, упражняващи социални дейности или дейности по подпомагане с нестопанска цел, без да предоставя същото освобождаване за печалбите от лотарии, игри и залагания, организирани от организации и образувания, установени в друга държава — членка на Европейския съюз или на Европейското икономическо пространство, които упражняват дейности от същия вид, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 49 ЕО и по член 36 ЕО от Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 г.

               2.

               Отхвърля иска в останалата му част.

               3.

               Комисията на Европейските общности и Кралство Испания понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 142 от 7.6.2008 г.


title: Дело T-642/13: Решение на Общия съд от 15 октомври 2015 г. — Wolverine International/СХВП — BH Stores (cushe) (Марка на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Международна регистрация, посочваща Европейската общност — Фигуративна марка „cushe“ — По-ранна национална словна марка „SHE“ и по-ранни национални фигуративни марки „she“ — Относително основание за отказ — Реално използване на по-ранната марка — Член 57, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009)

text:
               30.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 398/37

         Решение на Общия съд от 15 октомври 2015 г. — Wolverine International/СХВП — BH Stores (cushe)
   (Дело T-642/13) (1)

   ((Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Международна регистрация, посочваща Европейската общност - Фигуративна марка „cushe“ - По-ранна национална словна марка „SHE“ и по-ранни национални фигуративни марки „she“ - Относително основание за отказ - Реално използване на по-ранната марка - Член 57, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009))
   (2015/C 398/47)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Wolverine International, LP (Джордж Таун, Кайманови острови, Обединено кралство) (представители: M. Plesser и R. Heine, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: M. Fischer)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: BH Store BV (Кюрасао, Кюрасао, автономна територия на Нидерландия) (представител: T. Dolde, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 30 септември 2013 г. (преписка R 1269/2012-4), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни BH Store BV и Wolverine International, LP.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Wolverine International, LP заплаща съдебните разноски с изключение на тези, направени от BH Store BV пред отдела по отмяна на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП).

               3)

               Отхвърля искането на BH Store относно направените от него пред отдела по отмяна на СХВП съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 85, 22.3.2014 г.


title: Дело C-328/07: Решение на Съда (пети състав) от 21 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Велико херцогство Люксембург (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 2004/48/ЕО — Упражняване на права върху интелектуалната собственост — Липса на транспониране в определения срок)

text:
               12.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 92/9

         Решение на Съда (пети състав) от 21 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Велико херцогство Люксембург
   (Дело C-328/07) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2004/48/ЕО - Упражняване на права върху интелектуалната собственост - Липса на транспониране в определения срок)
   (2008/C 92/15)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: W. Wils)

      Ответник: Велико херцогство Люксембург (представител: C. Schiltz)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Не са приети всички необходими разпоредби за съобразяване с Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно упражняването на права върху интелектуалната собственост (ОВ L 157, стр. 45 и поправка, публикувана в L 195, стp. 16, Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 56)
   Диспозитив

               1)

               Като не е приело в определения срок законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно упражняването на права върху интелектуалната собственост, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си по нея.

               2)

               Осъжда Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 211, 8.9.2007 г.


title: Дело T-185/14: Определение на Общия съд от 7 януари 2015 г. — Freitas/Парламент и Съвет (Жалба за отмяна — Директива 2013/55/EС — Директива 2005/36/EC — Признаване на професионалните квалификации — Изключване на назначените с официален акт на публичната власт нотариуси от приложното поле на Директива 2005/36 — Липса на лично засягане — Недопустимост)

text:
               2.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/36

      Определение на Общия съд от 7 януари 2015 г. — Freitas/Парламент и Съвет
      (Дело T-185/14) (1)

      (Жалба за отмяна - Директива 2013/55/ЕС - Директива 2005/36/EC - Признаване на професионалните квалификации - Изключване на назначените с официален акт на публичната власт нотариуси от приложното поле на Директива 2005/36 - Липса на лично засягане - Недопустимост)
      (2015/C 073/47)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: José Freitas (Порто, Португалия) (представител: J.-P. Hordies, avocat)

         Ответници: Европейски парламент (представители: L. Visaggio и A. Tamás) и Съвет на Европейския съюз (представители: P. Mahnič Bruni и M. Moore)

         Предмет

      Искане за отмяна на член 1, параграф 2, буква б) от Директива 2013/55/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 20 ноември 2013 година за изменение на Директива 2005/36/ЕО относно признаването на професионалните квалификации и на Регламент (ЕС) № 1024/2012 относно административно сътрудничество посредством Информационната система за вътрешния пазар („Регламент за ИСВП“) (ОВ L 354, стр. 132).

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                  Няма основание за произнасяне по исканията за встъпване, съответно на Кралство Испания, Френската република, Португалската република, Румъния, Европейската комисия, Ordem dos Notários и Conseil national des barreaux.

                  3)

                  Нотариус José Freitas понася собствените си разноски, както и направените от Европейския парламент и Съвета на Европейския съюз разноски.

         (1)  ОВ C 184, 16.6.2014 г.


title: Съединени дела C-271/14 и C-273/14: Решение на Съда (осми състав) от 16 април 2015 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — LFB Biomédicaments SA, Association des déficitaires en Alpha 1 Antitrypsine (Association ADAAT Alpha 1-France) (C-271/14), Pierre Fabre Médicament SA (C-273/14)/Ministre du travail, de l’emploi et de la santé, Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat (Преюдициално запитване — Лекарствени продукти за хуманна употреба — Директива 89/105/ЕИО — Член 6, точки 3 и 5 — Изключване на лекарствени продукти от списъка на лекарствените продукти, заплащани извън единните реимбурсни пакети за болничната помощ — Задължение за мотивиране)

text:
               15.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 198/14

         Решение на Съда (осми състав) от 16 април 2015 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — LFB Biomédicaments SA, Association des déficitaires en Alpha 1 Antitrypsine (Association ADAAT Alpha 1-France) (C-271/14), Pierre Fabre Médicament SA (C-273/14)/Ministre du travail, de l’emploi et de la santé, Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat
   (Съединени дела C-271/14 и C-273/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Лекарствени продукти за хуманна употреба - Директива 89/105/ЕИО - Член 6, точки 3 и 5 - Изключване на лекарствени продукти от списъка на лекарствените продукти, заплащани извън единните реимбурсни пакети за болничната помощ - Задължение за мотивиране))
   (2015/C 198/18)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Conseil d'État

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: LFB Biomédicaments SA, Association des déficitaires en Alpha 1 Antitrypsine (Association ADAAT Alpha 1-France) (C-271/14), Pierre Fabre Médicament SA (C-273/14)

      Ответници: Ministre du travail, de l’emploi et de la santé, Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat

      Диспозитив

   Член 6 от Директива 89/105/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година относно прозрачността на мерките, регулиращи цените на лекарствени продукти за употреба от човека и включването им в обхвата на националните системи за здравно осигуряване, трябва да се тълкува в смисъл, че задължението за мотивиране, предвидено в точки 3 и 5 от този член, се прилага за решенията, които ограничават условията за реимбурсиране или намаляват равнището на заплащане за определен лекарствен продукт, като го изключват от списъка на лекарствените продукти, заплащани от схемите за задължително здравно осигуряване извън дейностите в болничната медицинска помощ, чието заплащане е гарантирано в рамките на единните реимбурсни цени за болничен престой и лечение.

      (1)  ОВ C 282, 25.8.2014 г.


title: Дело C-133/08: Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden на 2 април 2008 г. — Intercontainer Interfrigo (ICF) SC/Balkenede Oosthuizen BV и MIC Operations BV

text:
               21.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/10

         Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden на 2 април 2008 г. — Intercontainer Interfrigo (ICF) SC/Balkenede Oosthuizen BV и MIC Operations BV
   (Дело C-133/08)
   (2008/C 158/15)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Hoge Raad der Nederlanden
   Страни в главното производство

      Ищец: Intercontainer Interfrigo (ICF) SC

      Ответник: Balkenede Oosthuizen BV en MIC Operations BV
   Преюдициални въпроси
   Във връзка с изложеното в 3.6, точка i) основание

               a)

               Трябва ли член 4, параграф 4 от Конвенцията за приложимото право към договорните задължения от 1980 г. (1) да се тълкува в смисъл, че той се отнася само до чартърните договори за еднократен превоз и че другите видове чартърни договори не попадат в обхвата на тази разпоредба?

               б)

               При утвърдителен отговор на въпрос a), трябва ли член 4, параграф 4 от Конвенцията за приложимото право към договорните задължения от 1980 г. да се тълкува в смисъл, че доколкото другите видове чартърни договори имат за предмет транспорт на стоки, разглежданият договор, що се отнася до превоза, попада в обхвата на горната разпоредба, а освен това приложимото право се определя съгласно член 4, параграф 2 от Конвенцията за приложимото право към договорните задължения от 1980 г.?

               в)

               При утвърдителен отговор на въпрос б), според коя от двете посочени правни системи трябва да се прецени позоваването на давност във връзка с основаните на договора претенции?

               г)

               Ако основният предмет на договора е свързан с транспорта на стоки, следва ли да се пренебрегне посоченото във въпрос б) разграничаване и трябва ли тогава приложимото право за всички елементи на договора да се определя съгласно член 4, параграф 4 от Конвенцията за приложимото право към договорните задължения от 1980 г.?
               Във връзка с изложеното в 3.6., точка ii) по-горе основание:

               д)

               Трябва ли изключението в член 4, параграф 5, второ изречение от Конвенцията за приложимото право към договорните задължения от 1980 г. да се тълкува в смисъл, че съдържащите се в член 4, параграфи 2, 3 и 4 от Конвенцията презумпции не се прилагат, само ако от всички обстоятелства е видно, че посоченият в тези разпоредби критерий за привръзка не е лишен от истинска стойност на привързване, дори и когато от обстоятелствата произтича, че е налице по-тясна привръзка с друга държава?

      (1)  Конвенцията за приложимото право към договорните задължения, открита за подписване в Рим на 19 юни 1980 година.


title: Дело T-91/08: Жалба, подадена на 22 февруари 2008 г. — Република Кипър/Комисия

text:
               7.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/28

         Жалба, подадена на 22 февруари 2008 г. — Република Кипър/Комисия
   (Дело T-91/08)
   (2008/C 142/50)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Жалбоподател: Република Кипър (представител: P. Kliridis)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обявление за възлагане на обществена поръчка EuropeAid/126172/C/SER/CY с наименование „Development and restructuring of telecommunications infrastracture — Training, Capacity Building and Project management“, публикувано единствено на английски език на интернет страница http://ec.europa.eu/europaid/tender/data/ на 12 декември 2007 г. или около тази дата, както и да се отменят член 5 и член 28 от обявлението;

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Жалбоподателят твърди, че разглежданото обявление е незаконосъобразно поради следните причини:

               —

               на първо място, тъй като при публикуване на обявлението Комисията е превишила своите правомощия и/или е извършила нарушение във връзка с правното му основание, по-специално Регламент (ЕО) № 389/2006 на Съвета от 27 февруари 2006 година за създаване на инструмент за финансова подкрепа с цел насърчаване на икономическото развитие на общността на кипърските турци и за изменение на Регламент (ЕО) № 2667/2000 на Съвета относно Европейската агенция за възстановяване (1),

               —

               на второ място, тъй като разглежданото обявление противоречи и/или е несъвместимо с член 299 ЕО, съответно изменен с член 19 от Акта относно условията на присъединяването на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република (2) (наричан по-нататък „Актът за присъединяване от 2003 г.“), както и с Протокол № 10 за Кипър към Акта за присъединяване от 2003 г. (3), и

               —

               на трето място, тъй като противоречи и/или е несъвместимо със задълженията, които произтичат от императивните норми на международното право и от Резолюции 541 (1983) и 550 (1984) на Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации,

               —

               на четвърто място, тъй като противоречи и/или е несъвместимо с принципа на лоялно сътрудничество между институциите на Европейския съюз и държавите-членки, установен от член 10 ЕО, и

               —

               на пето място, тъй като не е публикувано в Официален вестник.

      (1)  ОВ L 65, стр. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 45, стр. 147.

      (2)  ОВ L 236, стр. 33.

      (3)  ОВ L 236, стр. 955.


title: Дело T-532/15 P: Жалба, подадена на 11 септември 2015 г. от Z срещу решението, постановено на 30 юни 2015 г. от Съда на публичната служба по дело F-64/13, Z/Съд

text:
               18.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/39

         Жалба, подадена на 11 септември 2015 г. от Z срещу решението, постановено на 30 юни 2015 г. от Съда на публичната служба по дело F-64/13, Z/Съд
   (Дело T-532/15 P)
   (2016/C 016/49)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Z (Люксембург, Люксембург) (представител: F. Rollinger, адвокат)

      Друга страна в производството: Съд на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да приеме жалбата за допустима и основателна,

               —

               съответно да отмени решението, постановено на 30 юни 2015 г. от Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) по дело F-64/13, Z/Съд на Европейския съюз,

               —

               да се произнесе съобразно жалбата по дело F-64/13,

               —

               да осъди противната страна да заплати съдебните разноски по настоящото производство,

               —

               да приеме, че не се погасяват останалите права, вземания и основания за обжалване, които евентуално има жалбоподателят.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателят излага шест основания в подкрепа на жалбата си.

               1.

               Първо основание — грубо нарушение на правото на защита.

               2.

               Второ основание — грешка при прилагане на правото, доколкото твърденията за липса на компетентност на комитета за разглеждане на жалбите, подадени по административен ред, и за незаконосъобразност на член 4 от решението на Съда от 4 май 2004 г. (1) са отхвърлени в явно нарушение на принципа на законност, на буквалното тълкуване и на нормативната йерархия в правото на Европейския съюз.

               3.

               Трето основание — нарушение на правото на ефективна съдебна защита, що се отнася в частност до ограничения контрол на Съда на публичната служба (наричан по-нататък „СПС“) върху съдържанието на атестационните доклади.

               4.

               Четвърто основание — грешка при прилагане на правото, доколкото в обжалваното решение СПС не се е произнесъл по искането за извършване на процесуално-организационни действия и на действия по събиране на доказателства.

               5.

               Пето основание — необоснован отказ да се провери основателността на изразените от жалбоподателя възражения и пропуск да се вземе предвид становището на атестационния комитет.

               6.

               Шесто основание — грешка при прилагане на правото, доколкото в обжалваното решение СПС е приел, че за да бъде обезщетен заради късното изготвяне на атестационния доклад, жалбоподателят е трябвало да подаде искане по член 90, параграф 1 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз.

      (1)  Решение на Съда от 4 май 2004 година относно упражняването на правомощията, предоставени на органа по назначаването с Правилника за длъжностите лица на Европейския съюз и на органа, оправомощен да сключва договори, с Условията за работа на другите служители на Европейския съюз.


title: Дело C-147/07: Иск, предявен на 13 март 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република

text:
               28.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/34

         Иск, предявен на 13 март 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република
   (Дело C-147/07)
   (2007/C 95/66)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: S. Pardo Quintillán, J. Hottiaux, J.-B. Laignelot)

      Ответник: Френска република
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че, като не е приела всички необходими мерки, за да се съобрази с член 4 от Директива 98/83/ЕО на Съвета от 3 ноември 1998 година за качеството на водите, предназначени за консумация от човека (1), Френската република не е изпълнила задълженията си, произтичащи от разпоредбите на посочената директива;

               —

               да се осъди Френската република да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Във Франция, качеството на водите, предназначени за консумация от човека, не съответства на разпоредбите на Директива 98/83, доколкото установените от нея прагове редовно се превишават по отношение на нитратите и на пестицидите в департаментите Deux-Sèvres, Charente-Maritime и Vendée.

      (1)  ОВ L 330, стр. 32.