title: Дело T-487/12: Жалба, подадена на 9 ноември 2012 г. — Eckes-Granini/СХВП — Panini (PANINI)

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/54

         Жалба, подадена на 9 ноември 2012 г. — Eckes-Granini/СХВП — Panini (PANINI)
   (Дело T-487/12)
   2013/C 26/110
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Eckes-Granini Group GmbH (Нидер-Олм, Германия) (представител: W. Berlit, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Panini SpA (Модена, Италия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 6 септември 2012 г. по преписка R 2393/2011-2, и

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав.

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „PANINI“ за стоки от клас 32 — заявка за марка на Общността № 8721987.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словната марка на Общността „GRANINI“, регистрирана с № 121780 в частност за стоки от клас 32; германската словна марка „GRANINI“, регистрирана с № 30315871 в частност за стоки от клас 32.

      Решение на отдела по споровете: изцяло отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета.


title: Дело F-95/10: Определение на Съда на публичната служба от 10 февруари 2012 г. — Bömcke/ЕИБ

text:
               12.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/39

         Определение на Съда на публичната служба от 10 февруари 2012 г. — Bömcke/ЕИБ
   (Дело F-95/10) (1)

   2012/C 138/97
   Език на производството: френски
   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 328, 4.12.2010 г., стр. 62.


title: Дело F-72/10: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 29 септември 2011 г. — da Silva Tenreiro/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Назначаване — Член 7, параграф 1 от Правилника — Член 29, параграф 1, букви a) и б) от Правилника — Явна грешка в преценката — Злоупотреба с власт — Мотивиране)

text:
               12.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/24

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 29 септември 2011 г. — da Silva Tenreiro/Комисия
   (Дело F-72/10) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Назначаване - Член 7, параграф 1 от Правилника - Член 29, параграф 1, букви a) и б) от Правилника - Явна грешка в преценката - Злоупотреба с власт - Мотивиране)
   2012/C 138/46
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Mario Paulo da Silva Tenreiro (Kraiinem, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: B. Eggers и P. Pecho)

      Предмет

   От една страна, искане за отмяна на решението, с което се отхвърля кандидатурата на жалбоподателя за заемането на длъжността директор на дирекция „Правосъдие“ в главна дирекция „Правосъдие, свобода и сигурност“, както и на решението, с което се назначава новият директор. От друга страна, искане за отмяна на решението, с което приключва процедурата за заемането на длъжността директор на дирекция „Сигурност“ в главна дирекция „Правосъдие, свобода и сигурност“, както и на решението, с което се назначава новият директор

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда жалбоподателя да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 317, 20.11.2010 г., стр. 49.


title: Дело T-6/10: Жалба, подадена на 11 януари 2010 г. — Sviluppo Globale/Комисия

text:
               27.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/47

         Жалба, подадена на 11 януари 2010 г. — Sviluppo Globale/Комисия
   (Дело T-6/10)
   2010/C 51/85
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Sviluppo Globale GEIE (Рим, Италия) (представители: F. Sciaudone, avvocato, R. Sciaudone, avvocato, A. Neri, avvocato)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на ищеца

               —

               да се отменят решенията от 10 ноември 2009 г. и от 26 ноември 2009 г.,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски по настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е насочен, от една страна, срещу Решението на Комисията от 10 ноември 2009 г., с което тя отхвърля офертата на консорциум ITAK (на когото жалбоподателят е член и е натоварен да осъществява всички управленски и административни дейности в полза на консорциума) в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка EUROPEAID/127843/D/SER/KOS, с предмет предоставянето на поддържащи услуги на митническата и данъчна администрация на Косово и, от друга страна, срещу Решението на Комисията от 26 ноември 2009 г. относно искането за достъп до документите на въпросната процедура, отправено от посочения консорциум ITAK.
   В подкрепа на искането за отмяна на Решението от 10 ноември 2009 г. жалбоподателят изтъква:

               —

               нарушение на задължението за мотивиране, доколкото Комисията не е предоставила информация за характеристиките и предимствата на избраната оферта,

               —

               нарушение на задълженията, възложени на Комисията по силата на точка 2.4.15 от „Практическото ръководство за договорни процедури в рамките на външни дейности“ на Европейската общност, както и на задължението за полагане на необходимата грижа при осъществяването на административна дейност. В това отношение се посочва, че ответникът всъщност не е отговорил на оплакванията, отправени при условията, предвидени в точка 2.4.15 от Практическото ръководство,

               —

               явна грешка в преценката на качествата на представената от консорциума ITAK техническа оферта, доколкото комисията за оценка е оценил като недостатъчна и неподходяща оферта, представена от три администрации (данъчни и митнически) на три държави членки на Европейския съюз,

               —

               явна грешка в преценката на качествата на одобрената техническа оферта. В това отношение се посочва, че комисията за оценка е оценила изключително високо офертата на консорциум от компютърни експерти с ръководител, който в миналото е получавал посредствени оценки от самата Комисия.

         В подкрепа на искането за отмяна на Решението от 26 ноември 2009 г. жалбоподателят изтъква:

               —

               нарушение на член 7 от Регламент № 1049/2001 (1), тъй като Комисията не е разгледала по най-бързия начин искането за достъп, не е изпратила никакво уведомление за получаване и е счела, че просто може да пренебрегне искането,

               —

               нарушение на член 8 от регламент № 1049/2001, тъй като Комисията не е разгледала по най-бързия начин подаденото от консорциума ITAK потвърдително заявление, не е изпратила, и в този случай, никакво уведомление за получаване и накрая е счела, че може да отговори на искането след изтичането на предвидения за предоставянето на отговора срок,

               —

               нарушение на общи принципи относно достъпа до документи, така както са установени от Регламент № 1049/2001 и от самата съдебна практика. Комисията стигала до там, че не предоставяла дори информация, която преди това е била предоставяна на жалбоподателя,

               —

               на последно място жалбоподателят изтъква нарушаването от ответника на член 4, параграфи 2, 3 и 6 от Регламент № 1049/2001.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007, глава 1, том 3,стр. 76).


title: Дело T-220/06: Определение на Първоинстанционния съд от 5 септември 2007 г. — JAKO-O/СХВП — P.I. Fashion (JAKO-O)

text:
               20.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/41

         Определение на Първоинстанционния съд от 5 септември 2007 г. — JAKO-O/СХВП — P.I. Fashion (JAKO-O)
   (Дело T-220/06) (1)

   (2007/C 247/68)

      Език на производството: английски

   Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 249, 14.10.2006 г.


title: Дело T-305/08: Жалба, подадена на 11 август 2008 г. — Италия/Комисия

text:
               25.10.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 272/31

         Жалба, подадена на 11 август 2008 г. — Италия/Комисия
   (Дело T-305/08)
   (2008/C 272/58)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Жалбоподател: Италианска република (представител: F. Arena, avvocato dello Stato)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени член 1 от Регламент (ЕО) № 530/2008 на Комисията от 12 юни 2008 г. за установяване на извънредни мерки по отношение на риболова на червен тон с кораби с мрежи гъргър в Атлантическия океан, на изток от 45° западна дължина, и в Средиземно море, публикуван в ОВ L 155 от 13 юни 2008 г., в частта, в която считано от 16 юни 2008 г. се забранява риболовът на червен тон в Атлантическия океан, на изток от 45° западна дължина, и в Средиземно море от кораби под италиански флаг, и в частта, в която на посочените кораби се забранява съхранението на борда, поставянето в садки за угояване или отглеждане, трансбордирането, прехвърлянето или разтоварването на запас от червен тон,

               —

               да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Италианското правителство е оспорило пред Първоинстанционния съд на Европейските общности член 1 от Регламент (ЕО) № 530/2008 на Комисията от 12 юни 2008 г. за установяване на извънредни мерки по отношение на риболова на червен тон с кораби с мрежи гъргър в Атлантическия океан, на изток от 45° западна дължина, и в Средиземно море.
   Оспорването се базира на пет правни основания.
   С първото правно основание жалбоподателят твърди, че оспорваният регламент е засегнат от пълна липса на мотиви, доколкото твърдението за изчерпване от страна на италианския флот на неговите възможности за риболов, считано от 16 юни 2008 г., не е подкрепено с никакъв довод освен простото позоваване на съществуването на някакви неуточнени данни, с които Комисията разполага, и на съдържанието (което също е неизвестно) на докладите на собствените й инспектори.
   С второто правно основание жалбоподателят изтъква съществуването на порока злоупотреба с власт, като смята, че Комисията е приела спешната мярка по член 7 от Регламент (ЕО) № 2371/2002 на Съвета не поради съществуването на предвидените от тази разпоредба предпоставки, а с различната цел да се намеси във връзка с някакви предполагаеми неизпълнения от държавата-членка на задълженията, възложени й по смисъла на Регламент (ЕО) № 1559/2007 на Съвета.
   С третото правно основание се заявява нарушението на членове 7 и 26 от Регламент № 2371/2002, доколкото според жалбоподателя посочените от Комисията фактически предпоставки биха позволили най-много вземането на мерки по смисъла на посочения член 26 (при спазване на процедурата, предвидена от тази разпоредба), а не на член 7.
   С четвъртото правно основание жалбоподателят твърди, че обжалваният акт е опорочен от изопачаване на фактите, доколкото от данните, предадени на Комисията от италианските власти, произтича, че дори във времето след датата на приемане на обжалвания регламент количеството червен тон, улавяно от корабите под италиански флаг, е било по-малко от 50 % от определената квота, така че фактическата предпоставка, на която се основава оспорваната мярка (превишаване на възможността за риболов на италианския флот), е несъстоятелна.
   С петото и последно правно основание жалбоподателят изтъква като порок липсваща мотивация относно съществуването на нарушения на Регламент № 1559/2007, които също се твърдят по общ начин в оспорваната правна уредба, без да се посочва техният характер и факторите, по силата на които е прието, че е налице нарушение от обжалващата държава-членка на задълженията, произтичащи от посочения регламент.


title: Дело C-295/17: Преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Португалия), постъпило на 22 май 2017 г. — MEO — Serviços de Comunicações e Multimédia S.A./Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               7.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/13

         Преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Португалия), постъпило на 22 май 2017 г. — MEO — Serviços de Comunicações e Multimédia S.A./Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Дело C-295/17)
   (2017/C 256/10)
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: MEO — Serviços de Comunicações e Multimédia S.A.

      Ответник: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 2, параграф 1, буква в), член 64, параграф 1, член 66, буква а) и член 73 от Директива 2006/112/ЕО (1) да се тълкуват в смисъл, че телекомуникационен оператор (телевизия, интернет, мобилна и фиксирана мрежа) дължи данък върху добавената стойност за събраната от клиентите му предварително определена сума — в случай че по вина на клиента бъде прекратен договор, съдържащ задължение договорът да действа в определен период (период на лоялност), преди този период да изтече — равна на размера на дължимата от клиента основна месечна вноска по договора, умножен по броя на оставащите месечни вноски да края на периода на лоялност, при положение че когато фактурира посочената сума — независимо дали реално е събрана — операторът вече е преустановил извършването на услугите, ако:

                           а)

                           в контекста на такива договори с фактурираната сума се цели клиентът да се откаже от неизпълнението на поетото от него задължение във връзка с периода на лоялност и да бъдат поправени вредите, нанесени на оператора поради неизпълнението на това задължение — предвид, главно, пропуснатите ползи, които иначе е щял да реализира, ако договорът бе останал в сила до края на периода, договарянето на по-ниски тарифи, осигуряването на оборудване и други предложения, безплатно или на намалени цени, или разходите за реклама и привличане на клиенти;

                           б)

                           сключените договори с период на лоялност предполагат по-голямо възнаграждение за лицата, осигурили сключването им, от това за сключените договори без период на лоялност, когато в единия или другия случай (тоест при договорите със или без период на лоялност) възнаграждението се изчислява въз основа на размера на месечните вноски, определен в сключените договори;

                           в)

                           по националното право фактурираната сума може да се квалифицира като неустойка?

               2)

               Възможно ли е евентуалното отсъствие на един или няколко от елементите, описани в подточките от първия въпрос, да промени отговора на този въпрос?

      (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-265/09 P: Жалба, подадена на 15 юли 2009 г. от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) срещу Решението на Първоинстанционния съд, постановено на 29 април 2009 г. по дело T-23/07, Borco-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (α)

text:
               26.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 233/7

         Жалба, подадена на 15 юли 2009 г. от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) срещу Решението на Първоинстанционния съд, постановено на 29 април 2009 г. по дело T-23/07, Borco-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (α)
   (Дело C-265/09 P)
   2009/C 233/11
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

      Друга страна в производството: Borco-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното съдебно решение,

               —

               да се отхвърли жалбата срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 30 ноември 2006 г. по преписка R 808/2006-4 или, при условията на евентуалност, делото да се върне за повторно разглеждане пред Първоинстанционния съд,

               —

               да се осъди другата страна в производството да заплати съдебните разноски, направени както във връзка с първоинстанционното производство, така и във връзка с производството по обжалване.

      Правни основания и основни доводи

   Настоящата жалба е подадена срещу решението на Първоинстанционния съд, с което се отменя решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 30 ноември 2006 г. за отхвърляне на заявката на другата страна в производството за регистрация на знака „α“ като марка на Общността. Първоинстанционният съд смята, че четвърти апелативен състав е приложил неправилно член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета (наричан по-нататък: „РМО“), като е извел липсата на отличителен характер на знака, предмет на заявката, единствено от липсата на графични изменения или орнаменти спрямо стандартния шрифт Times New Roman, без да провери конкретно способността на знака да разграничава, в съзнанието на съответните потребители, разглежданите стоки от тези с произход от конкурентите на другата страна в производството.
   В подкрепа на жалбата се изтъква нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от РМО. СХВП смята, че Първоинстанционният съд е тълкувал неправилно тази разпоредба в три аспекта.
   На първо място, противно на становището на Първоинстанционния съд, СХВП смята, че проверката по член 7, параграф 1, буква б) от РМО не винаги изисква отличителният характер на даден знак да се установява чрез конкретна проверка, извършена с оглед на различните стоки. За някои категории знаци (например триизмерни знаци, цветни марки, лозунги, наименования на домейни) в съдебната практика се допуска проверка на конкретния отличителен характер по смисъла на член 7, параграф 1, буква б) от РМО посредством общи изявления относно възприемането на знака от потребителите и отношението им към него, като по този начин често се стига до отказ от конкретна проверка на стоките и услугите, предмет на заявката. В съдебната практика се признава също, че по принцип определени категории знаци могат да придобият конкретен отличителен характер само въз основа на налагането им сред потребителите.
   На второ място СХВП твърди, че Първоинстанционният съд не е взел предвид обстоятелството, че проверката на отличителния характер представлява решение, основано на прогноза, и следователно винаги има характер на предположение.
   На трето място СХВП твърди, че Първоинстанционният съд не е зачел тежестта за излагане на доводи в рамките на проверката по член 7, параграф 1, буква б) от РМО, като е приел, че СХВП трябва винаги да доказва липсата на отличителен характер на знак, предмет на заявка, въз основа на конкретни факти. Процедурата по регистрация е административно, а не състезателно производство, в рамките на което СХВП да трябва да представи доказателства в подкрепа на основанията за отказ. Ето защо когато жалбоподател твърди, че противно на преценката на СХВП, заявената марка има отличителен характер, той е длъжен посредством конкретни и обосновани данни да докаже, че заявената марка изначално притежава отличителен характер, или че тя е придобила такъв характер чрез използване.


title: Дело F-15/15: Жалба, подадена на 26 януари 2015 г. — ZZ/Европейска комисия

text:
               20.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 127/40

         Жалба, подадена на 26 януари 2015 г. — ZZ/Европейска комисия
   (Дело F-15/15)
   (2015/C 127/55)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: M. Mock, Rechtsanwalt)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решенията на ответника за определяне на заплащането във фиксиран размер на пътните разходи от мястото на работа до мястото на произход в приложение на член 8 от приложение VII към Правилника на длъжностните лица в изменената редакция на Регламент (ЕС, Евратом) № 1023/2013 от 22 октомври 2013 г.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отменят окончателните размери на плащане 6/2014 и 7/2014 под формата на решение на ответника от 15 октомври 2014 г., връчено на 17 октомври 2014 г., доколкото в тях се взема решение относно определяне на заплащането във фиксиран размер на пътните разходи от мястото на работа до мястото на произход,

               —

               в случай, че те бъдат отменени — да се задължи ответникът да установи отново заплащането във фиксиран размер, като вземе предвид причините, довели до отмяната,

               —

               съдебните разноски да бъдат разпределени според действащите разпоредби.


title: Дело T-203/07: Иск, предявен на 5 юни 2007 г. — Cemex Polska/Комисия

text:
               21.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 170/40

         Иск, предявен на 5 юни 2007 г. — Cemex Polska/Комисия
   (Дело T-203/07)
   (2007/C 170/76)
   Език на производството: полски
   Страни

      Ищец: Cemex Polska sp.z o.o. [представители: F. Puel и M. Szpunar, adwokaci]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени Решение на Комисията от 26 март 2007 г. относно националния разпределителен план за квоти за емисии на парникови газове, за който Полша е уведомила съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета,

               —

               да се осъди Комисията да заплати разноските.

         Правни основания и основни доводи
   Ищецът иска да се отмени Решение С(2007) 1295 окончателен на Комисията от 26 март 2007 г. относно националния разпределителен план за квоти за емисии на парникови газове, за който Полша е уведомила съгласно Директива 2003/87/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета, с което решение Комисията установява, че определени аспекти от националния разпределителен план за квоти за емисии на въглероден двуоксид за периода 2008-2012 г., за който Полша е уведомила на 30 юни 2006 г., не са съвместими с член 9, параграф 1 и 3, член 10 и член 13, параграф 2, както и с критериите в приложение III към Директива 2003/87/ЕО. С оспорваното решение горната граница на емисиите на въглероден двуоксид за периода 2008-2012 г. се намалява на 26, 7 %, по отношение на горната граница, която Полша е предложила в националния разпределителен план за квоти.
   Основанието на иска и съществените аргументи съответстват на тези по Дело Т-195/07.

      (1)  Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 г. за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 91/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, стр. 32).


title: Дело C-285/13 P: Определение на Съда (седми състав) от 12 юни 2014 г.  — Bimbo, SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник на Съда — Марка на Общността — Регламент (ЕО) № 40/94 — Член 8 — Заявка за фигуративна марка на Общността „Caffè KIMBO“  — Производство по възражение — По-ранна национална словна марка „BIMBO“  — Общоизвестна марка — Частично отхвърляне на възражението — Явно недопустима жалба)

text:
               11.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 261/5

         Определение на Съда (седми състав) от 12 юни 2014 г. — Bimbo, SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
   (Дело C-285/13 P) (1)

   ((Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Марка на Общността - Регламент (ЕО) № 40/94 - Член 8 - Заявка за фигуративна марка на Общността „Caffè KIMBO“ - Производство по възражение - По-ранна национална словна марка „BIMBO“ - Общоизвестна марка - Частично отхвърляне на възражението - Явно недопустима жалба))
   2014/C 261/07
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Bimbo, SA (представител: N. Fernández Fernández-Pacheco, abogado)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral), Café do Brasil SpA (представители: M. Mostardini и F. Mellucci, avvocati)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Bimbo SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 252, 31.8.2013 г.


title: Дело C-28/15: Преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Нидерландия), постъпило на 23 януари 2015 г. — Koninklijke KPN NV и др./Autoriteit Consument en Markt (ACM)

text:
               27.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/28

         Преюдициално запитване от College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Нидерландия), постъпило на 23 януари 2015 г. — Koninklijke KPN NV и др./Autoriteit Consument en Markt (ACM)
   (Дело C-28/15)
   (2015/C 138/40)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Koninklijke KPN NV и KPN BV, T-Mobile Netherlands BV, Tele2 Nederland BV, Ziggo BV, Vodafone Libertel BV, UPC Nederland BV и UPC Business BV

      Ответник: Autoriteit Consument en Markt (ACM)

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 4, параграф 1 от Рамковата директива (1) във връзка с членове 8 и 13 от Директивата за достъпа (2) да се тълкува в смисъл, че когато разглеждат спор относно законосъобразността на наложена от националния регулаторен орган (НРО) разходоориентирана цена на пазара на едро за терминиране на повиквания, националните съдилища могат да се произнесат в различен смисъл от този, който би съответствал на Препоръката на Европейската комисия от 7 май 2009 година относно подхода за регулиране на цените за терминиране на фиксирана и мобилна връзка в ЕС (2009/396/ЕО) (3), в която чистият BULRIC е препоръчан като подходяща ценова мярка на пазарите на терминиране на повиквания, ако смятат, че това е необходимо с оглед на фактическите обстоятелства по отнесения до тях случай и/или с оглед на съображения, произтичащи от националното, съответно наднационалното право?

               2)

               Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен, доколко в такъв случай при преценката на разходоориентираната ценова мярка националните съдилища могат:

                           а)

                           в светлината на член 8, параграф 3 от Рамковата директива да оценяват довода на НРО, че се насърчава развитието на вътрешния пазар, в зависимост от мащаба на действителното въздействие върху функционирането на вътрешния пазар?

                           б)

                           в светлината на целите на политиката и на регулаторните принципи, закрепени в член 8 от Рамковата директива и в член 13 от Директивата за достъпа, да проверяват дали ценовата мярка е:

                                       i)

                                       съразмерна,

                                       ii)

                                       подходяща,

                                       iii)

                                       пропорционална и обоснована?

                           в)

                           да изискват от НРО да докаже в достатъчна степен:

                                       i)

                                       че действително се осъществява посочената в член 8, параграф 2 от Рамковата директива политическа цел НРО да насърчават конкуренцията при доставката на електронни съобщителни мрежи и електронни съобщителни услуги и че ползвателите действително извличат максимална полза, що се отнася до избора, цената и качеството;

                                       ii)

                                       че действително се осъществява посочената в член 8, параграф 3 от Рамковата директива политическа цел да се допринася за развитието на пазара; и

                                       iii)

                                       че действително се осъществява посочената в член 8, параграф 4 от Рамковата директива политическа цел да се насърчават интересите на гражданите?

                           г)

                           в светлината на член 16, параграф 3 от Рамковата директива и на член 8, параграфи 2 и 4 от Директивата за достъпа при проверката дали ценовата мярка е подходяща да вземат предвид обстоятелството, че мярката действа на пазар, на който регулираните предприятия притежават значителна пазарна сила, но в избраната форма (чист BULRIC) обслужва една от целите на Рамковата директива, а именно насърчаването на интересите на крайните потребители, на друг пазар, който не попада в обхвата на регулиране?

      (1)  Директива 2002/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от7 март 2002 година относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги (Рамкова директива) (ОВ L 108, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 195).

      (2)  Директива 2002/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от7 март 2002 година относно достъпа до електронни съобщителни мрежи и тяхната инфраструктура и взаимосвързаността между тях (Директива за достъпа) (ОВ L 108, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 169).

      (3)  ОВ L 124, стр. 67.


title: Дело C-417/16 P: Жалба, подадена на 27 юли 2016 г. от August Storck KG срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 10 май 2016 г. по дело T-806/14 — Storck KG/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост

text:
               21.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 428/3

         Жалба, подадена на 27 юли 2016 г. от August Storck KG срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 10 май 2016 г. по дело T-806/14 — Storck KG/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
   (Дело C-417/16 P)
   (2016/C 428/04)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: August Storck KG (представители: I. Rohr, P. Goldenbaum, Rechtsanwältinnen)

      Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да отмени решение на Общия съд от 10 май 2016 г. по дело T-806/14

               —

               да отмени решението на апелативния състав по преписка R0644/2014-5, а при условията на евентуалност и при необходимост да върне делото на Общия съд

               —

               да осъди EUIPO да плати направените от нея съдебни разноски и разноските на жалбоподателя пред Съда, Общия съд и апелативния състав.

      Основания и основни доводи

               I.

               Първото основание: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 (1) — Прилагане на неправилни критерии

                           1.

                           Общият съд неправилно изисква, за да бъде отличителна марката, тя да „се различава значително от стандарта или обичайното в съответния сектор“. Той прилага критерия за триизмерните марки, които съвпадат с външния вид на самите стоки, и не съдържат словен или графичен елемент, който критерий е по-стриктен от този при обикновените марки. Този по-стриктен критерий не е трябвало да бъде прилаган, тъй като заявената марка е двуизмерна марка, съдържаща графичен елемент. Прилагането на по-стриктния критерий противоречи на постоянната съдебна практика.

                           2.

                           Общият съд допуска грешка, когато основава констатациите си на решение Storck/СХВП, C-25/05 P, EU:C:2006:422. Това дело изобщо не е сходно с настоящото, тъй като се отнася до (опакована) стока без никакъв графичен и/или словен елемент.

                           3.

                           Освен това прилагането на по-строги правила от приложимите към словните и фигуративните марки не е обосновано, тъй като обхватът на закрила на заявената марка е по-тесен дори от обхвата на закрила при регистрация само на графичния елемент. С прилагането на по-строги правила Общият съд нарушава член 7, параграф l, буква б) от Регламент № 207/2009, който предвижда, че се отказва регистрацията (само) на марки, които нямат отличителен характер.

               II.

               Второ основание: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 — Неприлагане на принципа на специфичност

                           4.

                           Общият съд квалифицира съответните стоки изключително широко като евтини стоки за обичайна употреба, чието придобиване не се предхожда от дълъг размисъл. В резултат на тази констатация Общият съд стига до неправилния извод, че съответните потребители не биха проявили повишено внимание, в частност що се отнася до характеристиките на опаковката.

                           5.

                           Общият съд трябвало по-скоро да анализира, що се отнася до много специфичните стоки (каквито са сладкарските изделия, шоколадите и шоколадовите продукти, тестените сладкарски изделия и сладолед) каква е степента на отделяното от потребителите внимание и каква е в това отношение ролята на много специфичната опаковка, обхваната от заявената марка. Общият съд не разгледал особено характерното положение, свързано с придобиването на тези стоки.

                           6.

                           С факта, че не отчел спецификата на съответните стоки, Общият съд не приложил принципа на специфичност. Ако Общият съд бе приложил правилно този принцип, той би взел предвид обстоятелството, че потребителите на съответните стоки са привикнали да отделят висока степен на внимание на цветовете, на формата и на дизайна на опаковката. За тези потребители изобщо не било проблем да установят произхода на стоките само въз основа на съчетанието на линии, цветове и форми, обхванато от заявената марка.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (кодифицирана версия) (ОВ L 78, стр. 1).


title: Дело C-95/14: Преюдициално запитване от Tribunale di Milano (Италия), постъпило на 27 февруари 2014 г.  — Unione nazionale industria conciaria (UNIC), Unione Nazionale dei Consumatori di Prodotti in Pelle, Materie Concianti, Accessori e Componenti (Unicopel)/FS Retail, Luna srl, Gatsby srl

text:
               28.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 245/2

         Преюдициално запитване от Tribunale di Milano (Италия), постъпило на 27 февруари 2014 г. — Unione nazionale industria conciaria (UNIC), Unione Nazionale dei Consumatori di Prodotti in Pelle, Materie Concianti, Accessori e Componenti (Unicopel)/FS Retail, Luna srl, Gatsby srl
   (Дело C-95/14)
   2014/C 245/03
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunale di Milano

      Страни в главното производство

      Ищци: Unione nazionale industria conciaria (UNIC), Unione Nazionale dei Consumatori di Prodotti in Pelle, Materie Concianti, Accessori e Componenti (Unicopel)

      Ответници: FS Retail, Luna srl, Gatsby srl

      Преюдициални въпроси

               1)

               При правилното им тълкуване членове 34, 35 и 36 от Договора за функционирането на Европейския съюз допускат ли прилагането на член 3, алинея 2 от Закон № 8/2013 от 14 януари 2013 г., който въвежда задължение за етикетиране с посочване на държавата на произхода за стоки, получени от обработка в чужбина, където се използва италианският термин „pelle“ по отношение на изделия от кожа, законно обработена или пусната в обращение в други държави членки на Европейския съюз, доколкото посоченият национален закон се явява мярка с равностоен на количествено ограничение ефект, забранена съгласно [член 34], без да са налице основанията по член 36 от Договора?

               2)

               При правилното им тълкуване членове 34, 35 и 36 от Договора за функционирането на Европейския съюз допускат ли прилагането на член 3, алинея 2 от Закон № 8/2013 от 14 януари 2013 г., който въвежда задължение за етикетиране с посочване на държавата на произхода за стоки, получени от обработка в чужбина, където се използва италианският термин „pelle“ по отношение на изделия от кожа, получена от обработка в страни извън Европейския съюз и изделия, които не са в законно обращение в Съюза, доколкото посоченият национален закон се явява мярка с равностоен на количествено ограничение ефект, забранена съгласно [член 34], без да са налице основанията по член 36 от Договора?

               3)

               При правилното им тълкуване членове 3 и 5 от Директива 94/11/ЕО (1) допускат ли прилагането на член 3, алинея 2 от Закон № 8/2013 от 14 януари 2013 г., който въвежда задължение за етикетиране с посочване на държавата на произхода за стоки, получени от обработка в чужбина, където се използва италианският термин „pelle“ по отношение на изделия от кожа, законно обработена или пусната на пазара в други държави — членки на Съюза?

               4)

               При правилното им тълкуване членове 3 и 5 от Директива 94/11/ЕО допускат ли прилагането на член 3, алинея 2 от Закон № 8/2013 от 14 януари 2013 г., който въвежда задължение за етикетиране с посочване на държавата на произхода за изделия от кожа, получена от обработка в страни извън Европейския съюз, и изделия, които не са в законно обращение в Съюза?

               5)

               При правилното му тълкуване член 60 от Регламент (ЕС) № 952/2013 (2) на Европейския парламент и на Съвета от 9 октомври 2013 г. допуска ли прилагането на член 3, алинея 2 от Закон № 8/2013 от 14 януари 2013 г., който въвежда задължение за етикетиране с посочване на държавата на произхода за стоки, получени от обработка в чужбина, където се използва италианският термин „pelle“ по отношение на изделия от кожа, получена от обработка в държави членки на Европейския съюз, или изделия, които не са в законно обращение в Съюза?

               6)

               При правилното му тълкуване член 60 от Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 9 октомври 2013 г. допуска ли прилагането на член 3, алинея 2 от Закон № 8/2013 от 14 януари 2013 г., който въвежда задължение за етикетиране с посочване на държавата на произхода за стоки, получени от обработка в чужбина, където се използва италианският термин „pelle“ по отношение на изделия от кожа, получена от обработка в страни извън Европейския съюз, и изделия, които не са в законно обращение в Съюза?

      (1)  ОВ L 100, стр. 37.

      (2)  ОВ L 269, стр. 1.


title: Дело F-50/14: Жалба, подадена на 3 юни 2014 г.  — ZZ/Комисия

text:
               28.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 245/32

         Жалба, подадена на 3 юни 2014 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-50/14)
   2014/C 245/43
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: S. Orlandi, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на решението на Комисията, с което се отказва предоставяне на надбавка за експатриране на жалбоподателя

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени на решението от 3 октомври 2013 г., с което се отказва предоставяне на надбавка за експатриране на жалбоподателя;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-466/08: Определение на председателя на Съда от 17 ноември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Кипър

text:
               27.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/27

         Определение на председателя на Съда от 17 ноември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Кипър
   (Дело C-466/08) (1)

   2010/C 51/44

      Език на производството: гръцки

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 327, 20.12.2008 г.


title: Дело C-114/09: Иск, предявен на 25 март 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания

text:
               16.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/28

         Иск, предявен на 25 март 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
   (Дело C-114/09)
   2009/C 113/51
   Език на производството: испански

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: E. Adsera Ribera и P. Dejmek)

      Ответник: Кралство Испания

      Искания

               —

               Да се установи, че като не е приело законовите, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2006/68/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година за изменение на Директива 77/91/ЕИО (2) на Съвета по отношение на учредяването на акционерни дружества и поддържането и изменението на техния капитал, или като във всеки случай не е уведомило Комисията за приемането им, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по тази директива.

               —

               Да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът, определен за транспониране на Директива 2006/68/ЕО във вътрешния правен ред, е изтекъл на 15 април 2008 г.

      (1)  ОВ L 264, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 150.

      (2)  ОВ L 26, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 8.


title: Дело C-621/13 P: Жалба, подадена на 28 ноември 2013 г. от Orange, по-рано France Télécom срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 16 септември 2013 г. по дело T-258/10, Orange/Комисия

text:
               8.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 39/8

         Жалба, подадена на 28 ноември 2013 г. от Orange, по-рано France Télécom срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 16 септември 2013 г. по дело T-258/10, Orange/Комисия
   (Дело C-621/13 P)
   2014/C 39/15
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Orange, по-рано France Télécom (представители: H. Viaene и D. Gillet, адвокати)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Френска република, Département des Hauts-de-Seine, Sequalum SAS

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Общия съд на Европейския съюз от 16 септември 2013 г. по дело T-258/10, Orange/Комисия и ако Съдът прецени, че разполага с всички необходими елементи, за да постанови окончателно решение по съществото на делото, да отмени Решение C(2009) 7426 окончателен на Комисията от 30 септември 2009 г. относно компенсирането на свързаните с предоставянето на обществена услуга разходи за създаване и експлоатиране на електронна съобщителна мрежа с много висока скорост в департамента Hauts-de-Seine (Държавна помощ № 331/2008 — Франция),

               —

               при условията на евентуалност, да се отмени оспореното решение и да се върне делото на Общия съд за възобновяване на производството;

               —

               да се осъди Комисията, Департамента и Sequalum да заплатят изцяло съдебните разноски по производството, с изключение на разноските, направени от Френската република;

               —

               да се обяви, че Френската република ще понесе направените от нея съдебни разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква четири основания.
   На първо място, жалбоподателят смята, че Общият съд е нарушил задължението си за мотивиране, основано на членове 36 и 53, първа алинея от Статута на Съда, защото се е мотивирал недостатъчно и противоречиво по довод, свързан с липсата на обезценяване на пазара. Жалбоподателят упреква Общия съд по-конкретно в това, че е отхвърлил довода му, че проектът THD 92 не може да бъде квалифициран като услуга от общ икономически интерес поради липсата на обезценяване на пазара, произтичащо от присъствието на конкурентни оператори, които предлагат подобни услуги.
   На второ място, жалбоподателят твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото в преценката си на момента, към който трябва да се преценява наличието на подобно обезценяване на пазара. Така според жалбоподателя наличието на обезценяването трябва да се преценява към момента на приемане на мярката, целяща преодоляване на обезценяването на пазара.
   На трето място, жалбоподателят критикува Общия съд за това, че е допуснал грешка при прилагане на правото в тълкуването си на точка 78 от Насоките (1), като е приел, че „подробният анализ“, на който трябва да бъде подложена всяка предвидена държавна помощ в традиционна черна зона, не предполага откриването на формалната процедура по разследване, установена в член 108, параграф 2 от ДФЕС.
   На последно място, жалбоподателят смята, че направената от Общия съд констатация, че зоните, в които вътрешният процент на възвращаемост е между 9 и 10,63 %, не подлежат на компенсиране, е явно неправилна. Правните последици, изведени от Общия съд от тази констатация, а именно липсата на свръхкомпенсиране, и оттам — съответствието на разглеждания проект с третия критерий в Решение по дело Altmark, при това положение били неправилни.

      (1)  Съобщение на Комисията — Насоки на Общността относно прилагането на правилата за държавна помощ във връзка с бързото разгръщане на широколентови мрежи (ОВ C 235, 2009 г., стp. 7).


title: Дело C-331/09: Иск, предявен на 17 август 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша

text:
               19.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 312/10

         Иск, предявен на 17 август 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша
   (Дело C-331/09)
   2009/C 312/17
   Език на производството: полски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: K. Gross и A. Stobiecka-Kuik)

      Ответник: Република Полша

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че Република Полша е нарушила член 249, параграф 4 ЕО, както и членове 3, 4 и 5 от Решение на Комисията от 23 октомври 2007 година относно предоставената от Полша държавна помощ C 23/06 (ex NN 35/06) в полза на стоманопроизводителя Grupa Technologie Buczek (нотифицирано под референтен номер C (2007) 5087, публикувано в ОВ 2008 г., L 116), като не е изпълнила задълженията, произтичащи от това решение или във всеки случай не е уведомила Комисията за изпълнението на тези задължения;

               —

               да се осъди Република Полша да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   На 23 октомври 2007 г. Комисията приема решение, с което разпорежда възстановяването на държавна помощ от полския стоманопроизводител Grupa Technologie Buczek, по-специално от Technologie Buczek SA (наричано по-нататък „TB“) и неговите дъщерни дружества Huta Buczek (наричано по-нататък „HB“) и Buczek Automotive (наричано по-нататък „BA“), които не са изпълнили надлежно предварително одобрен план за преструктуриране и следователно са получили несъвместима с общностното право държавна помощ. Оперативната помощ се състояла в неизпълнението на публичноправни задължения. Република Полша е уведомена за решението на 24 октомври 2007 г. чрез постоянния ѝ представител към Европейския съюз. Същевременно Комисията приканва Полша да предприема необходимите мерки, за да осигури връщането на неправомерно получената помощ.
   До момента на предявяване на иска помощта в полза на HB и не е възстановена.
   Според информация от полските органи, освен пречки от техническо естество причина за значителното забавяне на възстановяването били разпоредбите на полското право в областта на несъстоятелността. Полските органи поясняват, че държавната помощ, за която става дума в решението, се състояла в неизпълнение на задължения от TB, въпреки че в действителност неговите дъщерни дружества се били възползвали от помощта. При това положение TB било формално отговорно включително за подлежащите на възстановяване HB и BA суми. Полските разпоредби изглежда не допускали счетоводното отписване на подобни вземания, освен ако не била налице хипотеза на „пълна невъзможност“. Ако тези вземания бил предявени, синдикът на TB щял да бъде задължен да погаси тези дългове, като си включат сумите, които дъщерните дружества били длъжни да възстановят. Ако тези суми били възстановени, отпадало правното основание да се иска събирането им от HB и BA.
   Според Комисията не е достатъчно обстоятелството, Република Полша да предприеме всички мерки, с които разполага. Тези мерки трябвало да водят до действително и незабавно изпълнение на решението; в противен случай следвало да си приеме, че Република Полша не била изпълнила задълженията си. Според Комисията, държава членка нарушавала задължението си да иска възстановяване, когато предприетите от нея стъпки не произвеждат никакво действие върху фактическото възстановяване на въпросната сума.


title: Решение на Съда от 10 декември 2010 година по дело E-2/10 — Þór Kolbeinsson срещу исландската държава (Безопасност и здраве на работниците — Директиви 89/391/ЕИО и 92/57/ЕИО — Член от Споразумението за 3 ЕИП — Отговорности на работодателите и служителите при трудовите злополуки — Отговорност на държавата)

text:
               12.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 141/11

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 10 декември 2010 година
   по дело E-2/10
   Þór Kolbeinsson срещу исландската държава
   (Безопасност и здраве на работниците — Директиви 89/391/ЕИО и 92/57/ЕИО — Член от Споразумението за 3 ЕИП — Отговорности на работодателите и служителите при трудовите злополуки — Отговорност на държавата)
   2011/C 141/11
   По дело E-2/10 между Þór Kolbeinsson и исландската държава — МОЛБА от Héraðsdómur Reykjavíkur (Окръжен съд на Рейкявик), Исландия, до Съда съгласно член 34 от Споразумението между държавите-членки на ЕАСТ за създаване на Надзорен орган и Съд на Европейските общности относно тълкуването на Директива 89/391/ЕИО на Съвета от 12 юни 1989 г. за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето на работниците на работното място и на Директива 92/57/ЕИО на Съвета от 24 юни 1992 г. за прилагане на минимални изисквания за безопасност и здраве на временни или подвижни строителни участъци (Осма специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО), Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Thorgeir Örlygsson и Henrik Bull (съдия-докладчик), съдии, излезе с решение на 10 декември 2010 г., в чийто диспозитив се постановява:

               1.

               Освен при изключителни обстоятелства, подвеждането на работник под отгворност съгласно националното законодателство за всички или за по-голямата част от загубите, понесени в резултат на трудова злополука поради съпричиняваща небрежност от негова страна, когато е било установено, че работодателят по собствена инициатива не е спазил правилата по отношение на условията за безопасност на работното място, е несъвместимо с Директива 89/391/ЕИО на Съвета от 12 юни 1989 г. за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето на работниците на работното място и Директива 92/57/ЕИО на Съвета от 24 юни 1992 г. за прилагане на минимални изисквания за безопасност и здраве на временни или подвижни строителни участъци (Осма специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО).
               Изключителни обстоятелства са налице, когато работникът е предизвикал произшествието умишлено или поради груба небрежност, но дори в такива случаи пълен отказ на обезщетение би бил непропорционален и в несъответствие с директивите, освен в изключителни случаи, при които вината на работника за причиняването на инцидента е значително по-голяма от тази на работодателя.

               2.

               Държава от ЕИП може да бъде подведена под отговорност за нарушаване на правилото за съпричиняваща небрежност, залегнало в директиви 89/391/ЕИО и 92/57/ЕИО, тълкувани по смисъла на член 3 от Споразумението за ЕИП, при условие че нарушението е достатъчно тежко. Националният съд следва да реши дали в контекста на делото, което гледа, това условие е изпълнено съгласно установената съдебна практика относно подвеждането на държавите под отговорност за нарушения на законодателството на ЕИП.


title: Дело C-13/14: Преюдициално запитване от Curtea de Apel Bacău (Румъния), постъпило на 15 януари 2014 г.  — Municipiul Piatra Neamț/Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice

text:
               11.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 261/12

         Преюдициално запитване от Curtea de Apel Bacău (Румъния), постъпило на 15 януари 2014 г. — Municipiul Piatra Neamț/Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice
   (Дело C-13/14)
   2014/C 261/19
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel Bacău

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Municipiul Piatra Neamț

      Ответник: Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice
   С Определение от 12 юни 2014 година Съдът (осми състав) обяви преюдициалното запитване за явно недопустимо.


title: Дело C-91/07: Иск, предявен на 19 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/25

         Иск, предявен на 19 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-91/07)
   (2007/C 82/47)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представлявана от: M. Condou-Durande и E. De Persio)

      Ответник: Италианска република
   Искания

               —

               да се установи, че като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2003/86/ЕО (1) на Съвета от 22 септември 2003 г. относно правото на събиране на семейството, или във всички случаи като не е уведомила Комисията за тези разпоредби, Италианската република не е изпълнила задълженията си по тази директива,

               —

               да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и главни доводи
   Срокът за транспониране на Директива 2003/86/ЕО е изтекъл на 3 октомври 2005 г.

      (1)  ОВ L 251, стр. 12.


title: Дело C-611/13 P: Решение на Съда (първи състав) от 26 януари 2017 г. — Hansa Metallwerke AG и др./Европейска комисия, Съвет на Европейския съюз (Обжалване — Конкуренция — Картели — Белгийски, германски, френски, италиански, нидерландски и австрийски пазар на оборудване за баня — Координиране на продажните цени и обмен на чувствителна търговска информация — Регламент (ЕО) № 1/2003 — Член 23, параграф 2 — Таван от 10 % от оборота — Задължение за мотивиране — Защита на оправданите правни очаквания)

text:
               3.4.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 104/3

         Решение на Съда (първи състав) от 26 януари 2017 г. — Hansa Metallwerke AG и др./Европейска комисия, Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-611/13 P) (1)

   ((Обжалване - Конкуренция - Картели - Белгийски, германски, френски, италиански, нидерландски и австрийски пазар на оборудване за баня - Координиране на продажните цени и обмен на чувствителна търговска информация - Регламент (ЕО) № 1/2003 - Член 23, параграф 2 - Таван от 10 % от оборота - Задължение за мотивиране - Защита на оправданите правни очаквания))
   (2017/C 104/04)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Hansa Metallwerke AG, Hansa Nederland BV, Hansa Italiana Srl, Hansa Belgium, Hansa Austria GmbH (представители: S. Cappellari, H.-J. Hellmann и C. Malz, Rechtsanwälte)

      Други страни в производството: Европейска комисия (представители: L Malferrari и R. Sauer), Съвет на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Hansa Metallwerke AG, Hansa Nederland BV, Hansa Italiana Srl, Hansa Belgium и Hansa Austria GmbH да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 52, 22.2.2014 г.


title: Дело T-285/07: Иск, предявен на 18 юли 2007 г. — Италия/Парламент и Комисия

text:
               22.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/15

         Иск, предявен на 18 юли 2007 г. — Италия/Парламент и Комисия
   (Дело T-285/07)
   (2007/C 223/25)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Италианска република (представител: P. Gentili, Avvocato dello Stato)

      Ответник: Европейски парламент и Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени обявлението за конкурс на общо основание EPSO/AD/95/07 за съставяне на списък с резерви за попълване на 20 длъжности на администратор (AD 5) в информационната област (библиотечни дейности/документация), публикувано само на английски, френски и немски език в Официален вестник на Европейските общности на 8 май 2007 г., номер C 103 A.

         Правни основания и основни доводи
   Правните основания и основните доводи са сходни на изтъкнатите по дело T-156/07 Испания/Комисия.


title: Дело T-400/14: Жалба, подадена на 4 юни 2014 г.  — Premo/СХВП — Prema Semiconductor (PREMO)

text:
               11.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 261/39

         Жалба, подадена на 4 юни 2014 г. — Premo/СХВП — Prema Semiconductor (PREMO)
   (Дело T-400/14)
   2014/C 261/65
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Premo, SL (Campanillas, Испания) (представители: E. Cornu, F. de Visscher и E. De Gryse, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Prema Semiconductor GmbH (Майнц, Германия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на пети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) oт 1 април 2014 г., по преписка R 1000/2013-5;

               —

               при условията на евентуалност, да отмени обжалваното решение, доколкото уважава възражението по отношение на „inductors“, „transformers“ и „noise filters“;

               —

               да осъди СХВП и встъпилата страна, ако има такава, да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: международната регистрация, посочваща Европейския съюз, за фигуративната марка, съдържаща словния елемент „PREMO“, за стоки от клас 9 — международна регистрация, посочваща Европейския съюз № 9 73  341

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Prema Semiconductor GmbH

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: националната словна марка „PREMA“ за стоки от клас 9

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението частично

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата частично

      Изложени правни основания:

               —

               нарушение на правило 22, параграф 6 от Регламент № 2868/95 на Комисията и правото на защита на жалбоподателя;

               —

               нарушение на член 42, параграфи 2 и 3 oт Регламент № 207/2009;

               —

               нарушение на член 8, параграф 1, буква б) oт Регламент № 207/2009.


title: Дело T-531/12: Жалба, подадена на 6 декември 2012 г. — Tifosi Optics/СХВП — Tom Tailor (T)

text:
               16.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/18

         Жалба, подадена на 6 декември 2012 г. — Tifosi Optics/СХВП — Tom Tailor (T)
   (Дело T-531/12)
   2013/C 46/34
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Tifosi Optics, Inc. (Watkinsville, Съединени щати) (представители: адв. A. Tornato и адв. D. Hazan, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Tom Tailor GmbH (Хамбург, Германия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени изцяло решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 17 септември 2012 г. по преписка R 729/2011-2 и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „T“, за стоки от класове 9 и 25 — заявка за регистрация на марка на Общността № 8543183

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: марка на Общността № 1368232 за фигуративната марка „T“, за стоки от класове 9, 18 и 25; марка на Общността № 2747996 за фигуративната марка „T“, за стоки от класове 3, 6, 9, 14, 18, 21, 24, 25 и 28

      Решение на отдела по споровете: отхвърля изцяло възражението.

      Решение на апелативния състав: отменя оспореното решение и отхвърля заявката за регистрация на марка на Общността.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета.


title: Дело T-212/16: Жалба, подадена на 9 май 2016 г. — El Corte Inglés/EUIPO — Elho Business & Sport (FRee STyLe)

text:
               4.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 243/40

         Жалба, подадена на 9 май 2016 г. — El Corte Inglés/EUIPO — Elho Business & Sport (FRee STyLe)
   (Дело T-212/16)
   (2016/C 243/44)
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания) (представител: J. Rivas Zurdo, abogado)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Elho Business & Sport Vertriebs GmbH (Мюнхен, Германия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словните елементи „FRee STyLe“ — марка на Европейския съюз № 10 317 642

      Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 12 февруари 2016 г. по преписка R 377/2015-1

      Искания

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение, и

               —

               да осъди насрещната страна или насрещните страни в производството по настоящата жалба, да заплатят съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на 7, параграф 1, буква в) във връзка с член 52, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009.

               —

               Едновременното съществуване на конфликтните марки заедно с други знаци, съдържащи израза „FREE STYLE“.

               —

               Неизпълнение в решението на апелативния състав на задължението по член 76, параграфи 1 и 2 от Регламент № 207/2009 за отхвърляне на доказателствата, представени от Elho Business & Sport Vertriebs GmbH извън предвидения за това срок.


title: Дело C-531/09: Определение на председателя на Съда от 1 септември 2010 г. — Европейска комисия/Португалска република

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/38

         Определение на председателя на Съда от 1 септември 2010 г. — Европейска комисия/Португалска република
   (Дело C-531/09) (1)

   ()
   2010/C 346/70
   Език на производството: португалски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 51, 27.2.2010 г.


title: Дело C-524/07: Решение на Съда (трети състав) от 11 декември 2008 г.  — Комисия на Европейските общности/Република Австрия (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Членове 28 и 30 ЕО — Регистрация на употребявани превозни средства, които преди това са били регистрирани в други държави-членки — Технически изисквания относно отработените газове и шум — Обществено здраве — Опазване на околната среда)

text:
               7.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/9

         Решение на Съда (трети състав) от 11 декември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия
   (Дело C-524/07) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Членове 28 и 30 ЕО - Регистрация на употребявани превозни средства, които преди това са били регистрирани в други държави-членки - Технически изисквания относно отработените газове и шум - Обществено здраве - Опазване на околната среда)
   (2009/C 32/15)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: B. Schima)

      Ответник: Република Австрия (представители: E. Riedl et G. Eberhard)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на членове 28 и 30 EО — Национална правна уредба, която свързва регистрацията на внесени употребявани превозни средства, които преди това са били регистрирани в други държави-членки, с изпълнението на определени технически изисквания, при положение че употребяваните превозни средства, които се намират вече на националния пазар и притежават същите технически характеристики, не са подчинени на подобни условия при нова регистрация
   Диспозитив

               1)

               Като изисква, с цел първата им регистрация в Австрия, употребяваните превозни средства, регистрирани преди това в други държави-членки, които не са били предмет на процедура за типово одобрение на Общността, да спазват по-строги пределни стойности за отработени газове и за шум отколкото тези, които е трябвало да изпълняват първоначално, а именно, определените стойности с Директива 93/59/ЕИО на Съвета от 28 юни 1993 година за изменение на Директива 70/220/ЕИО за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно мерките, които следва да се предприемат срещу замърсяването на въздуха от емисии от моторните превозни средства, и Директива 92/97/ЕИО на Съвета от 10 ноември 1992 година за изменение на Директива 70/157/ЕИО за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно допустимото ниво на шума и изпускателната уредба на моторните превозни средства, при положение че превозните средства, които притежават същите технически характеристики и на които вече е разрешено да се движат в Австрия не са подчинени на това изискване при повторната им регистрация в тази държава-членка, Република Австрия не е изпълнила задълженията си по член 28 ЕО.

               2)

               Осъжда Република Австрия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 37, 9.2.2008 г.


title: Дело C-473/08: Решение на Съда (трети състав) от 28 януари 2010 г. (преюдициално запитване от Sächsisches Finanzgericht, Германия) — Ingenieurbüro Eulitz GbR Thomas und Marion Eulitz/Finanzamt Dresden I (Шеста директива ДДС — Член 13, A, параграф 1, буква й) — Освобождаване — Частни уроци, давани от преподавателски кадри и съответстващи на училищното или университетското образование — Услуги, предоставяни от независим преподавател в рамките на организиран от трета организация курс за продължаващо професионално обучение)

text:
               13.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/14

         Решение на Съда (трети състав) от 28 януари 2010 г. (преюдициално запитване от Sächsisches Finanzgericht, Германия) — Ingenieurbüro Eulitz GbR Thomas und Marion Eulitz/Finanzamt Dresden I
   (Дело C-473/08) (1)

   (Шеста директива ДДС - Член 13, A, параграф 1, буква й) - Освобождаване - Частни уроци, давани от преподавателски кадри и съответстващи на училищното или университетското образование - Услуги, предоставяни от независим преподавател в рамките на организиран от трета организация курс за продължаващо професионално обучение)
   2010/C 63/22
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Sächsisches Finanzgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Ingenieurbüro Eulitz GbR Thomas und Marion Eulitz

      Ответник: Finanzamt Dresden I

      Предмет

   Преюдициално запитване — Sächsisches Finanzgericht — Тълкуване на член 13, част A, параграф 1, буква й) от Директива 77/388/ЕИО: Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стp. 1) — Освобождаване на „частните уроци, давани от преподавателски кадри и съответстващи на училищното или университетското образование“ — Обучение, предоставяно от дипломиран инженер в рамките на квалификационен курс, предложен от частно училище и имащ за цел предоставянето на инженери и архитекти на специализирана следдипломна квалификация в областта на защита срещу пожар — Продължително предоставяне на образователни услуги и едновременно изпълнение на задачи по управление по някои образователни курсове — Получаване на хонорари дори при отмяна на курса поради лисата на записани участници

      Диспозитив

               1.

               Член 13, А, параграф 1, буква й) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, трябва да се тълкува в смисъл, че преподавателските услуги, които дипломиран инженер в учебен институт със статут на частноправно сдружение предоставя на участници в завършващи с полагането на изпит обучителни курсове, които участници най-малкото притежават диплома за архитект или инженер, издадена от университет или специализирано висше учебно заведение, или имат съответстващо образование, могат да представляват „уроци […], съответстващи на училищното или университетското образование“ по смисъла на тази разпоредба. Такива уроци могат да бъдат и дейности, различни от същинската преподавателска дейност, при положение че се упражняват по същество в процеса на предаване на знания и умения между преподавател и ученици или студенти, съответстващ на училищното или университетското образование. При необходимост запитващата юрисдикция следва да провери дали всички дейности, разглеждани в главното производство, представляват „уроци“, съответстващи на „училищно или университетско образование“ по смисъла на посочената разпоредба.

               2.

               Член 13, А, параграф 1, буква й) от тази директива трябва да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като тези по главното производство не може да се приема, че лице като г н Eulitz, който е съдружник в дружеството жалбоподател по главното производство и който предоставя преподавателски услуги в рамките на обучителни курсове, предлагани от трета организация, дава „частни“ уроци по смисъла на тази разпоредба.

      (1)  ОВ C 44, 21.2.2009 г.


title: Дело T-622/15: Решение на Общия съд от 27 април 2017 г. — Deere/EUIPO (EXHAUST-GARD) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „EXHAUST-GARD“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Право на защита — Член 75 от Регламент № 207/2009)

text:
               19.6.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 195/20

         Решение на Общия съд от 27 април 2017 г. — Deere/EUIPO (EXHAUST-GARD)
   (Дело T-622/15) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „EXHAUST-GARD“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Право на защита - Член 75 от Регламент № 207/2009))
   (2017/C 195/27)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Deere & Company (Уилмингтън, Делауеър, Съединени американски щати) (представители: N. Weber и T. Heitmann, впоследствие N. Weber, avocats)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: H. Kunz)

      Предмет

   Жалба срещу решение на четвърти състав на EUIPO от 8 септември 2015 г. (преписка R 196/2014-4) относно искане за регистрация на словния знак „EXHAUST-GARD“ като марка на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Deere & Company да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 7, 11.1.2016 г.


title: Дело C-366/11: Иск, предявен на 8 юли 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия

text:
               8.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 298/10

         Иск, предявен на 8 юли 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
   (Дело C-366/11)
   2011/C 298/20
   Език на производството: френски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: I. Hadjiyiannis и A. Marghelis)

      Ответник: Кралство Белгия

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е изработило до 22 декември 2009 г. плановете за управление на речните басейни (както за районите на речните басейни, разположени изцяло в рамките на нейната територия, така и за международните райони на речни басейни), и като не е изпратило на Комисията до 22 март 2010 г. копие от проектите на плановете за управление на речните басейни, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по член 13, параграфи 2, 3 и 6, и член 15, параграф 1 от Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 година за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите (1). Освен това, като не е започнало най-късно до 22 декември 2008 г. процедурата за информиране и консултиране на обществеността относно проектите на планове за управление на речните басейни, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по член 14, параграф 1, буква в) от посочената директива, и

               —

               да се осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Срокът за транспониране на Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета е изтекъл на 22 декември 2003 г. Към датата на предявяване на настоящия иск обаче ответникът все още не е приел всички необходими мерки за изпълнение на директивата или във всеки случай не е информирал Комисията за тях.

      (1)  ОВ L 327, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 6, стр. 193.


title: Дело T-458/09: Жалба, подадена на 13 ноември 2009 г. — Slovak Telekom/Комисия

text:
               16.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 11/36

         Жалба, подадена на 13 ноември 2009 г. — Slovak Telekom/Комисия
   (Дело T-458/09)
   2010/C 11/67
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Slovak Telekom a.s. (Братислава, Словашка република) (представители: M. Maier, L. Kjølbye и D. Geradin, lawyers)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното решение;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В настоящото дело жалбоподателят иска да се отмени решението на Комисията C(2009) 6840 от 3 септември 2009 г., с което му се разпорежда съгласно член 18, параграф 3 и член 24, параграф 1 от Регламент № 1/2003 на Съвета (1) да предостави информация в рамките на дело COMP/39523 — Slovak Telekom относно процедура по член 82 ЕО и налагането на периодични санкционни плащания в случай на неизпълнение на решението.
   В подкрепа на твърденията си жалбоподателят излага три правни основания:
   Първо, жалбоподателят твърди, че по отношение на информацията, която обхваща период преди присъединяването на Словашката република към ЕС, обжалваното решение е в нарушение на член 18, параграф 3 от Регламент 1/2003. Жалбоподателят счита, че преди тази дата Комисията не е била компетентна да прилага общностното право за дейност, осъществена на територията на Словашката република, и че не е имала право да упражнява уреденото в този член право на разследване, за да получи информация, отнасяща се за същия период.
   Второ, жалбоподателят твърди, че обжалваното решение нарушава принципа на процесуална справедливост, уреден в член 41, параграф 1 от Хартата за основните права. Разследването на Комисията във връзка с дейността на жалбоподателя през периода, през който общностното право не е било приложимо и той не е бил длъжен да го спазва, може да причини вреда на жалбоподателя.
   Трето, жалбоподателят твърди, че обжалваното решение нарушава принципа на пропорционалност, както е посочен в член 18, параграф 3 от Регламент 1/2003, съгласно който Комисията има право да изисква от предприятията да предоставят цялата необходима информация. В тази връзка жалбоподателят твърди, че Комисията не е установила връзката, изисквана между исканата преди присъединяването информация и твърдяното неправомерно поведение след 1 май 2004 г. Според жалбоподателя от това следва, че Комисията няма нужда от информация или документи, които се отнасят за периода преди присъединяването, за да може тя да прецени дали дейността на жалбоподателя след присъединяването е в съответствие с общностното право.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, стр. 1; Специално издание на български език за 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


title: Дело C-72/15: Преюдициално запитване от High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court) (Обединено кралство), постъпило на 18 февруари 2015 г. — OJSC Rosneft Oil Company/Her Majesty's Treasury, Secretary of State for Business, Innovation and Skills, Financial Conduct Authority

text:
               11.5.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/12

         Преюдициално запитване от High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court) (Обединено кралство), постъпило на 18 февруари 2015 г. — OJSC Rosneft Oil Company/Her Majesty's Treasury, Secretary of State for Business, Innovation and Skills, Financial Conduct Authority
   (Дело C-72/15)
   (2015/C 155/13)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Divisional Court)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: OJSC Rosneft Oil Company

      Ответник: Her Majesty's Treasury, Secretary of State for Business, Innovation and Skills, Financial Conduct Authority

      Преюдициални въпроси

   Поставените въпроси се отнасят до Решение 2014/512/ОВППС (1), изменено с Решение 2014/659/ОВППС на Съвета (2) и Решение 2014/872/ОВППС на Съвета (3) (наричани по-нататък във въпросите заедно „Решението“) и Регламент (ЕС) № 833/2014 на Съвета (4), изменен с Регламент (ЕС) № 960/2014 на Съвета (5) и Регламент (ЕС) № 1290/2014 на Съвета (6) (наричани по-нататък заедно „Регламентът на ЕС“). Въпросите са следните:

               1)

               Като се имат предвид по-специално член 19, параграф 1 ДЕС, член 24 ДЕС, член 40 ДЕС, член 47 [от Хартата на основните права на Европейския съюз] и член 275, втора алинея ДФЕС, компетентен ли е Съдът да се произнесе по преюдициално запитване на основание член 267 ДФЕС относно валидността на член 1, параграф 2, букви б), в) и г), член 1, параграф 3, членове 4 и 4а, член 7 и приложение III към Решението?

               2)

                           (а)

                           Невалидни ли са една или повече от следните разпоредби (наричани по-нататък „приложимите мерки“) от Регламента на ЕС и доколкото Съдът е компетентен, от Решението:

                                       i)

                                       членове 4 и 4а от Решението;

                                       ii)

                                       членове 3 и 3а, член 4, параграфи 3 и 4, и приложение II към Регламента на ЕС (наричани по-нататък заедно „разпоредбите относно нефтения сектор“);

                                       iii)

                                       член 1, параграф 2, букви б), в) и г) и параграф 3, и приложение III към Решението;

                                       iv)

                                       член 5, параграф 2, букви б), в) и г) и параграф 3, и приложение VI към Регламента на ЕС (наричани по-нататък заедно „разпоредбите относно ценните книжа и отпускането на заеми“);

                                       v)

                                       член 7 от Решението; и

                                       vi)

                                       член 11 от Регламента на ЕС.

               2)

                           (б)

                           В случай че приложимите мерки са валидни, противоречи ли на принципа на правната сигурност и на принципа, според който nulla poena sine lege certa, държава членка да налага наказателноправни санкции съгласно член 8 от Регламента на ЕС, преди Съдът да изясни достатъчно обхвата на съответното нарушение?

               3)

               В случай че приложимите забрани или ограничения, посочени във въпрос 2, буква а), са валидни:

                           а)

                           Понятието „финансова помощ“ по смисъла на член 4, параграф 3 от Регламента на ЕС включва ли обработване на плащания от банка или друга финансова институция?

                           б)

                           Забранява ли член 5 от Регламента на ЕС емитирането или друг вид търговия с глобални депозитарни разписки (наричани по-нататък „ГДР“), емитирани на или след 12 септември 2014 г. съгласно договор за депозит с някое от образуванията, включени в списъка в приложение VI, във връзка с акции в някое от тези образувания, които са били емитирани до 12 септември 2014 г.?

                           в)

                           Ако Съдът счете, че съществува неяснота, която може да се преодолее адекватно чрез дадени от него допълнителни насоки, какво е правилното тълкуване на понятията „шисти“ и „води с дълбочина по-голяма от 150 метра“ съгласно член 4 от Решението и членове 3 и 3а от Регламента на ЕС? По-специално, ако Съдът счете това за необходимо и уместно, може ли да предостави геоложко тълкуване на понятието „шисти“, което да се използва при прилагане на регламента, и да изясни дали измерването на „води с дълбочина по-голяма от 150 метра“ трябва да се извърши от мястото на сондиране или от друго място?

      (1)  Решение 2014/512/ОВППС на Съвета от 31 юли 2104 година относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна (ОВ L 229, стр. 13).

      (2)  Решение 2014/659/ОВППС на Съвета от 8 септември 2014 година за изменение на Решение 2014/512/ОВППС относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна (ОВ L 271, стр. 54).

      (3)  Решение 2014/872/ОВППС на Съвета от 4 декември 2014 година за изменение на Решение 2014/512/ОВППС относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна, и на Решение 2014/659/ОВППС за изменение на Решение 2014/512/ОВППС (ОВ L 349, стр. 58).

      (4)  Регламент на Съвета (ЕС) № 833/2014 от 31 юли 2014 година относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна (ОВ L 229, стр. 1).

      (5)  Регламент (ЕС) № 960/2014 на Съвета от 8 септември 2014 година за изменение на Регламент (ЕС) № 833/2014 относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна (ОВ L 271, стр. 3).

      (6)  Регламент (ЕС) № 1290/2014 на Съвета от 4 декември 2014 година за изменение на Регламент (ЕС) № 833/2014 относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна, и за изменение на Регламент (ЕС) № 960/2014 за изменение на Регламент (ЕС) № 833/2014 (ОВ L 349, стр. 20).


title: Дело T-422/08: Жалба, подадена на 30 септември 2008 г. — Sacem/Комисия

text:
               20.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 327/31

         Жалба, подадена на 30 септември 2008 г. — Sacem/Комисия
   (Дело T-422/08)
   (2008/C 327/58)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Société des auteurs, compositeurs et éditeurs de musique (Sacem) (Neuilly-sur-Seine, Франция) (представител: H. Calvet, avocat)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението, постановено от Комисията на 16 юли 2008 г. по преписка COMP/C2/38.698 — CISAC, доколкото: (i) в член 1 от него на жалбоподателя се вменява във вина, че е нарушил членове 81 ЕО и 53 ЕИП, като е използвал в договорите си за реципрочно представителство ограниченията на членството, съдържащи се в член 11 (II) от типовия договор на CISAC, или като е приложил de facto тези ограничения на членството, и (ii) съответно в член 4.1 от решението на жалбоподателя се възлага незабавно да преустанови това нарушение, ако вече не е направил това, както и да уведоми Комисията за всички мерки, предприети с тази цел;

               —

               да се отмени решението, постановено от Комисията на 16 юли 2008 г. по преписка COMP/C2/38.698 — CISAC, доколкото: (i) в член 3 от него на основание членове 81 ЕО и 53 ЕИП на жалбоподателя се вменява във вина, че е координирал териториалното приложение по начин, който ограничава обхвата на лиценз до националната територия за всяко дружество за колективно управление на авторски права, и (ii) съответно в член 4.2 от решението на жалбоподателя се възлага да преустанови нарушението в срок от сто и двадесет дни, считано от датата на съобщаването на решението, както и в същия срок да уведоми Комисията за всички мерки, предприети с тази цел;

               —

               да се отмени решението, постановено от Комисията на 16 юли 2008 г. по преписка COMP/C2/38.698 — CISAC, доколкото с него на жалбоподателя се предписва да се въздържа в бъдеще от всяко действие или поведение, описано в членове 1 и 3 от решението, както и от всяко действие или поведение, което има идентична или подобна цел или последица;

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   В настоящото дело жалбоподателят иска частичната отмяна на Решение на Комисията от 16 юли 2008 г. относно процедура по прилагане на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за Европейското икономическо пространство (Преписка COMP/C2/38.698 — CISAC), отнасящо се до съгласувани практики във връзка с условията за управление на авторските права за публично изпълнение на музикални произведения, както и с условията за предоставяне на съответните лицензи от дружествата за колективно управление на авторски права, и приемащи формата на ограничения на членството, прилагани в споразуменията за реципрочно представителство, каквито са предвидени от типовия договор на Международната конфедерация на сдруженията на авторите и композиторите (типов договор CISAC), или каквито са прилагани на практика.
   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква, на първо място, че Комисията нарушавала правото му на защита и съществените процедурни изисквания, като:

               —

               приема в обжалваното решение, че жалбоподателят е участвал в твърдяна съгласувана практика, докато изпратеното до жалбоподателя известие за нарушение са основавало на теорията за ефекта от свързването; следователно жалбоподателят не се намирал в състояние да представи защитата си относно своето участие в твърдяна съгласувана практика;

               —

               не обосновава запазването на възражението спрямо жалбоподателя във връзка с ограниченията на членството, съдържащи се в сключените между европейските авторски дружества договори за реципрочно представителство или прилагани de facto от тези дружества, докато жалбоподателят доказал, че е премахнал тези клаузи и че не ги е прилагал;

               —

               не дава определение на дейността, до която се отнася обжалваното решение, що се отнася до нарушението, свързано с твърдяна съгласувана практика, и следователно до обхвата на своето разпореждане.

         На второ място, жалбоподателят изтъква, че Комисията нарушила член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП, като:

               —

               възприема по отношение на жалбоподателя съществуването на нарушение по силата на клаузата за членство, докато жалбоподателят доказал, че е премахнал тези клаузи и че не ги е прилагал;

               —

               допуска явна грешка в преценката относно спътниковото излъчване, тъй като всяко от авторските дружества е натоварено да предоставя на операторите за сателитно излъчване мултитериториално разрешение, покриващо целия район на действие на сателита, използван за излъчване на техните програми;

               —

               възприема неточно определение на пазар;

               —

               приема, че жалбоподателят е участвал в твърдяна съгласувана практика, без да привежда доказателства за това;

               —

               стига до извод за съществуването на съгласувана практика, докато твърдяната съгласуваност между авторските дружества не можела да ограничи конкуренцията;

               —

               забранява на авторските дружества „всяко действие или поведение, което има идентична или подобна цел или последица“ като твърдените съгласувани практики, които довели до териториалните ограничения, съдържащи се в договорите за реципрочно представителство, като твърди, че всяко дружество било свободно да определя на двустранна основа обхвата на сключените от него споразумения за реципрочно представителство, като тези противоречия накърняват правната сигурност.


title: Дело T-146/07: Иск, предявен на 7 май 2007 г. — United Technologies/Комисия

text:
               7.7.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 155/30

         Иск, предявен на 7 май 2007 г. — United Technologies/Комисия
   (Дело T-146/07)
   (2007/C 155/57)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: United Technologies Corp. (Hartford, Съединени щати) [представители: A. Winckler, lawyer, и J. Temple Lang, Solicitor]

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищеца

               —

               да се отмени или съществено да се намали размерът на глобата, наложена на UTC с решението;

               —

               да се задължи Комисията да заплати направените от UTC съдебни разноски и други свързани с делото разходи; и

               —

               да бъде взета всяка друга мярка, която Съдът намира за подходяща.

         Правни основания и основни доводи
   С исковата си молба ищецът иска частична отмяна, в съответствие с член 230 ЕО, на Решение на Комисията C(2007)512 окончателен от 21 февруари 2007 година (Преписка COMP/E-1/38.823 — PO/Elevators and Escalators), с което ищецът, заедно с други предприятия, е приет за отговорен за участие в четири самостоятелни, сложни и продължени нарушения на член 81, параграф 1 ЕО, изразяващи се в разпределяне на пазарите посредством споразумяване и/или съгласуване за разпределяне на покани за представяне на оферти и договори за продажба, монтиране, поддръжка и модернизация на асансьори и ескалатори.
   В подкрепа на иска си ищецът посочва на първо място, че Комисията неправилно приема, че заключението за отговорност на дружеството-майка се обосновава от обстоятелството, че то притежава изцяло дадено дъщерно дружество. Ищецът твърди в тази връзка, че: i) член 23, параграф 2 от Регламент № 1/2003 (1) изисквал доказателства за умисъл или небрежност, ii) че дружеството-майка трябвало да упражнява действителен контрол върху търговската политика на дъщерното дружество в периода, в който е извършено нарушението, или да бъде запознато с действията му и да не предприеме нищо, за да ги прекрати, и iii) че отговорността на дружеството-майка за нарушенията на правилата на конкуренцията, извършени от дъщерните й дружества, трябва да се основава на действително й поведение, а не на възможността за въздействие.
   Ищецът, поддържа на следващо място, че е оборил всяка презумпция за отговорност, тъй като дъщерните му дружества самостоятелно определяли ежедневното си търговско поведение, и съответните служители не се подчинявали на указанията, въпреки че ищецът предприел всички разумни стъпки, за да осигури съблюдаване на правилата на конкуренцията. Освен това, според ищеца Комисията не могла да мотивира заключението си, че той не е оборил презумпцията за отговорност.
   В допълнение, ищецът твърди, че 70 %-то увеличение на размера на наложената му глоба предвид мащаба на неговата дейност и с оглед на възпиране е необосновано и несъразмерно.
   На последно място, ищецът посочва, че Комисията нарушила принципа за равното третирате, като приела, че ищецът е отговорен за неправомерното поведение на дъщерните си дружества, тъй като Комисията приложила различна юридическа проверка за да заключи, че Mitsubishi Electric Corporation Japan не било отговорно за поведението на дъщерните си дружества.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ 2003 г. L 1, стр. 1).