title: Дело C-585/15: Преюдициално запитване от Tribunal de première instance de Bruxelles (Белгия), постъпило на 12 ноември 2015 г. — Raffinerie Tirlemontoise SA/État belge

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/31

         Преюдициално запитване от Tribunal de première instance de Bruxelles (Белгия), постъпило на 12 ноември 2015 г. — Raffinerie Tirlemontoise SA/État belge
   (Дело C-585/15)
   (2016/C 038/44)
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal de première instance de Bruxelles

      Страни в главното производство

      Ищец: Raffinerie Tirlemontoise SA

      Ответник: État belge

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 33, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2038/1999 на Съвета от 13 септември 1999 година относно общата организация на пазарите в сектора на захарта (1), особено предвид решението от 27 септември 2012 г., Zuckerfabrick Jülich (C-113/10, C-147/10 и C-234/10), да се тълкува в смисъл, че за целите на изчисляване на средната загуба за всички категории изнесена захар сумата на действителните разходи следва да се раздели на сумата на изнесените количества, независимо дали действително са били изплатени възстановявания за тези количества?

               2)

               Трябва ли член 33, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2038/1999 на Съвета от 13 септември 1999 година относно общата организация на пазарите в сектора на захарта, особено предвид решението от 27 септември 2012 г., Zuckerfabrick Jülich (C-113/10, C-147/10 и C-234/10), да се тълкува в смисъл, че пренасянията, които трябва да се вземат предвид (като дебит или кредит) при определянето на общата сума на налозите върху производството, следва да се изчислят, като за всички категории изнесена захар сумата на действителните разходи се раздели на сумата на реално изнесените количества, независимо дали действително са били изплатени възстановявания за тези количества?

               3)

               При утвърдителен отговор на първия въпрос, валидни ли са Регламенти № 2267/2000 (2) и № 1993/2001 (3)?

      (1)  ОВ L 252, стр. 1.

      (2)  Регламент (ЕО) № 2267/2000 на Комисията от 12 октомври 2000 година за определяне на размера на налога върху производството и коефициента на допълнителния налог в сектора на захарта за пазарната 1999/2000 година (ОВ L 259, стр. 29).

      (3)  Регламент (ЕО) № 1993/2001 на Комисията от 11 октомври 2001 година за определяне на размера на налога върху производството в сектора на захарта за пазарната 2000/2001 година (ОВ L 271, стр. 15).


title: Дело T-370/12: Жалба, подадена на 20 август 2012 г. — American Express Marketing & Development/СХВП (IP ZONE EUROPE)

text:
               20.10.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/13

         Жалба, подадена на 20 август 2012 г. — American Express Marketing & Development/СХВП (IP ZONE EUROPE)
   (Дело T-370/12)
   2012/C 319/25
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: American Express Marketing & Development Corp (Ню Йорк, Съединени щати) (представители: V. Spitz, A. Gaul, T. Golda и S. Kirschstein-Freund, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               отмяна на решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 12 юни 2012 г. по преписка R 1452/2011-2;

               —

               при условията на евентуалност, да измени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 12 юни 2012 г. по преписка R 1452/2011-2 и да обяви жалбата за обоснована;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски в производството по обжалване и производството пред Съда.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „IP ZONE EUROPE“ за услуги от клас 42 — Заявка за марка на Общността № 9488057

      Решение на проверителя: Отхвърля заявката за марка на Общността.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент № 207/2009 на Съвета


title: Решение на Съда от 11 септември 2013 година по дело E-6/12 — Надзорен орган на ЕАСТ срещу Кралство Норвегия (Неизпълнение на задължения от държава-членка на ЕИП/ЕАСТ — Регламент (ЕИО) № 1408/71 — Регламент (ЕИО) № 574/72 — Социално осигуряване на работниците мигранти)

text:
               19.12.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 372/17

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 11 септември 2013 година
   по дело E-6/12
   Надзорен орган на ЕАСТ срещу Кралство Норвегия
   (Неизпълнение на задължения от държава-членка на ЕИП/ЕАСТ — Регламент (ЕИО) № 1408/71 — Регламент (ЕИО) № 574/72 — Социално осигуряване на работниците мигранти)
   (2013/C 372/06)
   По дело Е-6/12, Надзорен орган на ЕАСТ срещу Кралство Норвегия — ИСК за постановяване, че като е запазило в сила административната практика да не се извършва преценка дали дете, живеещо извън Норвегия с единия родител, е основно на издръжка от родителя, който живее в Норвегия и който е разделен с другия родител, Кралство Норвегия е допуснало нарушение на член 1, буква е), точка i), второ изречение във връзка с член 76 от акта, посочен в точка 1 от приложение VI към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 г. за прилагане на схемите за социално осигуряване на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, както е изменен), адаптиран към Споразумението за ЕИП с протокол 1 към него — Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen и Páll Hreinsson (съдия докладчик), съдии, постанови на 11 септември 2013 г. решение, чийто диспозитив гласи:
   С настоящото Съдът:

               1.

               Постановява, че като е запазило в сила административната практика съгласно Закона за детските издръжки да не се извършва преценка дали дете, живеещо извън Норвегия с единия родител, е основно на издръжка от родителя, който живее в Норвегия и който е разделен с другия родител, Кралство Норвегия е допуснало нарушение на член 1, буква е), точка i), второ изречение от акта, посочен в точка 1 от приложение VI към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 г. за прилагане на схемите за социално осигуряване на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, както е изменен), адаптиран към Споразумението за ЕИП с протокол 1 към него;

               2.

               Отхвърля иска в останалата му част, и

               3.

               Постановява всяка от страните да понесе собствените си съдебни разноски.


title: Дело T-90/14: Жалба, подадена на 3 февруари 2014 г.  — Secolux/Комисия и CdT

text:
               5.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 135/50

         Жалба, подадена на 3 февруари 2014 г. — Secolux/Комисия и CdT
   (Дело T-90/14)
   2014/C 135/64
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Secolux, Association pour le contrôle de la sécurité de la construction (Capellen, Люксембург) (представител: N. Prüm-Carré, avocat)

      Ответници: Център за преводи за органите на Европейския съюз (CdT) и Европейска комисия

      Искания жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на Европейската комисия от 3 декември 2013 г., действаща както от свое име, така и от името на други възложители, а именно Центъра за преводи за органите на Европейския съюз и Службата за публикации на Европейския съюз, с което се отхвърля офертата на жалбоподателя по партида 1 „Нормативно уреден контрол за сигурност, материално осигуряване и опазване на околната среда“ в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка № 02/2013/OIL „Контрол за сигурност“ и спорната обществена поръчка се възлага на друг оферент,

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати сумата от 467 186,08 EUR като обезщетение за претърпяната вреда, заедно със законната лихва, считано от датата на възлагане на обществената поръчка до изплащането на дължимите суми,

               —

               да осъди Европейската комисия да заплати изцяло съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага четири правни основания.

               1.

               Първото правно основание е изведено от процедурни нарушения, противоречива информация, доведена до знанието на жалбоподателя, относно размера на спечелилата оферта по партида 1. Жалбоподателят твърди, че:

                           —

                           или размерът на офертата на спечелилия оферент, посочена в писмото на Комисията от 11 декември 2003 г., с което жалбоподателят е уведомен за характеристиките и предимствата на спечелилата оферта, е неточен, тъй като е прекалено нисък; в този случай жалбоподателят не е имал достъп до надеждна информация относно цената на спечелилата оферта, което засягало задължението за мотивиране,

                           —

                           или стойността на възложената обществена поръчка, съдържаща се в публикуваното на 24 декември 2013 г. (1) обявление за възлагане на обществената поръчка, е погрешна, тъй като е прекалено висока; в този случай обявлението за възлагане не отразявало стойността на спечелилата оферта, което представлявало неизпълнение на задължението за прозрачност,

                           —

                           или посоченият в писмото на Комисията от 11 декември 2003 г. размер на спечелилата оферта и упоменатата в обявлението за възлагане стойност на обществената поръчка са неточни; в този случай обществената поръчка е трябвало да бъде възложена за по-висока стойност от тази на спечелилата оферта, което представлявало сериозно нарушение на принципите на прозрачност, на равно третиране и на недопускане на дискриминация.

               2.

               Второто правно основание е изведено от нередовност на спечелилата оферта, тъй като спечелилият оферент не би могъл за предложената цена да изпълни надлежно исканите дейности, при това с персонал, който има необходимата квалификация.

               3.

               Третото правно основание е изведено от необичайно ниската стойност на офертата. Жалбоподателят поддържа, че в конкретния случай е налице съвкупност от индиции, от които било видно, че спечелилата оферта не отговаря на икономическата реалност. При това положение Комисията е трябвало да отправи искане до спечелилия оферент за подробности относно съставните елементи на неговата оферта съгласно член 151 от Делегиран регламент № 1268/2012 (2).

               4.

               Четвъртото правно основание е изведено нарушение на принципите на равно третиране и на недопускане на дискриминация, както при подготовката, така и при оценяването на офертите. Жалбоподателят твърди:

                           —

                           от една страна, че тъй като на спечелилия оферент са възлагани и предишни обществени поръчки, той е разполагал с вътрешна информация относно мястото, извършваните дейности и действително поискания от Комисията обем, поради което Комисията е трябвало да отправи до жалбоподателя искане за пояснения на основание на член 160, параграф 3 от Делегиран регламент № 1268/2012 ,

                           —

                           и, от друга страна, че при оценката на офертите, направени с оглед на възлагането на обществената поръчка, Комисията е трябвало да вземе предвид качеството на услугите, които е предоставял спечелилият оферент, по предишните обществени поръчки.

      (1)  ОВ 2013/S 249-433951.

      (2)  Делегиран регламент (ЕС) № 1268/2012 на Комисията от 29 октомври 2012 година относно правилата за прилагане на Регламент (ЕС, Евратом) № 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза (ОВ L 362, стр. 1).


title: Дело T-420/10: Решение на Общия съд от 27 март 2012 г. — Armani/СХВП — Del Prete (AJ AMICI JUNIOR) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността „AJ AMICI JUNIOR“ — По-ранна национална фигуративна марка „AJ ARMANI JEANS“ — По-ранна национална словна марка „ARMANI JUNIOR“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 1,буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               5.5.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 133/24

         Решение на Общия съд от 27 март 2012 г. — Armani/СХВП — Del Prete (AJ AMICI JUNIOR)
   (Дело T-420/10) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „AJ AMICI JUNIOR“ - По-ранна национална фигуративна марка „AJ ARMANI JEANS“ - По-ранна национална словна марка „ARMANI JUNIOR“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 1,буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2012/C 133/46
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Giorgio Armani SpA (Милано, Италия) (представител: адв. M. Rapisardi)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Mannucci)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Annunziata Del Prete (Неапол, Италия) (представител: адв. R. Bocchini)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 8 юли 2010 г. (преписка R 1360/2009-2) относно производство по възражение между Giorgio Armani SpA и г-жа Annunziata Del Prete.

      Диспозитив

               1.

               Отменя решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 8 юли 2010 г. (преписка R 1360/2009-2).

               2.

               СХВП и г-жа Annunziata Del Prete понасят всеки от тях половината от направените разноски от Giorgio Armani SpA пред апелативния състав.

               3.

               СХВП и г-жа Del Prete понасят всеки от тях, наред с направените от тях съдебни разноски, половината от направените съдебни разноски от Giorgio Armani пред Общия съд.

      (1)  ОВ C 301, 6.11.2010 г.


title: Дело T-400/17: Жалба, подадена на 27 юни 2017 г. — Deza/Комисия

text:
               4.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 293/37

         Жалба, подадена на 27 юни 2017 г. — Deza/Комисия
   (Дело T-400/17)
   (2017/C 293/46)
   Език на производството: чешки

      Страни

      Жалбоподател: Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Чешка република) (представител: адв. P. Dejl)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени частично Регламент (ЕС) 2017/776 на Комисията от 4 май 2017 година за изменение с цел адаптиране към научно-техническия прогрес на Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 г. (наричан по-нататък „Регламентът КЕО“), доколкото той класифицира и етикетира веществото anthraquinone с неговото включване в Таблица3, част 3, от Приложение VI към Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета по следния начин: Индекс №: 606-151-00-4; Международна химична идентификация: anthraquinone; ЕО №: 201-549-0; CAS №: 84-65-1; Код(ове) на класа(овете) и категорията(иите) на опасност: Carc. 1B; Код(ове) на предупреждението(ята) за опасност: H350; Кодове на пиктограмата(ите) и сигналната(ите) дума(и): GHS08 Dgr.; Код(ове) на предупреждението(ята) за опасност: H350.

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първото основание, изведено от незаконното и явно неправомерно класифициране и етикетиране на веществото anthraquinone като канцерогенно вещество от категория 1B съгласно таблица 3, част 3 от приложение I към Регламента КЕО.

                           —

                           Това класифициране и това етикетиране не се основават на надеждни и приемливи проучвания, които доказват причинно-следствена връзка между веществото anthraquinone като такова и увеличаване на раковите заболявания при изпитанията с животни по смисъла на член 3.6.1 и на член 3.6.2., част 3 от приложение I към Регламента КЕО.

               2.

               Второто основание, изведено от нарушение на правото на жалбоподателя и на принципите, записани в Конвенцията за защита правата на човека и основните свободи и в Хартата на основните права на Европейския съюз

                           —

                           Незаконното и явно неправомерното класифициране и етикетиране на веществото anthraquinone като канцерогенно вещество от категория 1B съгласно таблица 3, част 3 от приложение I към Регламента КЕО нарушава по-специално правото на жалбоподателя мирно да се ползва от своята собственост, както и принципа на правната сигурност.


title: Дело T-29/05: Решение на Общия съд от 8 септември 2010 г. — Deltafina/Комисия (Конкуренция — Картели — Испански пазар за изкупуване и първична обработка на суров тютюн — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО — Определяне на цените и разпределяне на пазара — Съгласуваност между изложението на възраженията и обжалваното решение — Право на защита — Определяне на съответния пазар — Глоби — Тежест на нарушението — Отегчаващи обстоятелства — Водеща роля — Сътрудничество)

text:
               23.10.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 288/28

      Решение на Общия съд от 8 септември 2010 г. — Deltafina/Комисия
      (Дело T-29/05) (1)

      (Конкуренция - Картели - Испански пазар за изкупуване и първична обработка на суров тютюн - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Определяне на цените и разпределяне на пазара - Съгласуваност между изложението на възраженията и обжалваното решение - Право на защита - Определяне на съответния пазар - Глоби - Тежест на нарушението - Отегчаващи обстоятелства - Водеща роля - Сътрудничество)
      (2010/C 288/53)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Deltafina SpA (Orvieto, Италия) (представители: R. Jacchia, A. Terranova, I. Picciano, F. Ferraro, J.-F. Bellis и F. Di Gianni, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: É. Gippini Fournier и F. Amato, впоследствие É. Gippini Fournier и V. Di Bucci, agents)

         Предмет

      Искане за отмяна на Решение C(2004) 4030 окончателен на Комисията от 20 октомври 2004 година относно производство по прилагане на член 81, параграф 1 [ЕО] (дело COMP/C.38.238/B.2 — Суров тютюн — Испания) и при условията на евентуалност намаляване на глобата, наложена на жалбоподателя с посоченото решение.

         Диспозитив

                  1.

                  Определя размер на глобата, наложена на Deltafina SpA в член 3 от Решение C(2004) 4030 окончателен на Комисията от 20 октомври 2004 година относно производство по прилагане на член 81, параграф 1 [ЕО] (дело COMP/C.38.238/B.2 — Суров тютюн — Испания), от 6 120 000 EUR.

                  2.

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3.

                  Deltafina понася три четвърти от направените от него съдебни разноски и три четвърти от съдебните разноски, направени от Европейската комисия, а последната понася една четвърт от направените от нея съдебни разноски и една четвърт от съдебните разноски, направени от Deltafina.

         (1)  ОВ C 82, 2.4.2005 г.


title: Дело F-130/12: Жалба, подадена на 2 ноември 2012 г. — ZZ/Парламент

text:
               9.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/29

         Жалба, подадена на 2 ноември 2012 г. — ZZ/Парламент
   (Дело F-130/12)
   2013/C 71/51
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: адв. B. Cortese и адв. A. Salerno)

      Ответник: Европейски парламент

      Предмет на производството

   Отмяна на решение, с което се отказва отпускането на надбавка за дете на издръжка в удвоен размер съгласно член 67, параграф 3 от Правилника

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решение на началника на отдел „Индивидуални права“ от 4 август 2008 г., с което правото на жалбоподателя да получава надбавката за дете на издръжка в удвоен размер се ограничава с условието „съвкупността от специфичните разходи, свързани с естеството на увреждането, които следва да се поемат“ от жалбоподателя да надвишават 333,19 EUR на месец, както и Решение от 24 октомври 2008 г. на началника на отдел „Индивидуални права“, с което в конкретния случай се отказва отпускането на надбавка в удвоен размер, потвърдени след възобновяването на преписката с решение на началника на отдел „Индивидуални права“ от 5 декември 2011 г., на свой ред потвърдено с решение от 20 юли 2012 г. на Генералния секретар на Европейския парламент, връчено на жалбоподателя на 23 юли 2012 г., с което жалбата му се отхвърля,

               —

               да се осъди Парламентът да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-508/10: Иск, предявен на 25 октомври 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Нидерландия

text:
               29.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/14

         Иск, предявен на 25 октомври 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Нидерландия
   (Дело C-508/10)
   ()
   2011/C 30/23
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: M. Condou-Durande и R. Troosters)

      Ответник: Кралство Нидерландия

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като изисква високи и непропорционални такси от гражданите на трети държави и членовете на техните семейства, които кандидатстват за получаване на статут на дългосрочно пребиваващи, Кралство Нидерландия не изпълнява задълженията си по Директива 2003/109/ЕО (1), а следователно и задълженията си по член 258 ДФЕС,

               —

               Кралство Нидерландия да бъде осъдено да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Комисията поддържа, че сумата от 201 EUR до 830 EUR в зависимост от случая, събирана за обработването на молбата за получаване на статут на дългосрочно пребиваващ, е непропорционална в сравнение със сумата от 30 EUR, която гражданите на ЕС заплащат за издаване на удостоверение за пребиваване. В този смисъл подобна процедура не можело да се разглежда като „справедлива“. Според Комисията, независимо дали с тях се покриват действително направени разходи, толкова високи такси могат да съставляват „спънка за упражняването на правото на пребиваване“ по смисъла на съображение 10 от Директивата и по този начин да оказват възпиращ ефект за гражданите на трети държави, които искат да упражнят предоставените им с Директивата права. В подкрепа на това Комисията сочи получените от нея жалби от граждани по този въпрос.

      (1)  Директива на Съвета от 25 ноември 2003 година относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни (ОВ L 16, 2004 г., стр. 44; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 225).


title: Дело C-635/11: Решение на Съда (осми състав) от 20 юни 2013 г. — Европейска комисия/Кралство Нидерландия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Директива 2005/56/ЕО — Презгранични сливания на капиталови дружества — Член 16, параграф 2, букви а) и б) — Дружество, формирано в резултат на презгранично сливане — Работници или служители, заети в държавата членка, в която е седалището на дружеството, или в други държави членки — Право на участие — Липса на идентичност на правата)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/17

         Решение на Съда (осми състав) от 20 юни 2013 г. — Европейска комисия/Кралство Нидерландия
   (Дело C-635/11) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2005/56/ЕО - Презгранични сливания на капиталови дружества - Член 16, параграф 2, букви а) и б) - Дружество, формирано в резултат на презгранично сливане - Работници или служители, заети в държавата членка, в която е седалището на дружеството, или в други държави членки - Право на участие - Липса на идентичност на правата)
   2013/C 225/28
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: J. Enegren и M. van Beek)

      Ответник: Кралство Нидерландия (представители: C.S. Schillemans и C. Wissels)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане в предвидения срок на необходимите мерки за съобразяване с член 16, параграф 2, буква б) от Директива 2005/56/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 година относно презграничните сливания на [капиталови] дружества […] (ОВ L 310, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г. глава 17, том 2, стр. 107) — Участие на работниците или служителите в управлението

      Диспозитив

               1.

               Като не е приело всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за да се гарантира, че намиращите се в други държави членки работници или служители в предприятия на дружество, формирано в резултат на презгранично сливане и със седалище съгласно устройствения му акт в Нидерландия, имат същите права на участие в управлението като намиращите се в Нидерландия работници или служители, Кралство Нидерландия не е изпълнило задълженията си по член 16, параграф 2, буква б) от Директива 2005/56/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 година относно презграничните сливания на [капиталови] дружества […].

               2.

               Осъжда Кралство Нидерландия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 58, 25.2.2012 г.


title: Дело C-500/09: Решение на Съда (осми състав) от 28 октомври 2010 г. — Европейска комисия/Гръцка република (Неизпълнение на задължения от държава членка — Пощенски услуги — Директива 97/67/ЕО — Национални ограничения — Предприятия за експресни пощенски услуги — Национален лицензионен режим)

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/20

         Решение на Съда (осми състав) от 28 октомври 2010 г. — Европейска комисия/Гръцка република
   (Дело C-500/09) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Пощенски услуги - Директива 97/67/ЕО - Национални ограничения - Предприятия за експресни пощенски услуги - Национален лицензионен режим)
   2010/C 346/33
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: L. Lozano Palacios и D. Triantafyllou)

      Ответник: Гръцка република (представители: P. Mylonopoulos и D. Tsagkaraki)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на Директива 97/67/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 1997 година относно общите правила за развитието на вътрешния пазар на пощенските услуги в Общността и за подобряването на качеството на услугата (ОВ L 15, стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 3, стр. 12).

      Диспозитив

               1.

               Като е продължила да прилага министерско постановление A1/44351/3608 от 12 октомври 2005 г., Република Гърция не е изпълнила задълженията си по Директива 97/67/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 1997 година относно общите правила за развитието на вътрешния пазар на пощенските услуги в Общността и за подобряването на качеството на услугата, изменена с Директива 2002/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 юни 2002 г., и в частност по член 9, параграфи 1 и 2 от тази директива.

               2.

               Осъжда Гръцката република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 37, 13.2.2010 г.


title: Дело C-281/08 P: Определение на Съда от 24 ноември 2009 г. — Landtag Schleswig-Holstein/Комисия на Европейските общности (Обжалване — Жалба за отмяна — Достъп до документи — Процесуална правоспособност на регионален парламент)

text:
               27.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/13

         Определение на Съда от 24 ноември 2009 г. — Landtag Schleswig-Holstein/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-281/08 P) (1)

   (Обжалване - Жалба за отмяна - Достъп до документи - Процесуална правоспособност на регионален парламент)
   2010/C 51/20
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Landtag Schleswig-Holstein (представители: S. R. Laskowski, Privatdozentin и J. Caspar, Professor)

      Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: P. Costa de Oliveira и B. Martenczuk)

      Предмет

   Жалба срещу Определение на Първоинстанционният съд (втори състав) от 3 април 2008 г. по дело Landtag Schleswig-Holstein/Комисия (T-236/06), с което Първоинстанционният съд отхвърля като недопустима жалбата за отмяна на решения на Комисията от 10 март и 23 юни 2006 г. за отказ да се предостави достъп на жалбоподателя до документ SEC(2005) 420 от 22 март 2005 г., съдържащ правен анализ на обсъждан от Съвета проект за рамково решение относно запазването на данните, обработвани и съхранявани във връзка с предоставянето на електронни съобщителни услуги, достъпни за обществеността, или на данни, пренасяни чрез обществени съобщителни мрежи, за целите на предотвратяването, разследването, разкриването и преследването на нарушения и престъпления, включително тероризъм — Процесуална правоспособност на регионален парламент — Право на изслушване пред съд — Понятие „юридическо лице“, съдържащо се в член 230, четвърта алинея ЕО

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Landtag Schleswig-Holstein да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 260, 11.10.2008 г.


title: Дело C-225/17 P: Жалба, подадена на 27 април 2017 г. от Islamic Republic of Iran Shipping Lines, Hafize Darya Shipping Lines (HDSL), Khazar Sea Shipping Lines Co., IRISL Europe GmbH, IRISL Marine Services and Engineering Co., Irano Misr Shipping Co., Safiran Payam Darya Shipping Lines, Shipping Computer Services Co., Soroush Sarzamin Asatir Ship Management, South Way Shipping Agency Co. Ltd, Valfajr 8th Shipping Line Co. срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 17 февруари 2017 г. по съединени дела T-14/14 и Т-87/14, Islamic Republic of Iran Shipping Lines и др./Съвет на Европейския съюз

text:
               17.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 231/15

         Жалба, подадена на 27 април 2017 г. от Islamic Republic of Iran Shipping Lines, Hafize Darya Shipping Lines (HDSL), Khazar Sea Shipping Lines Co., IRISL Europe GmbH, IRISL Marine Services and Engineering Co., Irano Misr Shipping Co., Safiran Payam Darya Shipping Lines, Shipping Computer Services Co., Soroush Sarzamin Asatir Ship Management, South Way Shipping Agency Co. Ltd, Valfajr 8th Shipping Line Co. срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 17 февруари 2017 г. по съединени дела T-14/14 и Т-87/14, Islamic Republic of Iran Shipping Lines и др./Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-225/17 P)
   (2017/C 231/20)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Islamic Republic of Iran Shipping Lines, Hafize Darya Shipping Lines (HDSL), Khazar Sea Shipping Lines Co., IRISL Europe GmbH, IRISL Marine Services and Engineering Co., Irano Misr Shipping Co., Safiran Payam Darya Shipping Lines, Shipping Computer Services Co., Soroush Sarzamin Asatir Ship Management, South Way Shipping Agency Co. Ltd, Valfajr 8th Shipping Line Co. (представители: M. Taher, Solicitor, M. Lester QC, Barrister)

      Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Съда:

               —

               да отмени решението на Общия съд от 17 февруари 2017 г. по съединени дела T-14/14 и T-87/14,

               —

               да уважи исканията на жалбоподателите пред Общия съд, и по-специално:

                           —

                           да отмени „мерките от октомври 2013 г.“ (Решение 2013/497 на Съвета (1) за изменение на Решение 2010/413 (2) и Решение 971/2013 на Съвета (3) за изменение на Регламент 267/2012 (4)) и „мерките от ноември 2013 г.“ (Решение 2013/685 на Съвета (5) за изменение на Решение 2010/413 и Регламент за изпълнение 1203/2013 на Съвета (6) за прилагане на Регламент 267/2012) в частите, които се отнасят до жалбоподателите,

                           —

                           при условията на евентуалност, да установи, че мерките от октомври 2013 г. не са приложими по отношение на жалбоподателите, тъй като са незаконосъобразни, и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски, направени в производството по обжалване и в производството пред Общия съд.

      Основания и основни доводи

   Жалбоподателите искат мерките да се обявят за неприложими на следните основания:

               1.

                  Първо, Общият съд допуснал грешка, като приел, че мерките от октомври 2013 г. имат валидно правно основание.

               2.

                  Второ, Общият съд допуснал грешка, като приел, че мерките от октомври 2013 г. не нарушават принципа res judicata, принципа на правна сигурност, принципа на оправданите правни очаквания и принципа ne bis in idem, както и че не нарушават правото на ефективни правни средства за защита.

               3.

                  Трето, Общият съд допуснал грешка, като приел, че с мерките от октомври 2013 г. ответникът не е злоупотребил с властта си.

               4.

                  Четвърто, Общият съд допуснал грешка, като приел, че ответникът не е нарушил правото на защита на жалбоподателите.

               5.

                  Пето, Общият съд допуснал грешка, като приел, че мерките от октомври 2013 г. не представляват неоправдано и непропорционално засягане на основните права на жалбоподателите.

      Жалбоподателите искат отмяна на решението на следните основания:

               1.

                  Първо, Общият съд допуснал грешка, като не установил допуснатите от ответника редица явни грешки в преценката относно изпълнението на критериите за включване на жалбоподателите в мерките от ноември 2013 г.

               2.

                  Второ, Общият съд допуснал грешка, като приел, че ответникът не е нарушил правото на защита на жалбоподателите, като ги е включил и в мерките от ноември 2013 г.

               3.

                  Трето, Общият съд допуснал грешка, като приел, че включването на жалбоподателите в мерките от ноември 2013 г. не е в нарушение на принципа res judicata, принципа на правна сигурност, принципа на оправданите правни очаквания и принципа ne bis in idem, както и че не нарушава правото на ефективни правни средства за защита.

               4.

                  Четвърто, Общият съд допуснал грешка като приел, че мерките от ноември 2013 г. не представляват неоправдано и непропорционално засягане на основните права на жалбоподателите.

      (1)  Решение 2013/497/ОВППС на Съвета от 10 октомври 2013 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 272, 2013 г., стр. 46).

      (2)  Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 195, 2010 г., стр. 39).

      (3)  Регламент (ЕС) № 971/2013 на Съвета от 10 октомври 2013 година за изменение на Регламент (ЕС) № 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 272, 2013 г., стр. 1).

      (4)  Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) № 961/2010 (ОВ L 88, 2012 г., стр. 1).

      (5)  Решение 2013/685/ОВППС на Съвета от 26 ноември 2013 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 316, 2013 г., стр. 46).

      (6)  Регламент за изпълнение (ЕС) № 1203/2013 от 26 ноември 2013 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 316, 2013 г., стр. 1).


title: Дело T-631/14: Жалба, подадена на 22 август 2014 г.  — Roland/СХВП — Louboutin (Нюанс на червения цвят за подметка на обувки)

text:
               27.10.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 380/16

         Жалба, подадена на 22 август 2014 г. — Roland/СХВП — Louboutin (Нюанс на червения цвят за подметка на обувки)
   (Дело T-631/14)
   2014/C 380/21
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Roland SE (Есен, Германия) (представители: C. Onken и O. Rauscher, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Christian Louboutin (Париж, Франция)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 28 май 2014 г. по преписка R 1591/2013-1, така че да уважи изцяло Възражение № B 1 9 22  890 и да откаже заявката за регистрация на марка на Общността № 008845539,

               —

               при условията на евентуалност: да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка на Общността, предмет на спора: Друга марка, състояща се от нюанс на червения цвят върху подметката на обувки за стоки от клас 25 — Заявка за регистрация на марка на Общността № 8 8 45  539

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Жалбоподателят

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Международната регистрация на фигуративна марка, съдържаща словните елементи „my SHOES“, за стоки от клас 25

      Решение на отдела по споровете: Отхвърля възражението

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания:

               —

               Нарушение на член 75, второ изречение от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-29/16: Решение на Общия съд от 27 октомври 2016 г. — Caffè Nero Group/EUIPO (CAFFÈ NERO) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз CAFFÈ NERO — Абсолютни основания за отказ — Липса на отличителен характер — Описателен характер — Марка, която е от естество да заблуди обществеността — Член 7, параграф 1, букви б), в) и ж) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               12.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 462/22

         Решение на Общия съд от 27 октомври 2016 г. — Caffè Nero Group/EUIPO (CAFFÈ NERO)
   (Дело T-29/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз CAFFÈ NERO - Абсолютни основания за отказ - Липса на отличителен характер - Описателен характер - Марка, която е от естество да заблуди обществеността - Член 7, параграф 1, букви б), в) и ж) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   (2016/C 462/28)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Caffè Nero Group Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представител: L. Cassidy, solicitor)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Rajh)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 4 ноември 2015 г. (дело R 410/2015-1) относно заявка за словна марка CAFFÈ NERO като марка на Европейския съюз

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Caffè Nero Group Ltd да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 106, 21.3.2016 г.


title: Дело C-464/12: Преюдициално запитване, отправено от Østre Landsret (Дания) на 17 октомври 2012 г. — ATP Pension Service A/S/Skatteministeriet

text:
               12.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 9/31

         Преюдициално запитване, отправено от Østre Landsret (Дания) на 17 октомври 2012 г. — ATP Pension Service A/S/Skatteministeriet
   (Дело C-464/12)
   2013/C 9/52
   Език на производството: датски

      Запитваща юрисдикция

   Østre Landsret

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: ATP Pension Service A/S

      Ответник: Skatteministeriet

      Преюдициални въпроси

               1.

               Следва ли член 13, Б, буква г), точка 6 от Шеста Директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (1), да се тълкува в смисъл, че изразът „специални инвестиционни фондове съгласно определенията, дадени от държавите членки“ включва пенсионни фондове като разглежданите в главното производство, които притежават следните характеристики, при положение че държавата членка признава институциите, представени в точка 2 от настоящото запитване, като специални инвестиционни фондове:

                           а)

                           възвращаемостта за служителя (получател на пенсия) зависи от печалбата, реализирана от инвестициите на пенсионния фонд;

                           б)

                           работодателят не е задължен да прави допълнителни плащания за осигуряване на определена възвращаемост на получателя на пенсия;

                           в)

                           пенсионният фонд инвестира колективно натрупаните средства, като прилага принципа за разпределяне на риска;

                           г)

                           по-голямата част от плащанията в пенсионния фонд се основава на колективни трудови договори между организациите на пазара на труда, представляващи отделните служители и работодатели, а не на личното решение на отделния служител;

                           д)

                           отделният служител може лично да вземе решение да прави допълнителни вноски в пенсионния фонд;

                           е)

                           едноличните търговци, работодателите и ръководителите могат да решат да правят пенсионни вноски в пенсионния фонд;

                           ж)

                           предварително определена част от пенсионните спестявания, уговорена в колективния трудов договор за служителите, се използва за закупуване на пожизнена пенсия;

                           з)

                           получателите на пенсия понасят разноските на пенсионния фонд;

                           и)

                           плащанията до определен размер в пенсионния фонд подлежат на приспадане за целите на националното данъчно облагане на доходите;

                           й)

                           плащанията по индивидуалния пенсионен план, включително в пенсионен фонд, създаден към финансова институция, в рамките на който е възможно вноските да се инвестират в специален инвестиционен фонд, подлежат на приспадане за целите на националното данъчно облагане на доходите в същия размер, както по буква и);

                           к)

                           за сметка на правото на приспадане на вноските за данъчни цели по буква и) изплатените суми подлежат на данъчно облагане; и

                           л)

                           натрупаните средства по принцип следва да се изплатят след навършване на пенсионна възраст от съответното лице?

               2.

               При положителен отговор на първия въпрос следва член 13, Б, буква г), точка 6 от Шеста директива да се тълкува в смисъл, че понятието „управление“ включва услуга като разглежданата в главното производство (вж. точка 1.2 от запитването)?

               3.

               Следва ли съгласно член 13, Б, буква г), точка 3 от Шеста директива услуга като разглежданата в главното производство, засягаща пенсионните плащания (вж. точка 1.2 от запитване), да се разглежда като единна услуга или като няколко отделни услуги, които подлежат на самостоятелна преценка?

               4.

               Следва ли член 13, Б, буква г), точка 3 от Шеста директива да се тълкува в смисъл, че освобождаването от ДДС, въведено с тази разпоредба за сделките, засягащи плащания или преводи, обхваща услуга като разглежданата в главното производство, засягаща пенсионните плащания (вж. точка 1.2 от запитването)?

               5.

               При отрицателен отговор на четвърти въпрос следва ли член 13, Б, буква г), точка 3 от Шеста директива да се тълкува в смисъл, че освобождаването от ДДС, въведено с тази разпоредба за сделките, засягащи депозитите и текущите сметки, обхваща услуга като разглежданата в главното производство, засягаща пенсионните плащания (вж. точка 1.2 от запитването)?

      (1)  ОВ L 145, 1977 г., стр. 1.


title: Дело T-634/11 P: Определение на Общия съд от 19 декември 2013 г. — da Silva Tenreiro/Комисия (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Назначаване — Обявяване на свободна длъжност — Назначаване на длъжност директор на Дирекция E „Правосъдие“ в рамките на Генерална дирекция (ГД) „Правосъдие, свобода и сигурност“ на Комисията — Отхвърляне на кандидатурата на жалбоподателя — Назначаване на друг кандидат — Частично явно недопустима и частично явно неоснователна жалба)

text:
               15.2.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 45/30

         Определение на Общия съд от 19 декември 2013 г. — da Silva Tenreiro/Комисия
   (Дело T-634/11 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Назначаване - Обявяване на свободна длъжност - Назначаване на длъжност директор на Дирекция E „Правосъдие“ в рамките на Генерална дирекция (ГД) „Правосъдие, свобода и сигурност“ на Комисията - Отхвърляне на кандидатурата на жалбоподателя - Назначаване на друг кандидат - Частично явно недопустима и частично явно неоснователна жалба)
   2014/C 45/49
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Mario Paulo da Silva Tenreiro (Kraainem, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal и D. Abreu Caldas, адвокати)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: B. Eggers и L. Baquero Cruz)

      Предмет

   Жалба срещу Решението, постановено на 29 септември 2011 г. от Съда на публичната служба (втори състав) по дело da Silva Tenreiro/Комисия, F-72/10, все още непубликувано в Сборника) с искане за отмяна на това съдебно решение.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-н Mario Paulo da Silva Tenreiro понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейската комисия в рамките на настоящото производство.

      (1)  ОВ C 32, 4.2.2012 г.


title: Дело C-214/17: Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 25 април 2017 г. — Alexander Mölk/Valentina Mölk

text:
               28.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/14

         Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 25 април 2017 г. — Alexander Mölk/Valentina Mölk
   (Дело C-214/17)
   (2017/C 283/19)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberster Gerichtshof

      Страни в главното производство

      Ищец: Alexander Mölk

      Ответник: Valentina Mölk

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член 4, параграф 3 във връзка с член 3 от Хагския протокол от 2007 г. за приложимото право към задължения за издръжка да се тълкува в смисъл, че правото на държавата, в която кредиторът има обичайно място на пребиваване, урежда искането на длъжник определената с влязъл в сила акт издръжка да бъде намалена поради променилите му се доходи и в случаите, когато размерът на дължимата до момента издръжка е бил определен по искане на кредитора, в съответствие с член 4, параграф 3 от Хагския протокол от 2007 г. за приложимото право към задължения за издръжка, от съда съгласно правото на държавата, в която длъжникът има непроменено място на обичайно пребиваване?
               При утвърдителен отговор на първия въпрос:

               2)

               Трябва ли член 4, параграф 3 от Хагския протокол от 2007 г. за приложимото право към задължения за издръжка да се тълкува в смисъл, че кредиторът „сезира“ компетентния орган на държавата, в която длъжникът има обичайно място на пребиваване, и с явяването си по смисъла на член 5 от Регламент (ЕО) № 4/2009 (1) на Съвета от 18 декември 2008 година относно компетентността, приложимото право, признаването и изпълнението на съдебни решения и сътрудничеството по въпроси, свързани със задължения за издръжка, в образувано по инициатива на длъжника производство, оспорвайки искането по същество?

      (1)  ОВ L 7, 2009 г., стр. 1.


title: Дело C-136/11: Решение на Съда (първи състав) от 22 ноември 2012 г. (преюдициално запитване от Schienen-Control Kommission — Австрия) — Westbahn Management GmbH/ÖBB Infrastruktur AG (Транспорт — Железопътен транспорт — Задължение за управителя на железопътната инфраструктура да предоставя на железопътните предприятия в реално време всички данни за движението на влаковете, и по-специално за евентуалните закъснения на влаковете за връзка)

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/5

         Решение на Съда (първи състав) от 22 ноември 2012 г. (преюдициално запитване от Schienen-Control Kommission — Австрия) — Westbahn Management GmbH/ÖBB Infrastruktur AG
   (Дело C-136/11) (1)

   (Транспорт - Железопътен транспорт - Задължение за управителя на железопътната инфраструктура да предоставя на железопътните предприятия в реално време всички данни за движението на влаковете, и по-специално за евентуалните закъснения на влаковете за връзка)
   2013/C 26/09
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Schienen-Control Kommission

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Westbahn Management GmbH

      Ответник: ÖBB Infrastruktur AG

      Предмет

   Преюдициално запитване — Schienen-Control Kommission —Тълкуване на член 8, параграф 2 и на част II от приложение II към Регламент (ЕО) № 1371/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно правата и задълженията на пътниците, използващи железопътен транспорт (ОВ L 315, стp. 14), както и на член 5 и на приложение II към Директива 2001/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 година за разпределяне капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътна инфраструктура и за сертифициране за безопасност (ОВ L 75, стp. 29, Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр.66) — Задължение за управителя на железопътната инфраструктура да предоставя на железопътните предприятия в реално време всички данни за движението на влаковете, и по-специално за евентуалните закъснения на влаковете за връзка

      Диспозитив

               1.

               Член 8, параграф 2 във връзка с част II от приложение II към Регламент (ЕО) № 1371/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно правата и задълженията на пътниците, използващи железопътен транспорт, трябва да се тълкуват в смисъл, че информацията относно основните връзки трябва да включва, освен обявеното в разписанието време на тръгване, и закъсненията или отмяната на тези влакове за връзка, независимо от това кое железопътно предприятие ги осигурява.

               2.

               Член 8, параграф 2 във връзка с част II от приложение II към Регламент № 1371/2007, както и член 5 във връзка с приложение II от Директива 2001/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 година за разпределянето на капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътна инфраструктура, изменена с Директива 2004/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година, трябва да се тълкуват в смисъл, че управителят на инфраструктурата е длъжен да предоставя на железопътните предприятия по недискриминационен начин в реално време данните за влаковете, използвани от други железопътни предприятия, когато тези влакове представляват основни връзки по смисъла на част II от приложение II към Регламент № 1371/2007.

      (1)  ОВ C 173, 11.6.2011 г.


title: Дело T-237/10: Жалба, подадена на 26 май 2010 г. — Vuitton Malletier/СХВП — Friis Group International (Изображение на заключващо устройство)

text:
               31.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/44

         Жалба, подадена на 26 май 2010 г. — Vuitton Malletier/СХВП — Friis Group International (Изображение на заключващо устройство)
   (Дело T-237/10)
   ()
   2010/C 209/68
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Louis Vuitton Malletier SA (Париж, Франция) (представители: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, M. Boletto и E. Gavuzzi, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Friis Group International ApS (Копенхаген, Дания)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 24 февруари 2010 г. по преписка R 1590/2008-1, с което се обявява недействителността на марка на Общността № 3693116 за стоки от класове 9, 14 и 18,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски и

               —

               да се осъди другата страна в производството пред апелативния състав да заплати разноските, включително направените от жалбоподателя в производството през апелативния състав и пред отдела по заличаването, в случай че тя встъпи в настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: фигуративна марка, изобразяваща заключващо устройство, за стоки от класове 9, 14, 18 и 25 — Заявка за марка на Общността № 3693116

      Притежател на марката на Общността: жалбоподателят

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав

      Право върху марката на страната, която иска обявяване на недействителността: страната, която иска обявяване на недействителността, основава искането си на абсолютните основания за отказ, предвидени в член 52, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета

      Решение на отдела по заличаването: отхвърля искането за обявяване на недействителност на марката на Общността

      Решение на апелативния състав: частично уважава жалбата

      Изложени правни основания: жалбоподателят изтъква две правни основания в подкрепа на жалбата си
   С първото си правно основание жалбоподателят твърди, че оспорваното решение нарушава член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав погрешно установява, че разпоредбата на този член е приложима към оспорваната марка на Общността по отношение на стоките от класове 9, 14 и 18. По-специално апелативният състав: (i) погрешно разглежда въпроса относно отличителния характер на оспорваната марка на Общността по начин, който предполага, че марката се състои от формата на обозначените с нея стоки, и (ii) погрешно установява липса на присъщ отличителен характер.
   С второто си правно основание жалбоподателят твърди, че оспорваното решение нарушава член 52, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав погрешно установява, че разпоредбата на този член не е приложима в настоящия случай.


title: Дело T-8/07: Решение на Първоинстанционния съд от 18 декември 2008 г.  — Torres/СХВП — Gala-Salvador Dalí (TG Torre Galatea) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за фигуративна марка на Общността TG Torre Galatea — По-ранна словна марка на Общността TORRES 10 — Относително основание за отка — Липса на вероятност от объркване)

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/44

         Решение на Първоинстанционния съд от 18 декември 2008 г. — Torres/СХВП — Gala-Salvador Dalí (TG Torre Galatea)
   (Дело T-8/07) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „TG Torre Galatea“ - По-ранна словна марка на Общността „TORRES 10“ - Относително основание за отка - Липса на вероятност от объркване)
   (2009/C 44/76)
   Език на производството: испански
   Страни

      Жалбоподател: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedés, Испания) (представители: E. Armijo Chávarri, M. Baz de San Ceferino и A. Castán Pérez-Gómez, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: O. Mondéjar Ortuño)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Fundación Gala-Salvador Dalí (Figueras, Испания) (представители: A. Segura Roda и M. Teixidor Jufresa, avocats)
   Предмет
   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 24 октомври 2006 г. (преписка R 168/2006-2) относно процедура по възражение между Miguel Torres, SA и Fundacíon Gala-Salvador Dalí.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Miguel Torres, SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 56, 10.3.2007 г.


title: Дело C-432/10: Определение на Съда (шести състав) от 20 януари 2011 г. (преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen, Белгия) — Наказателно производство срещу Aboulkacem Chihabi и др. (Преюдициално запитване — Явна недопустимост)

text:
               11.6.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 173/3

         Определение на Съда (шести състав) от 20 януари 2011 г. (преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen, Белгия) — Наказателно производство срещу Aboulkacem Chihabi и др.
   (Дело C-432/10) (1)

   (Преюдициално запитване - Явна недопустимост)
   2011/C 173/04
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Страни в главното производство

   Aboulkacem Chihabi, Mustapha Chihabi, Trans Atlantic International, Dani Danieli, Roland Prosper Julia Jozef Peeters, Jacobus Robert Maria Wick, Shlomo Ben-David, David Ben-David, Yehuda Cohen, Johannes Josephus Maria van Aert, Mirella Cohen, Roland Prosper Julia Jozef Peeters, Brigitte Frieda Guido Briels, Monty Lambert Pieters, Jemmy Jozef Juliette Pieters, Peter Edouard Martha Kilian, Yehuda Cohen, Herman Jozef Albert Van Landeghem, Van Landeghem BVBA, Roland Prosper Julia Jozef Peeters, Herman Jozef Albert Van Landeghem, Van Landeghem BVBA, Brigitte Frieda Guido Briels, Monty Lambert Pieters, Jemmy Jozef Juliette Pieters, Mediterranean Shipping Company Belgium NV, Mirella Cohen, Roland Prosper Julia Jozef Peeters, Brigitte Frieda Guido Briels, Monty Lambert Pieters, Jemmy Jozef Juliette Pieters, Peter Edouard Martha Kilian, Yehuda Cohen, Yves Claude Robert Van De Merckt, CMA CGM Belgium NV, CMA CGM Logistics NV, Herman Jozef Albert Van Landeghem, Van Landeghem BVBA, Rudi François Albertine Avaert, Ronny Bruno Van Wesenbeeck, Wally Louis Alice De Vooght, Christian Gustave Alain Bekkers, Avraham Dror, Yehuda Cohen, Yehuda Cohen, Frank Jozef Hilda Decock, Rubi Danieli, Dani Danieli, Jean Marie Dom, Roland Prosper Julia Jozef Peeters, Peter Edouard Martha Kilian, Simeon Beniurishvili, Ludo Maria Jan Gijsen, Van Landeghem BVBA, Anex BVBA, Pasha Tech Ltd, Louis Simon Catherina De Vos, Aboulkacem Chihabi, Herman Jozef Albert Van Landeghem, Deba BVBA, Universal Shipping NV, DFDS Transport NV, ACR Logistics Belgium NV, Forwarding & Shipping Group NV, Mister-Trans BVBA, Firma De Vos NV, Yehuda Cohen, Avraham Dror, Aboulkacem Chihabi, Peter Edouard Martha Kilian, Louis Simon Catherina De Vos, Roland Prosper Julia Jozef Peeters, Jemmy Jozef Juliette Pieters, Yves Claude Robert Van De Merckt, Dani Danieli, Rubi Danieli, Dov Horny, Albert Tizov, Gocha Tizov, Herman Jozef Albert Van Landeghem, Christiaan Marcel Hélène Hendrickx
   В присъствието на: Geert Vandendriessche

      Предмет

   Преюдициално запитване — Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Тълкуване на членове 5, 38—41, член 177, второ тире, член 202, параграфи 1 и 3 и член 221, параграфи 1 и 3 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58) и на член 199, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 253, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3) — Последващо събиране на вносни или износни сборове — Уведомяване на длъжника — Възникване на митническо задължение вследствие на неправомерното въвеждане на стоки

      Диспозитив

   Преюдициалното запитване, отправено от Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen с акт от 31 май 2007 г., е явно недопустимо.

      (1)  ОВ C 301, 6.11.2010 г.


title: Дело C-63/15: Преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag, заседаващ в ’s-Hertogenbosch (Нидерландия), постъпило на 12 февруари 2015 г. — Mehrdad Ghezelbash/Staatssecretaris van Veiligheit en Justitie

text:
               27.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/36

         Преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag, заседаващ в ’s-Hertogenbosch (Нидерландия), постъпило на 12 февруари 2015 г. — Mehrdad Ghezelbash/Staatssecretaris van Veiligheit en Justitie
   (Дело C-63/15)
   (2015/C 138/49)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank Den Haag, заседаващ в ’s-Hertogenbosch

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Mehrdad Ghezelbash

      Ответник: Staatssecretaris van Veiligheit en Justitie

      Преюдициални въпроси

               1)

               Какъв е обхватът на член 27 от Регламент № 604/2013 (1), евентуално във връзка със съображение 19 от този регламент?
               Следва ли да се приеме, че на основание на този член в случай като настоящия — в който едва след положителния отговор на искането за поемане на отговорността да бъде разгледана молба за предоставяне на убежище чужденецът се запознава с това искане и представя доказателства, които биха могли да дадат основание да се смята, че компетентна да разгледа молбата за предоставяне на убежище е не замолената държава членка, а молещата държава членка, като впоследствие молещата държава членка нито проверява, нито представя тези документи на замолената държава членка — търсещото убежище лице разполага с (ефективни) способи за правна за защита, които му позволяват да обжалва или да иска преразглеждане на критериите за определяне на компетентната държава, посочени в глава III Регламент № 604/2013?

               2)

               В случай че чужденецът по принцип не може да се позовава на неправилното прилагане на критериите за определяне на компетентната държава членка нито на основание на Регламент № 604/2013, нито на основание на Регламент № 343/2003 (2), когато замолената държава членка е дала положителен отговор на искане за поемане на отговорност, следва ли да се приеме за правилно становището на ответника, че изключение от този принцип е възможно единствено в положения, свързани със семейството по смисъла на член 7 от Регламент № 604/2013, или е възможно да има други особени факти и обстоятелства, поради които чужденецът може да се позовава на неправилното прилагане на критериите за определяне на компетентната държава членка?

               3)

               Ако отговорът на втория въпрос е в смисъл, че наред с положенията, свързани със семейството, е възможно чужденецът може да се позовава на неправилното прилагане на критериите за определяне на компетентната държава членка и предвид наличието на други обстоятелства, възможно ли е фактите и обстоятелствата, описани в точка 12 от настоящото решение, да представляват такива особени факти и обстоятелства?

      (1)  Регламент (ЕС) № 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство (ОВ L 180, стр. 31).

      (2)  Регламент (ЕО) № 343/2003 на Съвета от 18 февруари 2003 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държава членка, компетентна за разглеждането на молба за убежище, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета страна (ОВ L 107, стр. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 56).


title: Дело C-40/10: Жалба, подадена на 25 януари 2010 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз

text:
               27.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/27

         Жалба, подадена на 25 януари 2010 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-40/10)
   2010/C 51/43
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Европейска комисия (представители: J. Currall, G. Berscheid и J.-P. Keppenne, agents)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Регламент (ЕС, Евратом) № 1296/2009 на Съвета от 23 декември 2009 година за адаптиране, считано от 1 юли 2009 г., на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица и другите служители на Европейския съюз и на корекционните коефициенти, прилагани по отношение на тях (1), с изключение на членове 1 и 3 от него, като едновременно с това се запазят породените от него последици, докато Съветът приеме нов регламент, с който членове 64 и 65 от приложение ХI към него да се прилагат правилно;

               —

               Съветът да бъде осъден да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Комисията иска частична отмяна на Регламент (ЕС) № 1296/2009, доколкото по съображения за политическа целесъобразност в него Съветът замества размера на възнагражденията и на пенсиите, предложен от Комисията при ставка преразглеждане от 3,70 % — произтичаща от буквалното прилагане на член 65 от Правилника и на приложение ХI към него —, с размер, получен от прилагането на неправилния коефициент от 1,85 %. Според Съвета това заместване е обосновано от финансовата и икономическа криза, както и от икономическата и социалната политика на Съюза.
   Комисията сочи само едно правно основание във връзка с членове 2 и 4—17 от обжалвания регламент, което се извежда от нарушението на член 65 от Правилника и на членове 1 и 3 от приложение ХI към него. По тези въпроси, особено при настоящата редакция на Правилника — в която описание на метода за преразглеждане на възнагражденията и пенсиите се съдържа в приложение ХI към него — Съветът всъщност действал при условията на обвързана компетентност в много по-голяма степен отколкото в миналото, когато на основание единствено на член 65 от Правилника Съдът направил извода за наличието на ограничена свобода на преценка на Съвета. Комисията изтъква и нарушение на оправданите правни очаквания и на принципа „patere legem quam ipse fecisti“.
   От своя страна член 18 от обжалвания регламент нарушавал членове 3—7 от приложение ХI към Правилника, като въвеждал възможност за временно адаптиране на възнагражденията в допълнение на годишния график, предвиден в член 65 от Правилника, и извън условията, предвидени в членове 4—7 от приложение ХI към него.

      (1)  ОВ L 348, стр. 10.


title: Дело T-507/11: Решение на Общия съд от 18 април 2013 г. — Peek & Cloppenburg/СХВП — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „Peek & Cloppenburg“ — По-ранно национално търговско наименование „Peek & Cloppenburg“ — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               1.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/41

         Решение на Общия съд от 18 април 2013 г. — Peek & Cloppenburg/СХВП — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
   (Дело T-507/11) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „Peek & Cloppenburg“ - По-ранно национално търговско наименование „Peek & Cloppenburg“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2013/C 156/76
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Peek & Cloppenburg KG (Дюселдорф, Германия) (представители: първоначално S. Abrar, впоследствие P. Lange, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Peek & Cloppenburg (Хамбург, Германия) (представители: A. Renck, V. von Bomhard, T. Heitmann, M. Petersenn, avocats, и I. Fowler, solicitor)

      Предмет

   Жалба за отмяна на решението на първи апелативен състав на СХВП от 28 февруари 2011 г. (преписка R 262/2005-1), постановено в производство по възражение със страни Peek & Cloppenburg и Peek & Cloppenburg KG.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Peek & Cloppenburg KG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 362, 10.12.2011 г.


title: Дело T-189/11: Жалба, подадена на 24 март 2011 г. — Йорданов/СХВП — Distribuidora comercial del frio (DISCO DESIGNER)

text:
               21.5.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 152/30

         Жалба, подадена на 24 март 2011 г. — Йорданов/СХВП — Distribuidora comercial del frio (DISCO DESIGNER)
   (Дело T-189/11)
   2011/C 152/53
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Петър Йорданов (Русе, България) (представител: T. Walter, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Distribuidora comercial del frio, SA (Мадрид, Испания)

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решение № R 803/2010-2 на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 14 януари 2011 г.,

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „DISCO DESIGNER“ за стоки от класове 11, 19 и 20.

      Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: Distribuidora comercial del frio, SA.

      Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: Фигуративна марка, която съдържа словния елемент „DISCO“, за стоки от клас 11.

      Решение на отдела по споровете: Уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (1), тъй като не съществува вероятност от объркване между конфликтните марки, а апелативният състав изхожда неточно от идентичността на сравняваните стоки.

      (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, 2009, стр. 1).


title: Дело C-259/06: Определение на председателя на Съда от 1 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Нидерландия

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/28

         Определение на председателя на Съда от 1 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Нидерландия
   (Дело C-259/06) (1)

   (2007/C 82/59)

      Език на производството: нидерландски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 178 от 29.7.2006 г.


title: Дело C-442/06: Решение на Съда (втори състав) от 10 април 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 1999/31/ЕО — Депониране на отпадъци — Национална правна уредба относно съществуващите депа — Неправилно транспониране)

text:
               24.5.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/11

         Решение на Съда (втори състав) от 10 април 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-442/06) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 1999/31/ЕО - Депониране на отпадъци - Национална правна уредба относно съществуващите депа - Неправилно транспониране)
   (2008/C 128/17)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: D. Recchia и M. Konstantinidis)

      Ответник: Италианска република (представители: I. Braguglia, представител, G. Fiengo, avocat)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на членове 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13 и 14 от Директива 1999/31/ЕО на Съвета от 26 април 1999 г. относно депонирането на отпадъци (ОВ L 182, стp. 1) — Национално законодателство, несъответстващо на директивата
   Диспозитив

               1)

               Като е приела и оставила в сила Законодателен декрет № 36 от 13 януари 2003 г., изменен, който транспонира в националното право разпоредбите на Директива 1999/31/ЕО на Съвета от 26 април 1999 г. относно депонирането на отпадъци,

                           —

                           доколкото този законодателен декрет не предвижда прилагането на членове 2-13 от Директива 1999/31 към депата, разрешени след датата на изтичане на срока за транспониране на тази директива и преди датата на влизане в сила на посочения законодателен декрет, и

                           —

                           доколкото той не гарантира транспонирането на член 14, буква г), подточка i) от посочената директива,

                     Италианската република не е изпълнила задълженията си по членове 2-14 от Директива 1999/31.

               2)

               Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 326, 30.12.2006 г.


title: Дело T-593/11 R: Определение на председателя на Общия съд от 22 декември 2011 г. — Al-Chihabi/Съвет (Обезпечително производство — Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Сирия — Замразяване на финансови средства и икономически ресурси — Молба за постановяване на временни мерки — Липса на неотложност — Липса на значителна и непоправима вреда)

text:
               18.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 49/25

         Определение на председателя на Общия съд от 22 декември 2011 г. — Al-Chihabi/Съвет
   (Дело T-593/11 R)
   (Обезпечително производство - Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Сирия - Замразяване на финансови средства и икономически ресурси - Молба за постановяване на временни мерки - Липса на неотложност - Липса на значителна и непоправима вреда)
   2012/C 49/45
   Език на производството: английски

      Страни

      Молител: Fares Al-Chihabi (Alep, Сирия) (представители: L. Ruessmann и W. Berg, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и R. Liudvinaviciute-Cordeiro)

      Предмет

   По същество, искане за спиране на изпълнението на Решение 2011/522/ОВППС на Съвета от 2 септември 2011 година за изменение на Решение 2011/273/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 228, стр. 16), на Регламент (ЕС) № 878/2011 на Съвета от 2 септември 2011 година за изменение на Регламент (ЕС) № 442/2011 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 228, стр. 1), на Решение 2011/684/ОВППС на Съвета от 13 октомври 2011 година за изменение на Решение 2011/273/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 269, стр. 33) и на Регламент (ЕС) № 1011/2011 година на Съвета от 13 октомври 2011 година за изменение на Регламент (ЕС) № 442/2011 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 269, стр. 18), в частта, в която тези текстове се отнасят до молителя.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля молбата за спиране на изпълнението.

               2.

               Не се произнася по разноските.


title: Дело C-589/15 P: Жалба, подадена на 13 ноември 2015 г. от Alexios Anagnostakis срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 30 септември 2015 г. по дело T-450/12, Anagnostakis/Комисия

text:
               11.1.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/12

         Жалба, подадена на 13 ноември 2015 г. от Alexios Anagnostakis срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 30 септември 2015 г. по дело T-450/12, Anagnostakis/Комисия
   (Дело C-589/15 P)
   (2016/C 007/19)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Alexios Anagnostakis (представител: A. Anagnostakis, dikigoros)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени изцяло решението, постановено по дело T-450/12 по жалбата от 11 октомври 2012 г. срещу решението на Европейската комисия от 6 септември 2012 година, с което е отхвърлено искането за регистрация на европейската гражданска инициатива „Един милион подписи за солидарна Европа“,

               —

               да се уважи жалбата

               —

               да се отмени решението на Европейската комисия от 6 септември 2012 г., с което е отхвърлено искането за регистрация на европейската гражданска инициатива „Един милион подписи за солидарна Европа“,

               —

               да бъде задължена Комисията да регистрира надлежно тази инициатива и да разпореди всички други необходими правни действия,

               —

               да бъде осъдена Комисията да заплати съдебните разноски за всички инстанции.

      Основания и основни доводи

               1.

                  Пороци на производството пред Общия съд

               При преценката на разглежданата жалба в обжалваното решение изобщо не е взет предвид фактът, че предложението за европейска гражданска инициатива (EГИ) е единствено относно частта от държавния дълг, считана за „непосилна“.
               В мотивите на обжалваното решение неправилно се приема, че предложението се отнася за целия публичен дълг, без друго разграничение или условие.
               От тази гледна точка обжалваното решение не отразява правилно предмета на спора.
               Решението е постановено въз основа на неправилна преценка на съдържанието на жалбата и на исканията.

               2.

                  Нарушение от страна на Общия съд на правото на Съюза, неправилно тълкуване и прилагане на Договорите и на европейското законодателство

                           А)

                           Въз основа на неправилно тълкуване и прилагане на правото на Съюза в обжалваното решение се приема, че член 122 ДФЕС във връзка с член 136 ДФЕС, на които се прави позоваване в жалбата, не са „релевантно правно основание за евентуална финансова помощ, предоставяна от Съюза чрез създаването на механизъм за финансиране за държави членки, които изпитват или са застрашени от сериозни финансови затруднения“.
                           Според член 136 ДФЕС, след изменението му с решение на Европейския съвет 2011/199/EС (1) от 25 март 2011 г., и член 4, параграф 1 ДФЕС и член 5, параграф 2 ДФЕС държавите членки, чиято парична единица е еврото, могат да установят механизъм за стабилност и финансова помощ. Комисията има специална предоставена компетентност и e свободна да предложи въвеждането на такъв механизъм въз основа на член 352 ДФЕС, като необходима мярка за постигане на една от целите по Договорите, а именно стабилността на еврозоната.

                           Б)

                           Въз основа на неправилно тълкуване и прилагане на правото на Съюза в обжалваното решение се приема, че „нищо не дава основание да се приеме и изобщо не е доказано, че приемането на принципа на положението на крайна необходимост, би имало за цел засилване на координацията и бюджетната дисциплина или би било част от насоките на икономическата политика, които Съветът е оправомощен да изготвя за нуждите на правилното функциониране на икономическия и паричен съюз.“
                           Напротив, при правилно тълкуване и прилагане на исканата мярка, анулирането на непосилен дълг служи изключително за засилване на бюджетната дисциплина на държавите членки и гарантира доброто функциониране на икономическия и паричен съюз (член 136, параграф 1 ДФЕС).

                           В)

                           Въз основа на неправилно тълкуване и прилагане на Договорите и правото на Съюза в обжалваното решение се изключва възможността член 122 ДФЕС да бъде подходящото правно основание за приемането в законодателството на Съюза на принцип на положението на крайна необходимост.
                           Въз основа на член 352 ДФЕС Комисията може да предложи на Съвета да приеме мерки, които гарантират солидарността между държавите членки в съответствие с член 122, параграф 1 ДФЕС или в съответствие с член 122, параграф 2 ДФЕС да отпусне финансова помощ от Съюза на държава членка, която изпитва тежки трудности извън нейния контрол.

                           Г)

                           Въз основа на неправилно тълкуване и прилагане на Договорите и правото на Съюза в обжалваното решение се прави изводът, че следва да се приеме, че при приемане на обжалваното решение Комисията е изпълнила задължението за мотивиране относно отхвърлянето на искането за регистрация и на предложението за ЕГИ. Изложените в оспорваната мярка мотиви са непълни, неправилни и в нарушение на задължението за излагане на мотиви по член 4, параграф 3, втора алинея от Регламент № 211/2011.

                           Д)

                           Въз основа на неправилно тълкуване и прилагане на правото на Съюза в обжалваното решение се приема, че дори да се предположи, че съществува норма на международното право, която утвърждава принцип на положението на крайна необходимост, само съществуването на такъв принцип в международното право не може във всеки случай да обоснове законодателна инициатива на Комисията. Международното право и неговите принципи са източници на правото на Европейския съюз. В това си качество те са част от правото на Съюза и намират непосредствено приложение, независимо от други условия. Комисията може да предложи прилагането на тези принципи от по-висок ранг дори без конкретна разпоредба в Договорите ако приеме, че такава няма.

                           Е)

                           Въз основа на неправилно тълкуване и прилагане на правото с обжалваното решение жалбоподателят е осъден да заплати разноските на Комисията. Ако жалбата беше правилно преценена в светлината на изложеното по-горе, тя щеше да бъде уважена и Комисията щеше да бъде осъдена да заплати съответните съдебни разноски.

      (1)  ОВ L 91, стр. 1.


title: Дело T-65/06: Решение на Общия съд от 6 март 2012 г. — FLSmidth/Комисия (Конкуренция — Картели — Сектор на найлоновите промишлени торби — Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО — Вменяване на отговорност за неправомерно поведение — Продължителност на нарушението — Глоби — Тежест на нарушението — Смекчаващи обстоятелства — Сътрудничество по време на административното производство — Пропорционалност — Солидарна отговорност)

text:
               21.4.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/22

         Решение на Общия съд от 6 март 2012 г. — FLSmidth/Комисия
   (Дело T-65/06) (1)

   (Конкуренция - Картели - Сектор на найлоновите промишлени торби - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Вменяване на отговорност за неправомерно поведение - Продължителност на нарушението - Глоби - Тежест на нарушението - Смекчаващи обстоятелства - Сътрудничество по време на административното производство - Пропорционалност - Солидарна отговорност)
   2012/C 118/36
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: FLSmidth & Co. A/S (Valby, Дания) (представител: J.-E. Svensson, avocat)

      Ответник: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre, подпомаган от M. Gray, barrister)

      Предмет

   Като главно искане, частична отмяна на Решение C(2005) 4634 окончателен на Комисията от 30 ноември 2005 година относно производство по член 81 [ЕО] (дело COMP/F/38.354 — Промишлени торби), и при условията на евентуалност, искане за намаляване размера на глобата, наложена с посоченото решение на жалбоподателя.

      Диспозитив

               1.

               Отменя Решение C(2005) 4634 на Комисията от 30 ноември 2005 година относно производство по член 81 [ЕО] (дело COMP/F/38.354 — Промишлени торби), ако и доколкото в него се приема, че FLSmidth & Co. A/S е отговорно за едно и единствено и продължавано нарушение, посочено в член 1, параграф 1 от решението, през периода от 31 декември 1990 г. до 31 декември 1991 г.

               2.

               Определя, че размерът на плащането, за което е прието, че FLSmidth & Co. A/S е солидарно отговорно на основание член 2, буква е) от Решение C(2005) 4634, възлиза на 14,45 милиона евро.

               3.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               4.

               Европейската комисия и FLSmidth & Co. понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 96, 22.4.2006 г.


title: Дело C-101/10: Решение на Съда (четвърти състав) от 7 юли 2011 г. (преюдициално запитване от Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission, Австрия) — Генчо Павлов, Gregor Famira/Ausschuss der Rechtsanwaltskammer Wien (Външни отношения — Споразумения за асоцииране — Национална правна уредба, която не допуска вписване на български граждани в регистъра на младшите адвокати преди присъединяването на Република България към Европейския съюз — Съвместимост на такава правна уредба със забраната за всяка дискриминация, основана на гражданство, що се отнася до условията на труд, предвидена в Споразумението за асоцииране ЕО-България)

text:
               10.9.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/12

         Решение на Съда (четвърти състав) от 7 юли 2011 г. (преюдициално запитване от Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission, Австрия) — Генчо Павлов, Gregor Famira/Ausschuss der Rechtsanwaltskammer Wien
   (Дело C-101/10) (1)

   (Външни отношения - Споразумения за асоцииране - Национална правна уредба, която не допуска вписване на български граждани в регистъра на младшите адвокати преди присъединяването на Република България към Европейския съюз - Съвместимост на такава правна уредба със забраната за всяка дискриминация, основана на гражданство, що се отнася до условията на труд, предвидена в Споразумението за асоцииране ЕО-България)
   2011/C 269/18
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Генчо Павлов, Gregor Famira

      Ответник: Ausschuss der Rechtsanwaltskammer Wien

      Предмет

   Преюдициално запитване — Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission — Тълкуване на член 38, параграф 1 от Европейското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните страни членки, от една страна, и Република България, от друга страна (ОВ L 358, 31.12.1994 г., стp. 3) — Забрана на всякаква дискриминация, основана на гражданството, що се отнася до условията на труд — Съвместимост с този член на национална правна уредба, която не допуска преди присъединяването на България към Европейския съюз вписването на български граждани в списъка на младшите адвокати — Непосредствено действие на тази разпоредба

      Диспозитив

   Принципът на недопускане на дискриминация, прогласен в член 38, параграф 1, първо тире от Европейското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните страни членки, от една страна, и Република България, от друга страна, сключено и одобрено от името на Общностите с Решение 94/908/ЕОВС, ЕО, Евратом на Съвета и на Комисията от 19 декември 1994 година, трябва да се тълкува в смисъл, че преди присъединяването на Република България към Европейския съюз този принцип допуска правна уредба на държава членка като съдържащата се в член 30, параграфи 1 и 5 от австрийския правилник за адвокатската професия (Österreichische Rechtsanwaltsordnung), в редакцията му, приложима към спора по главното производство, по силата на която поради наложено от тази правна уредба условие, свързано с гражданство, български гражданин не може да бъде вписан в регистъра на младшите адвокати нито, в резултат на това, да му бъде издадено удостоверение за представителство пред съд.

      (1)  ОВ C 134, 22.5.2010 г.


title: Дело C-170/10: Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 2 април 2010 г. — Mirko De Filippo/Ministero dell’Interno

text:
               19.6.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 161/31

      Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 2 април 2010 г. — Mirko De Filippo/Ministero dell’Interno
      (Дело C-170/10)
      (2010/C 161/44)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Mirko De Filippo

         Ответник: Ministero dell’Interno

         Преюдициален въпрос

      Съвместимо ли е националното законодателство (въведено с Декрет Bersani, Декрет-закон № 223 от 4 юли 2006 г., преобразуван в Закон № 248 от 4 август 2006 г.) с членове 43 и 49 от Договора за ЕО, когато в националната система, която то урежда, между другото:

                  а)

                  съществува обща тенденция за защита на притежателите на концесии, предоставени към по-ранен момент въз основа на процедура, при която неправомерно са изключени част от операторите,

                  б)

                  са налице разпоредби, които на практика гарантират запазването на придобитите търговски позиции (като например забраната новите концесионери да изграждат своите пунктове на разстояние под определеното от вече съществуващите пунктове),

                  в)

                  се предвижда прекратяване на концесията, ако концесионерът пряко или косвено извършва трансгранични игрални дейности, които могат да се приравнят на дейностите, обект на концесията?


title: Дело C-512/10: Решение на Съда (първи състав) от 30 май 2013 г. — Европейска комисия/Република Полша (Неизпълнение на задължения от държава членка — Транспорт — Директива 91/440/ЕﾘО — Развитие на железниците в Общността — Директива 2001/14/ЕО — Разпределяне на капацитета на железопътната инфраструктура — Член 6, параграфи 2 и 3 от Директива 2001/14 — Трайна липса на финансова стабилност — Член 6, параграф 1 и член 7, параграфи 3 и 4 от Директива 91/440 — Липса на мерки за стимулиране на управителя на инфраструктурата — Член 7, параграф 3 и член 8, параграф 1 от Директива 2001/14 — Изчисляване на таксата за минималния достъп)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/2

         Решение на Съда (първи състав) от 30 май 2013 г. — Европейска комисия/Република Полша
   (Дело C-512/10) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Транспорт - Директива 91/440/ЕИО - Развитие на железниците в Общността - Директива 2001/14/ЕО - Разпределяне на капацитета на железопътната инфраструктура - Член 6, параграфи 2 и 3 от Директива 2001/14 - Трайна липса на финансова стабилност - Член 6, параграф 1 и член 7, параграфи 3 и 4 от Директива 91/440 - Липса на мерки за стимулиране на управителя на инфраструктурата - Член 7, параграф 3 и член 8, параграф 1 от Директива 2001/14 - Изчисляване на таксата за минималния достъп)
   2013/C 225/03
   Език на производството: полски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: H. Støvlbæk и K. Herrmann)

      Ответник: Република Полша (представители: M. Szpunar, както и K. Bożekowska-Zawisza и M. Laszuk)

      Встъпили страни в подкрепа на ответника: Чешка република (представители: M. Smolek и T. Müller, както и г-жа J. Očková), Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомаган от S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане в предвидения срок на всички необходими разпоредби за съобразяване с член 6, параграф 3 от Директива 91/440/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 година относно развитието на железниците в Общността (ОВ L 237, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 2, стр. 86) и с приложение II към нея, както и с член 4, параграф 2, член 6, параграфи 1—3, член 7, параграф 3, член 8, параграф 1 и член 14, параграф 2 от Директива 2001/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 година за разпределяне капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътна инфраструктура и за сертифициране за безопасност (ОВ L 75, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр. 66)

      Диспозитив

               1.

               Като не е приела мерки, насърчаващи управителя на железопътната инфраструктура да намалява разходите за предоставяне на инфраструктурата и размера на таксите за достъп, и като е позволила при изчисляването на таксите, събирани за минималния пакет достъп и релсов достъп до съоръженията, да бъдат включени разходи, които не могат да се считат за свързани пряко с извършването на железопътната услуга, Република Полша не е изпълнила задълженията си съответно по член 6, параграф 2 и член 7, параграф 3 от Директива 2001/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 година относно разпределянето на капацитета на железопътната инфраструктура и събирането на такси за ползване на железопътната инфраструктура, изменена с Директива 2004/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г.

               2.

               Отхвърля иска в останалата му част.

               3.

               Европейската комисия, Република Полша, Чешката република и Италианската република понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 30, 29.1.2011 г.


title: Дело T-227/07: Решение на Общия съд от 28 октомври 2010 г. — Испания/Комисия (ФЕОГА — Секция Гарантиране — Разходи, за които е изключено финансиране от Общността — Схема за подпомагане на производството, предназначено за преработвателите на домати — Ненадейни проверки, извършвани през подходящите периоди — Пропорционалност)

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/39

         Решение на Общия съд от 28 октомври 2010 г. — Испания/Комисия
   (Дело T-227/07) (1)

   (ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - Разходи, за които е изключено финансиране от Общността - Схема за подпомагане на производството, предназначено за преработвателите на домати - Ненадейни проверки, извършвани през подходящите периоди - Пропорционалност)
   2010/C 346/76
   Език на производството: испански

      Страни

      Ищец: Кралство Испания (представител: M. Muñoz Pérez, abogado del Estado)

      Ответник: Европейска комисия (представител: първоначално T. van Rijn, впоследствие F. Jimeno Fernández)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Решение на Комисията 2007/243/ЕО от 18 април 2007 г. относно изключването от финансиране на Общността на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГA), секция „Гарантиране“ (JO L 106, стp. 55).

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 211, 8.9.2007 г.