title: Дело T-48/17: Решение на Общия съд от 7 ноември 2019 г. — ADDE/Парламент (Институционално право — Европейски парламент — Решение, с което се обявява, че определени разходи на политическа партия не отговарят на условията за получаване на безвъзмездни средства за 2015 г. — Решение за отпускане на безвъзмездни средства за 2017 г. и за предварително финансиране до 33 % от максималния размер на безвъзмездните средства със задължение за предоставяне на банкова гаранция — Задължение за безпристрастност — Право на защита — Финансов регламент — Правила за прилагане на Финансовия регламент — Регламент (ЕО) № 2004/2003 — Пропорционалност — Равно третиране)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/34

      Решение на Общия съд от 7 ноември 2019 г. — ADDE/Парламент
      (Дело T-48/17) (1)

      (Институционално право - Европейски парламент - Решение, с което се обявява, че определени разходи на политическа партия не отговарят на условията за получаване на безвъзмездни средства за 2015 г. - Решение за отпускане на безвъзмездни средства за 2017 г. и за предварително финансиране до 33 % от максималния размер на безвъзмездните средства със задължение за предоставяне на банкова гаранция - Задължение за безпристрастност - Право на защита - Финансов регламент - Правила за прилагане на Финансовия регламент - Регламент (ЕО) № 2004/2003 - Пропорционалност - Равно третиране)
      (2019/C 432/38)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Alliance for Direct Democracy in Europe ASBL (ADDE) (Брюксел, Белгия) (представители: първоначално L. Defalque и L. Ruessmann, впоследствие M. Modrikanen и накрая Y. Rimokh, адвокати)

         Ответник: Европейски парламент (представители: C. Burgos и S. Alves)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС за отмяна, от една страна, на решение на Парламента от 21 ноември 2016 г., с което се обявява, че определени разходи не отговарят на условията за получаване на безвъзмездни средства за 2015 г., и от друга страна, на решение FINS-2017-13 на Парламента от 12 декември 2016 г. за отпускане на безвъзмездни средства на жалбоподателя за 2017 г., доколкото с това решение предварителното финансиране се ограничава до 33 % от максималния размер на безвъзмездните средства, при условие че се предостави банкова гаранция.

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя решението на Парламента от 21 ноември 2016 г., с което се обявява, че определени разходи не отговарят на условията за получаване на безвъзмездни средства за финансовата 2015 г.

                  2)

                     Отхвърля искането за отмяна на решение FINS-2017-13 на Парламента от 12 декември 2016 г. за отпускане на безвъзмездни средства на жалбоподателя за финансовата 2017 г.

                  3)

                     Alliance for Direct Democracy in Europe ASBL и Европейският парламент понасят направените от тях съдебни разноски, включително тези по обезпечителното производство.

         (1)  ОВ C 78, 13.3.2017 г.


title: Дело C-576/19 P: Жалба, подадена на 29 юли 2019 г. от Intercept Pharma Ltd и Intercept Pharmaceuticals, Inc. срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 28 юни 2019 г. по дело T-377/18, Intercept Pharma и Intercept Pharmaceuticals/EMA

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/17

      Жалба, подадена на 29 юли 2019 г. от Intercept Pharma Ltd и Intercept Pharmaceuticals, Inc. срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 28 юни 2019 г. по дело T-377/18, Intercept Pharma и Intercept Pharmaceuticals/EMA
      (Дело C-576/19 P)
      (2019/C 432/21)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Intercept Pharma Ltd и Intercept Pharmaceuticals, Inc. (представители: L. Tsang, J. Mulryne и E. Amos, Solicitors, F. Campbell, Barrister)

         Друга страна в производството: Европейска агенция по лекарствата

         Искания на жалбоподателите

      Жалбоподателите искат от Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на Общия съд, постановено на 28 юни 2019 г.,

                  —

                  да отмени съобщеното от ответника на жалбоподателите решение на 15 май 2018 г. за оповестяване на периодичен доклад за оценка на съотношението полза/риск, и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните и другите разноски, направени във връзка с това от жалбоподателите в първоинстанционното и във въззивното производство.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата жалбоподателите изтъкват две основания.

                  1.

                  Първо основание: Общият съд е допуснал грешка, като е приел, че „защитата на съдебните производства“ съгласно в член 4, параграф 2 от Регламент 1049/2001 (1), е от значение единствено когато документите са изготвени в рамките на конкретно съдебно производство или когато в тях се съдържа правно становище, което е предмет на това производство. Това води до недопустимо ограничаване и стесняване на смисъла на текста на член 4, параграф 2, каквото не се съдържа в регламента.

                  2.

                  Второ основание: Общият съд неправилно е приел, че „търговските интереси“ съгласно в член 4, параграф 2 от Регламент 1049/2001, могат да се прилагат само когато определени елементи от съответния документ биха могли да засегнат търговските интереси на съответната страна, а не следва да се прилагат просто въз основа на това, че оповестяването на даден документ като цяло би нарушило търговските интереси на неговия автор. Тази гледна точка не е позволила на Общия съд да приеме, че е допусната грешка при прилагане на правото и при преценката, извършена от ответника, като не са били взети предвид обстоятелствата относно искането за оповестяване в конкретния случай.

         (1)  Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език; 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


title: Дело T-750/18: Определение на Общия съд от 25 октомври 2019 г. — Briois/Парламент (Институционално право — Член на Европейския парламент — Привилегии и имунитети — Решение за снемане на депутатския имунитет — Изтичане на депутатския мандат — Отпадане на правния интерес — Липса на основание за произнасяне)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/56

      Определение на Общия съд от 25 октомври 2019 г. — Briois/Парламент
      (Дело T-750/18) (1)

      (Институционално право - Член на Европейския парламент - Привилегии и имунитети - Решение за снемане на депутатския имунитет - Изтичане на депутатския мандат - Отпадане на правния интерес - Липса на основание за произнасяне)
      (2019/C 432/66)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Steeve Briois (Енен-Бомон, Франция) (представител: F. Wagner, адвокат)

         Ответник: Европейски парламент (представители: S. Alonso de León и C. Burgos)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение P8_TA(2018)0401 на Парламента от 24 октомври 2018 г. за снемане на депутатския имунитет на жалбоподателя

         Диспозитив

                  1)

                     Липсва основание за произнасяна по настоящата жалба.

                  2)

                     Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 82, 4.3.2019 г.


title: Дело T-332/17: Решение на Общия съд от 24 октомври 2019 г. — E-Control/ACER (Енергетика — Решение на апелативния съвет на ACER — Определяне на регионите за изчисляване на преносните способности — Жалба за отмяна — Правен интерес — Частична недопустимост — Регламент (ЕС) 2015/1222 — Компетентност на ACER)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/35

      Решение на Общия съд от 24 октомври 2019 г. — E-Control/ACER
      (Дело T-332/17) (1)

      (Енергетика - Решение на апелативния съвет на ACER - Определяне на регионите за изчисляване на преносните способности - Жалба за отмяна - Правен интерес - Частична недопустимост - Регламент (ЕС) 2015/1222 - Компетентност на ACER)
      (2019/C 432/39)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) (Виена, Австрия) (представител: F. Schuhmacher, avocat)

         Ответник: Агенция на Европейския съюз за сътрудничество между регулаторите на енергия (представители: P. Martinet и E. Tremmel)

         Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Verbund AG (Виена) (представител: S. Polster, avocat)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Чешка република (представители: M. Smolek, J. Vláčil и T. Müller), Република Полша (представител: B. Majczyna)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решение A-001-2017 (консолидирана версия) на апелативния състав на ACER от 17 март 2017 г., с което се отхвърлят жалби срещу решение № 6/2016 на ACER за определяне на регионите за изчисляване на преносните способности

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя решение A-001-2017 (консолидирана версия) на апелативния състав на ACER от 17 март 2017 г., с което се отхвърлят жалби срещу решение № 6/2016 на ACER за определяне на регионите за изчисляване на преносните способности в частта, в която отхвърля жалбата на Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control).

                  2)

                     Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                     ACER понася направените от нея съдебни разноски и една четвърт от разноските на E-Control.

                  4)

                     E-Control понася три четвърти от направените от него съдебни разноски.

                  5)

                     Чешката република, Република Полша и Verbund AG понасят направените от всеки от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 249, 31.7.2017 г.


title: Дело T-145/19: Определение на Общия съд от 17 ноември 2019 г. — Jap Energéticas y Medioambientales/Комисия (Жалба за отмяна — Споразумение за отпускане на безвъзмездни средства, сключено в рамките на финансовия инструмент за околна среда (LIFE+) — Дебитно известие — Акт, който се вписва в контекста на чисто договорно правоотношение и е неотделим от него — Липса на промяна в квалификацията на жалбата — Явна недопустимост)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/56

      Определение на Общия съд от 17 ноември 2019 г. — Jap Energéticas y Medioambientales/Комисия
      (Дело T-145/19) (1)

      (Жалба за отмяна - Споразумение за отпускане на безвъзмездни средства, сключено в рамките на финансовия инструмент за околна среда (LIFE+) - Дебитно известие - Акт, който се вписва в контекста на чисто договорно правоотношение и е неотделим от него - Липса на промяна в квалификацията на жалбата - Явна недопустимост)
      (2019/C 432/67)
      Език на производството: испански

         Страни

         Жалбоподател: Jap Energéticas y Medioambientales, SL (Валенсия, Испания) (представител: G. Alabau Zabal, адвокат)

         Ответник: Европейска комисия (представители: J. Estrada de Solà и S. Izquierdo Pérez)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на дебитно известие, издадено от Комисията на 14 януари 2019 г. за възстановяване на сумата от 82 750,96 EUR, платена на жалбоподателя в рамките на финансова помощ в подкрепа на проект на прототип за производство на водород от чиста вода, амоняк и рециклиран алуминий

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата като явно недопустима.

                  2)

                     Осъжда Jap Energéticas y Medioambientales, SL да заплати съдебните разноски, включително направените в обезпечителното производство.

         (1)  ОВ C 155, 6.5.2019 г.


title: Дело T-498/18: Решение на Общия съд от 24 октомври 2019 г. — ZPC Flis/EUIPO – Aldi Einkauf (Happy Moreno choco) (Марка на Европейския съюз — Процедура по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз Happy Moreno choco — По-ранни национални фигуративни марки MORENO — Относително основание за отказ — Риск от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [впоследствие член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001] — Замяна на списъка на стоки, обхванати от по-ранните национални фигуративни марки — Поправка на решението на апелативния състав — Член 102, параграф 1 от Регламент 2017/1001 — Правно основание — Предишна практика при вземане на решения — Правна сигурност — Оправдани правни очаквания)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/46

      Решение на Общия съд от 24 октомври 2019 г. — ZPC Flis/EUIPO – Aldi Einkauf (Happy Moreno choco)
      (Дело T-498/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз Happy Moreno choco - По-ранни национални фигуративни марки MORENO - Относително основание за отказ - Риск от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 [впоследствие член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001] - Замяна на списъка на стоки, обхванати от по-ранните национални фигуративни марки - Поправка на решението на апелативния състав — Член 102, параграф 1 от Регламент 2017/1001 — Правно основание — Предишна практика при вземане на решения — Правна сигурност — Оправдани правни очаквания)
      (2019/C 432/53)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: ZPC Flis sp.j. (Radziejowice, Полша) (представител: M. Kondrat, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: K. Kompari и H. O’Neill)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Есен, Германия) (представители: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen и M. Minkner, адвокати)

         Предмет

      Жалба, подадена срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 31 май 2018 г. (преписка R 1464/2017-1) във връзка с производство по възражение между Aldi Einkauf и ZPC Flis.

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя решението на първи апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 31 май 2018 г. (преписка R 1464/2017-1) в частта, с която се отказва регистрацията на заявената марка за следните стоки: „заместители на кафе; чай, какао, стоки, производни на какао; напитки на основата на шоколад; всички посочени по-горе стоки и в разтворима форма“, с изключение на какао по отношение на последните.

                  2)

                     Уважава възражението за всички стоки и услуги, посочени в заявката за регистрация, с изключение на услугите от клас 35, съответстващи на следното описание: „Продажба на дребно или на едро на форми за дребни бисквити; продажба на едро и дребно на форми за дребни бисквити по интернет“.

                  3)

                     Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  4)

                     Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 352, 1.10.2018 г.


title: Дело C-577/19 P: Жалба, подадена на 29 юли 2019 г. от KID-Systeme GmbH срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 16 май 2019 г. по дело T-354/18 — KID-Systeme/EUIPO

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/18

      Жалба, подадена на 29 юли 2019 г. от KID-Systeme GmbH срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 16 май 2019 г. по дело T-354/18 — KID-Systeme/EUIPO
      (Дело C-577/19 P)
      (2019/C 432/22)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: KID-Systeme GmbH (представители: R. Kunze, G. Würtenberger, Rechtsanwälte, T. Wittmann, Rechtsanwältin)

         Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
      С определение от 10 октомври 2019 г. Съдът на Европейския съюз (състав по допускането на обжалване) не допусна обжалване по делото и определи KID-Systeme GmbH да понесе направените от него съдебни разноски.


title: Дело T-188/19: Определение на Общия съд от 24 октомври 2019 г. — Обединено кралство/Комисия (Жалба за отмяна — Научни изследвания, технологично развитие и космическо пространство — Седма рамкова програма на Съюза — Одит — Неотчитане на работните часове — Разходи за персонала, които са обявени за недопустими — Решение на Комисията да приеме одитния доклад за окончателен — Недопустимост)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/57

      Определение на Общия съд от 24 октомври 2019 г. — Обединено кралство/Комисия
      (Дело T-188/19) (1)

      (Жалба за отмяна - Научни изследвания, технологично развитие и космическо пространство - Седма рамкова програма на Съюза - Одит - Неотчитане на работните часове - Разходи за персонала, които са обявени за недопустими - Решение на Комисията да приеме одитния доклад за окончателен - Недопустимост)
      (2019/C 432/68)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия) (представители: S. Brandon и Z. Lavery, подпомагани от T. Johnston et J. Scott, barristers)

         Ответник: Европейска комисия (представители: R. Lyal, A. Kyratsou и M. Siekierzyńska)

         Предмет

      Искане на основание член 272 ДФЕС, с което се цели да се установи, че като е приела за окончателен одитния доклад под номер 14-BA 262-013 относно изпълнението на споразуменията за отпускане на безвъзмездни средства Combine, EUFAR и THOR, чиито бенефициер е Met Office — Националната служба по метеорология, която е причислена към отдел „Търговия, енергетика и индустриална стратегия“ в рамките на правителството на Обединеното кралство, Комисията не е изтълкувала и приложила правилно договорните клаузи относно тези проекти

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата като недопустима.

                  2)

                     Осъжда Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да понесе направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски на Европейската комисия.

         (1)  ОВ C 172, 20.5.2019 г.


title: Дело T-559/18: Решение на Общия съд от 24 октомври 2019 г. — Atos Medical/EUIPO — Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb (Медицински пластир) (Промишлен дизайн на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ медицински пластир — Оповестяване на ранни промишлени дизайни — Основание за недействителност — Оригиналност — Информиран потребител — Степен на свобода на автора — Различно общо впечатление — Член 6 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 6/2002)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/47

      Решение на Общия съд от 24 октомври 2019 г. — Atos Medical/EUIPO — Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb (Медицински пластир)
      (Дело T-559/18) (1)

      (Промишлен дизайн на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ медицински пластир - Оповестяване на ранни промишлени дизайни - Основание за недействителност - Оригиналност - Информиран потребител - Степен на свобода на автора - Различно общо впечатление - Член 6 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 6/2002)
      (2019/C 432/54)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Atos Medical GmbH (Тройсдорф, Германия) (представители: K. Middelhoff, G. Schoenen и S. Biermann, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Walicka)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb GmbH (Кьолн, Германия) (представител: F. Kramer, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решение на трети апелативен състав на EUIPO от 29 юни 2018 г. (преписка R 2215/2016-3), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Atos Medical и Andreas Fahl Medizintechnik-Vertrieb

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Atos Medical GmbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 399, 5.11.2018 г.


title: Дело C-212/18: Решение на Съда (втори състав) от 24 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte — Италия) — Prato Nevoso Termo Energy Srl/Provincia di Cuneo, ARPA Piemonte (Преюдициално запитване — Околна среда — Директива 2008/98/ЕО — Отпадъци — Отпадъчни растителни масла, които са преминали през химическо третиране — Член 6, параграфи 1 и 4 — Статус „край на отпадъка“ — Директива 2009/28/ЕО — Насърчаване на използването на енергия от възобновяеми източници — Член 13 — Национални разрешителни, сертификационни и лицензионни процедури, които се прилагат по отношение на централите за производство на електроенергия, на топлинна енергия или енергия за охлаждане от възобновяеми източници — Използване на течно гориво от биомаса като източник на захранване на централа за производство на електроенергия)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/7

      Решение на Съда (втори състав) от 24 октомври 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte — Италия) — Prato Nevoso Termo Energy Srl/Provincia di Cuneo, ARPA Piemonte
      (Дело C-212/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Околна среда - Директива 2008/98/ЕО - Отпадъци - Отпадъчни растителни масла, които са преминали през химическо третиране - Член 6, параграфи 1 и 4 - Статус „край на отпадъка“ - Директива 2009/28/ЕО - Насърчаване на използването на енергия от възобновяеми източници - Член 13 - Национални разрешителни, сертификационни и лицензионни процедури, които се прилагат по отношение на централите за производство на електроенергия, на топлинна енергия или енергия за охлаждане от възобновяеми източници - Използване на течно гориво от биомаса като източник на захранване на централа за производство на електроенергия)
      (2019/C 432/07)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Prato Nevoso Termo Energy Srl

         Ответник: Provincia di Cuneo, ARPA Piemonte

         в присъствието на: Comune di Frabosa Sottana

         Диспозитив

      Член 6, параграфи 1 и 4 от Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно отпадъците и за отмяна на определени директиви и член 13, параграф 1 от Директива 2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници и за изменение и впоследствие за отмяна на директиви 2001/77/ЕО и 2003/30/ЕО, изменена с Директива (ЕС) 2015/1513 на Европейския парламент и на Съвета от 9 септември 2015 г., разглеждани във връзка една с друга, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба, по силата на която трябва да бъде отхвърлена молба за издаване на разрешение метанът, в качеството му на източник за захранване на инсталация за производство на електрическа енергия, произвеждаща атмосферни емисии, да се замени с вещество, получено от химическото третиране на отпадъчни растителни масла, на основание че това вещество не е вписано в списъка с категориите горива, получени от биомаса, които са разрешени за тази цел, и че подобен списък може да бъде изменен само с министерски декрет, процедурата по приемане на който не е координирана с административната процедура за разрешаване на употребата на такова вещество от биомаса като гориво, при положение че без да допусне явна грешка в преценката, държавата членка е могла да установи липсата на доказателства, че използването на посоченото растително масло при такива обстоятелства отговаря на условията, предвидени в член 6, параграф 1 от Директива 2008/98, и по-специално че това използване е лишено от всякакво възможно вредно въздействие върху околната среда и човешкото здраве. Запитващата юрисдикция следва да провери дали случаят по делото в главното производство е такъв.

         (1)  ОВ C 240, 9.7.2018 г.


title: Дело T-560/18: Решение на Общия съд от 24 октомври 2019 г. — Atos Medical/EUIPO — Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb (Медицински пластир) (Промишлен дизайн на Общността — Производство за обявяване на недействителност — Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ медицински пластир — Оповестяване на ранни промишлени дизайни — Основание за недействителност — Оригиналност — Информиран потребител — Степен на свобода на автора — Различно общо впечатление — Член 6 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 6/2002)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/48

      Решение на Общия съд от 24 октомври 2019 г. — Atos Medical/EUIPO — Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb (Медицински пластир)
      (Дело T-560/18) (1)

      (Промишлен дизайн на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ медицински пластир - Оповестяване на ранни промишлени дизайни - Основание за недействителност - Оригиналност - Информиран потребител - Степен на свобода на автора - Различно общо впечатление - Член 6 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 6/2002)
      (2019/C 432/55)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Atos Medical GmbH (Тройсдорф, Германия) (представители: K. Middelhoff, G. Schoenen и S. Biermann, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Walicka)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb GmbH (Кьолн, Германия) (представител: F. Kramer, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решение на трети апелативен състав на EUIPO от 29 юни 2018 г. (преписка R 2216/2016-3), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Atos Medical и Andreas Fahl Medizintechnik-Vertrieb

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Atos Medical GmbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 399, 5.11.2018 г.


title: Дело T-211/19: Определение на Общия съд от 25 октомври 2019 г. — Le Pen/Парламент (Институционално право — Член на Европейския парламент — Привилегии и имунитети — Решение за снемане на парламентарния имунитет — Изтичане на мандата на депутат — Отпадане на правния интерес — Липса на основание за произнасяне)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/58

      Определение на Общия съд от 25 октомври 2019 г. — Le Pen/Парламент
      (Дело T-211/19) (1)

      (Институционално право - Член на Европейския парламент - Привилегии и имунитети - Решение за снемане на парламентарния имунитет - Изтичане на мандата на депутат - Отпадане на правния интерес - Липса на основание за произнасяне)
      (2019/C 432/69)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Jean-Marie Le Pen (Сен-Клу, Франция) (представител: F. Wagner, адвокат)

         Ответник: Европейски парламент (представители: N. Görlitz и C. Burgos)

         Предмет

      Жалба на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решение P8_TA(2019)0136 на Парламента от 12 март 2019 г. за снемане на парламентарния имунитет на жалбоподателя

         Диспозитив

                  1)

                     Липсва основание за произнасяне по настоящата жалба.

                  2)

                     Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 187, 3.6.2019 г.


title: Дело T-568/18: Решение на Общия съд от 7 ноември 2019 г. — Local-e-motion/EUIPO – Volkswagen (WE) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „WE“ — По-ранна национална словна марка „WE“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/48

      Решение на Общия съд от 7 ноември 2019 г. — Local-e-motion/EUIPO – Volkswagen (WE)
      (Дело T-568/18) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „WE“ - По-ранна национална словна марка „WE“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2019/C 432/56)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Local-e-motion GmbH (Дорстен, Германия) (представител: D. Sprenger, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: W. Schramek, M. Fischer и D. Hanf)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Volkswagen AG (Волфсбург, Германия) (представители: F. Thiering и L. Steidle, адвокати)

         Предмет

      Жалба, подадена срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 12 юли 2018 г. (преписка R 128/2018-4), постановено в производство по възражение със страни Volkswagen и Local-e-motion.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Local-e-motion GmbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 427, 26.11.2018 г.


title: Дело C-601/19 P: Жалба, подадена на 7 август 2019 г. от BP срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 11 юли 2019 г. по дело T-888/16, BP/FRA

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/19

      Жалба, подадена на 7 август 2019 г. от BP срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 11 юли 2019 г. по дело T-888/16, BP/FRA
      (Дело C-601/19 P)
      (2019/C 432/24)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: BP (представител: E. Lazar, адвокат)

         Друга страна в производството: Агенция на Европейския съюз за основните права

         Искания на жалбоподателя

      Жалбоподателят моли Съда:

                  —

                  да отмени обжалваното съдебно решение и вследствие на това

                  —

                  да отмени решението на органа, оправомощен да сключва договори за назначаване (ООСД) от 21 април 2016 г., да не поднови договора на жалбоподателя,

                  —

                  да присъди обезщетение на жалбоподателя за имуществените и неимуществените вреди, претърпени в резултат на неправомерното решение за неподновяване на договора, от една страна, и неправомерното изпълнение на решението по дело T-658/13 P, от друга страна,

                  —

                  да присъди обезщетение за имуществените и неимуществените вреди, претърпени от жалбоподателя поради факта, че ответникът не е приел законосъобразни правила за оценяване, прекласиране и подновяване на договори, и свързаните с това вреди, които са резултат от липсата на такива законосъобразни правила,

                  —

                  да обяви, че Указанията на FRA за процедурата по оценяване и прекласиране и Решение 2009/13 на директора на FRA относно процедурата за подновяване на договори са неправомерни, доколкото същите правила са приети вследствие на неправомерна процедура и от автор, който не притежава съответната компетентност,

                  —

                  да упражни правомощието си за пълен съдебен контрол, за да осигури ефективно изпълнение на решението си,

                  —

                  да осъди ответника да заплати мораторна лихва съгласно основния лихвен процент на Европейската централна банка, увеличен с два процентни пункта, върху евентуално присъдената сума или всяка друга присъдена лихва, която Съдът приеме за справедлива и подходяща,

                  —

                  да осъди FRA да заплати съдебните разноски, направени в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.

         Основания и основни доводи

      Първо основание: Общият съд е допуснал явна грешка в преценката на второто основание относно незаконосъобразния характер на правилата на FRA и на четвъртото искане относно повдигнатото от жалбоподателя възражение за незаконосъобразност на основание член 277 ДФЕС. В това отношение Общият съд неправилно е извършил преценка на фактите и доказателствата, изопачил е доказателствата, допуснал е грешка при прилагане на правото, нарушил е задължението си за мотивиране и е нарушил правото на изслушване.
      Второ основание: Общият съд не се е произнесъл по третото искане и не е упражнил правомощията си за пълен съдебен контрол съгласно петото искане. С оглед на това Общият съд е нарушил изискването за гарантиране на законосъобразност, предвидено в член 19, параграф 1 ДЕС и е нарушил член 268 ДФЕС.
      Трето основание: Общият съд е нарушил членове 35, 36, 64 и 65 от Процедурния правилник на Общия съд. Във връзка с това Общият съд е нарушил принципа на състезателност, не е връчил на FRA писмото от 25 септември 2017 г. и не е уведомил жалбоподателя за това, не е разгледал приложените към отговора доказателства и е нарушил правилата на доказване, неправилно е отхвърлил доклада на OLAF по съединени дела OF/2014/0192 и OF/2015/0167, нарушил е правото на изслушване, нарушил е правото на справедлив съдебен процес и е нарушил член 52 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
      Четвърто основание: Общият съд е нарушил правото на защита и принципа на ефективна съдебна защита, закрепени в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и е изложил непълни мотиви.
      Пето основание: Общият съд е нарушил членове 134 и 135 от процедурния си правилник във връзка със съдебните разноски. В това отношение Общият съд не е спазил задължението си да изложи мотиви.


title: Дело T-333/17: Решение на Общия съд от 24 октомври 2019 г. — Austrian Power Grid и Vorarlberger Übertragungsnetz/ACER (Енергетика — Решение на апелативния съвет на ACER — Определяне на регионите за изчисляване на преносните способности — Жалба за отмяна — Правен интерес — Частична недопустимост — Регламент (ЕС) 2015/1222 — Компетентност на ACER)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/36

      Решение на Общия съд от 24 октомври 2019 г. — Austrian Power Grid и Vorarlberger Übertragungsnetz/ACER
      (Дело T-333/17) (1)

      (Енергетика - Решение на апелативния съвет на ACER - Определяне на регионите за изчисляване на преносните способности - Жалба за отмяна - Правен интерес - Частична недопустимост - Регламент (ЕС) 2015/1222 - Компетентност на ACER)
      (2019/C 432/40)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Austrian Power Grid AG (Виена, Австрия) и Vorarlberger Übertragungsnetz GmbH (Брегенц, Австрия) (представители: H. Kristoferitsch и S. Huber, avocats)

         Ответник: Агенция на Европейския съюз за сътрудничество между регулаторите на енергия (представители: P. Martinet и E. Tremmel)

         Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Verbund AG (Виена, Австрия) (представител: S. Polster, avocat)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Чешка република (представители: M. Smolek, J. Vláčil и T. Müller), Република Полша (представител: B. Majczyna), Polskie Sieci Elektroenergetyczne S.A. (Konstancin-Jeziorna, Полша) (представител: M. Szambelańczyk, avocat)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решение A-001-2017 (консолидирана версия) на апелативния състав на ACER от 17 март 2017 г., с което се отхвърлят жалби срещу решение № 6/2016 на ACER за определяне на регионите за изчисляване на преносните способности

         Диспозитив

                  1)

                     Отменя решение A-001-2017 (консолидирана версия) на апелативния състав на ACER от 17 март 2017 г., с което се отхвърлят жалби срещу решение № 6/2016 на ACER за определяне на регионите за изчисляване на преносните способности в частта, в която отхвърля жалбите на Austrian Power Grid AG и на Vorarlberger Übertragungsnetz GmbH.

                  2)

                     Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  3)

                     ACER понася направените от нея съдебни разноски и една четвърт от разноските на Austrian Power Grid и на Vorarlberger Übertragungsnetz.

                  4)

                     Austrian Power Grid и Vorarlberger Übertragungsnetz понасят три четвърти от направените от тях съдебни разноски.

                  5)

                     Чешката република, Република Полша, Verbund AG и Polskie Sieci Elektroenergetyczne S.A. понасят направените от всеки от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 249, 31.7.2017 г.


title: Дело C-622/19 P: Жалба, подадена на 21 август 2019 г. от Luz Saúde, SA срещу решението на Общия съд (осми състав), постановено на 13 юни 2019 г. по дело T-357/18 — Luz Saúde/EUIPO – Clínica La Luz

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/20

      Жалба, подадена на 21 август 2019 г. от Luz Saúde, SA срещу решението на Общия съд (осми състав), постановено на 13 юни 2019 г. по дело T-357/18 — Luz Saúde/EUIPO – Clínica La Luz
      (Дело C-622/19 P)
      (2019/C 432/25)
      Език на производството: португалски

         Страни

         Жалбоподател: Luz Saúde, SA (представители: G. Gentil Anastácio, P. Guerra e Andrade, G. Moreira Rato и M. Stock da Cunha, advogados)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Clínica La Luz

         Искания на жалбоподателя

      С определение от 5 ноември 2019 г. Съдът (състав по допускане на обжалване на решенията на Общия съд) реши, че жалбата е недопустима и страна Luz Saúde, SA следва да заплати направените от нея разноски.


title: Дело T-383/19 R: Определение на председателя на Общия съд от 23 октомври 2019 г. — Walker и др./Парламент и Съвет (Обезпечително производство — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Регламент (ЕС) 2018/1806 — Загубване на гражданството на Съюза — Молба за постановяване на временни мерки — Явна недопустимост на жалбата в главното производство — Недопустимост)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/58

      Определение на председателя на Общия съд от 23 октомври 2019 г. — Walker и др./Парламент и Съвет
      (Дело T-383/19 R)
      (Обезпечително производство - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Регламент (ЕС) 2018/1806 - Загубване на гражданството на Съюза - Молба за постановяване на временни мерки - Явна недопустимост на жалбата в главното производство - Недопустимост)
      (2019/C 432/70)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Hilary Elizabeth Walker (Cadix, Испания), Jennifer Ann Cording (Valdagno, Италия), Douglas Edward Watson (Beaumont-du-Périgord, Франция), Christopher David Randolph (Ballinlassa Belcarra Castlebar, Ирландия), Michael Charles Strawson (Serralongue, Франция) (представител: J. Fouchet, адвокат)

         Ответник: Европейски парламент (представители: D. Warin и R. van de Westelaken), и Съвет на Европейския съюз (представители: С. Чолакова, R. Meyer и M. Bauer)

         Предмет

      Искане на основание членове 278 ДФЕС и 279 ДФЕС, от една страна, за спиране на изпълнението на Регламент (ЕС) 2019/592 на Европейския парламент и на Съвета от 10 април 2019 година за изменение на Регламент (ЕС) 2018/1806 за определяне на третите страни, чиито граждани трябва да притежават виза, когато преминават външните граници на държавите членки, както и тези, чиито граждани са освободени от това изискване, във връзка с оттеглянето на Обединеното кралство от Съюза (ОВ L 103 I, 2019 г., стр. 1), и от друга страна, за постановяване на временни мерки.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

                  2)

                     Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-335/17: Решение на Общия съд от 10 октомври 2019 г. — Help — Hilfe zur Selbsthilfe/Комисия (Арбитражна клауза — Програма за продоволствена сигурност в полза на земеделските домакинства, които са особено силно засегнати от продоволствена несигурност в Зимбабве (ECHO/ZWE/BUD/2009/02002) — Преквалифициране на жалбата — Одитни доклади — Одитен доклад на Сметната палата — Доклад на OLAF — Възстановяване на отпуснати суми — Пропорционалност — Оправдани правни очаквания)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/37

      Решение на Общия съд от 10 октомври 2019 г. — Help — Hilfe zur Selbsthilfe/Комисия
      (Дело T-335/17) (1)

      (Арбитражна клауза - Програма за продоволствена сигурност в полза на земеделските домакинства, които са особено силно засегнати от продоволствена несигурност в Зимбабве (ECHO/ZWE/BUD/2009/02002) - Преквалифициране на жалбата - Одитни доклади - Одитен доклад на Сметната палата - Доклад на OLAF - Възстановяване на отпуснати суми - Пропорционалност - Оправдани правни очаквания)
      (2019/C 432/41)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Help – Hilfe zur Selbsthilfe eV (Бон, Германия) (представители: първоначално V. Jungkind и P. Cramer, впоследствие V. Jungkind и F. Geber, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: A. Aresu, K. Blanck и A. Katsimerou)

         Предмет

      От една страна, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение Ares (2017) 1515573 на Комисията от 21 март 2017 г., с което се иска възстановяване на част от безвъзмездните средства, отпуснати за финансирането на проект за помощ ECHO/ZWE/BUD/2009/02002, както и на искането за плащане на основание посоченото решение, и от друга страна, искане на основание член 272 ДФЕС Комисията да бъде осъдена да възстанови сумата от 643 627,72 EUR, изплатена от жалбоподателя на Комисията съгласно решението от 21 март 2017 г., както и съгласно исканията за плащане от 7 април и 5 септември 2017 г.

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Help – Hilfe zur Selbsthilfe eV да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 239, 24.7.2017 г.


title: Дело C-675/19 SA: Искане за овластяване за налагане на запор, подадено на 9 септември 2019 г. — Ntinos Ramon/Европейска комисия

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/21

      Искане за овластяване за налагане на запор, подадено на 9 септември 2019 г. — Ntinos Ramon/Европейска комисия
      (Дело C-675/19 SA)
      (2019/C 432/26)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Ищец: Ntinos Ramon (представители: Achilleas Dimitriadis и Charalampos Pogiatzis, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания на ищеца

      Ищецът иска от Съда:

                  А.

                  Да разпореди снемане на имунитета на Европейската комисия по смисъла на член 1 от Протокол № 7 (1) за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз и да допусне съобщаване и изпълнение:

                              1)

                              на решението за налагане на запор върху вземане срещу трети лица (Garnishee Order Nisi) от 26 юни 2019 г., постановено от Eparchiako Dikastirio Ammochostou (Районен съд на Фамагуста) в Кипър,

                              2)

                              на всяка мярка, постановена от посочения съд,

                              3)

                              на всяка друга свързана мярка.

                  Б.

                  Всяка мярка и/или средство за защита, което Съдът приеме в настоящия случай по справедливост и безпристрастно.

                  В.

                  Да осъди ответника да заплати съдебните разноски, включително ДДС.

         (1)  ОВ C 202, 2016 г., стр. 266.


title: Дело T-601/17: Решение на Общия съд от 24 октомври 2019 г. — Rubik’s Brand/EUIPO — Simba Toys (Форма на куб със стени с решетъчна структура) (Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Триизмерна марка на Европейския съюз — Форма на куб със стени с решетъчна структура — Абсолютно основание за отказ — Член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) от Регламент № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) от Регламент 2017/1001) — Знак, който се състои изключително от формата на стоката, необходима за постигането на технически резултат — Член 76, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 95, параграф 1 от Регламент 2017/1001) — Член 75, параграф 1, второ изречение от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 94, параграф 1, второ изречение от Регламент 2017/1001) — Член 65, параграф 6 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 72, параграф 6 от Регламент № 2017/1001)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/37

      Решение на Общия съд от 24 октомври 2019 г. — Rubik’s Brand/EUIPO — Simba Toys (Форма на куб със стени с решетъчна структура)
      (Дело T-601/17) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Триизмерна марка на Европейския съюз - Форма на куб със стени с решетъчна структура - Абсолютно основание за отказ - Член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) от Регламент № 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) от Регламент 2017/1001) - Знак, който се състои изключително от формата на стоката, необходима за постигането на технически резултат - Член 76, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 95, параграф 1 от Регламент 2017/1001) - Член 75, параграф 1, второ изречение от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 94, параграф 1, второ изречение от Регламент 2017/1001) - Член 65, параграф 6 от Регламент № 207/2009 (понастоящем член 72, параграф 6 от Регламент № 2017/1001)
      (2019/C 432/42)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Rubik’s Brand Ltd (Лондон, Обединеното кралство) (представители: K. Szamosi и M. Borbás, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Folliard-Monguiral)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Simba Toys GmbH & Co. KG (Фюрт, Германия) (представител: O. Ruhl, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от19 юни 2017 г. (преписка R 452/2017-1) относно производство за обявяване на недействителност между Simba Toys и Rubik’s Brand

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Rubik’s Brand Ltd да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 374, 6.11.2017 г.


title: Дело C-677/19: Преюдициално запитване от Tribunalul Vâlcea (Румъния), постъпило на 11 септември 2019 г. — SC Valoris SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Craiova — Administrația Județeană a Finanțelor Publice Vâlcea, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/21

      Преюдициално запитване от Tribunalul Vâlcea (Румъния), постъпило на 11 септември 2019 г. — SC Valoris SRL/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Craiova — Administrația Județeană a Finanțelor Publice Vâlcea, Administrația Fondului pentru Mediu
      (Дело C-677/19)
      (2019/C 432/27)
      Език на производството: румънски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunalul Vâlcea

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: SC Valoris SRL

         Ответници: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Craiova — Administrația Județeană a Finanțelor Publice Vâlcea, Administrația Fondului pentru Mediu

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли принципите на лоялно сътрудничество, равностойност и ефективност да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба като тази по член 1, параграф 2 от Извънредно правителствено постановление № 52/2017 (Ordonanța de urgență a Guvernului nr. 52/2017), която определя преклузивен срок от около една година за подаване на молбите за възстановяване на някои такси, събрани в нарушение на правото на Съюза, докато националната правна уредба не предвижда такъв срок за упражняване на правото на възстановяване на сумите, събрани в нарушение на национални разпоредби?


title: Дело T-688/19: Иск, предявен на 8 октомври 2019 г. — VeriGraft/EASME

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/59

      Иск, предявен на 8 октомври 2019 г. — VeriGraft/EASME
      (Дело T-688/19)
      (2019/C 432/71)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищец: VeriGraft AB (Гьотеборг, Швеция) (представители: P. Hansson и A. Johansson, адвокати)

         Ответник: Изпълнителна агенция за малките и средните предприятия (EASME)

         Искания

      Ищецът моли Общия съд:

                  —

                  да установи и обяви, че прекратяването от страна на EASME на Споразумението за безвъзмездна помощ (Споразумение за безвъзмездна помощ No778620 P-TEV) е невалидно, и

                  —

                  да осъди EASME да плати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Ищецът изтъква две основания в подкрепа на иска.

                  1.

                  Първо основание: изтъкнатото основание за прекратяване е неприложимо и следователно прекратяването от страна на EASME е невалидно:

                              —

                              EASME е прекратила споразумението за безвъзмездна помощ, като е посочила за основание на решението си само разпоредба, съгласно която споразумението за безвъзмездна помощ може да бъде прекратено, ако „получателят или физическото лице, което има правото да го представлява или да взема решения от негово име, е обявен или обявено за виновен или виновно за професионално нарушение, доказано по всякакъв начин“.

                              —

                              Тъй като нито получателят, т.е. VERIGRAFT, нито някое физическо лице, което има правото да го представлява или да взема решения от негово име, е обявен или обявено за виновен или виновно за професионално нарушение, това основание е неприложимо и следователно прекратяването е невалидно.

                  2.

                  Второ основание: прекратяването на споразумението за безвъзмездна помощ нарушава принципа на пропорционалност:

                              —

                              Прекратяването на споразумението за безвъзмездна помощ нарушава и принципа на пропорционалност, тъй като не е подходяща мярка за постигане на преследваната законосъобразна цел, не е било необходимо за постигането на преследваната цел и е наложило на VERIGRAFT тежест, която е очевидно прекомерна спрямо преследваната цел.


title: Дело T-778/17: Решение на Общия съд от 24 октомври 2019 г. — Autostrada Wielkopolska/Комисия (Държавни помощи — Концесия на магистрала с такса за изминато разстояние — Закон, предвиждащ освобождаване от такси за изминато разстояние на някои превозни средства — Компенсация за пропуснати приходи, предоставена от държавата членка на концесионера — Виртуална такса — Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда нейното възстановяване — Процесуални права на заинтересованите страни — Задължение на Комисията да проявява особена бдителност — Понятието „държавна помощ“ — Предимство — Подобряване на очакваното финансово положение на концесионера — Критерий за частния оператор в условията на пазарна икономика — Член 107, параграф 3, буква а) ДФЕС — Държавна помощ с регионално предназначение)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/38

      Решение на Общия съд от 24 октомври 2019 г. — Autostrada Wielkopolska/Комисия
      (Дело T-778/17) (1)

      (Държавни помощи - Концесия на магистрала с такса за изминато разстояние - Закон, предвиждащ освобождаване от такси за изминато разстояние на някои превозни средства - Компенсация за пропуснати приходи, предоставена от държавата членка на концесионера - Виртуална такса - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда нейното възстановяване - Процесуални права на заинтересованите страни - Задължение на Комисията да проявява особена бдителност - Понятието „държавна помощ“ - Предимство - Подобряване на очакваното финансово положение на концесионера - Критерий за частния оператор в условията на пазарна икономика - Член 107, параграф 3, буква а) ДФЕС - Държавна помощ с регионално предназначение)
      (2019/C 432/43)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Autostrada Wielkopolska S.A. (Познан, Полша) (представители: O. Geiss, D. Tayar и T. Siakka, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: L. Armati, K. Herrmann и S. Noë)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Република Полша (представители: B. Majczyna и M. Rzotkiewicz)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение (ЕC) 2018/556 на Комисията от 25 август 2017 година относно държавна помощ SA.35356 (2013/C) (ex 2013/NN, ex 2012/N), приведена в действие от Полша в полза на Autostrada Wielkopolska (ОВ L 92, 2018 г., стр. 19).

         Диспозитив

                  1)

                     Отхвърля жалбата.

                  2)

                     Осъжда Autostrada Wielkopolska S.A. да понесе собствените си съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.

                  3)

                     Република Полша понася собствените си съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 32, 29.1.2018 г.


title: Дело C-213/18: Решение на Съда (първи състав) от 7 ноември 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Roma — Италия) — Adriano Guaitoli и др./easyJet Airline Co. Ltd (Преюдициално запитване — Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси — Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела — Регламент (ЕС) № 1215/2012 — Член 7, параграф 1, буква a) — Компетентен съд по дела, свързани с договор — Общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети — Регламент (ЕО) № 261/2004 — Членове 5, 7, 9 и 12 — Конвенция от Монреал — Компетентност — Членове 19 и 33 — Иск за обезщетяване и поправяне на вреди, произтичащи от отмяната и от закъснението на полети)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/8

      Решение на Съда (първи състав) от 7 ноември 2019 г. (преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Roma — Италия) — Adriano Guaitoli и др./easyJet Airline Co. Ltd
      (Дело C-213/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси - Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела - Регламент (ЕС) № 1215/2012 - Член 7, параграф 1, буква a) - Компетентен съд по дела, свързани с договор - Общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети - Регламент (ЕО) № 261/2004 - Членове 5, 7, 9 и 12 - Конвенция от Монреал - Компетентност - Членове 19 и 33 - Иск за обезщетяване и поправяне на вреди, произтичащи от отмяната и от закъснението на полети)
      (2019/C 432/08)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale ordinario di Roma

         Страни в главното производство

         Ищци: Adriano Guaitoli, Concepción Casan Rodriguez, Alessandro Celano Tomassoni, Antonia Cirilli, Lucia Cortini, Mario Giuli, Patrizia Padroni

         Ответник: easyJet Airline Co. Ltd

         Диспозитив

                  1)

                  Член 7, точка 1, член 67 и член 71, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела, както и член 33 от Конвенцията за уеднаквяване на някои правила за международния въздушен превоз, сключена в Монреал на 28 май 1999 г. и одобрена от името на Европейската общност с Решение 2001/539/ЕО на Съвета от 5 април 2001 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че юрисдикцията на държава членка, сезирана едновременно с иск за обезщетенията с предварително определен размер по Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91, и за обезщетения за допълнителните вреди, попадащи в приложното поле на тази конвенция, трябва да прецени компетентността си по първото искане с оглед на член 7, точка 1 от Регламент № 1215/2012, а по второто — с оглед на член 33 от посочената конвенция.

                  2)

                  Член 33, параграф 1 от Конвенцията за уеднаквяване на някои правила за международния въздушен превоз, сключена в Монреал на 28 май 1999 г., трябва да се тълкува в смисъл, че за целите на исковете за обезщетения за вреди, попадащи в приложното поле на тази конвенция, той урежда не само разпределението на съдебната компетентност между държавите — страни по нея, но и разпределението на местната компетентност между юрисдикциите на всяка от тези държави.

         (1)  ОВ C 240, 9.7.2018 г.


title: Дело T-690/19: Жалба, подадена на 8 октомври 2019 г. — Daily Mail and General Trust plc и др./Комисия

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/60

      Жалба, подадена на 8 октомври 2019 г. — Daily Mail and General Trust plc и др./Комисия
      (Дело T-690/19)
      (2019/C 432/72)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Daily Mail and General Trust plc (Лондон, Обединено кралство), Ralph US Holdings (Лондон) и Daily Mail and General Holdings Ltd (Лондон) (представители: J. Lesar, Solicitor, и K. Beal QC)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени изцяло решението на Комисията от 2 април 2019 г. относно държавна помощ SA.44896, приведена в действие от Обединеното кралство за освобождаване на финансирането на групи от контролирани чуждестранни дружества (КЧД) в частта, в която се отнася до жалбоподателите или до един от тях,

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателите.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват десет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията неправилно е приложила член 107, параграф 1 ДФЕС и/или е допуснала явна грешка в оценката или преценката при избора си на референтна рамка за анализ на режима на данъчно облагане. Комисията трябвало да приеме за референтна рамка режима на корпоративно данъчно облагане на Обединеното Кралство, а не просто самия данъчен режим на контролираните чуждестранни дружества (КЧД).

                  2.

                  Второ основание: Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС и/или явна грешка в оценката или преценката, като е приела неправилен подход при анализа на данъчния режим на КЧД. В съображения 124—126 от обжалваното решение Комисията неправилно е квалифицирала разпоредбите на глава 9 от част 9A от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. като форма на дерогация от общото данъчно облагане, съдържащо се в глава 5 от него.

                  3.

                  Трето основание: Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС, като е приела в съображения 127—151 от обжалваното решение, че критерият за селективност е бил изпълнен, тъй като предприятия в сходно фактическо и правно положение са били третирани по различен начин.

                  4.

                  Четвърто основание: „пълното“ освобождаване съгласно член 371IB от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. било обосновано от характера и общата структура на данъчната система.

                  5.

                  Пето основание: 75 % освобождаване съгласно член 371ID от Закона за данъчното облагане (Международни и други разпоредби) от 2010 г. било обосновано от характера и общата структура на данъчната система.

                  6.

                  Шесто основание: облагането с данък на КЧД, за които важи освобождаването, съдържащо се в посочената Глава 9 като категория, би накърнило свободата на установяване на жалбоподателите в противоречие с член 49 ДФЕС.

                  7.

                  Седмо основание: допусната е явна грешка в оценката или преценката във връзка със 75 % освобождаване и определеното изходно съотношение.

                  8.

                  Осмо основание: Решението на Комисията не спазвало общия правен принцип на ЕС на недискриминация или равенство.

                  9.

                  Девето основание: Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото, като е приложила по аналогия или чрез неправомерно препращане разпоредбите на Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета (1), която не е била приложима ratione temporis.

                  10.

                  Десето основание: Комисията е допуснала грешка при прилагането на правото във връзка с приложението на член 107, параграф 1 ДФЕС като е приела в съображение 176 от обжалваното решение, че съществува категория получатели (включваща жалбоподателите) и че те (жалбоподателите) са получили помощ, която трябва да бъде възстановена съгласно член 2, параграф 1 от обжалваното решение.

         (1)  Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета от 12 юли 2016 година за установяване на правила срещу практиките за избягване на данъци, които пряко засягат функционирането на вътрешния пазар (ОВ L 193, 2016 г., стр. 1).


title: Дело C-693/19: Преюдициално запитване от Tribunale di Milano (Италия), постъпило на 13 септември 2019 г. — SPV Project 1503 Srl, Dobank SpA/YB

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/22

      Преюдициално запитване от Tribunale di Milano (Италия), постъпило на 13 септември 2019 г. — SPV Project 1503 Srl, Dobank SpA/YB
      (Дело C-693/19)
      (2019/C 432/28)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale di Milano

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: SPV Project 1503 Srl, Dobank SpA

         Ответник: YB

         Преюдициален въпрос

      Допускат ли членове 6 и 7 от Директива 93/13/ЕИО (1) и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз и при какви условия национална правна уредба като посочената, която не позволява на съда по изпълнението да извърши присъщ контрол на влязло в сила изпълнително основание и която не позволява на посочения съд, в случай на волеизявление на потребителя, че желае да се позове на неравноправния характер на клауза от договора, въз основа на която е формирано изпълнителното основание, да преодолее последиците от имплицитната сила на пресъдено нещо?

         (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


title: Дело T-691/19: Жалба, подадена на 8 октомври 2019 г. — Hill & Smith Holdings and Hill & Smith Overseas/Комисия

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/61

      Жалба, подадена на 8 октомври 2019 г. — Hill & Smith Holdings and Hill & Smith Overseas/Комисия
      (Дело T-691/19)
      (2019/C 432/73)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Hill & Smith Holdings plc (Solihull, Обединено кралство) и Hill & Smith Overseas Ltd (Solihull) (представители: J. Lesar, Solicitor, и K. Beal QC)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на ответника C(2019) 2526 окончателен от 2 април 2019 г. относно държавна помощ SA.44896 приведена в действие от Обединеното кралство относно освобождаването на финансирането на групи по отношение на контролираните чуждестранни дружества;

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски на жалбоподателите

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват десет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията приложила неправилно член 107, параграф 1 ДФЕС и/или допуснала явна грешка в преценката или в оценката при избора си на референтна рамка за анализ на данъчния режим. Тя трябвало да приеме, че референтната рамка е данъчният режим на корпоративно облагане на Обединеното кралство, а не само режимът на контролираните чуждестранни дружества (КЧД).

                  2.

                  Второ основание: Комисията допуснала грешка при прилагането на член 107, параграф 1 ДФЕС и/или допуснала явна грешка в преценката или в оценката, възприемайки неправилен подход към анализа на режима на КЧД. В съображения 124—126 от спорното решение тя разглеждала неправилно разпоредбите на глава 9 от част 9A на Закона за данъчното облагане от 2010 г. (международни и други разпоредби) като форма на дерогация от общия режим на данъчно облагане, предвиден в глава 5.

                  3.

                  Трето основание: Комисията допуснала грешка при прилагането на член 107, параграф 1 ДФЕС, когато в съображения 127—151 от спорното решение констатирала, че са изпълнени критериите за селективност, тъй като предприятия, които фактически и правно са в сходно положение, били третирани различно.

                  4.

                  В четвъртото основание се твърди, че „пълното“ освобождаване съгласно раздел 371IB от Закона за данъчното облагане от 2010 г. (международни и други разпоредби) е обосновано с характера и цялостната структура на данъчната система.

                  5.

                  В петото основание се твърди, че 75 %-то освобождаване съгласно раздел 371ID от Закона за данъчното облагане от 2010 г. (международни и други разпоредби) е обосновано с характера и цялостната структура на данъчната система.

                  6.

                  В шестото основание се твърди, че налагането на данъчна тежест върху КЧД, които отговарят на критериите за освобождаване, предвидени в посочената глава 9 като категория, нарушавало свободата на жалбоподателите на установяване, което противоречало на член 49 ДФЕС.

                  7.

                  В седмото основание се твърди, че е налице явна грешка в преценката или в оценката по отношение на 75 %-то освобождаване и въпроса за фиксираното съотношение.

                  8.

                  В осмото основание се твърди, че решението на Комисията не спазва общите принципи на правото на ЕС за недопускане на дискриминация и на равенство.

                  9.

                  В деветото основание се твърди, че Комисията допуснала грешка, когато приложила по аналогия или неправилно се позовала на разпоредбите на Директива (ЕС) 2016/1164 (1) на Съвета за установяване на правила срещу практиките за избягване на данъци, които пряко засягат функционирането на вътрешния пазар, които не били приложими ratione temporis.

                  10.

                  В десетото основание се твърди, че Комисията допуснала грешка при прилагането на член 107, параграф 1 ДФЕС, когато в съображение 176 от спорното решение констатирала, че е налице категория бенефициери (в която попадат жалбоподателите) и че те (жалбоподателите) получили помощ, която следва да бъде възстановена съгласно член 2, параграф 1 от спорното решение.

         (1)  Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета от 12 юли 2016 година за установяване на правила срещу практиките за избягване на данъци, които пряко засягат функционирането на вътрешния пазар (OB L 193, 2016 г., стр. 1)


title: Дело C-705/19: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 23 септември 2019 г. — Axpo Trading Ag/Gestore dei Servizi Energetici SpA - GSE

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/23

      Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 23 септември 2019 г. — Axpo Trading Ag/Gestore dei Servizi Energetici SpA - GSE
      (Дело C-705/19)
      (2019/C 432/29)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Axpo Trading Ag

         Ответник: Gestore dei Servizi Energetici SpA - GSE

         Преюдициален въпрос

      Допускат ли:

                  —

                  член 18 ДФЕС, доколкото забранява всякаква дискриминация на основание гражданство в обхвата на приложение на Договорите,

                  —

                  членове 28 и 30 ДФЕС, както и член 6 от Споразумението за свободна търговия между ЕИО и Швейцария, доколкото предвиждат премахване на вносните мита и мерките с равностоен ефект,

                  —

                  член 110 ДФЕС, доколкото забранява данъчно облагане на вноса, надвишаващо наложеното пряко или косвено върху подобните местни стоки,

                  —

                  член 34 ДФЕС, както и член 13 от Споразумението за свободна търговия между ЕИО и Швейцария, доколкото забраняват приемането на мерки с ефект, равностоен на количествени ограничения върху вноса,

                  —

                  членове 107 и 108 ДФЕС, доколкото забраняват прилагането на мярка за държавна помощ, за която Комисията не е била уведомена и която е несъвместима с вътрешния пазар,

                  —

                  Директива 2009/28/ЕО (1), доколкото има за цел да насърчава търговията със зелена електроенергия в рамките на Общността, като насърчава и развитието на производствения капацитет на отделните държави членки,

            национален закон, с който се налага на вносителите на зелена електроенергия парично задължение, каквото не е налице за местните производители на същия продукт?

         (1)  Директива 2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници и за изменение и впоследствие за отмяна на директиви 2001/77/ЕО и 2003/30/ЕО (ОВ L 140, 2009 г., стр. 16).


title: Дело C-281/18 P: Решение на Съда (втори състав) от 31 октомври 2019 г. — Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), repowermap.org (Обжалване — Марка на Европейския съюз — Производство за обявяване на недействителност — Оттегляне на първоначалното решение на апелативния състав, с което се отхвърля частично искането за обявяване на недействителност на словната марка на Европейския съюз „REPOWER“)

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/9

      Решение на Съда (втори състав) от 31 октомври 2019 г. — Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), repowermap.org
      (Дело C-281/18 P) (1)

      (Обжалване - Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Оттегляне на първоначалното решение на апелативния състав, с което се отхвърля частично искането за обявяване на недействителност на словната марка на Европейския съюз „REPOWER“)
      (2019/C 432/09)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: Repower AG (представители: R. Kunz-Hallstein, H. P. Kunz-Hallstein и V. Kling, Rechtsanwälte)

         Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: D. Botis и J.F. Crespo Carrillo), repowermap.org (представител: P. González-Bueno Catalán de Ocón, abogado)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Repower AG да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 259, 23.7.2018 г.


title: Дело T-692/19: Жалба, подадена на 8 октомври 2019 г. — Rentokil Initial и Rentokil Initial 1927/Комисия

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/63

      Жалба, подадена на 8 октомври 2019 г. — Rentokil Initial и Rentokil Initial 1927/Комисия
      (Дело T-692/19)
      (2019/C 432/74)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Rentokil Initial plc (Camberley, Обединено кралство), Rentokil Initial 1927 plc (Camberley) (представители: J. Lesar, Solicitor, и K. Beal, QC)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателите молят Общия съд:

                  —

                  да отмени решението на ответника C(2019) 2526 окончателен от 2 април 2019 г. относно държавна помощ SA.44896 приведена в действие от Обединеното кралство относно освобождаването на финансирането на групи по отношение на контролираните чуждестранни дружества;

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски на жалбоподателите.

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателите изтъкват десет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: Комисията приложила неправилно член 107, параграф 1 ДФЕС и/или допуснала явна грешка в преценката или в оценката при избора си на референтна рамка за анализ на данъчния режим. Тя трябвало да приеме, че референтната рамка е данъчният режим на корпоративно облагане на Обединеното кралство, а не само режимът на контролираните чуждестранни дружества (КЧД).

                  2.

                  Второ основание: Комисията допуснала грешка при прилагането на член 107, параграф 1 ДФЕС и/или допуснала явна грешка в преценката или в оценката, възприемайки неправилен подход към анализа на режима на КЧД. В съображения 124—126 от спорното решение тя разглеждала неправилно разпоредбите на глава 9 от част 9A на Закона за данъчното облагане от 2010 г. (международни и други разпоредби) като форма на дерогация от общия режим на данъчно облагане, предвиден в глава 5.

                  3.

                  Трето основание: Комисията допуснала грешка при прилагането на член 107, параграф 1 ДФЕС, когато в съображения 127—151 от спорното решение констатирала, че са изпълнени критериите за селективност, тъй като предприятия, които фактически и правно са в сходно положение, били третирани различно.

                  4.

                  В четвъртото основание се твърди, че 75 %-то освобождаване съгласно раздел 371ID от Закона за данъчното облагане от 2010 г. (международни и други разпоредби) е обосновано с характера и цялостната структура на данъчната система.

                  5.

                  В петото основание се твърди, че изключението за „съчетаната лихва“, предвидено в раздел 371ID от Закона за данъчното облагане от 2010 г. (международни и други разпоредби) е обосновано с характера и цялостната структура на данъчната система. При условията на евентуалност, решението на Комисията относно изключението за „съчетаната лихва“ било опорочено, той като тя не го мотивирала достатъчно, в нарушение на член 296 ДФЕС.

                  6.

                  В шестото основание се твърди, че налагането на данъчна тежест върху КЧД, които отговарят на критериите за освобождаване, предвидени в посочената глава 9 като категория, нарушавало свободата на жалбоподателите на установяване, което противоречало на член 49 ДФЕС.

                  7.

                  В седмото основание се твърди, че е налице явна грешка в преценката или в оценката по отношение на 75 %-то освобождаване и въпроса за фиксираното съотношение.

                  8.

                  В осмото основание се твърди, че решението на Комисията не спазва общите принципи на правото на ЕС за недопускане на дискриминация и на равенство.

                  9.

                  В деветото основание се твърди, че Комисията допуснала грешка, когато приложила по аналогия или неправилно се позовала на разпоредбите на Директива (ЕС) 2016/1164 (1), които не били приложими ratione temporis.

                  10.

                  В десетото основание се твърди, че Комисията допуснала грешка при прилагането на член 107, параграф 1 ДФЕС, когато в съображение 176 от спорното решение констатирала, че е налице категория бенефициери (в която попадат жалбоподателите) и че те (жалбоподателите) получили помощ, която следва да бъде възстановена съгласно член 2, параграф 1 от спорното решение.

         (1)  Директива (ЕС) 2016/1164 на Съвета от 12 юли 2016 година за установяване на правила срещу практиките за избягване на данъци, които пряко засягат функционирането на вътрешния пазар (OB L 193, 2016 г., стр. 1)


title: Дело C-721/19: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 23 септември 2019 г. — Sisal SpA/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell’Economia e delle Finanze

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/24

      Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 23 септември 2019 г. — Sisal SpA/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell’Economia e delle Finanze
      (Дело C-721/19)
      (2019/C 432/30)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Sisal SpA

         Ответници: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell’Economia e delle Finanze

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли правото на Съюза и по-специално правото на установяване и на свободно предоставяне на услуги (членове 49 и сл. ДФЕС и 56 и сл. ДФЕС), както и принципите [на правото на Европейския съюз] на правна сигурност, недопускане на дискриминация, прозрачност и безпристрастност, свобода на конкуренцията, пропорционалност, оправдани правни очаквания и съгласуваност, както и — когато са приложими — членове 3 и 43 от Директива 2014/23/ЕС (1), да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба като съдържащата се в член 20, алинея 1 от Декрет-закон № 148 от 16 октомври 2017 г. и в последващите актове по прилагане, която гласи, че „1. Съгласно член 21, алинеи 3 и 4 от Декрет-закон № 78 от 1 юли 2009 г., изменен и преобразуван със Закон № 102 от 3 август 2009 г., Agenzia delle dogane e dei monopoli (Агенция „Митници и монополи“, Италия) разрешава продължаването на съществуващото концесионно правоотношение, свързано със събирането на залози, включително от разстояние, в моментните национални лотарии, до предвидения в член 4, параграф 1 от концесионния акт краен срок, така че да се осигурят нови и по-големи приходи в държавния бюджет в размер на 50 милиона евро за 2017 г. и 750 милиона евро за 2018 г.“, като се има предвид, че:

                              —

                              член 21, алинея 1 от Декрет-закон № 78 от 1 юли 2009 г., изменен и преобразуван със Закон № 102 от 3 [август] 2009 г., предвижда предоставянето на въпросните концесии обикновено на няколко субекти, избрани чрез открити, конкурентни и недискриминационни процедури,

                              —

                              член 21, алинея 4 от споменатия декрет предвижда, че концесиите, посочени в алинея 1, могат евентуално да бъдат подновявани не повече от веднъж,

                              —

                              дружествата жалбоподатели не са участвали в процедурата за възлагане на концесия, обявена през 2010 г.,

                              —

                              конкретното съществуващо правоотношение е създадено ab origine с един-единствен концесионер, в резултат на открита процедура, в която е представена една-единствена оферта,

                              —

                              продължаването на съществуващото концесионно правоотношение на практика означава, че това правоотношение ще продължи изключително с този единствен концесионер, вместо да се извършват подновявания с множество субекти, без провеждане на процедура за възлагане?

                  2)

                  Трябва ли правото на Съюза и по-специално правото на установяване и на свободно предоставяне на услуги (членове 49 и сл. ДФЕС и 56 и сл. ДФЕС), както и принципите на [правото на Европейския съюз] на правна сигурност, недопускане на дискриминация, прозрачност и безпристрастност, свобода на конкуренцията, пропорционалност, оправдани правни очаквания и съгласуваност, както и — когато са приложими — членове 3 и 43 от Директива 2014/23/ЕС, да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба като съдържащата се в член 20, алинея 1 от Декрет-закон № 148 от 16 октомври 2017 г., която, при декларирано изпълнение на член 21, алинеи 3 и 4 от Декрет-закон № 78 от 1 юли 2009 г., изменен и преобразуван със Закон № 102 от 3 август 2009 г., гласи, че „Агенция „Митници и монополи“ разрешава продължаването на съществуващото концесионно правоотношение, свързано със събирането на залози, включително от разстояние, в моментните национални лотарии, до предвидения в член 4, параграф 1 от концесионния акт краен срок, така че да се осигурят нови и по-големи приходи в държавния бюджет в размер на 50 милиона евро за 2017 г. и 750 милиона евро за 2018 г.“, така че:

                              —

                              се продължава единственото съществуващо концесионно правоотношение, вместо евентуални подновявания на множество концесии, посочени в член 21, алинея 4 от Декрет-закон № 78 от 1 юли 2009 г., преобразуван с изменения в Закон № 102 от 3 [август] 2009 г., и без да се открива нова процедура,

                              —

                              предприемат се действия преди изтичането на срока на концесията: Декрет-закон № 148 от 2017 г. влиза в сила на 16 октомври 2017 г., а именно в деня на публикуването му в италианския Gazzetta Ufficiale (Официален вестник), докато концесията изтича на 30 септември 2019 г.,

                              —

                              осигуряват се нови и по-големи приходи в държавния бюджет в размер на 50 милиона евро за 2017 г. и 750 милиона евро за 2018 г., като така се променят някои аспекти, свързани с начините и срока за плащане на концесионното възнаграждение, както и потенциално с общия размер на дължимото плащане с оглед на неговата тежест, по-специално с промяната на крайните срокове за плащане, изтегляйки ги по-рано от предвиденото в първоначалната концесия, предвид — според посоченото от жалбоподателите — обективния и общоизвестен факт на финансовата стойност на времето?

                  3)

                  Трябва ли правото на Съюза и по-специално правото на установяване и на свободно предоставяне на услуги (членове 49 и сл. ДФЕС и 56 и сл. ДФЕС), както и принципите [на правото на Европейския съюз] на правна сигурност, недопускане на дискриминация, прозрачност и безпристрастност, свобода на конкуренцията, пропорционалност, оправдани правни очаквания и съгласуваност, както и — когато са приложими — членове 3 и 43 от Директива 2014/23/ЕС, да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба, като съдържащата се в актовете по прилагане на горепосочения декрет, и по-специално в съобщението на Агенция „Митници и монополи“ [протокол № 0133677] от 1 декември 2017 г., която, в декларирано изпълнение на разпоредбата на член 20, алинея 1 от Декрет-закон № 148 от 16 октомври 2017 г. и въз основа на предвиденото в член 4, първи параграф от концесионния договор за управление на моментните лотарии, който предвижда възможност за неговото подновяване не повече от веднъж, наново определя крайния срок на концесионното правоотношение на 30 септември 2028 г.; във всеки случай не засяга предвиденото в същия член 4 относно разделянето на срока на концесията на два периода съответно от пет и четири години (така след изтичането на първия петгодишен период, считано от 1 октомври 2019 г., продължаването за следващия четиригодишен период до изтичане на срока на 30 септември 2028 г. се обуславя от положителната оценка на Агенция „Митници и монополи“ за управленските резултати, която трябва да бъде дадена най-късно до 30 март 2024 г.); предвижда дружеството дa внесе сума в размер на 50 милиона евро до 15 декември 2017 г., сума в размер на 300 милиона евро до 30 април 2018 г. и сума в размер на 450 милиона евро до 31 октомври 2018 г.,

                              —

                              като това е предвидено преди изтичането на първоначално определения срок на концесията (съобщението на Агенция „Митници и монополи“ [протокол №] 0133677, е публикувано на 1 декември 2017 г., докато концесионният договор изтича на 30 септември 2019 г.),

                              —

                              осигурявайки така […] предсрочното плащане на 800 милиона евро (50 милиона евро до 15 декември 2017 г., 300 милиона евро до 30 април 2018 г., 450 милиона евро до 31 октомври 2018 г.) преди крайния срок (30 септември 2019 г.),

                              —

                              определяйки по този начин […] потенциалното изменение на общия размер на дължимото плащане, с оглед на тежестта, предвид — според посоченото от жалбоподателите — обективния и общоизвестен факт на финансовата стойност на времето?

                  4)

                  Трябва ли правото на Съюза и по-специално правото на установяване и на свободно предоставяне на услуги (членове 49 и сл. ДФЕС и 56 и сл. ДФЕС), както и принципите [на правото на Европейския съюз] на правна сигурност, недопускане на дискриминация, прозрачност и безпристрастност, свобода на конкуренцията, пропорционалност, оправдани правни очаквания и съгласуваност, както и — когато са приложими — членове 3 и 43 от Директива 2014/23/ЕС, да се тълкува в смисъл, че не допуска такава правна уредба, включително в хипотезата, при която операторите в сектора, които понастоящем са заинтересовани от навлизане на пазара […], не са участвали в първоначално обявената процедура за възлагане на концесията, която изтича и е продължена с досегашния концесионер, при описаните нови договорни условия, или дали […] евентуалното ограничаване на достъпа до пазара […] е налице само ако те действително са участвали в първоначалната процедура за възлагане?

         (1)  Директива 2014/23/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за възлагане на договори за концесия (ОВ L 94, 2014 г., стр. 1).


title: Дело C-722/19: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 23 септември 2019 г. — Stanleybet Malta Limited Magellan, Robotec Ltd/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell’Economia e delle Finanze

text:
               23.12.2019

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 432/26

      Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 23 септември 2019 г. — Stanleybet Malta Limited Magellan, Robotec Ltd/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell’Economia e delle Finanze
      (Дело C-722/19)
      (2019/C 432/31)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Stanleybet Malta Limited Magellan, Robotec Ltd

         Ответници: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli, Ministero dell’Economia e delle Finanze

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли правото на Съюза и по-специално правото на установяване и на свободно предоставяне на услуги (членове 49 и сл. ДФЕС и 56 и сл. ДФЕС), както и принципите [на правото на Европейския съюз] на правна сигурност, недопускане на дискриминация, прозрачност и безпристрастност, свобода на конкуренцията, пропорционалност, оправдани правни очаквания и съгласуваност, както и — когато са приложими — членове 3 и 43 от Директива 2014/23/ЕС (1), да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба като съдържащата се в член 20, алинея 1 от Декрет-закон № 148 от 16 октомври 2017 г. и в последващите актове по прилагане, която гласи, че „1. Съгласно член 21, алинеи 3 и 4 от Декрет-закон № 78 от 1 юли 2009 г., изменен и преобразуван със Закон № 102 от 3 август 2009 г., Agenzia delle dogane e dei monopoli (Агенция „Митници и монополи“, Италия) разрешава продължаването на съществуващото концесионно правоотношение, свързано със събирането на залози, включително от разстояние, в моментните национални лотарии, до предвидения в член 4, параграф 1 от концесионния акт краен срок, така че да се осигурят нови и по-големи приходи в държавния бюджет в размер на 50 милиона евро за 2017 г. и 750 милиона евро за 2018 г.“, като се има предвид, че:

                              —

                              член 21, алинея 1 от Декрет-закон № 78 от 1 юли 2009 г., изменен и преобразуван със Закон № 102 от 3 [август] 2009 г., предвижда предоставянето на въпросните концесии обикновено на няколко субекти, избрани чрез открити, конкурентни и недискриминационни процедури,

                              —

                              член 21, алинея 4 от споменатия декрет предвижда, че концесиите, посочени в алинея 1, могат евентуално да бъдат подновявани не повече от веднъж,

                              —

                              дружествата жалбоподатели не са участвали в процедурата за възлагане на концесия, обявена през 2010 г.,

                              —

                              конкретното съществуващо правоотношение е създадено ab origine с един-единствен концесионер, в резултат на открита процедура, в която е представена една-единствена оферта,

                              —

                              продължаването на съществуващото концесионно правоотношение на практика означава, че това правоотношение ще продължи изключително с този единствен концесионер, вместо да се извършват подновявания с множество субекти, без провеждане на процедура за възлагане?

                  2)

                  Трябва ли правото на Съюза и по-специално правото на установяване и на свободно предоставяне на услуги (членове 49 и сл. ДФЕС и 56 и сл. ДФЕС), както и принципите на [правото на Европейския съюз] на правна сигурност, недопускане на дискриминация, прозрачност и безпристрастност, свобода на конкуренцията, пропорционалност, оправдани правни очаквания и съгласуваност, както и — когато са приложими — членове 3 и 43 от Директива 2014/23/ЕС, да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба като съдържащата се в член 20, алинея 1 от Декрет-закон № 148 от 16 октомври 2017 г., която, при декларирано изпълнение на член 21, алинеи 3 и 4 от Декрет-закон № 78 от 1 юли 2009 г., изменен и преобразуван със Закон № 102 от 3 август 2009 г., гласи, че „Агенция „Митници и монополи“ разрешава продължаването на съществуващото концесионно правоотношение, свързано със събирането на залози, включително от разстояние, в моментните национални лотарии, до предвидения в член 4, параграф 1 от концесионния акт краен срок, така че да се осигурят нови и по-големи приходи в държавния бюджет в размер на 50 милиона евро за 2017 г. и 750 милиона евро за 2018 г.“, така че:

                              —

                              се продължава единственото съществуващо концесионно правоотношение, вместо евентуални подновявания на множество концесии, посочени в член 21, алинея 4 от Декрет-закон № 78 от 1 юли 2009 г., преобразуван с изменения в Закон № 102 от 3 [август] 2009 г., и без да се открива нова процедура,

                              —

                              предприемат се действия преди изтичането на срока на концесията: Декрет-закон № 148 от 2017 г. влиза в сила на 16 октомври 2017 г., а именно в деня на публикуването му в италианския Gazzetta Ufficiale (Официален вестник), докато концесията изтича на 30 септември 2019 г.,

                              —

                              осигуряват се нови и по-големи приходи в държавния бюджет в размер на 50 милиона евро за 2017 г. и 750 милиона евро за 2018 г., като така се променят някои аспекти, свързани с начините и срока за плащане на концесионното възнаграждение, както и потенциално с общия размер на дължимото плащане с оглед на неговата тежест, по-специално с промяната на крайните срокове за плащане, изтегляйки ги по-рано от предвиденото в първоначалната концесия, предвид — според посоченото от жалбоподателите — обективния и общоизвестен факт на финансовата стойност на времето?

                  3)

                  Трябва ли правото на Съюза и по-специално правото на установяване и на свободно предоставяне на услуги (членове 49 и сл. ДФЕС и 56 и сл. ДФЕС), както и принципите [на правото на Европейския съюз] на правна сигурност, недопускане на дискриминация, прозрачност и безпристрастност, свобода на конкуренцията, пропорционалност, оправдани правни очаквания и съгласуваност, както и — когато са приложими — членове 3 и 43 от Директива 2014/23/ЕС, да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба, като съдържащата се в актовете по прилагане на горепосочения декрет, и по-специално в съобщението на Агенция „Митници и монополи“ [протокол №0133677] от 1 декември 2017 г., която, в декларирано изпълнение на разпоредбата на член 20, алинея 1 от Декрет-закон № 148 от 16 октомври 2017 г. и въз основа на предвиденото в член 4, първи параграф от концесионния договор за управление на моментните лотарии, който предвижда възможност за неговото подновяване не повече от веднъж, наново определя крайния срок на концесионното правоотношение на 30 септември 2028 г.; във всеки случай не засяга предвиденото в същия член 4 относно разделянето на срока на концесията на два периода съответно от пет и четири години (така след изтичането на първия петгодишен период, считано от 1 октомври 2019 г., продължаването за следващия четиригодишен период до изтичане на срока на 30 септември 2028 г. се обуславя от положителната оценка на Агенция „Митници и монополи“ за управленските резултати, която трябва да бъде дадена най-късно до 30 март 2024 г.); предвижда дружеството дa внесе сума в размер на 50 милиона евро до 15 декември 2017 г., сума в размер на 300 милиона евро до 30 април 2018 г. и сума в размер на 450 милиона евро до 31 октомври 2018 г.,

                              —

                              като това е предвидено преди изтичането на първоначално определения срок на концесията (съобщението на Агенция „Митници и монополи“ [протокол №] 0133677, е публикувано на 1 декември 2017 г., докато концесионният договор изтича на 30 септември 2019 г.),

                              —

                              осигурявайки така […] предсрочното плащане на 800 милиона евро (50 милиона евро до 15 декември 2017 г., 300 милиона евро до 30 април 2018 г., 450 милиона евро до 31 октомври 2018 г.) преди крайния срок (30 септември 2019 г.),

                              —

                              определяйки по този начин […] потенциалното изменение на общия размер на дължимото плащане, с оглед на тежестта, предвид — според посоченото от жалбоподателите — обективния и общоизвестен факт на финансовата стойност на времето?

                  4)

                  Трябва ли правото на Съюза и по-специално правото на установяване и на свободно предоставяне на услуги (членове 49 и сл. ДФЕС и 56 и сл. ДФЕС), както и принципите [на правото на Европейския съюз] на правна сигурност, недопускане на дискриминация, прозрачност и безпристрастност, свобода на конкуренцията, пропорционалност, оправдани правни очаквания и съгласуваност, както и — когато са приложими — членове 3 и 43 от Директива 2014/23/ЕС, да се тълкува в смисъл, че не допуска такава правна уредба, включително в хипотезата, при която операторите в сектора, които понастоящем са заинтересовани от навлизане на пазара […], не са участвали в първоначално обявената процедура за възлагане на концесията, която изтича и е продължена с досегашния концесионер, при описаните нови договорни условия, или дали […] евентуалното ограничаване на достъпа до пазара […] е налице само ако те действително са участвали в първоначалната процедура за възлагане?

         (1)  Директива 2014/23/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за възлагане на договори за концесия (ОВ L 94, 2014 г., стр. 1).