title: Дело T-626/20: Жалба, подадена на 12 октомври 2020 г. — Landwärme/Комисия

text:
               30.11.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 414/46

      Жалба, подадена на 12 октомври 2020 г. — Landwärme/Комисия
      (Дело T-626/20)
      (2020/C 414/68)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Landwärme GmbH (Мюнхен, Германия) (представители: J. Bonhage и M. Frank, Rechtsanwälte)

         Ответник: Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени решения C(2020) 4489 окончателен на ответника от 29 юни 2020 г. относно държавна помощ SA.56125 (2020/N), Швеция, „Prolongation and modification of SA.49893 (2018/N) — Tax exemption for non-food based biogas and bio-propane in heat generation“, и относно държавна помощ SA.56908 (2020/N), Швеция, „Prolongation and modification of biogas scheme for motor fuel in Sweden“, и

                  —

                  да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Жалбата е подадена на следните основания.

                  1.

                  Първо основание: неправомерност на помощта.

                              —

                              Помощите на Кралство Швеция за използването на биогаз при производството на топлоенергия и като гориво може да се кумулират с помощите на други държави — членки на ЕС. Кумулирането им води до свръхкомпенсиране в случай на внос на биогаз. Затова помощите са неправомерни, а решенията на Комисията за одобряването им следва да бъдат отменени.

                  2.

                  Второ основание: грешка в преценката.

                              —

                              През 2019 г. с писмо до Комисията жалбоподателят я уведомява за проблема с кумулирането на помощите на Кралство Швеция с помощите на други държави — членки на ЕС. Комисията не взема предвид това писмо при преценката на помощите. Освен писмото на жалбоподателя Комисията не взема предвид и обширната публично достъпна информация за този проблем. Тъй като не проверява и не оценява икономическите връзки на помощите на Кралство Швеция за използването на биогаз в производството на топлоенергия и като гориво, Комисията допуска грешка в преценката. Затова решенията ѝ за одобряването на помощите следва да се отменят.

                  3.

                  Трето основание: непълнота на мотивите.

                              —

                              В решенията си за одобряването на помощите Комисията не се спира на въпроса за кумулирането на помощите на Кралство Швеция с помощите на други държави — членки на ЕС. Това е непълнота в мотивите на тези решения и съответно нарушение на член 296, втора алинея ДФЕС и член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз. Затова решенията на Комисията за одобряването на помощите следва да се отменят.

                  4.

                  Четвърто основание: задължение за започване на официална процедура по разследване.

                              —

                              Тъй като пазарните условия съществено са се променили в сравнение с тези към момента на първоначалното одобряване на помощите, Комисията е била длъжна да проведе официална процедура по разследване, за да може да даде правна квалификация на тези помощи. Освен това тя е била длъжна да започне официална процедура по разследване, тъй като е имала сериозни трудности при преценката на помощите на Кралство Швеция. Незапочването на официалната процедура по разследване съставлява нарушение на член 4, параграф 4 от Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета (1). Затова решенията на Комисията за одобряването на помощите следва да се отменят.

         (1)  Регламент (ЕС) 2015/1589 на Съвета от 13 юли 2015 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ОВ L 248, 2015 г., стр. 9).


title: Дело C-681/18: Решение на Съда (втори състав) от 14 октомври 2020 г. (преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Brescia — Италия — JH/KG (Преюдициално запитване — Социална политика — Директива 2008/104/EО — Временна заетост — Член 5, параграф 5 — Равно третиране — Мерки, необходими за избягване на злоупотребата при използването на временната заетост — Задължение за държавите членки да избягват последователните назначения — Липса на предвидени в националната правна уредба ограничения — Изискване за съответстващо тълкуване)

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/2

      Решение на Съда (втори състав) от 14 октомври 2020 г. (преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Brescia — Италия — JH/KG
      (Дело C-681/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 2008/104/EО - Временна заетост - Член 5, параграф 5 - Равно третиране - Мерки, необходими за избягване на злоупотребата при използването на временната заетост - Задължение за държавите членки да избягват последователните назначения - Липса на предвидени в националната правна уредба ограничения - Изискване за съответстващо тълкуване)
      (2020/C 423/02)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunale ordinario di Brescia

         Страни в главното производство

         Ищец: JH

         Ответник: KG

         Диспозитив

      Член 5, параграф 5, първо изречение от Директива 2008/104/EО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно работа чрез агенции за временна заетост трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която не ограничава броя на възможните последователни назначения на един и същ назначен чрез агенция за временна заетост работник в едно и също предприятие ползвател и която не поставя законосъобразността на използването на временната заетост в зависимост от посочването на причините от техническо естество или наложени от характера на производството, организацията или заместването, обуславящи това използване. Тази разпоредба обаче трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска държава членка да не приеме никакви мерки, за да запази временния характер на работата чрез агенция за временна заетост, както и национална правна уредба, в която не е предвидена никаква мярка за предотвратяване на последващи назначения на един и същ, назначен чрез агенция за временна заетост, работник в едно и също предприятие ползвател, с цел да се заобиколят разпоредбите на Директива 2008/104 като цяло.

         (1)  ОВ C 35, 28.1.2019 г.


title: Дело C-732/18 P: Решение на Съда (седми състав) от 17 септември 2020 г. — PAO Rosneft Oil Company, предходно наименование NK Rosneft OAO, RN-Shelf-Arctic OOO, AO RN-Shelf-Far East, предходно наименование RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO, RN-Exploration OOO, Tagulskoe OOO/Съвет на Европейския съюз, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, Европейска комисия (Обжалване — Ограничителни мерки, приети с оглед на действията на Руската федерация, дестабилизиращи положението в Украйна — Списък на лицата, образуванията и органите, за които се прилага замразяването на финансови средства и икономически ресурси — Включване на наименованието на жалбоподателите в списъка на образуванията, за които се прилагат ограничителни мерки)

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/3

      Решение на Съда (седми състав) от 17 септември 2020 г. — PAO Rosneft Oil Company, предходно наименование NK Rosneft OAO, RN-Shelf-Arctic OOO, AO RN-Shelf-Far East, предходно наименование RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO, RN-Exploration OOO, Tagulskoe OOO/Съвет на Европейския съюз, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, Европейска комисия
      (Дело C-732/18 P) (1)

      (Обжалване - Ограничителни мерки, приети с оглед на действията на Руската федерация, дестабилизиращи положението в Украйна - Списък на лицата, образуванията и органите, за които се прилага замразяването на финансови средства и икономически ресурси - Включване на наименованието на жалбоподателите в списъка на образуванията, за които се прилагат ограничителни мерки)
      (2020/C 423/03)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: PAO Rosneft Oil Company, предходно наименование NK Rosneft OAO, RN-Shelf-Arctic OOO, AO RN-Shelf-Far East, предходно наименование RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO, RN-Exploration OOO, Tagulskoe OOO (представител: L. Van den Hende, advocaat)

         Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: M.-M. Joséphidès и B. Driessen), Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, Европейска комисия (представители: първоначално L. Havas, J. Norris и A. Tizzano, впоследствие L. Havas и J. Norris)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Rosneft Oil Company PAO, RN-Shelf-Arctic OOO, RN-Shelf-Far East AO, RN-Exploration OOO и Tagulskoe OOO да понесат, наред с направените от тях съдебни разноски, и тези на Съвета на Европейския съюз.

                  3)

                  Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 93, 11.3.2019 г.


title: Дело C-778/18: Решение на Съда (пети състав) от 15 октомври 2020 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Association française des usagers de banques/Ministre de l'Économie et des Finances (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Платежни услуги във вътрешния пазар — Директива 2007/64/CE — Член 45 — Директива (ЕС) 2015/2366 — Член 55 — Прекратяване на рамков договор — Директива 2014/17/ЕС — Договори за кредити за жилищни недвижими имоти за потребители — Член 12, параграфи 1, 2, буква а) и 3 — Практики на обвързване — Практики на пакетна продажба — Директива 2014/92/ЕС — Платежни сметки — Членове 9 — 14 — Прехвърляне на платежни сметки — Задължение за получаване на доходите на платежна сметка при кредитодателя през определен в договора за кредит срок в замяна на персонализирано предимство — Срок на действие на задължението — Отпадане на персонализираното предимство при закриване на сметката)

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/3

      Решение на Съда (пети състав) от 15 октомври 2020 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Association française des usagers de banques/Ministre de l'Économie et des Finances
      (Дело C-778/18) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Платежни услуги във вътрешния пазар - Директива 2007/64/CE - Член 45 - Директива (ЕС) 2015/2366 - Член 55 - Прекратяване на рамков договор - Директива 2014/17/ЕС - Договори за кредити за жилищни недвижими имоти за потребители - Член 12, параграфи 1, 2, буква а) и 3 - Практики на обвързване - Практики на пакетна продажба - Директива 2014/92/ЕС - Платежни сметки - Членове 9 — 14 - Прехвърляне на платежни сметки - Задължение за получаване на доходите на платежна сметка при кредитодателя през определен в договора за кредит срок в замяна на персонализирано предимство - Срок на действие на задължението - Отпадане на персонализираното предимство при закриване на сметката)
      (2020/C 423/04)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d'État

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Association française des usagers de banques

         Ответник: Ministre de l'Économie et des Finances

         Диспозитив

                  1)

                  Член 12, параграф 2, буква а) от Директива 2014/17/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 4 февруари 2014 година относно договорите за кредити за жилищни недвижими имоти за потребители и за изменение на директиви 2008/48/ЕО и 2013/36/ЕС и Регламент (ЕС) № 1093/2010 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която позволява на кредитодателя да задължи кредитополучателя при сключването на договор за кредит, свързан с недвижими имоти за жилищни нужди, в замяна на персонализирано предимство да получава всичките доходи от трудови възнаграждения или приравнените на тях доходи по платежна сметка, открита при този кредитодател, независимо от размера, падежа и срока на кредита За сметка на това тази разпоредба трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, съгласно която срокът на действие на задължението за прехвърляне на доходите на кредитополучателя по сметка при кредитодателя може да достигне десет години или срока на съответния договор, ако е по-кратък, когато посоченото задължение не обхваща всички доходи от трудово възнаграждение на кредитополучателя.

                  2)

                  Понятието „такси“ по смисъла на член 45, параграф 2 от Директива 2007/64/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно платежните услуги във вътрешния пазар, за изменение на директиви 97/7/ЕО, 2002/65/ЕО, 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО и за отмяна на Директива 97/5/ЕО, на член 55, параграф 2 от Директива (ЕС) 2015/2366 на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2015 година за платежните услуги във вътрешния пазар, за изменение на директиви 2002/65/ЕО, 2009/110/ЕО и 2013/36/ЕС и Регламент (ЕС) № 1093/2010 и за отмяна на Директива 2007/64/ЕО, както и на член 12, параграф 3 от Директива 2014/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 23 юли 2014 година относно съпоставимостта на таксите по платежните сметки, прехвърлянето на платежни сметки и достъпа до платежни сметки за основни операции трябва да се тълкува в смисъл, че не обхваща отпадането на персонализирано предимство, което кредитополучателят е получил от кредитодателя срещу откриването на сметка при него, по която кредитополучателят получава доходите си в рамките на договор за кредит, поради прекратяването на посочения договор.

         (1)  ОВ C 54, 11.2.2019 г.


title: Дело C-813/18 P: Решение на Съда (седми състав) от 15 октомври 2020 г. — Deza, a.s./Европейска комисия, Република Финландия, Кралство Швеция, Европейска агенция по химикали (Обжалване — Околна среда — Регламент (ЕО) № 1272/2008 — Класифициране, етикетиране и опаковане на някои вещества и някои смеси — Регламент (ЕС) 2017/776 — Класифициране на антрахинон — Вещество, за което се предполага, че притежава потенциал за канцерогенност за хората — Грешки в тълкуването и прилагането на Регламент № 1272/2008 и на принципа на правната сигурност — Изопачаване на фактите и доказателствата — Обхват на контрола)

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/5

      Решение на Съда (седми състав) от 15 октомври 2020 г. — Deza, a.s./Европейска комисия, Република Финландия, Кралство Швеция, Европейска агенция по химикали
      (Дело C-813/18 P) (1)

      (Обжалване - Околна среда - Регламент (ЕО) № 1272/2008 - Класифициране, етикетиране и опаковане на някои вещества и някои смеси - Регламент (ЕС) 2017/776 - Класифициране на антрахинон - Вещество, за което се предполага, че притежава потенциал за канцерогенност за хората - Грешки в тълкуването и прилагането на Регламент № 1272/2008 и на принципа на правната сигурност - Изопачаване на фактите и доказателствата - Обхват на контрола)
      (2020/C 423/06)
      Език на производството: чешки

         Страни

         Жалбоподател: Deza, a.s. (представител: P. Dejl, advokát)

         Други страни в производството: Европейска комисия (представители: R. Lindenthal, K. Mifsud-Bonnici и Z. Malůšková), Република Финландия (представител: S. Hartikainen), Кралство Швеция (представители: първоначално H. Eklinder, H. Shev, C. Meyer-Seitz, J. Lundberg и A. Falk, впоследствие H. Eklinder, H. Shev и C. Meyer-Seitz), Европейска агенция по химикали (ECHA) (представители: A. Hautamäki и M. Heikkilä)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Deza, a.s. да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.

                  3)

                  Република Финландия, Кралство Швеция и Европейската агенция по химикали (ECHA) понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 93, 11.3.2019 г.


title: Дело C-335/19: Решение на Съда (първи състав) от 15 октомври 2020 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny — Полша) — E. Sp. z o.o. Sp. k./Minister Finansów (Преюдициално запитване — Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) — Директива 2006/112/ЕО — Член 90 — Намаляване на данъчната основа на ДДС — Пълно или частично неплащане на цената — Условия, наложени от национална правна уредба за упражняване на правото на намаляване — Условие длъжникът да не е в производство по несъстоятелност или ликвидация — Условие кредиторът и длъжникът да са данъчнозадължени лица по ДДС)

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/7

      Решение на Съда (първи състав) от 15 октомври 2020 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny — Полша) — E. Sp. z o.o. Sp. k./Minister Finansów
      (Дело C-335/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Обща система на данъка върху добавената стойност (ДДС) - Директива 2006/112/ЕО - Член 90 - Намаляване на данъчната основа на ДДС - Пълно или частично неплащане на цената - Условия, наложени от национална правна уредба за упражняване на правото на намаляване - Условие длъжникът да не е в производство по несъстоятелност или ликвидация - Условие кредиторът и длъжникът да са данъчнозадължени лица по ДДС)
      (2020/C 423/10)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Naczelny Sąd Administracyjny (Върховен административен съд, Полша)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: E. Sp. z o.o. Sp. k.

         Ответник: Minister Finansów

         Диспозитив

      Член 90 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която за намаляване на данъчната основа на данъка върху добавената стойност (ДДС) поставя условие в деня на доставката на стока или на услуги и в деня преди подаването на корекцията в справка-декларацията с цел ползване на това намаляване длъжникът да е регистриран като данъчнозадължено лице по ДДС и да не е в производство по несъстоятелност или ликвидация, както и в деня преди подаването на корекцията в справка-декларацията самият кредитор все още да е регистриран като данъчнозадължено лице по ДДС.

         (1)  ОВ C 280, 19.8.2019 г.


title: Дело C-396/19 P: Решение на Съда (шести състав) от 21 октомври 2020 г. Европейска централна банка/Estate of Espírito Santo Financial Group SA, в ликвидация (Обжалване — Решение 2004/258/ЕО — Член 4, параграф 1, буква a) — Протокол за устава на Европейската система на централните банки и Европейската централна банка (ЕЦБ) — Член 10, параграф 4 — Достъп до документите на ЕЦБ — Решение на Управителния съвет — Поверителност на заседанията и разискванията на органите на ЕЦБ — Резултат от разискванията — Частичен отказ да се предостави достъп — Засягане на защитата на обществен интерес — Задължение за мотивиране)

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/8

      Решение на Съда (шести състав) от 21 октомври 2020 г. Европейска централна банка/Estate of Espírito Santo Financial Group SA, в ликвидация
      (Дело C-396/19 P) (1)

      (Обжалване - Решение 2004/258/ЕО - Член 4, параграф 1, буква a) - Протокол за устава на Европейската система на централните банки и Европейската централна банка (ЕЦБ) - Член 10, параграф 4 - Достъп до документите на ЕЦБ - Решение на Управителния съвет - Поверителност на заседанията и разискванията на органите на ЕЦБ - Резултат от разискванията - Частичен отказ да се предостави достъп - Засягане на защитата на обществен интерес - Задължение за мотивиране)
      (2020/C 423/11)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Европейска централна банка (представители: F. Malfrère и M. Ioannidis, подпомагани от H.-G. Kamann, Rechtsanwalt)

         Друга страна в производството: Estate of Espírito Santo Financial Group SA, в ликвидация (представители: D. Duarte de Campos и S. Estima Martins, advogados)

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя точка 1 от диспозитива на решението на Общия съд на Европейския съюз от 13 март 2019 г., Espírito Santo Financial Group/ЕЦБ (T-730/16, непубликувано, EU:T:2019:161) в частта, в която Общият съд отменя решението на Европейската централна банка (ЕЦБ) от 31 август 2016 г., с което се отказва частично достъп до определени документи, свързани с нейното решение от 1 август 2014 г. относно Banco Espírito Santo SA, доколкото с това решение ЕЦБ ѝ отказва достъп до размера на кредита, посочен в извадките от протокола, в който е отразено решението на Управителния съвет на ЕЦБ от 28 юли 2014 г.

                  2)

                  Отменя точка 3 от диспозитива на решението на Общия съд на Европейския съюз от 13 март 2019 г., Espírito Santo Financial Group/ЕЦБ (T-730/16, непубликувано, EU:T:2019:161), в частта, в която се произнася по съдебните разноски.

                  3)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  4)

                  Отхвърля подадената от Espírito Santo Financial Group SA, в ликвидация, жалба за отмяна, доколкото с нея се иска отмяната на решението на Европейската централна банка (ЕЦБ) от 31 август 2016 г., с което се отказва частично достъп до определени документи, свързани с нейното решение от 1 август 2014 г. относно Banco Espírito Santo SA, доколкото с това решение ЕЦБ ѝ отказва достъп до размера на кредита, посочен в извадките от протокола, в който е отразено решението на Управителния съвет на ЕЦБ от 28 юли 2014 г.

                  5)

                  Espírito Santo Financial Group SA, в ликвидация, понася, наред със своите съдебни разноски, и половината от съдебните разноски, направени от Европейската централна банка както в рамките на първоинстанционното производство, така и в настоящото производство по обжалване.

                  6)

                  Европейската централна банка понася половината от съдебните си разноски, направени както в рамките на първоинстанционното производство, така и в настоящото производство по обжалване.

         (1)  ОВ C 319, 23.9.2019 г.


title: Дело C-447/19 P: Решение на Съда (десети състав) от 14 октомври 2020 г. — SA Close, Cegelec/Европейски парламент (Обжалване — Жалба за отмяна — Обществени поръчки за строителство — Процедура за възлагане на обществени поръчки — Разширяване и модернизиране на сграда Konrad Adenauer в Люксембург — Обхват на задължението на възлагащия орган да информира оферента, на когото не е възложена обществената поръчка — Мотивиране)

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/9

      Решение на Съда (десети състав) от 14 октомври 2020 г. — SA Close, Cegelec/Европейски парламент
      (Дело C-447/19 P) (1)

      (Обжалване - Жалба за отмяна - Обществени поръчки за строителство - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Разширяване и модернизиране на сграда Konrad Adenauer в Люксембург - Обхват на задължението на възлагащия орган да информира оферента, на когото не е възложена обществената поръчка - Мотивиране)
      (2020/C 423/12)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподатели: Close SA, Cegelec SA (представители: M. Rikkers и J.-L. Teheux, avocats)

         Друга страна в производството: Европейски парламент (представители: E. Paladini и B. Schäfer)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Close SA и Cegelec SA да заплатят съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 312, 16.9.2019 г.


title: Дело C-529/19: Решение на Съда (шести състав) от 21 октомври 2020 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Potsdam — Германия) — Möbel Kraft GmbH & Co. KG/ML (Преюдициално запитване — Защита на потребителите — Директива 2011/83/ЕС — Член 16, буква в) — Право на отказ от договор — Изключения — Стоки, изработени по поръчка на потребителя или недвусмислено персонализирани — Стоки, чието изработване търговецът е започнал)

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/9

      Решение на Съда (шести състав) от 21 октомври 2020 г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Potsdam — Германия) — Möbel Kraft GmbH & Co. KG/ML
      (Дело C-529/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Защита на потребителите - Директива 2011/83/ЕС - Член 16, буква в) - Право на отказ от договор - Изключения - Стоки, изработени по поръчка на потребителя или недвусмислено персонализирани - Стоки, чието изработване търговецът е започнал)
      (2020/C 423/13)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Amtsgericht Potsdam

         Страни в главното производство

         Ищец: Möbel Kraft GmbH & Co. KG

         Ответник: ML

         Диспозитив

      Член 16, буква в) от Директива 2011/83/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2011 година относно правата на потребителите, за изменение на Директива 93/13/ЕИО на Съвета и Директива 1999/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 85/577/ЕИО на Съвета и Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че изключението от правото на отказ, предвидено в посочената разпоредба, може да се противопостави на потребител, който е сключил извън търговския обект договор за покупко-продажба на стока, която трябва да бъде изработена по негова поръчка, независимо дали търговецът е започнал изработването на тази стока.

         (1)  ОВ C 348, 14.11.2019 г.


title: Дело C-543/19: Решение на Съда (четвърти състав) от 15 октомври 2020 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg — Германия) — Jebsen & Jessen (GmbH & Co.) KG/Hauptzollamt Hamburg (Преюдициално запитване — Митнически съюз — Регламент (ЕИО) № 2913/92 — Член 78 — Член 236, параграф 1 — Процедура за внос — Проверка на митническата декларация — Търговска политика — Антидъмпинг — Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/82 — Окончателно антидъмпингово мито — Ценови ангажименти — Освобождаване — Член 2, параграф 1 — Условие за представяне на фактура във връзка с ценовия ангажимент — Непосочване на информация, изложена в приложението към Регламент за изпълнение 2015/82)

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/10

      Решение на Съда (четвърти състав) от 15 октомври 2020 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg — Германия) — Jebsen & Jessen (GmbH & Co.) KG/Hauptzollamt Hamburg
      (Дело C-543/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Митнически съюз - Регламент (ЕИО) № 2913/92 - Член 78 - Член 236, параграф 1 - Процедура за внос - Проверка на митническата декларация - Търговска политика - Антидъмпинг - Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/82 - Окончателно антидъмпингово мито - Ценови ангажименти - Освобождаване - Член 2, параграф 1 - Условие за представяне на фактура във връзка с ценовия ангажимент - Непосочване на информация, изложена в приложението към Регламент за изпълнение 2015/82)
      (2020/C 423/15)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Finanzgericht Hamburg

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Jebsen & Jessen (GmbH & Co.) KG

         Ответник: Hauptzollamt Hamburg

         Диспозитив

                  1)

                  Член 2, параграф 1 от Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/82 на Комисията от 21 януари 2015 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на лимонена киселина с произход от Китайската народна република, след провеждане на преразглеждане с оглед на изтичане на срока на действие на мерките съгласно член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета и частични междинни преразглеждания съгласно член 11, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 трябва да се тълкува в смисъл, че вносът на стоки не може да бъде освободен от антидъмпинговото мито, въведено с член 1 от този регламент за изпълнение, когато в необходимата за получаването на такова освобождаване фактура в декларацията по точка 9 от списъка в приложението към този регламент за изпълнение се посочва не Решение за изпълнение (EС) 2015/87 на Комисията от 21 януари 2015 година за приемане на предложените гаранции във връзка с антидъмпинговата процедура относно вноса на лимонена киселина с произход от Китайската народна република, а Решение 2008/899/ЕО на Комисията от 2 декември 2008 година за приемане на предложените гаранции във връзка с антидъмпинговата процедура относно вноса на лимонена киселина с произход от Китайската народна република.

                  2)

                  В рамките на процедурата, въведена с член 236 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕС) № 952/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 9 октомври 2013 г., която е образувана с цел възстановяване на антидъмпингови мита, не може да се представи фактура във връзка с ценови ангажимент, съдържаща всички елементи, изброени в приложението към Регламент за изпълнение 2015/82, за да се получи освобождаването, предвидено в член 2, параграф 1 от този регламент за изпълнение.

         (1)  ОВ C 328, 30.9.2019 г.


title: Дело C-556/19: Решение на Съда (първи състав) от 21 октомври 2020 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Société Eco TLC/Ministre d’État, ministre de la Transition écologique et solidaire, Ministre de l’Économie et des Finances (Преюдициално запитване — Държавни помощи — Член 107, параграф 1 ДФЕС — Понятие „държавни ресурси“ — Разширена отговорност на производителите — Екологична организация, получила разрешение от публичните органи да събира финансови вноски от лицата, пускащи на пазара определени продукти, за да осигурява за тяхна сметка изпълнението на законовото им задължение за третиране на отпадъците, получени от тези продукти — Финансово подпомагане, заплащано от екологичната организация на операторите за разделно събиране на отпадъци, работещи по договор)

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/11

      Решение на Съда (първи състав) от 21 октомври 2020 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Société Eco TLC/Ministre d’État, ministre de la Transition écologique et solidaire, Ministre de l’Économie et des Finances
      (Дело C-556/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Държавни помощи - Член 107, параграф 1 ДФЕС - Понятие „държавни ресурси“ - Разширена отговорност на производителите - Екологична организация, получила разрешение от публичните органи да събира финансови вноски от лицата, пускащи на пазара определени продукти, за да осигурява за тяхна сметка изпълнението на законовото им задължение за третиране на отпадъците, получени от тези продукти - Финансово подпомагане, заплащано от екологичната организация на операторите за разделно събиране на отпадъци, работещи по договор)
      (2020/C 423/16)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Conseil d'État

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Société Eco TLC

         Ответници: Ministre d’État, ministre de la Transition écologique et solidaire, Ministre de l’Économie et des Finances

         в присъствието на: Fédération des entreprises du recyclage

         Диспозитив

      Член 107, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че механизъм, посредством който частна екологична организация с нестопанска цел, която притежава издадено от публичните органи разрешение и сключва с лицата, пускащи на пазара определена категория продукти, договори, по силата на които събира от тях финансови вноски в замяна на услуга, изразяваща се в осигуряване за тяхна сметка на третирането на отпадъците, получени от тези продукти, и която изплаща на оператори, които отговарят за разделното събиране на тези отпадъци и за тяхното оползотворяване, субсидии, чийто размер е определен в разрешението на екологичната организация на базата на екологични и социални цели, не представлява държавна намеса посредством държавни ресурси по смисъла на тази разпоредба, доколкото тези субсидии не се намират непрекъснато под публичен контрол, което запитващата юрисдикция трябва да провери.

         (1)  ОВ C 328, 30.9.2019 г.


title: Дело C-623/19 P: Решение на Съда (шести състав) от 17 септември 2020 г. — Alfamicro — Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda/Европейска комисия (Обжалване — Жалба за отмяна — Решение за събиране на вземане — Изпълнително основание — Сила на пресъдено нещо — Приемане на решение, представляващо изпълнително основание по смисъла на член 299 ДФЕС за целите на възстановяването на безвъзмездни помощи, предоставени по договор — Договор за отпускане на безвъзмездна помощ, сключен в рамките на Рамковата програма за конкурентоспособност и иновации (CIP) (2007 — 2013)

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/12

      Решение на Съда (шести състав) от 17 септември 2020 г. — Alfamicro — Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda/Европейска комисия
      (Дело C-623/19 P) (1)

      (Обжалване - Жалба за отмяна - Решение за събиране на вземане - Изпълнително основание - Сила на пресъдено нещо - Приемане на решение, представляващо изпълнително основание по смисъла на член 299 ДФЕС за целите на възстановяването на безвъзмездни помощи, предоставени по договор - Договор за отпускане на безвъзмездна помощ, сключен в рамките на Рамковата програма за конкурентоспособност и иновации (CIP) (2007 — 2013)
      (2020/C 423/17)
      Език на производството: португалски

         Страни

         Жалбоподател: Alfamicro — Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda (представители: G. Gentil Anastácio, D. Pirra Xarepe и M. Stock da Cunha, advogados)

         Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: B. Rechena и J. Estrada de Solà)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Alfamicro — Sistemas de computadores, Sociedade Unipessoal, Lda да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 348, 14.10.2019 г.


title: Дело C-629/19: Решение на Съда (втори състав) от 14 октомври 2020 г. (преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark — Австрия) — Sappi Austria Produktions-GmbH & Co KG, Wasserverband „Region Gratkorn-Gratwein“/Landeshauptmann von Steiermark (Преюдициално запитване — Околна среда — Отпадъци — Директива 2008/98/ЕО — Член 2, параграф 2, буква а), член 3, точка 1 и член 6, параграф 1 — Отпадъчни води — Утайки от пречистване на отпадъчни води — Приложно поле — Понятие „отпадък“ — Прекратяване на статута на отпадък — Процес на оползотворяване или рециклиране)

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/12

      Решение на Съда (втори състав) от 14 октомври 2020 г. (преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Steiermark — Австрия) — Sappi Austria Produktions-GmbH & Co KG, Wasserverband „Region Gratkorn-Gratwein“/Landeshauptmann von Steiermark
      (Дело C-629/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Околна среда - Отпадъци - Директива 2008/98/ЕО - Член 2, параграф 2, буква а), член 3, точка 1 и член 6, параграф 1 - Отпадъчни води - Утайки от пречистване на отпадъчни води - Приложно поле - Понятие „отпадък“ - Прекратяване на статута на отпадък - Процес на оползотворяване или рециклиране)
      (2020/C 423/18)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: Sappi Austria Produktions-GmbH & Co KG, Wasserverband „Region Gratkorn-Gratwein“

         Ответник: Landeshauptmann von Steiermark

         Диспозитив

      Член 2, параграф 2, буква а), член 3, точка 1 и член 6, параграф 1 от Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно отпадъците и за отмяна на определени директиви трябва да се тълкуват в смисъл, че утайките от пречистване на отпадъчни води, получени при съвместното пречистване в пречиствателна станция на промишлени и битови или градски отпадъчни води, изгаряни в инсталация за изгаряне на остатъчни отпадъци с цел енергийно оползотворяване чрез производство на пара, не трябва да се считат за отпадъци, ако условията по член 6, параграф 1 от тази Директива 2008/98 вече са изпълнени преди изгарянето им. Запитващата юрисдикция следва да прецени дали случаят по главното производство е такъв.

         (1)  ОВ C 399, 25.11.2019 г.


title: Дело C-720/19: Решение на Съда (шести състав) от 21 октомври 2020 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Düsseldorf — Германия) — GR/Stadt Duisburg (Преюдициално запитване — Споразумение за асоцииране ЕИО — Турция — Решение № 1/80 на Съвета за асоцииране — Член 7, първа алинея — Право на пребиваване на членовете на семейството на турски работник, принадлежащ към легалния пазар на труда на държава членка — Придобиване на гражданство по натурализация от съответния член на семейството в приемащата държава членка — Запазване на правото на пребиваване — Придобити права)

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/13

      Решение на Съда (шести състав) от 21 октомври 2020 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Düsseldorf — Германия) — GR/Stadt Duisburg
      (Дело C-720/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Споразумение за асоцииране ЕИО — Турция - Решение № 1/80 на Съвета за асоцииране - Член 7, първа алинея - Право на пребиваване на членовете на семейството на турски работник, принадлежащ към легалния пазар на труда на държава членка - Придобиване на гражданство по натурализация от съответния член на семейството в приемащата държава членка - Запазване на правото на пребиваване - Придобити права)
      (2020/C 423/20)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Verwaltungsgericht Düsseldorf

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: GR

         Ответник: Stadt Duisburg

         Диспозитив

      Член 7, първа алинея от Решение № 1/80 на Съвета за асоцииране от 19 септември 1980 година относно развитието на асоциирането между Европейската икономическа общност и Турция трябва да се тълкува в смисъл, че член на семейството на турски работник, който е придобил предвидените в тази разпоредба права, не губи тези права, когато придобие гражданството на приемащата държава членка, като същевременно изгуби предходното си гражданство.

         (1)  ОВ C 19, 20.1.2020 г.


title: Дело C-654/19: Определение на Съда (осми състав) от 1 октомври 2020 г. (преюдициално запитване от Landesgericht Korneuburg — Австрия) — FP Passenger Service GmbH/Austrian Airlines AG (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Въздушен транспорт — Регламент (ЕО) № 261/2004 — Обезщетяване на пътниците във въздушния транспорт при голямо закъснение на полет — Право на обезщетение при закъснение — Продължителност на закъснението — Час на отваряне на вратата на самолета в крайния пункт — Действително време на пристигане — Време на пристигане по разписание — Въпрос, по който Съдът вече се е произнесъл, или отговор, който може да бъде изведен недвусмислено от съдебната практика)

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/14

      Определение на Съда (осми състав) от 1 октомври 2020 г. (преюдициално запитване от Landesgericht Korneuburg — Австрия) — FP Passenger Service GmbH/Austrian Airlines AG
      (Дело C-654/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Въздушен транспорт - Регламент (ЕО) № 261/2004 - Обезщетяване на пътниците във въздушния транспорт при голямо закъснение на полет - Право на обезщетение при закъснение - Продължителност на закъснението - Час на отваряне на вратата на самолета в крайния пункт - Действително време на пристигане - Време на пристигане по разписание - Въпрос, по който Съдът вече се е произнесъл, или отговор, който може да бъде изведен недвусмислено от съдебната практика)
      (2020/C 423/21)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landesgericht Korneuburg

         Страни в главното производство

         Ищец: FP Passenger Service GmbH

         Ответник: Austrian Airlines AG

         Диспозитив

      Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 трябва да се тълкува — с оглед на решение от 4 септември 2014 г., Germanwings (C-452/13, EU:C:2014:2141) — в смисъл, че за да се определи продължителността на закъснението на пътниците на даден полет при пристигане, следва да се изчислява времето, което е изтекло между времето на пристигане по разписание и действителното време на пристигане, а именно моментът, в който се отваря поне една от вратите на самолета, тъй като в този момент на пътниците е разрешено да напуснат самолета.

         (1)  ОВ C 406, 2.12.2019 г.


title: Дело C-334/20: Преюдициално запитване от Veszprémi Törvényszék (Унгария), постъпило на 23 юли 2020 г. — Amper Metal Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/14

      Преюдициално запитване от Veszprémi Törvényszék (Унгария), постъпило на 23 юли 2020 г. — Amper Metal Kft./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Дело C-334/20)
      (2020/C 423/22)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Veszprémi Törvényszék

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Amper Metal Kft.

         Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли, или може ли член 168, буква а) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) (наричана по-нататък „Директивата за ДДС“) да се тълкува в смисъл, че съгласно посочената разпоредба — предвид съдържащия се в нея глагол „се използват“ — не може да се откаже приспадане на ДДС за сделка, попадаща в приложното поле на Директивата за ДДС, с аргумента, че съгласно преценката на данъчния орган предоставената от издателя на фактурата услуга в рамките на сделка между независими участници не носи „изгода“ за облагаемите сделки на получателя на фактурата, доколкото:

                              —

                              стойността на предоставената от издателя на фактурата услуга (реклама) е несъразмерна с изгодата (оборот/увеличение на оборота), произтичаща от същата тази услуга за нейния получател, или

                              —

                              посочената услуга (реклама) не е генерирала никакъв оборот за получателя ѝ?

                  2)

                  Трябва ли, или може ли член 168, буква а) от Директивата за ДДС да се тълкува в смисъл, че съгласно посочената разпоредба може да се откаже приспадане на ДДС за сделка, попадаща в приложното поле на Директивата, с аргумента, че съгласно преценката на данъчния орган стойността на предоставената от издателя на фактурата услуга в рамките на сделка между независими участници е несъразмерна, тъй като услугата (реклама) е скъпа, а цената за същата — прекомерна спрямо тази за друга или други взети за сравнение услуги?

         (1)  ОВ L 347, 2006 г., стр. 1.


title: Дело C-336/20: Преюдициално запитване от Landgericht Ravensburg (Германия), постъпило на 24 юли 2020 г. — QY/Bank 11 für Privatkunden und Handel GmbH

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/15

      Преюдициално запитване от Landgericht Ravensburg (Германия), постъпило на 24 юли 2020 г. — QY/Bank 11 für Privatkunden und Handel GmbH
      (Дело C-336/20)
      (2020/C 423/23)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Ravensburg

         Страни в главното производство

         Ищец: QY

         Ответник: Bank 11 für Privatkunden und Handel GmbH

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Относно законовата фикция, уредена в член 247, параграф 6, втора алинея, трето изречение и параграф 12, първа алинея, трето изречение от Einführungsgesetz zum Bürgerlichen Gesetzbuche (Въвеждащ закон към Гражданския кодекс, наричан по-нататък „EGBGB“)

                              a)

                              Член 247, параграф 6, втора алинея, трето изречение и член 247, параграф 12, първа алинея, трето изречение от EGBGB, доколкото обявяват договорни клаузи, противоречащи на условията по член 10, параграф 2, буква п) от Директива 2008/48/ЕО (1), за отговарящи на изискванията на член 247, параграф 6, втора алинея, първо и второ изречение и член 247, параграф 12, първа алинея, второ изречение, точка 2, буква b) от EGBGB, несъвместими ли са с член 10, параграф 2, буква п) и член 14, параграф 1 от Директива 2008/48/ЕО?
                              При утвърдителен отговор:

                              б)

                              Следва ли от правото на Съюза, и по-специално от член 10, параграф 2, буква п) и член 14, параграф 1 от Директива 2008/48, че член 247, параграф 6, втора алинея, трето изречение и член 247, параграф 12, първа алинея, трето изречение от EGBGB са неприложими, доколкото обявяват договорни клаузи, противоречащи на условията по член 10, параграф 2, буква п) от Директива 2008/48, за отговарящи на изискванията на член 247, параграф 6, втора алинея, първо и второ изречение и член 247, параграф 12, първа алинея, второ изречение, точка 2, буква b) от EGBGB?

                        При отрицателен отговор на въпрос 1, буква б):

                  2)

                  Относно задължителната информация съгласно член 10, параграф 2 от Директива 2008/48/ЕО:

                              a)

                              Следва ли член 10, параграф 2, буква а) от Директива 2008/48/ЕО да се тълкува в смисъл, че относно вида на кредита при необходимост трябва да се посочи, че е налице свързан договор за кредит?
                              При отрицателен отговор:

                              б)

                              Следва ли член 10, параграф 2, буква л) от Директива 2008/48 да се тълкува в смисъл, че приложимият лихвен процент за забавени плащания трябва да бъде посочен като абсолютно число при сключването на договора за кредит и като абсолютно число следва да се посочи поне приложимият референтен лихвен процент (в разглеждания случай основният лихвен процент съгласно член 247 от Bürgerliches Gesetzbuch (Граждански кодекс, наричан по-нататък „BGB“), от който чрез добавка (в разглеждания случай пет процентни пункта съгласно член 288, параграф 1, второ изречение от BGB) се изчислява приложимият лихвен процент за забавени плащания?
                              При отрицателен отговор:

                              в)

                              Следва ли член 10, параграф 2, буква у) от Директива 2008/48 да се тълкува в смисъл, че в текста на договора за кредит трябва да са упоменати съществените формални изисквания относно достъпа до механизъм за извънсъдебни процедури за уреждане на спорове и обжалване?
                              При утвърдителен отговор на някоя от посочените букви във въпрос 2 а)—в):

                              г)

                              Следва ли член 14, параграф 1, второ изречение, буква б) от Директива 2008/48 да се тълкува в смисъл, че срокът за отказ започва да тече едва когато е предоставена пълно и вярно информацията съгласно член 10, параграф 2 от Директива 2008/48, независимо дали липсата или неверността на информацията може да засегне възможността на потребителя да прецени обхвата на своето задължение?

                        При утвърдителен отговор на въпрос 1, буква a) и/или на някой от въпрос 2, букви a)—в):

                  3)

                  Относно погасяването на правото на отказ съгласно член 14, параграф 1, първо изречение от Директива 2008/48:

                              a)

                              погасява ли се правото на отказ съгласно член 14, параграф 1, първо изречение от Директива 2008/48?
                              При утвърдителен отговор:

                              б)

                              Представлява ли погасяването ограничение във времето на правото на отказ, което следва да бъде уредено в приет от парламента закон?
                              При отрицателен отговор:

                              в)

                              Предполага ли възражението за погасяване от субективна страна потребителят да е знаел за продължаващото наличие на правото му на отказ или най-малкото незнанието му да се дължи на груба небрежност?
                              При отрицателен отговор:

                              г)

                              Възможността кредитодателят впоследствие да предостави на кредитополучателя информацията съгласно член 14, параграф 1, второ изречение, буква б) от Директива 2008/48, с което да задейства срока за отказ, противоречи ли на прилагането на правилата относно погасяване на правото на отказ поради принципа на добросъвестност?
                              При отрицателен отговор:

                              д)

                              Съвместимо ли е това с установените принципи, които са обвързващи за германския съд по силата на Grundgesetz (Конституцията), и ако е така, как германският правоприлагащ субект трябва да разреши конфликта между обвързващите норми на международното право и изискванията на Съда?

                        Независимо от отговорите на посочените по-горе въпроси 1—3:

                  4.

                  Относно правото на едноличен съдебен състав да отправи преюдициално запитване съгласно член 267, параграф 2 ДФЕС
                  Член 348a, параграф 2, точка 1 от Zivilprozessordnung (Граждански процесуален кодекс), доколкото се отнася и до постановяването на определения за отправяне на преюдициално запитване съгласно член 267, параграф 2 ДФЕС, несъвместим ли е с правото на националните съдилища да сезират Съда съгласно член 267, параграф 2 ДФЕС, и следователно трябва да бъде неприложим при постановяването на определения за отправяне на преюдициално запитване?

         (1)  Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (ОВ L 133, 2008 г., стр. 66).


title: Дело C-352/20: Преюдициално запитване от Kúria (Унгария), постъпило на 31 юли 2020 г. — HOLD Alapkezelő Befektetési Alapkezelő Zrt./Magyar Nemzeti Bank

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/17

      Преюдициално запитване от Kúria (Унгария), постъпило на 31 юли 2020 г. — HOLD Alapkezelő Befektetési Alapkezelő Zrt./Magyar Nemzeti Bank
      (Дело C-352/20)
      (2020/C 423/24)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Kúria

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: HOLD Alapkezelő Befektetési Alapkezelő Zrt.

         Ответник: Magyar Nemzeti Bank

         Преюдициален въпрос

      Прилагат ли се политиките за възнаграждения на лицата, управляващи инвестиционни фондове, спрямо дивидентите, изплащани на ръководните служители

                  a)

                  пряко, поради качеството им на притежатели на привилегировани акции с преференциално право на дивидент в съответното предприятие — управител на инвестиционни фондове, и

                  б)

                  чрез притежавани от ръководните служители еднолични акционерни дружества,
                  които имат привилегировани акции с преференциално право на дивидент в този управител на фондове?


title: Дело C-363/20: Преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék (Унгария), постъпило на 5 август 2020 г. — MARCAS MC Szolgáltató Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/17

      Преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék (Унгария), постъпило на 5 август 2020 г. — MARCAS MC Szolgáltató Zrt./Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Дело C-363/20)
      (2020/C 423/25)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Fővárosi Törvényszék

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: MARCAS MC Szolgáltató Zrt.

         Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Съответства ли на правото на справедлив процес, признато като общ принцип на правото в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“), и на общите принципи на правна сигурност, пропорционалност и защита на оправданите правни очаквания практика на данъчния орган на държава членка, съгласно която в контекста на последващ контрол на декларацията на данъчнозадълженото лице — без да е установено нарушение от негова страна на конкретна счетоводна разпоредба или на материалноправна разпоредба относно данъка, предмет на ревизията, и без да е изменен размерът на дължимия данък спрямо посоченото в декларациите за годините, за които се отнася икономическата дейност — данъчният орган установява, без да изложи мотиви, данъчна разлика в тежест на данъчнозадълженото лице само защото същото е изготвило декларацията си, без да се съобрази наред със счетоводните принципи по Закона за счетоводството на въпросната държава членка с два данъчни принципа, чието спазване се изисква от данъчния орган, а вместо това се е възползвало от свободата си на преценка и е изготвило декларацията въз основа на други принципи, които според него уреждат счетоводното отчитане на икономическата му дейност?

                  2)

                  Може ли член 2, параграф 3 и член 31 от Директива 78/660/ЕИО (Четвърта директива) (1) — във връзка с правото на справедлив процес по член 47 от Хартата и с предвидените като общи принципи на правото на Съюза принципи на правна сигурност, пропорционалност и защита на оправданите правни очаквания — да се тълкуват в смисъл, че в случай на икономическа дейност, която се отнася до няколко финансови години, ако данъчният орган замени избраните от данъчнозадълженото лице счетоводни принципи с други счетоводни принципи и вследствие на това извърши промяна на счетоводното отчитане, която засяга и данъчните декларации за съседните години, е задължително ревизията да обхване и тези финансови години, до които се отнася икономическата дейност и които следователно са засегнати от изводите на данъчния орган за периода, предмет на ревизията? При последващия контрол на декларацията на данъчнозадълженото лице трябва ли данъчният орган да вземе предвид — във връзка с разглежданата финансова година — счетоводните позиции, изменени с допълнителна декларация за предходната година, свидетелстваща за надплатени от данъчнозадълженото лице суми поради плащане на данъка, преди да е станал изискуем, или е съобразено с посочените принципи и със забраната на злоупотребата с право по член 54 от Хартата поведение, при което данъчният орган установява данъчни задължения в тежест на данъчнозадълженото лице въпреки наличието на надплатени суми?

                  3)

                  Пропорционално ли е да се санкционира изборът на евентуално неправилен счетоводен метод чрез установяването на данъчна разлика, квалифицирана като задължение, имайки предвид, че освен това се налага и плащането на глоба — макар и само в размер на 10 % от данъчното задължение — и на лихва за забава, ако спорният данък е платен, преди да е станал изискуем, и в хода на цялото производство е отчитан като надплатена сума по текущата данъчна сметка на жалбоподателя, поради което няма загуба на приходи за държавния бюджет, нито данни за злоупотреба?

                  4)

                  Може ли принципът на (защита на) оправданите правни очаквания да се тълкува в смисъл, че очакванията на данъчнозадълженото лице във връзка със счетоводното третиране са основателни (тоест имат обективна основа), ако данъчният орган преди това е извършил друга ревизия в седалището на данъчнозадълженото лице, в хода на която е преценил (макар да няма конкретно негово установяване или макар тази негова преценка да се извежда само имплицитно от поведението му), че представянето на удостоверителните документи и воденето на счетоводните книги и регистри са законосъобразни, или данъчнозадълженото лице може да се позове на принципа на защита на оправданите правни очаквания само ако данъчният орган осъществи последващ контрол на данъчните декларации, който води до приключен с данъчна ревизия период и който се отнася до всякакъв вид данъци, и изрично се произнесе благоприятно за счетоводната практика на данъчнозадълженото лице? Действа ли данъчният орган в съответствие с принципите на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания, ако в последващи свои решения изведе данъчноправни последици от счетоводните нередности и изтъквайки формалния или непълен характер на предходната ревизия, или пък липсата на изрично произнасяне в полза на данъчнозадълженото лице не признае, че жалбоподателят с основание е вярвал, че предходната му счетоводна практика е била правилна?

         (1)  Четвърта Директива на Съвета от 25 юли 1978 година приета на основание член 54, параграф 3, буква ж) от Договора относно годишните счетоводни отчети на някои видове дружества (ОВ L 222, 1978 г., стр. 11; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 21).


title: Дело C-373/20: Преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny w Szczecinie (Областен административен съд Шчечин, Полша), постъпило на 6 август 2020 г. — A.M./ Dyrektor Z. Oddziału Regionalnego Agencji Restrukturyzacji i Modernizacji Rolnictwa

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/19

      Преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny w Szczecinie (Областен административен съд Шчечин, Полша), постъпило на 6 август 2020 г. — A.M./ Dyrektor Z. Oddziału Regionalnego Agencji Restrukturyzacji i Modernizacji Rolnictwa
      (Дело C-373/20)
      (2020/C 423/26)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Wojewódzki Sąd Administracyjny w Szczecinie

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: A.M.

         Ответник: Dyrektor Z. Oddziału Regionalnego Agencji Restrukturyzacji i Modernizacji Rolnictwa

         Преюдициален въпрос

      Правилно ли е разбирането на националните органи на определението за „постоянно пасище“, съдържащо се в член 2, буква в) от Регламент (ЕО) № 1120/2009 на Комисията от 29 октомври 2009 година за определяне на подробни правила за прилагането на схемата за единно плащане, предвидена в дял III от Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета за установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители (1), в смисъл че естественото временно заливане и наводняване на ливади и пасбища, разположени в зона със специална защита на природата (зона от „Натура 2000“; природен парк „Инско“), води до прилагане в тези земи на т. нар. „ротационно засяване“, в резултат от което се прекъсва петгодишният (или по-дълъг) срок, през който не следва да се извършва такова „ротационно засяване“, което на свой ред представлява основание за лишаване от или ограничаване на плащанията за агроекология на земеделския производител, като влече и други финансови последици, свързани с прекъсването на петгодишния срок на осъществяване на агроекологичната програма?

         (1)  ОВ L 316, 2009 г., стр. 1.


title: Дело C-380/20: Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 12 август 2020 г. — BQ/Deutsche Lufthansa AG

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/19

      Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 12 август 2020 г. — BQ/Deutsche Lufthansa AG
      (Дело C-380/20)
      (2020/C 423/27)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Köln

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: BQ

         Ответник: Deutsche Lufthansa AG

         Преюдициален въпрос

      Свиканата от синдикална организация стачка на собствените служители на въздушния превозвач представлява ли извънредно обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1)?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-381/20: Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 12 август 2020 г. — VR/Deutsche Lufthansa AG

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/20

      Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 12 август 2020 г. — VR/Deutsche Lufthansa AG
      (Дело C-381/20)
      (2020/C 423/28)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Köln

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: VR

         Ответник: Deutsche Lufthansa AG

         Преюдициален въпрос

      Свиканата от синдикална организация стачка на собствените служители на въздушния превозвач представлява ли извънредно обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1)?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-382/20: Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 12 август 2020 г. — AL/Deutsche Lufthansa AG

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/20

      Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 12 август 2020 г. — AL/Deutsche Lufthansa AG
      (Дело C-382/20)
      (2020/C 423/29)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Köln

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: AL

         Ответник: Deutsche Lufthansa AG

         Преюдициален въпрос

      Свиканата от синдикална организация стачка на собствените служители на въздушния превозвач представлява ли извънредно обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1)?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-383/20: Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 12 август 2020 г. — LK/Deutsche Lufthansa AG

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/21

      Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 12 август 2020 г. — LK/Deutsche Lufthansa AG
      (Дело C-383/20)
      (2020/C 423/30)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Köln

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: LK

         Ответник: Deutsche Lufthansa AG

         Преюдициален въпрос

      Свиканата от синдикална организация стачка на собствените служители на въздушния превозвач представлява ли извънредно обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1)?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-384/20: Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 12 август 2020 г. — DP/Deutsche Lufthansa AG

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/21

      Преюдициално запитване от Landgericht Köln (Германия), постъпило на 12 август 2020 г. — DP/Deutsche Lufthansa AG
      (Дело C-384/20)
      (2020/C 423/31)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Köln

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: DP

         Ответник: Deutsche Lufthansa AG

         Преюдициален въпрос

      Свиканата от синдикална организация стачка на собствените служители на въздушния превозвач представлява ли извънредно обстоятелство по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1)?

         (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-389/20: Преюдициално запитване от Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n° 2 de Vigo (Испания), постъпило на 14 август 2020 г. — CJ/Tesorería General de la Seguridad Social

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/22

      Преюдициално запитване от Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Vigo (Испания), постъпило на 14 август 2020 г. — CJ/Tesorería General de la Seguridad Social
      (Дело C-389/20)
      (2020/C 423/33)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Vigo

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: CJ

         Ответник: Tesorería General de la Seguridad Social

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Член 4, параграф 1 от Директива 79/7/ЕИО на Съвета от 19 декември 1978 година относно постепенното прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените в сферата на социалното осигуряване (1), който не допуска каквато и да е дискриминация, основана на пола, пряко или косвено, в задължението за внасяне на осигурителните вноски, и член 5, буква б) от Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта (2) и професиите, който съдържа идентична забрана на пряка или непряка дискриминация, основана на пола, по отношение на обхвата на социално-осигурителните схеми и условията за достъп до тях, както и по отношение на задължението за правене на вноски и изчисляването на вноските, трябва ли да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална разпоредба като член 251, буква d) от LGSS, съгласно която „[з]акрилата на специалната схема за работниците в домакинството не обхваща безработицата“?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на предходния въпрос, трябва ли посочената разпоредба да се счита за пример за забранена дискриминация по смисъла на член 9, параграф 1, букви д) и/или к) от Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 г., доколкото адресатите на разглежданата норма, член 251, буква d) от LGSS, са почти изключително жени?

         (1)  ОВ L 6, 1979 г., стр. 24, Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 192.

         (2)  ОВ L 204, 2006 г ., стр. 23, Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 262.


title: Дело C-392/20: Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Warszawy-Mokotowa w Warszawie (Полша), постъпило на 12 август 2020 г. — Европейска агенция по химикали/Miejskie Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/23

      Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Warszawy-Mokotowa w Warszawie (Полша), постъпило на 12 август 2020 г. — Европейска агенция по химикали/Miejskie Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej
      (Дело C-392/20)
      (2020/C 423/34)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Rejonowy dla Warszawy-Mokotowa w Warszawie (Полша)

         Страни в главното производство

         Заявител в производството по потвърждаване на изпълняемост: Европейска агенция по химикали (ECHA)

         Длъжник, обжалващ определението на съдебния помощник: Miejskie Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 299 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че се прилага само за решения, постановени от Съвета, Комисията или Европейската централна банка, или че се прилага и за решения, постановени от Европейската агенция по химикали, за налагане на допълнителна административна такса?

                  2)

                  Трябва ли разпоредбата в член 299 ДФЕС, в която се предвижда, че изпълняемостта се потвърждава без допълнителен контрол освен за автентичност на основанието, да се тълкува в смисъл, че националният съд, който се произнася по потвърждаването на изпълняемостта и прилага националните гражданскопроцесуални норми, не е оправомощен да проверява дали вземането по изпълнителното основание е погасено по давност?


title: Дело C-393/20: Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Krakowa-Śródmieścia w Krakowie (Полша), постъпило на 18 август 2020 г. — T.B., D. sp. z. o. o./G. I. A/S

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/24

      Преюдициално запитване от Sąd Rejonowy dla Krakowa-Śródmieścia w Krakowie (Полша), постъпило на 18 август 2020 г. — T.B., D. sp. z. o. o./G. I. A/S
      (Дело C-393/20)
      (2020/C 423/35)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Rejonowy dla Krakowa-Śródmieścia w Krakowie

         Страни в главното производство

         Ищци: T.B., D. sp. z. o. o.

         Ответник: G. I. A/S

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 13, параграф 2 във връзка с член 11, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1) да се тълкува в смисъл, че на него може да се позове лице, което срещу извършване на услуги — в полза на пряко увреденото лице в пътнотранспортно произшествие във връзка с причинената вреда — е придобило правото да претендира изплащане на обезщетение, но не извършва професионална дейност по предявяване на претенции за обезщетение към застрахователи, и което предявява иск пред съда по седалището си срещу застрахователя по застраховката за гражданска отговорност на извършителя на произшествието, седалището на който застраховател е на територията на друга държава членка?

                  2)

                  Трябва ли член 7, точка 2 или член 12 от Регламент (ЕС) № 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела да се тълкува в смисъл, че на него може да се позове лице, което чрез договор за прехвърляне на права е придобило вземане от увреденото в пътнотранспортно произшествие лице, за да предяви пред съда на държавата членка по мястото на настъпване на събитието иск за гражданската отговорност срещу застрахователя на извършителя на пътнотранспортното произшествие, седалището на който застраховател е на територията на друга държава членка, различна от тази по мястото на настъпване на събитието?

         (1)  ОВ L 351, 2012 г,. стр. 1.


title: Дело C-396/20: Преюдициално запитване от Kúria (Унгария), постъпило на 30 юли 2020 г. — CHEP Equipment Pooling NV/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/24

      Преюдициално запитване от Kúria (Унгария), постъпило на 30 юли 2020 г. — CHEP Equipment Pooling NV/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Дело C-396/20)
      (2020/C 423/36)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Kúria

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: CHEP Equipment Pooling NV

         Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 20, параграф 1 от Директива 2008/9/ЕО (1) на Съвета от 12 февруари 2008 година за определяне на подробни правила за възстановяването на данъка върху добавената стойност, предвидено в Директива 2006/112/ЕО, на данъчнозадължени лица, неустановени в държавата членка по възстановяване, но установени в друга държава членка (наричана по-нататък „Директива 2008/9/ЕО“), да се тълкува в смисъл, че дори в случай на явни цифрови различия между заявлението за възстановяване и фактурата в ущърб на данъчнозадълженото лице — без да възниква въпросът за частично възстановяване — държавата членка по възстановяване може да приеме, че не е необходимо да иска допълнителна информация и че е получила цялата необходима информация, за да вземе решение относно възстановяването?

         (1)  ОВ L 44, 2008 г., стр. 23.


title: Дело C-406/20: Преюдициално запитване от Finanzgericht Köln (Германия), постъпило на 28 август 2020 г. — Phantasialand/Finanzamt Brühl

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/25

      Преюдициално запитване от Finanzgericht Köln (Германия), постъпило на 28 август 2020 г. — Phantasialand/Finanzamt Brühl
      (Дело C-406/20)
      (2020/C 423/37)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Finanzgericht Köln

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Phantasialand

         Ответник: Finanzamt Brühl

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Може ли посочването в категория 7 от приложение III във връзка с член 98, параграф 2 от Директива 2006/112 (1) на панаири и паркове за забавления да се използва в смисъл на разграничение за облагането на парк за забавления с обща данъчна ставка, въпреки че наименованието „парк за забавления“ обхваща както постоянните, така и временните обекти за забавления?

                  2)

                  Прилага ли се съдебната практика на Съда, съгласно която контекстът на различни услуги може да доведе до неравнопоставеност на тези услуги, по отношение на услугите на временни развлекателни обекти и на постоянни развлекателни обекти под формата на паркове за забавления?

                  3)

                  При отрицателен отговор на втория въпрос:
                  Представлява ли „гледната точка на средния потребител“, която съгласно практиката на Съда е съществен елемент на принципа на данъчна неутралност, „мисловен процес“, който не позволява събиране на доказателства чрез назначаване на експертиза?

         (1)  Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


title: Дело C-410/20: Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de La Coruña (Испания), постъпило на 2 септември 2020 г. — Banco Santander, S.A./J.A.C. и M.C.P.R.

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/25

      Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de La Coruña (Испания), постъпило на 2 септември 2020 г. — Banco Santander, S.A./J.A.C. и M.C.P.R.
      (Дело C-410/20)
      (2020/C 423/38)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Audiencia Provincial de La Coruña

         Страни в главното производство

         Въззивник: Banco Santander, S.A.

         Въззиваеми: J.A.C. и M.C.P.R.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Когато в рамките на процедура за преструктуриране на финансова институция всички акции, на които е бил разделен дружественият капитал, са обезсилени, трябва ли член 34, параграф 1, буква a), член 53, параграфи 1 и 3 и член 60, параграф 2, букви б) и д) от Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 г. (1) да се тълкуват в смисъл, че не допускат лицата, които няколко месеца преди откриването на процедурата за преструктуриране са придобили акциите си във връзка с увеличаване на капитала чрез публична подписка, да предявяват срещу институцията емитент или институцията, резултат от последващо вливане, искове за обезщетение или искове с равностоен ефект поради неточна информация в проспекта на емисията?

                  2)

                  В описания в предходния въпрос случай пречка ли са член 34, параграф 1, буква a), член 53, параграф 3 и член 60, параграф 2, буква б) от Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 г. институцията емитент или универсалният ѝ правоприемник да бъдат задължавани по съдебен ред да възстановяват равностойността на записаните акции, заедно с лихви, вследствие на това, че договорът за записване на акции е унищожен с обратна сила (ex tunc) въз основа на предявени след преструктурирането на институцията искове?

         (1)  Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници (ОВ L 173, 2014 г., стр. 190).


title: Дело C-411/20: Преюдициално запитване от Finanzgericht Bremen (Германия), постъпило на 2 септември 2020 г. — S/Familienkasse Niedersachsen-Bremen der Bundesagentur für Arbeit

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/26

      Преюдициално запитване от Finanzgericht Bremen (Германия), постъпило на 2 септември 2020 г. — S/Familienkasse Niedersachsen-Bremen der Bundesagentur für Arbeit
      (Дело C-411/20)
      (2020/C 423/39)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Finanzgericht Bremen

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: S

         Ответник: Familienkasse Niedersachsen-Bremen der Bundesagentur für Arbeit

         Преюдициален въпрос

      Трябва ли член 24 от Директива 2004/38/ЕО (1) и член 4 от Регламент (EО) № 883/2004 (2) да се тълкуват в смисъл, че не допускат разпоредба на държава членка, съгласно която гражданин на друга държава членка, който установява местоживеене или обичайно пребиваване на национална територия и не представя доказателства, че има доходи от източници в страната, произтичащи от земеделска или лесовъдна дейност, получени от занаятчийска или търговска дейност, от упражняване на свободна професия или от дейност по трудов договор, няма право на семейни обезщетения по смисъла на член 3, параграф 1, буква й) във връзка с член 1, буква щ) от Регламент (ЕО) № 883/2004 за първите три месеца от установяване на местоживеенето или обичайното пребиваване, докато гражданин на съответната държава членка, който е в същото положение, без да представя доказателства за доходи от източници в страната, произтичащи от земеделска или лесовъдна дейност, получени от занаятчийска или търговска дейност, от упражняване на свободна професия или от дейност по трудов договор, има право на семейни обезщетения по смисъла на член 3, параграф 1, буква й) във връзка с член 1, буква щ) от Регламент (ЕО) № 883/2004?

         (1)  Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, 2004 г., стр. 77, Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).

         (2)  Регламент (EО) № 883/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за координация на системите за социална сигурност (ОВ L 166, 2004 г., стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 82).


title: Дело C-415/20: Преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg (Германия), постъпило на 7 септември 2020 г. — Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions GmbH/Hauptzollamt Hamburg

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/27

      Преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg (Германия), постъпило на 7 септември 2020 г. — Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions GmbH/Hauptzollamt Hamburg
      (Дело C-415/20)
      (2020/C 423/40)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Finanzgericht Hamburg

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Gräfendorfer Geflügel- und Tiefkühlfeinkost Produktions GmbH

         Ответник: Hauptzollamt Hamburg

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли да се приеме, че произтичащото от правото на Съюза задължение на държавите членки да възстановяват с лихви данъците, митата и таксите, събрани в нарушение на правото на Съюза, е налице включително когато възстановяването се налага не вследствие на констатация на Съда на Европейския съюз, че уредбата, представляваща правното основание за събирането им, е приета в нарушение на правото на Съюза, а вследствие на дадено от Съда тълкуване на (под)позиция от Комбинираната номенклатура?

                  2)

                  Може ли принципите на изведеното от Съда на Европейския съюз право на лихва, произтичащо от правото на Съюза, да се приложат и по отношение на възстановявания при износ, чието изплащане е отказано от органите на държавата членка в нарушение на правото на Съюза?


title: Дело C-426/20: Преюдициално запитване от Tribunal Judicial da Comarca de Braga, Juízo do Trabalho de Barcelos (Португалия), постъпило на 10 септември 2020 г. — GD, ES/Luso Temp — Empresa de Trabalho Temporário, S.A.

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/27

      Преюдициално запитване от Tribunal Judicial da Comarca de Braga, Juízo do Trabalho de Barcelos (Португалия), постъпило на 10 септември 2020 г. — GD, ES/Luso Temp — Empresa de Trabalho Temporário, S.A.
      (Дело C-426/20)
      (2020/C 423/41)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Judicial da Comarca de Braga, Juízo do Trabalho de Barcelos

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: GD, ES

         Ответник: Luso Temp — Empresa de Trabalho Temporário, S.A.

         Преюдициален въпрос

      Допускат ли член 3, параграф 1, буква е) и член 5, параграф 1 от Директива 2008/104/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно работа чрез агенции за временна заетост разпоредба като член 185, параграф 6 от Código do Trabalho (Кодекса на труда) (одобрен с Lei n.o 7/2009, de 12 de fevereiro (Закон № 7/2009 от 12 февруари 2009 г.), според която нает чрез агенция за временна заетост работник има право само на отпуск и на добавка, пропорционални на прослуженото време в предприятието ползвател, дори когато започва работа през една календарна година и я завършва две или повече календарни години след тази дата, при положение че по отношение на работник, директно нает от предприятието ползвател, който изпълнява същите функции за същия период, се прилага общият режим на отпуските, който му гарантира по-голям период на отпуск и на съответната добавка, тъй като не са пропорционални на прослуженото време?

         (1)  ОВ L 327, 2008 г., стр. 9.


title: Дело C-436/20: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana (Испания), постъпило на 16 септември 2020 г. — Asociación Estatal de Entidades de Servicios de Atención a Domicilio (ASADE)/Consejería de Igualdad y Políticas Inclusivas

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/28

      Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana (Испания), постъпило на 16 септември 2020 г. — Asociación Estatal de Entidades de Servicios de Atención a Domicilio (ASADE)/Consejería de Igualdad y Políticas Inclusivas
      (Дело C-436/20)
      (2020/C 423/42)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Asociación Estatal de Entidades de Servicios de Atención a Domicilio (ASADE)

         Ответник: Consejería de Igualdad y Políticas Inclusivas

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 49 ДФЕС и членове 76 и 77 (във връзка с член 74 и приложение XIV) от Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 (1) г. да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която позволява на възлагащите органи да сключват споразумения с частноправни субекти с нестопанска цел — а не само с доброволчески сдружения — за предоставянето на всякакъв вид социални услуги на лица срещу възстановяване на разходите, без да се провеждат процедурите, предвидени в Директивата за обществените поръчки, и независимо от прогнозната стойност, а само при предварителното квалифициране на посочените фигури като извъндоговорни?

                  2)

                  При отрицателен отговор в този случай: трябва ли член 49 ДФЕС и членове 76 и 77 (във връзка с член 74 и приложение XIV) от Директивата за обществените поръчки да се тълкуват в смисъл, че допускат възможността възлагащите органи да сключват споразумения с частноправни субекти с нестопанска цел (а не само с доброволчески сдружения) за предоставянето на всякакъв вид социални услуги на лица срещу възстановяване на разходите, без да се провеждат процедурите, предвидени в тази директива, и независимо от прогнозната стойност, а само при предварителното квалифициране на посочените фигури като извъндоговорни, когато освен това посочената национална правна уредба не възпроизвежда изрично изискванията, предвидени в член 77 от същата директива, а само препраща към последващ подзаконов акт за прилагане, без да предвижда изрично сред правилата, че трябва да се следва този подзаконов акт и че последният възпроизвежда изрично изискванията по член 77 от посочената директива?

                  3)

                  При отрицателен отговор и в този случай: трябва ли членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС, членове 76 и 77 (във връзка с член 74 и приложение XIV) от Директивата за обществените поръчки и член 15, параграф 2 от Директива [2006/123]/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (2) да се тълкуват в смисъл, че допускат възможността възлагащите органи да подбират частноправни субекти с нестопанска цел (а не само с доброволчески сдружения), с които да се споразумяват за предоставянето на всякакъв вид социални услуги на лица — което надхвърля предвиденото в член 2, параграф 2, буква й) от последната посочена директива — като сред критериите за подбор да се включва установяването по местоизвършване на услугата?

         (1)  Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (ОВ L 94, стр. 65).

         (2)  ОВ L 376, стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50.


title: Дело C-452/20: Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 23 септември 2020 г. — PJ/Agenzia delle dogane e dei monopoli — Ufficio dei monopoli per la Toscana, Ministero dell'Economia e delle Finanze

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/29

      Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 23 септември 2020 г. — PJ/Agenzia delle dogane e dei monopoli — Ufficio dei monopoli per la Toscana, Ministero dell'Economia e delle Finanze
      (Дело C-452/20)
      (2020/C 423/43)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Consiglio di Stato

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: PJ

         Ответници: Agenzia delle dogane e dei monopoli — Ufficio dei monopoli per la Toscana, Ministero dell'Economia e delle Finanze

         Преюдициален въпрос

      Нарушава ли член 25, параграф 2 от Кралски указ № 2316 от 24 декември 1934 г., заменен с член 24, параграф 3 от Законодателен декрет № 6 от 2016 г. (Транспониране на Директива 2014/40/ЕС (1) за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно производството, представянето и продажбата на тютюневи и свързани с тях изделия и за отмяна на Директива 2001/37/ЕО) — в частта, в която се предвижда, че „[к]ойто продава или предлага на лица на възраст под 18 години тютюневи изделия или електронни цигари или контейнери за многократно пълнене с наличие на никотин или нови тютюневи изделия, се наказва с административна имуществена санкция от 500 EUR до 3 000 EUR и отнемане за срок от 15 дни на разрешителното за упражняване на дейността“ — общностните принципи на пропорционалност и на предпазните мерки, произтичащи от член 5 ДЕС, член 23, параграф 3 от Директива 2014/40, както и от съображения 21 и 60 от същата директива, като дава предимство на принципа на предпазните мерки, без да го смекчава с принципа на пропорционалност и жертвайки по този начин непропорционално интересите на икономическите оператори в полза на защитата на правото на здраве, като по този начин не осигурява точното равновесие между различните основни права, при това чрез санкция, която, в нарушение на съображение 8 от Директивата, не преследва ефективно целта да се възпре широкото разпространение на тютюнопушенето сред младите хора?

         (1)  ОВ L 127, 2014 г., стр. 1.


title: Дело C-472/20: Преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék (Унгария), постъпило на 30 септември 2020 г. — Lombard Pénzügyi és Lízing Zrt./PN

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/29

      Преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék (Унгария), постъпило на 30 септември 2020 г. — Lombard Pénzügyi és Lízing Zrt./PN
      (Дело C-472/20)
      (2020/C 423/44)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Fővárosi Törvényszék

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Lombard Pénzügyi és Lízing Zrt.

         Ответник: PN

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Ако неравноправната договорна клауза се отнася до основния предмет на договора (информацията относно обменния курс не съответства на изискванията), като вследствие на това договорът не може да продължи да се изпълнява и няма съгласие между страните, гарантирано ли е пълното действие на Директива 93/13 (1) от обстоятелството, че при липса на субсидиарно приложима разпоредба от националното право, а именно становище на най-висшия съд, което обаче не е задължително за по-ниските по степен съдилища, дава насоки относно обявяването на договора за действителен или за произвеждащ правно действие?

                  2)

                  При отрицателен отговор на първия преюдициален въпрос, възможно ли е възстановяване на първоначалното положение, когато договорът не може да продължи да се изпълнява поради наличието на неравноправна клауза, отнасяща се до основния му предмет, не съществува съгласие между страните и посоченото по-горе незадължително становище също не може да се приложи?

                  3)

                  При утвърдителен отговор на втория преюдициален въпрос и в случай на иск относно [този] вид договори, с който се претендира за обявяване на недействителност, свързана с основния предмет на договора, може ли със закон да се наложи изискването потребителят да предяви — заедно с този иск — и иск за обявяване на договора за действителен или за произвеждащ правно действие?

                  4)

                  При отрицателен отговор на втория преюдициален въпрос, когато не е възможно да се възстанови първоначалното положение, могат ли впоследствие по законодателен път договорите да бъдат обявени за действителни или за произвеждащи правно действие с цел да се гарантира равновесието между страните?

         (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


title: Дело C-474/20: Преюдициално запитване от Vrhovni sud Republike Hrvatske (Хърватия), постъпило на 30 септември 2020 г. — I.D./Z. b. d.d., Z.

text:
               7.12.2020

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 423/30

      Преюдициално запитване от Vrhovni sud Republike Hrvatske (Хърватия), постъпило на 30 септември 2020 г. — I.D./Z. b. d.d., Z.
      (Дело C-474/20)
      (2020/C 423/45)
      Език на производството: хърватски

         Запитваща юрисдикция

      Vrhovni sud Republike Hrvatske (Хърватия)

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: I.D.

         Ответник: Z. b. d.d., Z.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли Директива 93/13 относно неравноправните клаузи в потребителските договори (1) да се тълкува в смисъл, че разпоредбите ѝ се прилагат за договор за кредит, който е сключен преди присъединяването на Република Хърватия към Европейския съюз, но кредитът по който е конвертиран след присъединяването ѝ към Съюза въз основа на закон, приет от Република Хърватия, след като става член на Европейския съюз, и в това отношение компетентен ли е Съдът на Европейския съюз да отговори на втория въпрос?
                  Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен, се поставя следният въпрос:

                  2)

                  Трябва ли член 6, параграф 1 от Директива 93/13 относно неравноправните клаузи в потребителските договори да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглеждания в главното производство специален закон ZID ZPK 2015 — Zakon o konverziji (Закон за конвертирането), която, от една страна, чрез императивна разпоредба задължава доставчика на услуга да предложи на потребителя сключването на допълнително споразумение към договор за кредит по предвиден в този закон начин, с което отделни договорни клаузи, които към момента на влизане в сила на този закон (клауза относно възможността за едностранна промяна на лихвения процент) или по-късно (клауза относно валутната уговорка в CHF [швейцарски франкове]) са обявени за нищожни със съдебно решение, се заменят с действителни договорни клаузи все едно между страните от самото начало е било договорено онова, което е договорено с допълнителното споразумение, като по този начин се осигурява действителността на договора, докато от друга страна, предвижда, че плащанията, извършени въз основа на неравноправните договорни клаузи от потребителя, който доброволно приема да сключи допълнителното споразумение, се използват за погасяване на задълженията му, произтичащи от клаузите от действителното допълнително споразумение, чрез споразумение за разпореждане с евентуално надплатени суми или връщане на платени суми на потребителя, ако надплащането надхвърля сбора на анюитетните вноски по новия погасителен план, като всичко това се извърша по предвидения в закона начин?

         (1)  Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).