title: Дело C-199/17: Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 13 април 2017 г. — Rita Hoffmeyer и Rudolf Meyer/TUIfly GmbH

text:
               10.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/10

         Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 13 април 2017 г. — Rita Hoffmeyer и Rudolf Meyer/TUIfly GmbH
   (Дело C-199/17)
   (2017/C 221/13)
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Amtsgericht Hannover

      Страни в главното производство

      Ищци: Rita Hoffmeyer, Rudolf Meyer

      Ответник: TUIfly GmbH

      Преюдициални въпроси

               1)

               Представлява ли извънредно обстоятелство по член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 (1) отсъствието поради отпуск по болест на съществена за провеждането на полети част от персонала на опериращия въздушен превозвач? При утвърдителен отговор на първия въпрос: какъв трябва да бъде процентът на отсъстващите, за да се приеме наличието на подобно обстоятелство?

               2)

               Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен: представлява ли извънредно обстоятелство по член 5, параграф 3 от Регламент № 261/2004 спонтанното отсъствие на съществена за провеждането на полети част от персонала на опериращия въздушен превозвач поради спиране на работата, което не е в съответствие с трудовото законодателство и колективните трудови договори (незаконна стачка, „wilder Streik“)? Ако отговорът на втория въпрос е утвърдителен: какъв трябва да бъде процентът на отсъстващите, за да се приеме наличието на подобно обстоятелство?

               3)

               Ако отговорът на първия или втория въпрос е утвърдителен: трябва ли извънредното обстоятелство да е било налице при самия анулиран полет, или опериращият въздушен превозвач има право по икономически съображения да изготви нов график на полетите?

               4)

               Ако отговорът на първия или втория въпрос е утвърдителен: предотвратимостта до извънредното обстоятелство ли се отнася или до последиците от настъпването на това обстоятелство?

      (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


title: Дело C-137/14: Иск, предявен на 21 март 2014 г.  — Европейска комисия/Федерална република Германия

text:
               26.5.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 159/16

         Иск, предявен на 21 март 2014 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия
   (Дело C-137/14)
   2014/C 159/23
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: C. Hermes и G. Wilms)

      Ответник: Федерална република Германия

      Искания на ищеца

   Ищецът моли Съда да установи, че Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по член 11 от Директива 2011/92/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (1) (наричана по-нататък „Директива 2011/92“) и член 25 от Директива 2010/75/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 година относно емисиите от промишлеността (комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването) (2) (наричана по-нататък „Директива 2010/75“), като

               —

               по принцип счита, че разпоредбите на Директива 2011/92 не предоставят субективни права и по този начин в значителна степен изключва възможността на частните лица да се позовават на тях по съдебен ред (член 113, параграф 1 от Verwaltungsgerichtsordnung, Административнопроцесуален кодекс),

               —

               ограничава отмяната на решения поради процесуални нарушения до хипотезата на пълна липса на необходимата оценка на въздействието върху околната среда (ОВОС) или липса на необходимата предварителна проверка (член 4, параграф 1 от Umwelt-Rechtsbehelfsgesetz, Закон относно жалбите по свързани с околната среда дела, наричан по-нататък „UmwRG“) и до случаи, при които жалбоподателят докаже, че процесуалното нарушение се е отразило върху решението по същество (член 46 от Verwaltungsverfahrensgesetz, Закон за административното производство, наричан по-нататък „VwVfG“) и е засегнато материалноправното му положение,

               —

               ограничава процесуалната легитимация и обхвата на съдебния контрол до възраженията, направени в срока за представянето им в административното производство, довело до приемане на решението (член 2, параграф 3 от UmwRG и член 73, параграф 6 от VwVfG), и

               —

               в производствата, образувани след 25 юни 2005 г. и приключили преди 12 май 2011 г. ограничава процесуалната легитимация на природозащитните сдружения до разпоредбите, предоставящи права на физическите лица (член 2, параграф 1 във връзка с член 5, параграф 1 от UmwRG),

               —

               в производствата, образувани след 25 юни 2005 г. и приключили преди 12 май 2011 г. ограничава обхвата на съдебния контрол на жалби от природозащитните сдружения до разпоредбите, предоставящи права на физически лица (член 2, параграф 1 от UmwRG, стара редакция във връзка с член 5, параграф 1 от UmwRG),

               —

               общо изключва от обхвата на UmwRG административните производства, образувани преди 25 юни 2005 г. (член 5, параграф 1 от UmwRG).

      Основания и основни доводи

   По същество се изтъкват следните основания:
   Ответникът е нарушил задължението си за лоялно сътрудничество както по отношение на времето, така и по отношение на съдържанието. Повече от 18 месеца са му били необходими, за да направи опит да изведе правните последици от Решение на Съда от 12 май 2011 г. по дело C-115/09 (3). По отношение на съдържанието приетите от ответника разпоредби са недостатъчни и противоречат както на посочената по-горе съдебна практика, така и на решение на Съда по дело Altrip (4).
   По отношение на правната защита на физическите лица както и преди Германия ограничава съдебния контрол до спазването на разпоредбите, предоставящи субективни права по смисъла на т.нар. „теория за нормата на защита“. Други ограничения засягат както правната защита на физическите лица, така и тази на сдруженията. Така UmwRG допуска отмяна на решенията за издаване на разрешения само при неизвършване на оценка на въздействието върху околната среда, но не и ако тя е нередовно осъществена.
   Освен това при обжалване от физическо лице Германия предвижда отмяна на постановено при процесуални нарушения решение за оценка на въздействието върху околната среда само тогава, когато жалбоподателят изложи конкретно, че при недопускане на процесуалното нарушение решението би било различно и че посоченото нарушение е засегнало материалноправното му положение.
   Също така възраженията на сдруженията в съдебното производство се преклудират, ако вече не са били повдигнати в административното производство. Накрая новата редакция на UmwRG и съдебната практика в тази област изостават по основните въпроси от изискванията на Директива 2011/92, както Съдът вече е уточнил в решения „Trianel“ и „Altrip“.
   Освен това UmwRG изключва от обхвата си производствата, образувани преди влизането в сила на Директивата.
   Тези съществени ограничения в съвкупност противоречат на целта на Директива 2011/92 да осигури широка правна защита в съответствие с член 9, параграфи 2 и 3 от Конвенцията от Орхус.

      (1)  ОВ L 26, 2012 г., стр. 1.

      (2)  ОВ L 334, стр. 17.

      (3)  Решение BUND, C-115/09, EU:C:2011:289

      (4)  Решение Altrip, C-72/12, EU:C:2013:712


title: Дело T-464/14 P: Определение на Общия съд от 8 октомври 2015 г. — Nieminen/Съвет (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Повишаване — Процедури по повишаване за 2010 г. и 2011 г. — Решение да не се повишава жалбоподателя в степен AD 12 — Право на справедлив съдебен процес — Зачитане на правото на защита — Обхват на първоинстанционния съдебен контрол — Явна грешка в преценката — Липса на грешка при прилагане на правото и на изопачаване — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               23.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 389/58

         Определение на Общия съд от 8 октомври 2015 г. — Nieminen/Съвет
   (Дело T-464/14 P) (1)

   ((Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедури по повишаване за 2010 г. и 2011 г. - Решение да не се повишава жалбоподателя в степен AD 12 - Право на справедлив съдебен процес - Зачитане на правото на защита - Обхват на първоинстанционния съдебен контрол - Явна грешка в преценката - Липса на грешка при прилагане на правото и на изопачаване - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание))
   (2015/C 389/66)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Risto Nieminen (Kraainem, Белгия) (представители: първоначално M. de Abreu Caldas, D. de Abreu Caldas и J.-N. Louis, впоследствие J.-N. Louis, адвокати)

      Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и E. Rebasti)

      Предмет

   Жалба срещу решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 10 април 2014 г., Nieminen/Съвет (F-81/12, Сб. ПС, EU:F:2014:50), с искане за отмяна на това решение

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Risto Nieminen да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 261, 11.8.2014 г.


title: Дело T-269/17: Жалба, подадена на 8 май 2017 г. — Съвместно предприятие Clean Sky 2/Revoind Industriale

text:
               17.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 231/32

         Жалба, подадена на 8 май 2017 г. — Съвместно предприятие Clean Sky 2/Revoind Industriale
   (Дело T-269/17)
   (2017/C 231/40)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Съвместно предприятие Clean Sky 2 (CSJU) (представители: B. Mastantuono, и M. Velardo, lawyer)

      Ответник: Revoind Industriale Srl (Орикола, Италия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да осъди ответника да заплати на CSJU сумата 433 485,93 EUR във връзка със Споразумението за безвъзмездна помощ за партньори № 325954 „ESICAPIA-Experimental Subsonic Investigation of a Complete Aircraft Propulsion system Installation and Architecture power plant optimization“, ведно със сумата 2 244,63 EUR, представляваща лихва за забава в размер на 3,5 % за периода между 7 февруари 2017 г. и 1 април 2017 г.;

               —

               да осъди ответника да заплати лихва в размер на 41,57 EUR дневно, считано от 2 април 2017 г. до пълното плащане на задължението, и

               —

               да осъди ответника да плати разноските в настоящото производство.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага следните основания.
   Жалбоподателят твърди, че ответникът е нарушил договорните си задължения, като не е реализирал проекта ESICAPIA и не е предоставил на CSJU релевантните доклади и резултати, в съответствие с член II.2 от приложение II към Споразумението за безвъзмездна помощ.
   Освен това ответникът не е изпълнил дължимата работа, посочена в приложение I, нарушавайки по този начин задълженията си по член II.3, букви a), д) и з) от приложение II към Споразумението за безвъзмездна помощ.
   В съответствие с това жалбоподателят е прекратил Споразумението за безвъзмездна помощ съгласно член II.38, приложение II към Споразумението за безвъзмездна помощ и е издал дебитно известие за авансовото финансиране в размер на 433 485,93 EUR, което вече е било платено от координатора в полза на ответника съгласно клаузите на Споразумението за безвъзмездна помощ. В действителност авансовото финансиране остава собственост на жалбоподателя до окончателното плащане.
   Фактите, пораждащи задълженията на Revoind Industriale S.r.l. като бенефициент по Споразумението за безвъзмездна помощ, са в голяма степен безспорни по настоящото дело, а възраженията на ответника са общи, непълни и неподкрепени с доказателства, поради което са напълно неоснователни.
   В съответствие с това жалбоподателят може да иска възстановяване на платената на ответника сума като авансово финансиране, ведно с лихвите за забава.


title: Дело C-352/06: Решение на Съда (голям състав) от 20 май 2008 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Köln — Германия) — Brigitte Bosmann/Bundesagentur für Arbeit — Familienkassse Aachen (Социална сигурност — Семейни надбавки — Спиране на правото на обезщетения — Член 13, параграф 2, буква a) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 — Член 10 от Регламент (ЕИО) № 574/72 — Приложимо законодателство — Предоставяне на обезщетение в държавата-членка по пребиваване, която не е компетентната държава)

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/5

         Решение на Съда (голям състав) от 20 май 2008 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Köln — Германия) — Brigitte Bosmann/Bundesagentur für Arbeit — Familienkassse Aachen
   (Дело C-352/06) (1)

   (Социална сигурност - Семейни надбавки - Спиране на правото на обезщетения - Член 13, параграф 2, буква a) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 - Член 10 от Регламент (ЕИО) № 574/72 - Приложимо законодателство - Предоставяне на обезщетение в държавата-членка по пребиваване, която не е компетентната държава)
   (2008/C 171/07)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Finanzgericht Köln
   Страни в главното производство

      Ищец: Brigitte Bosmann

      Ответник: Bundesagentur für Arbeit — Familienkassse Aachen
   Предмет
   Преюдициално запитване — Finanzgericht Köln — Tълкуване на член 13, параграф 2, буква a) от Регламент (ЕИО) № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стp. 2, Специално издание на български език, 2007 г., том 5, глава 1, стр. 26) — Tълкуване на член 10 от Регламент (ЕИО) № 574/72 на Съвета от 21 март 1972 година за определяне на реда за прилагане на Регламент № 1408/71 за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 74, стp. 1, Специално издание на български език, 2007 г., том 5, глава 1, стр. 74) — Tълкуване на член 39 EО — Tълкуване на основни принципи — Надбавки за деца на издръжка — Спиране изплащането на обезщетения, получавани в държавата по пребиваване — Право но обезщетения от същия вид в държавата по заетост
   Диспозитив

               1.

               Член 13, параграф 2, буква a) от Регламент № 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, изменен и актуализиран с Регламент (ЕО) № 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 г., изменен с Регламент (ЕО) № 647/2005 на Европейския парламент и Съвета от 13 април 2005 г., допуска работник мигрант, който е подчинен на схемите за социална сигурност на държавата-членка по заетостта, да получава съгласно националното законодателство на държавата-членка по пребиваване семейни обезщетения в последната държава.

               2.

               Препращащата юрисдикция следва да определи дали фактът, че работник, който се намира в положението на жалбоподателката по главното производство, се завръща след края на всеки работен ден в семейното си жилище, разположено в съответната държава-членка, е релевантен за преценката дали такъв работник отговаря на условията за предоставяне на въпросното семейно обезщетение в тази държава съгласно законодателството й.

      (1)  ОВ C 281 от 18.11.2006 г.


title: Дело C-417/08: Иск, предявен на 22 септември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/25

         Иск, предявен на 22 септември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
   (Дело C-417/08)
   (2008/C 301/39)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: A.A. Gilly и U. Wölker)

      Ответник: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
   Искания на ищеца

               —

               да се обяви, че като не е приело законовите, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2004/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно екологичната отговорност по отношение на предотвратяването и отстраняването на екологичните щети (1), или във всеки случай, като не е уведомило Комисията за тях, Обединеното кралство не е изпълнило задълженията си по тази директива,

               —

               да се осъди Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 30 април 2007 г.

      (1)  ОВ L 143, стр. 56; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, точка 11, стр. 168.


title: Дело C-232/09: Преюдициално запитване, отправено от Augstākās tiesas Senāta (Република Латвия) на 25 юни 2009 г. — Dita Danosa/SIA LKB Līzings

text:
               12.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 220/20

         Преюдициално запитване, отправено от Augstākās tiesas Senāta (Република Латвия) на 25 юни 2009 г. — Dita Danosa/SIA LKB Līzings
   (Дело C-232/09)
   2009/C 220/37
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākās tiesas Senāts

      Страни в главното производство

      Ищец: Dita Danosa

      Ответник: SIA LKB Līzings

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли член на управителен орган на капиталово дружество да се счита за работник по смисъла на общностното право?

               2)

               Съвместим ли е с член 10 от Директива 92/85/CEE (1) и с практиката на Съда на Европейските общности член 224, параграф 4 от Komerclikums, който позволява уволнението на член на съвета на директорите на капиталово дружество без никакво ограничение и по-конкретно независимо от бременността на този член?

      (1)  Директива 92/85/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки (Десета специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО) (ОВ L 348, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 3, стр. 3).


title: Дело T-530/15: Жалба, подадена на 11 септември 2015 г. — Huhtamaki и Huhtamaki Flexible Packaging Germany/Комисия

text:
               7.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 406/32

         Жалба, подадена на 11 септември 2015 г. — Huhtamaki и Huhtamaki Flexible Packaging Germany/Комисия
   (Дело T-530/15)
   (2015/C 406/33)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Huhtamaki Oyj (Espoo, Финландия) и Huhtamaki Flexible Packaging Germany GmbH & Co.KG (Ronsberg, Германия) (представители: H. Meyer-Lindemann, C. Graf York von Wartenburg и L. Titze, адвокати)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите искат от Общия съд:

               —

               да отмени член 1, параграф 2 от Решение на Комисията от 24 юни 2015 г. C(2015)4336 окончателен по преписка AT.39563 — Опаковки на храни за търговия на дребно, доколкото в този член се преценява, че Huhtamaki Oyj е нарушило член 101 ДФЕС с участието си през периода, посочен в член 1, параграф 2, буква г) от решението на Комисията, в едно-единствено продължено нарушение, съставено от няколко отделни нарушения в сектора на опаковките за храни от полистиренова пяна, предназначени за търговията на дребно на френска територия; и

               —

               да отмени член 1, параграф 3 от Решение на Комисията от 24 юни 2015 г. C(2015)4336 окончателен по преписка AT.39563 — Опаковки на храни за търговия на дребно, доколкото в този член се преценява, че жалбоподателите са нарушили член 101 ДФЕС и член 53 от ЕИП, като са участвали в периода, посочен в член 1, параграф 3, буква в) от решението на Комисията, в едно-единствено продължено нарушение, съставено от няколко отделни нарушения в сектора на опаковките за храни от полистиренова пяна и на твърдите опаковки за храни, предназначени за търговията на дребно и обхващащи територията на Белгия, Дания, Финландия, Германия, Люксембург, Нидерландия, Норвегия и Швеция; и

               —

               да отмени член 1, параграф 5 от Решение на Комисията от 24 юни 2014 г. C(2015)4336 окончателен по преписка AT.39563 — Опаковки на храни за търговия на дребно, доколкото в този член се преценява, че Huhtamaki Oyj е нарушило член 101 ДФЕС с участието си през периода, посочен в член 1, параграф 5, буква г) от решението на Комисията, в едно-единствено продължено нарушение, съставено от няколко отделни нарушения в сектора на опаковките за храни от полистиренова пяна, предназначени за търговията на дребно на територията на Франция; и

               —

               да отмени член 2, параграф 3 от Решение на Комисията от 24 юни 2014 г. C(2015)4336 окончателен по преписка AT.39563 — Опаковки на храни за търговия на дребно, доколкото с този член се налагат на жалбоподателите глоби на обща стойност от 1 0 8 06  000 евро; и

               —

               да отмени член 2, параграф 5 от Решение на Комисията от 24 юни 2014 г. C(2015)4336 окончателен по преписка AT.39563 — Опаковки на храни за търговия на дребно, доколкото с този член се налага на Huhtamaki Oyj глоба от 4 7 56  000 евро; и

               —

               при условията на евентуалност, да намали съществено размера на наложените на жалбоподателите глоби; и

               —

               във всички случаи да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на своята жалба жалбоподателите изтъкнат четири основания.

               1.

               Първото основание е изведено от обстоятелството, че Комисията е нарушила членове 101 от ДФЕС и 53 от Споразумението за ЕИП, като се има пред вид, че тя е допуснала явни грешки в прилагането на правото и явни фактически грешки и че тя не е изпълнила задължението си за мотивиране, като е преценила, че жалбоподателите са извършвали дейности във връзка с опаковките от полистиренова пяна и с твърдите опаковки в „Северозападна Европа“ през периода от 13 юни 2002 г. до 20 юни 2006 г., които, разглеждани поотделно, могат да бъдат квалифицирани съответно като отделни нарушения по смисъла на членове 101, параграф 1 от ДФЕС и 53 от Споразумението за ЕИП.

               2.

               Второто основание е изведено от това, че Комисията е нарушила членове 101 от ДФЕС и 53 от Споразумението за ЕИП, като се има пред вид, че тя е допуснала явна грешка в преценката и че не е изпълнила задължението си за мотивиране, като е преценила, че жалбоподателите са участвали в едно-единствено продължено нарушение по отношение на опаковките за храни от полистиренова пяна и на твърдите опаковки, предназначени за търговията на дребно и обхващащи територията в „Северозападна Европа“ през периода от 13 юни 2002 г. до 20 юни 2006 г.

               3.

               Третото основание е изведено от това, че Комисията е нарушила принципите на пропорционалност и равенство, собствените си Насоки за определяне на размера на глобите и задължението си за мотивиране, като не се е съобразила при определянето на размера на глобите за жалбоподателите с обстоятелствата, които оправдават намаляване на размера на глобите на жалбоподателите.

               4.

               Четвъртото основание, изведено от това, че Комисията е нарушила членове 101 ДФЕС и 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) на Съвета № 1/2003, като е приела, че Huhtamaki Oyj носи обща и солидарна отговорност като основно дружество в холдинга, и вследствие на това косвено дружество майка, за твърдяното участие на предишните си косвени дъщерни дружества i) в едно-единствено продължено нарушение по отношение на сектора на опаковките за храни от полистиренова пяна, предназначени за търговията на дребно на територията на Франция в периода от 3 септември 2004 г. и 24 ноември 2005 г. и (ii) в едно-единствено продължено нарушение по отношение на сектора на опаковките за храни от полистиренова пяна, предназначени за търговията на дребно на територията на Испания и Португалия (определяни общи като „Югозападна Европа“) от 7 декември 2000 г. до 18 януари 2005 г. Huhtamaki Oyj не е упражнило решаващо влияние над Huhtamaki France SA или Huhtamaki Embalagens Portaugal SA през разглежданите периоди.


title: Дело T-485/10: Решение на Общия съд от 17 октомври 2012 г. — MIP Metro/СХВП — J. C. Ribeiro (MISS B) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „MISS B“ — По-ранна национална словна марка „miss H“ — По-ранна международна словна марка „Miss H“ — По-ранни национална и международна фигуративни марки „Miss H.“ — Относителни основания за отказ — Липса на вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               1.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 373/6

         Решение на Общия съд от 17 октомври 2012 г. — MIP Metro/СХВП — J. C. Ribeiro (MISS B)
   (Дело T-485/10) (1)

   (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „MISS B“ - По-ранна национална словна марка „miss H“ - По-ранна международна словна марка „Miss H“ - По-ранни национална и международна фигуративни марки „Miss H.“ - Относителни основания за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)
   2012/C 373/09
   Език на производството: португалски

      Страни

      Жалбоподател: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Дюселдорф, Германия) (представители: J.-C. Plate и R. Kaase, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: V. Melgar и P. Guimarães)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: J. C. Ribeiro, SGPS, SA (Вергада, Португалия) (представител: A. Freire Pinto, avocat)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на първи апелативен състав на СХВП от 5 август 2010 г. (дело № R 1526/2009-1) относно производство по възражение между MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG и J. C. Ribeiro, SGPS, SA

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG да понесе направените от него съдебни разноски, както и да заплати съдебните разноски на СХВП.

               3.

               Осъжда J. C. Ribeiro, SGPS, SA да понесе направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 346, 18.12.2010 г.


title: Дело F-128/12: Жалба, подадена на 29 октомври 2012 г. — ZZ/Парламент

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/73

         Жалба, подадена на 29 октомври 2012 г. — ZZ/Парламент
   (Дело F-128/12)
   2013/C 26/150
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: A. Salerno и B. Cortese, avocats)

      Ответник: Европейски парламент

      Предмет на производството

   Отмяна на решението, с което на основание член 85, параграф 2 от Правилника от жалбоподателя е изискано да върне всички недължимо получени надбавки за дете на издръжка, а не само надбавките, недължимо получени през последните пет години

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на органа по назначаването от 9 декември 2011 г., с което на основание член 85, параграф 2 от Правилника от жалбоподателя е изискано да върне всички недължимо получени надбавки за дете на издръжка, считано от септември 1999 г., а не само надбавките, недължимо получени през последните пет години — решение, взето въз основа на констатацията на органа по назначаването, че жалбоподателят умишлено е заблудил администрацията,

               —

               доколкото е необходимо, да се отмени решението за отхвърляне на подадената по административен ред жалба,

               —

               Парламентът да бъде осъден да заплати съдебните разноски.


title: Дело F-51/10: Жалба, подадена на 1 юли 2010 г. — Bermejo Garde/ЕИСК

text:
               11.9.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 246/42

         Жалба, подадена на 1 юли 2010 г. — Bermejo Garde/ЕИСК
   (Дело F-51/10)
   ()
   2010/C 246/74
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Moises Bermejo Garde (Брюксел, Белгия) (представител: L. Levi, avocat)

      Ответник: Европейски икономически и социален комитет

      Предмет и описание на спора

   От една страна, отмяна на обява за работа ИСК № 43/09 за запълване на длъжността „директор“ в Дирекцията по Общи въпроси, както и на всички решения, взети въз основа на тази обява за работа. От друга страна, осъждане на ответника да заплати на жалбоподателя определена сума като обезщетение за вреди.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обявата за работа на ИСК № 43/09 за запълване на длъжността „директор“ в Дирекцията по Общи въпроси,

               —

               да се отменят всички решения, взети въз основа на обявата за работа на ИСК № 43/09,

               —

               да се осъди ответникът да заплати 1 000 EUR като обезщетение за вреди,

               —

               да се осъди Европейският икономически и социален комитет да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-15/09: Определение на председателя на Съда (пети състав) от 26 ноември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Чешка република

text:
               27.2.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/28

         Определение на председателя на Съда (пети състав) от 26 ноември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Чешка република
   (Дело C-15/09) (1)

   2010/C 51/47

      Език на производството: чешки

   Председателят на пети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 69, 21.3.2009 г.


title: Дело F-4/12: Определение на Съда на публичната служба от 14 май 2013 г. — Marcuccio/Комисия (Публична служба — Член 34, параграфи 1 и 6 от Процедурния правилник — Жалба, подадена по факс в срока за обжалване — Саморъчен подпис на адвоката, който се различава от подписа, положен върху оригинала на изпратената с писмо жалба — Просрочване на жалбата — Явна недопустимост — Несъществуване)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/86

         Определение на Съда на публичната служба от 14 май 2013 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело F-4/12) (1)

   (Публична служба - Член 34, параграфи 1 и 6 от Процедурния правилник - Жалба, подадена по факс в срока за обжалване - Саморъчен подпис на адвоката, който се различава от подписа, положен върху оригинала на изпратената с писмо жалба - Просрочване на жалбата - Явна недопустимост - Несъществуване)
   2013/C 225/199
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avocat)

      Ответник): Европейска комисия (представители: C. Berardis-Kayser и J. Baquero Cruz, assistés de A. Dal Ferro, avocat)

      Предмет

   Публична служба — Искане за отмяна на мълчаливия отказ на Комисията да уважи молбата на жалбоподателя да му бъдат съобщени всички кодове за достъп до интернет сайтовете на Комисията, до които има достъп всяко длъжностно лице на последната, в резултат на Решението на Съда на публичната служба от 4 ноември 2008 г. по дело F-41/06 за отмяна на решението на посочената институция, с което жалбоподателят е пенсиониран поради инвалидност

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата като явно недопустима.

               2.

               Г-н Marcuccio понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейската комисия.

      (1)  ОВ C 65, 3.3.2012 г., стр. 28.


title: Дело C-571/14: Преюдициално запитване от Rechtbank Noord-Holland (Нидирландия), постъпило на 10 декември 2014 г. — Timberland Europe BV/Inspecteur van de Belastingdienst, kantoor Rotterdam Rijnmond

text:
               2.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/13

      Преюдициално запитване от Rechtbank Noord-Holland (Нидирландия), постъпило на 10 декември 2014 г. — Timberland Europe BV/Inspecteur van de Belastingdienst, kantoor Rotterdam Rijnmond
      (Дело C-571/14)
      (2015/C 073/19)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Rechtbank Noord-Holland

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Timberland Europe BV

         Ответник: Inspecteur van de Belastingdienst, kantoor Rotterdam Rijnmond

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Недействителен ли е Регламент (ЕО) № 1472/2006 (1), в частта му, която се отнася до (В), със седалище във Виетнам, и до (Е), със седалище в Китайската народна република, поради нарушение на член 2, параграф 7, буква б) и член 9, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 384/96 (2) на Съвета (наричан по-нататък „основният регламент“), тъй като Комисията не е разгледала исканията на горепосочените производители износители да бъдат третирани като работещи в условията на пазарна икономика или да бъдат подложени на индивидуално третиране?

                  2.

                  Недействителен ли е Регламент (ЕО) № 1472/2006, в частта му, която се отнася до посочените във въпрос 1 производители, поради нарушение на член 2, параграф 7, буква в) от Основния регламент, тъй като Комисията не се е произнесла с решение в срок от три месеца от началото на разследването?

                  3.

                  Недействителен ли е Регламент (ЕО) № 1472/2006, в частта му, която се отнася до (А) и част от (Б), със седалище във Виетнам и до (Г) и част от (Д), със седалище в Китайската народна република, поради нарушение на член 2, параграф 7, буква в) от Основния регламент, тъй като Комисията не се е произнесла в срок от три месеца от началото на разследването?

         (1)  Регламент на Съвета от 5 октомври 2006 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателното събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и Виетнам (ОВ L 275, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 50, стр. 3).

         (2)  Регламент от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 56, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223).


title: Дело C-546/08: Иск, предявен на 9 декември 2008 г.  — Комисия на Европейските общности/Кралство Швеция

text:
               7.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/22

         Иск, предявен на 9 декември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Швеция
   (Дело C-546/08)
   (2009/C 32/39)
   Език на производството: шведски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: P. Dejmek и M. Sundén)

      Ответник: Кралство Швеция
   Искания

               —

               да се установи, че като не е приело законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 година (1) за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм, или във всеки случай, като не е съобщило на Комисията за тях, Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си по тази директива;

               —

               да се осъди Кралство Швеция да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспонирането на директивата е изтекъл на 15 декември 2007 г.

      (1)  ОВ L 309, стp. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 214.


title: Дело T-482/14: Жалба, подадена на 26 юни 2014 г.  — Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria/Комисия

text:
               11.8.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 261/51

         Жалба, подадена на 26 юни 2014 г. — Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria/Комисия
   (Дело T-482/14)
   2014/C 261/80
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, SA (Мадрид, Испания) (представители): J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero, A. Lamadrid de Pablo, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение, доколкото то квалифицира съвкупността от мерки, които според посоченото в него съставляват т. нар. испанска система за финансов лизинг като нова и несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ;

               —

               при условията на субсидиарност, да отмени членове 1 и 4 от обжалваното решение, които определят инвеститорите от обединенията по икономически интереси като бенефициери на предполагаемите помощи и като единствени адресати на разпореждането за възстановяване;

               —

               при условията на субсидиарност, да отмени член 4 от обжалваното решение, доколкото с него се разпорежда възстановяването на предполагаемите помощи;

               —

               да отмени член 4 от обжалваното решение, доколкото той се произнася относно законосъобразността на частноправните договори между инвеститорите и други организации, и

               —

               да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по това производство.

      Правни основания и основни доводи

   Основанията и основните доводи са същите, като тези по дело T-700/13, Bankia/Комисия.


title: Дело T-457/08: Определение на Първоинстанционния съд от 24 март 2009 г. — Intel/Комисия

text:
               16.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/44

         Определение на Първоинстанционния съд от 24 март 2009 г. — Intel/Комисия
   (Дело T-457/08) (1)

   2009/C 113/92

      Език на производството: английски

   Председателят на пети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 301, 22.11.2008 г.


title: Дело C-530/16: Иск, предявен на 18 октомври 2016 г. — Европейска комисия/Република Полша

text:
               16.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 14/24

         Иск, предявен на 18 октомври 2016 г. — Европейска комисия/Република Полша
   (Дело C-530/16)
   (2017/C 014/30)
   Език на производството: полски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: W. Mölls и J. Hottiaux)

      Ответник: Република Полша

      Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че:

                           —

                           като не е приела мерките, необходими за осигуряване на независимостта на органа по безопасност от железопътното предприятие, операторите на инфраструктура, кандидатите за такива и доставчика, и

                           —

                           като не е приела мерките, необходими за осигуряване на независимостта на разследващия орган от железопътното предприятие и операторите на железопътна инфраструктура,

                     Република Полша не е изпълнила задълженията си съответно по член 16, параграф 1 и член 21, параграф 1 от Директива 2004/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно безопасността на железопътния транспорт в Общността и за изменение на Директива 95/18/ЕО на Съвета относно лицензирането на железопътните предприятия и Директива 2001/14/ЕО относно разпределяне на капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътната инфраструктура и за сертифициране за безопасност (1);

               —

               да се осъди Република Полша да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Комисията упреква Република Полша, че е транспонирала неправилно в полското законодателство принципа на независимост на разследващия орган (т.е. Държавната комисия за разследване на железопътни произшествия [Państwowа Komisjа Badania Wypadków Kolejowych] (PKBWK) по отношение на организацията, на законовата структура и на вземането на решения, както изисква член 21, параграф 1 от Директива 2004/49/ЕО. PKBWK не получава статута, който да му гарантира тази независимост. Комисията е недоволна от това, че PKBWK е неразделна част от Министерство на транспорта без каквито и да било гаранции за независимост от него и от операторите на инфраструктура. Освен това PKBWK не действа от свое име, министърът на транспорта назначава и освобождава неговия ръководител, заместник ръководител, секретар, както и неговите постоянни и временни членове. Накрая, министърът на транспорта не предоставил на PKBWK достъп чрез подходяща организация до достатъчно средства, които да дават на този орган възможност да изпълнява задачите си.
   Комисията упреква също Република Полша, че не е приложила правилно член 16, параграф 1 от Директива 2004/49/ЕО предвид липсата на осигуряване на органа по безопасност (т.е. на Президента на Националните железници [Prezes Urzędu Transportu Kolejowego]) на независимост по отношение на организацията, на законовата структура и на вземането на решения от всякакво железопътно предприятие, оператор на инфраструктура, кандидат за такъв и доставчик.

      (1)  ОВ L 164, 2004 г., стр. 44; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 14, стр. 62.


               25.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 320/19

         Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Oslo tingrett, от 26 март 2010 г. по делото Periscopus AS срещу Oslo Børs ASA и Erik Must AS
   (Дело E-1/10)
   2010/C 320/08
   С писмо от 26 март 2010 г., получено в деловодството на съда на 31 март 2010 г., към Съда на ЕАСТ бе отправена молба от Oslo tingrett (Районен съд на Осло) за консултативно становище по делото Periscopus AS срещу Oslo Børs ASA и Erik Must AS по следния въпрос:
   Дали е в съответствие с член 5, параграф 4, втора алинея от Директива 2004/25/ЕО на Европейския парламент и на Съвета да се поръча на предложителя, който организира публичен търг, да предложи покупна цена, която надвишава цената, която предложителят е платил или за която се е споразумял в срок от шест месеца преди възникването на задължението да отправи предложение, като се вземе предвид това, че пазарната цена по време на същия период е по-висока от цената, която предложителят е задължен да предложи съгласно (норвежкия) закон за търговията с ценни книжа?


title: Дело T-616/13: Жалба, подадена на 20 ноември 2013 г. — AIC/СХВП — ACV Manufacturing (Вложки на топлообменници)

text:
               25.1.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/35

         Жалба, подадена на 20 ноември 2013 г. — AIC/СХВП — ACV Manufacturing (Вложки на топлообменници)
   (Дело T-616/13)
   2014/C 24/65
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: AIC S.A. (Гдиня, Полша) (представител: адв. J. Radłowski)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: ACV Manufacturing (Сенеф, Белгия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на трети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 10 септември 2013 г., постановено по преписка R 293/2012-3,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски, направени в настоящото производство, и разноските, направени в производството пред апелативния състав.

      Правни основания и основни доводи

      Регистриран промишлен дизайн на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: промишлен дизайн за продукт, описан като „вложки на топлообменници“ — регистриран промишлен дизайн на Общността № 1 137 152-0001

      Притежател на промишления дизайн на Общността: жалбоподателят

      Страна, която иска обявяване на недействителността на промишления дизайн на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав

      Основания на искането за обявяване на недействителност: твърди се, че промишленият дизайн не отговаря на условията, определени от член 4, параграфи 1 и 2, във връзка с членове 5 и 6, и по-специално с член 8, параграфи 1 и 2 от Регламента относно промишления дизайн на Общността.

      Решение на отдела по отмяна: обявява спорния регистриран промишлен дизайн за недействителен.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 25, параграф 1, буква б) във връзка с член 4, параграф 2 от Регламента относно промишления дизайн на Общността.


title: Дело T-217/10: Определение на Общия съд от 17 февруари 2011 г. — Rautaruukki/СХВП — Vigil Pérez (MONTERREY)

text:
               9.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/20

         Определение на Общия съд от 17 февруари 2011 г. — Rautaruukki/СХВП — Vigil Pérez (MONTERREY)
   (Дело T-217/10) (1)

   2011/C 113/42
   Език на производството: английски
   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 195, 17.7.2010 г.


title: Дело T-183/13: Жалба, подадена на 28 март 2013 г. — Skype/СХВП — British Sky Broadcasting and Sky IP International (SKYPE)

text:
               15.6.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/28

         Жалба, подадена на 28 март 2013 г. — Skype/СХВП — British Sky Broadcasting and Sky IP International (SKYPE)
   (Дело T-183/13)
   2013/C 171/54
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Skype (Дъблин, Ирландия) (представители: I. Fowler, Solicitor, J. Schmitt, lawyer, и J. Mellor, QC)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Други страни в производството пред апелативния състав: British Sky Broadcasting Group plc (Айсълуърт, Обединено кралство) и Sky IP International Ltd (Айсълуърт)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 30 януари 2013 г. по преписка R 2398/2010-4,

               —

               да осъди ответника да понесе съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „SKYPE“ — заявка за марка на Общността № 3 660 065 за услуги от клас 38.

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: останалите страни в производството пред апелативния състав.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словната марка „SKY“ за стоки и услуги от класове 9, 38 и 41 — заявка за марка на Общността № 3 203 411.

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението за всички спорни стоки.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент на Съвета № 207/2009.


title: Дело C-107/08: Иск, предявен на 7 март 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия

text:
               26.4.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 107/21

         Иск, предявен на 7 март 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия
   (Дело C-107/08)
   (2008/C 107/33)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: B. Schima, A. Alcover San Pedro)

      Ответник: Република Австрия
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за транспониране на Директива 2005/33/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 юли 2005 година за изменение на Директива 1999/32/ЕО по отношение на нивото на съдържание на сяра в корабните горива (1) и като не е информирала Комисията за приетите разпоредби, Република Австрия е нарушила задълженията си по член 2 от директивата.

               —

               да се осъди Република Австрия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 11 август 2006 г.

      (1)  ОВ L 191, стр. 59; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 49, стр. 134.


title: Дело T-411/10: Жалба, продадена на 8 септември 2010 г. — Laufen Austria/Комисия

text:
               6.11.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/57

         Жалба, продадена на 8 септември 2010 г. — Laufen Austria/Комисия
   (Дело T-411/10)
   ()
   2010/C 301/91
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Laufen Austria AG (Wilhelmsburg, Австрия) (представител: E. Navarro Varona, abogada)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се обявят за частично недействителни членове 1 и 2 от Решение на Европейската комисия от 23 юни 2010 г., доколкото се отнасят до наложената на Laufen Austria глоба (както индивидуално, така и солидарно с Roca Sanitario) за извършването на твърдяно нарушение на член 101 ДФЕС и в резултат от това

               —

               да се намали размера на наложената на Laufen Austria глоба както индивидуално, така и солидарно с Roca Sanitario, в съответствие с изложеното в жалбата, доколкото Общият съд приеме това за уместно с оглед на изложените съображения или поради други възприети от посочения съд съображения и

               —

               да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски на Laufen Austria.

      Правни основания и основни доводи

   Обжалваното решение в настоящото производство е същото като по дело T-408/10, Roca Sanitario/Комисия.
   Правните основания и основни доводи са сходни с изложените по това дело.
   Твърди се по-специално, че в обжалваното решение е налице явна грешка в преценката, тъй като Комисията е приела, че жалбоподателят не е действал независимо на пазара, обявявайки че Roca Sanitario е отговорно за неговото поведение.
   В това отношение и при условията на евентуалност се твърди, че е налице нарушение на член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора, както и нарушение на принципите на индивидуална отговорност за нарушенията и на пропорционалност във връзка с размера на наложената индивидуално глоба на жалбоподателя за нарушение, за което се твърди, че е извършил преди да стане собственост на Roca Sanitario. Посоченият размер надхвърля 10 % от неговия оборот за стопанската година преди приемането на обжалваното решение и е установен неправилно.


title: Дело T-145/08: Жалба, подадена на 17 април 2008 г. — Atlas Transport/СХВП — Atlas Air (ATLAS)

text:
               21.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 158/19

         Жалба, подадена на 17 април 2008 г. — Atlas Transport/СХВП — Atlas Air (ATLAS)
   (Дело T-145/08)
   (2008/C 158/31)
   Език на жалбата: немски
   Страни

      Жалбоподател: Atlas Transport GmbH (Дюселдорф, Германия) (представители: U. Hildebrandt, K. Schmidt-Hern и B. Weichhaus, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Atlas Air, Inc. (Ню Йорк, САЩ)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 24 януари 2008 г. (преписка № R 1023/2007-1);

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Словната марка „ATLAS“ за стоки и услуги от класове 9, 36 и 39 (марка на Общността № 2 970 788).

      Притежател на марката на Общността: Жалбоподателят.

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Atlas Air Inc.

      Марка, на която е направено позоваване в подкрепа на искането за обявяване на недействителност: По-конкретно фигуративната марка „ATLASAiR“, регистрирана в Бенелюкс за стоки от клас 39 (№ 555 184).

      Решение на отдела по заличаването: Обявява за частично недействителна марката на Общността за услуги от клас 39.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля като недопустима жалбата на жалбоподателя.

      Изложени правни основания: Нарушение на член 59, трето изречение от Регламент (ЕО) № 40/94 (1), тъй като основанията за обжалването били свързани с ясно определени предпоставки и дадено имплицитно основание не можело да се счита за достатъчно. Освен това, аналогично нарушаване на член 61 от Регламент № 40/94 във връзка с правило 20, параграф 7 от Регламент (ЕО) № 2868/95 (2), тъй като процедурата пред СХВП трябвало непременно да бъде спряна.

      (1)  Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ 1994 г., L 11, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).

      (2)  Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността (ОВ L 303, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189).


title: Дело C-9/11: Преюдициално запитване, отправено от Cour d'appel de Bruxelles (Белгия) на 7 януари 2011 г. — Waypoint Aviation SA/État belge — SPF Finances

text:
               26.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 95/4

         Преюдициално запитване, отправено от Cour d'appel de Bruxelles (Белгия) на 7 януари 2011 г. — Waypoint Aviation SA/État belge — SPF Finances
   (Дело C-9/11)
   2011/C 95/06
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Cour d'appel de Bruxelles

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Waypoint Aviation SA

      Ответник: État belge — SPF Finances

      Преюдициални въпроси

               1.

               Член 49 ЕО допуска ли прилагането на национална разпоредба, каквато е член 29, алинея 2, буква d) от Закона от 11 април 1983 г., доколкото:
               от една страна тази разпоредба допуска предоставянето на данъчен кредит — условен авансов данък — на ползвателите на доходи от кредити или от заеми, които са отпуснати на координационен център по смисъла на Кралския указ № 187 от 30 декември 1982 г. за създаването на координационни центрове, когато дружеството, използващо взетите в заем от или чрез координационния център средства за придобиването на материален актив, който то ползва в Белгия за осъществяването на своята професионална дейност, предостави правото на ползване върху актива на дружество, което е част от същата група дружества и е установено в Белгия, а от друга страна тази разпоредба не допуска предоставянето на данъчен кредит когато същото дружество отстъпва правото на ползване върху същия материален актив на дружество, което е част от същата група дружества, но е установено в друга държава членка, а не в Белгия?

               2.

               Член 10 ЕО, във връзка с член 49 ЕО, допуска ли тълкуване на разпоредба, като тази на член 29, алинея 2, буква d) от Закона от 11 април 1983 г., която обвързва предоставянето на данъчен кредит — условен авансов данък — на ползвателите на доходи от кредити или от заеми, които са отпуснати на координационен център по смисъла на Кралския указ № 187 от 30 декември 1982 г. за създаването на координационни центрове, с условието никакво право на ползване върху финансирания чрез тези кредити или заеми материален актив да не бъде предоставяно на установен в друга държава членка член на групата, от страна на никое дружество от групата, а не само от дружеството, което придобива материалния актив в резултат от това финансиране и което го използва в Белгия за осъществяване на своята професионална дейност?


title: Дело C-531/16: Преюдициално запитване от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Литва), постъпило на 18 октомври 2016 г. — Šiaulių regiono atliekų tvarkymo centras/„Specializuotas transportas“ UAB

text:
               9.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/27

         Преюдициално запитване от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Литва), постъпило на 18 октомври 2016 г. — Šiaulių regiono atliekų tvarkymo centras/„Specializuotas transportas“ UAB

   (Дело C-531/16)
   (2017/C 006/34)
   Език на производството: литовски

      Запитваща юрисдикция

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели в касационното производство: Šiaulių regiono atliekų tvarkymo centras, „Specializuotas transportas“ UAB

      Други страни: „VSA Vilnius“ UAB, „Švarinta“ UAB, „Specialus autotransportas“ UAB, „Ecoservice“ UAB

      Преюдициални въпроси

               1)

               Трябва ли свободното движение на хора и услуги, уредено съответно в членове 45 ДФЕС и 56 ДФЕС, принципите на равно третиране на оферентите и на прозрачност, уредени в член 2 от Директива 2004/18 (1), и произтичащият от тях принцип на свободна и лоялна конкуренция между икономическите оператори (разглеждани заедно или поотделно, но без ограничаване до тези разпоредби) да се разбират и тълкуват в смисъл, че:
               ако свързани оференти, чиито икономически, управленски, финансови или други връзки могат да породят съмнение относно тяхната независимост и защитата на поверителната информация и/или могат да създадат (потенциални) предпоставки за получаване на предимство пред други оференти, са решили да подадат отделни (независими) оферти в една и съща процедура за възлагане на обществена поръчка, те са длъжни при всички случаи да оповестят тези връзки пред възлагащия орган, дори ако той не е отправил отделно искане към тях, независимо дали националните правни норми в областта на процедурите по възлагане на обществените поръчки предвиждат такова задължение?

               2)

               Ако отговорът на първия въпрос:

                           а)

                           е утвърдителен (т.е. оферентите трябва при всички случаи да разкрият връзките помежду си пред възлагащия орган), може ли да се счита, че в такъв случай неизпълнението на това задължение или некоректното му изпълнение е достатъчно основание възлагащият или упражняващият контрол орган (съд) да приеме, че свързаните оференти, които са подали отделни оферти в една и съща процедура за възлагане на обществена поръчка, в действителност не се конкурират (а симулират конкуренция)?

                           б)

                           е отрицателен (т.е. оферентите нямат допълнително задължение —което не е предвидено в законодателството или в условията на процедурата — да оповестят връзките помежду си), трябва ли в такъв случай възлагащият орган да поеме риска от участие на свързани икономически оператори с произтичащите от това последици, ако не е посочил в документацията за обществената поръчка, че оферентите имат такова задължение за оповестяване?

               3)

               Независимо от отговора на първия въпрос и с оглед на решение eVigilo (C-538/13) на Съда, трябва ли правните разпоредби, посочени в първия въпрос и в член 1, параграф 1, трета алинея и член 2, параграф 1, буква б) от Директива 89/665 (2) (разглеждани заедно или поотделно, но без ограничаване до тези разпоредби), да се разбират и тълкуват в смисъл, че:

                           а)

                           ако в хода на процедурата за възлагане на обществена поръчка възлагащият орган по какъвто и да било начин узнае, че между определени участници в процедурата съществуват съществени връзки (отношения), той трябва, независимо от собствената си преценка на това и/или на други обстоятелства (например несходство на подадените оферти по форма и съдържание, публичен ангажимент на оферента за лоялна конкуренция и т.н.), да се обърне към свързаните оференти поотделно с искане да обяснят дали и по какъв начин личното им положение е съвместимо със свободната и лоялна конкуренция между оферентите?

                           б)

                           ако възлагащият орган има такова задължение, но не го изпълни, е налице достатъчно основание съдът да обяви действията му за незаконосъобразни, доколкото този орган не е гарантирал прозрачност и обективност на процедурата и не е поискал доказателства от жалбоподателя или не се е произнесъл служебно относно възможното въздействие на личното положение на свързаните лица върху резултата от процедурата за възлагане на обществена поръчка?

               4)

               Трябва ли правните разпоредби, посочени в третия въпрос и в член 101, параграф 1 ДФЕС (разглеждани заедно или поотделно, но без ограничаване до тези разпоредби), с оглед на постановените от Съда решения по дела eVigilo (C-538/13), Eturas и др. (C-74/14) и VM Remonts (C-542/14), да се разбират и тълкуват в смисъл, че:

                           а)

                           когато оферент (жалбоподател) е узнал за отхвърлянето на най-ниската оферта, подадена от единия от двама свързани оференти в процедура за възлагане на обществена поръчка (наричан по-нататък „оферент A“), и за възлагането на обществената поръчка на другия оферент (наричан по-нататък „оферент Б“), и като се имат предвид други обстоятелства, свързани с тези оференти и с тяхното участие в процедурата за възлагане на обществена поръчка (а именно, че оференти A и Б имат един и същ съвет на директорите; че имат едно и също дружество майка, което не участва в процедурата за възлагане на обществена поръчка; че оференти A и Б не оповестяват връзките помежду си пред възлагащия орган и не предоставят поотделно допълнителни разяснения относно тези връзки, по-специално защото към тях не са били отправени никакви искания; че оферент А предоставя в офертата си непоследователна информация относно това доколко предложените транспортни средства (камиони за сметоизвозване) отговарят на условието на поръчката, свързано с нормата Евро 5; че оферентът, подал най-ниската оферта, която е отхвърлена поради установени недостатъци, първо, не оспорва решението на възлагащия орган, и второ, подава жалба срещу решението на първоинстанционния съд, с която [оспорва] по-специално законосъобразността на отхвърлянето на неговата оферта; и т.н.), и когато във връзка с всички тези обстоятелства възлагащият орган не е предприел никакви действия, дори само тези данни са достатъчно основание да се поиска от органа, упражняващ контрол, да установи незаконосъобразността на действията на възлагащия орган, доколкото той не е гарантирал прозрачност и обективност на процедурата, като освен това не е поискал от жалбоподателя да представи конкретни доказателства, че оференти А и Б са действали нелоялно?

                           б)

                           оференти А и Б не са доказали пред възлагащия орган, че участието им в процедурата за възлагане на обществена поръчка е действително и лоялно само въз основа на обстоятелството, че оферент Б доброволно е подал декларация за действително участие, внедрил е стандартите за качество на управлението при участие в процедура за възлагане на обществена поръчка и освен това офертите на посочените оференти не са идентични по форма и съдържание?

               5)

               Могат ли действията на взаимно свързани икономически оператори (дъщерни дружества на едно и също дружество), които участват поотделно в една и съща процедура за възлагане на обществена поръчка, чиято стойност е от порядъка на стойностите на обществени поръчки от международен мащаб, а седалището на възлагащия орган, който обявява процедурата, и мястото, на което ще се предоставят услугите, не са много далеч от друга държава членка (Република Латвия), по принцип да се преценяват — като се има предвид по-специално доброволната декларация за лоялна конкуренция на един от въпросните икономически оператори — въз основа на разпоредбите на член 101 ДФЕС и практиката на Съда, която тълкува тези разпоредби?

      (1)  Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (OВ L 134, 2004 г., стp. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116).

      (2)  Директива на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство (OВ L 395, 1989 г., стp. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 237).


title: Дело C-466/13 P: Жалба, подадена на 27 август 2013 г. от Repsol, SA срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 27 юни 2013 г. по дело T-89/12, Repsol YPF/СХВП — Ajuntament de Roses (R)

text:
               26.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/13

         Жалба, подадена на 27 август 2013 г. от Repsol, SA срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 27 юни 2013 г. по дело T-89/12, Repsol YPF/СХВП — Ajuntament de Roses (R)
   (Дело C-466/13 P)
   2013/C 313/23
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: Repsol, SA (представители: L. Montoya Terán и J. Devaureix, abogados)

      Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени изцяло Решение на Общия съд от 27 юни 2013 г. по дело T-89/12, за което жалбоподателят е уведомен на 28 юни 2013 г.

               —

               да се уважат изцяло исканията, направени в първоинстанционното производство.

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

               1.

               Налага се корекция на определена практика на СХВП при регистрацията и на определена практика на Общия съд, за да се постигне ефективно прилагане на съотношението на реципрочност между отличителния характер на по-ранната марка и обхвата на защитата ѝ.

               2.

               В обжалваното решение Общият съд е допуснал явни противоречия между изложените съображения и изводите, до които е достигнал, що се отнася до липсата на прилика между знаците (установява, че съществуват повече разлики, отколкото прилики, но приема, че знаците са сходни) и слабия или недостатъчен отличителен характер на по-ранната марка (счита марката за слаба, но не отчита това при преценката на вероятността от объркване).

               3.

               Общият съд е пренебрегнал обстоятелството, че основните отличителни характеристики на марката, изтъкната в подкрепа на възражението, (главна буква „R“, оградена с кръг) не могат да бъдат монополизирани от нито едно трето лице, поради което е спазено изискването обичайните знаци да са на разположение на пазара.

               4.

               Общият съд е пренебрегнал решенията на испанския Tribunal Supremo по сходни дела, въпреки че тези решения е следвало да бъдат взети предвид като възприемащи гледната точка на съответния потребител, а именно испанския.

               5.

               От допустимите и относими съображения следва, че решението на Общия съд е неправилно. Ето защо то трябва да бъде отменено, както е поискано.


title: Дело F-80/08: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 30 ноември 2009 г. — Wenig/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Дисциплинарно производство — Временно отстраняване от длъжност на длъжностно лице — Удръжка от възнаграждението — Твърдение за тежко нарушение — Право на защита — Компетентност — Липса на публикуване на акта за делегиране на правомощие — Липса на компетентност на автора на обжалвания акт)

text:
               30.1.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 24/75

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 30 ноември 2009 г. — Wenig/Комисия
   (Дело F-80/08) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Дисциплинарно производство - Временно отстраняване от длъжност на длъжностно лице - Удръжка от възнаграждението - Твърдение за тежко нарушение - Право на защита - Компетентност - Липса на публикуване на акта за делегиране на правомощие - Липса на компетентност на автора на обжалвания акт)
   2010/C 24/138
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Fritz Harald Wenig (Woluwé-Saint-Pierre, Белгия) (представители: G.-A. Dal, D. Voillemot, D. Bosquet и S. Woog, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и D. Martin)

      Предмет

   Отмяна на решението на Комисията, с което временно се отстранява от длъжност жалбоподателя и се разпорежда да се удържа 1 000 евро месечно от неговото възнаграждение

      Диспозитив

               1.

               Отмяна на решението от 18 септември 2008 г., с което Комисията на Европейските общности в приложение на членове 23 и 24 от Приложение IX към Правилника за длъжностните лица на Европейските общности временно отстранява за неопределен срок от време г-н Wenig и разпорежда да се удържа 1 000 евро месечно от неговото възнаграждение за срок не по-дълъг от шест месеца.

               2.

               Осъжда Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски по главното производство.

               3.

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски по обезпечителното производство.

      (1)  ОВ C 313, 6.12.2008 г., стр. 59.


title: Дело T-338/07 P: Решение на Общия съд от 19 март 2010 г. — Bianchi/ETF (Обжалване — Публична служба — Срочно наети служители — Договор, сключен за определен срок — Решение, съдържащо отказ за подновяване на договора — Член 47, буква б) от УРДС)

text:
               22.5.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 134/30

         Решение на Общия съд от 19 март 2010 г. — Bianchi/ETF
   (Дело T-338/07 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Срочно наети служители - Договор, сключен за определен срок - Решение, съдържащо отказ за подновяване на договора - Член 47, буква б) от УРДС)
   2010/C 134/49
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Irène Bianchi (Торино, Италия) (представител: M.-A. Lucas, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска фондация за обучение (ETF) (Торино, Италия) (представители: M. Dunbar, подпомаган от G. Vandersanden, впоследствие от L. Levi, avocats)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 28 юни 2007 г. по дело Bianchi/ETF (F-38/06, все още непубликувано в Сборника), насочена към отмяната на това решение

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда г-жа Irène Bianchi да понесе направените от нея съдебни разноски, както и направените от Европейската фондация за обучение (ETF) в рамките на настоящото производство.

      (1)  ОВ C 269, 10.11.2007 г.


title: Дело T-516/09 P: Определение на Общия съд от 18 октомври 2010 г. — Marcuccio/Комисия (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Отхвърляне на искане за извършване на разследване — Отказ на институция да преведе решение — Отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна жалба)

text:
               18.12.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 346/42

         Определение на Общия съд от 18 октомври 2010 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело T-516/09 P) (1)

   (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Отхвърляне на искане за извършване на разследване - Отказ на институция да преведе решение - Отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна жалба)
   2010/C 346/84
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Currall и C. Berardis-Kayser, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)

      Предмет

   Жалба, подадена срещу Определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 7 октомври 2009 г. по дело Marcuccio/Комисия (F-122/07, все още непубликувано в Сборника), с която се иска отмяната на това определение

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Г-н Luigi Marcuccio понася направените от него съдебни разноски, както и разноските, направени от Европейската комисия във връзка с настоящото производство.

      (1)  ОВ C 51, 27.2.2010 г.


title: Съединени дела T-54/08 R, T-87/08 R, T-88/08 и T-91/08 R — T-93/08 R: Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 8 април 2008 г. — Кипър/Комисия (Обезпечително производство — Обявление за тръжна процедура, имащо за цел да се насърчи икономическото развитие в северната част на Кипър — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност)

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/38

         Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 8 април 2008 г. — Кипър/Комисия
   (Съединени дела T-54/08 R, T-87/08 R, T-88/08 и T-91/08 R — T-93/08 R)
   (Обезпечително производство - Обявление за тръжна процедура, имащо за цел да се насърчи икономическото развитие в северната част на Кипър - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност)
   (2008/C 171/71)
   Език на производството: гръцки
   Страни

      Жалбоподател: Република Кипър (представител: P. Kliridis)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: P. van Nuffel и I. Zervas)
   Предмет
   Молби за спиране на изпълнението на редица обявления за тръжна процедура, приети от Комисията с цел да се насърчи икономическото развитие в северната част на Кипър в областта на енергетиката, околната среда, селското стопанство, далекосъобщенията, образованието, както и в областта на политиката на управление на реколтата и напояването.
   Диспозитив

               1)

               Дела T-54/08 R, T-87/08 R, T-88/08 R и T-91/08 R — T-93/08 R са съединени за целите на настоящото определение.

               2)

               Отхвърля молбите за допускане на обезпечение.

               3)

               Не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-245/15: Жалба, подадена на 15 май 2015 г. — Klymenko/Съвет

text:
               14.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 302/54

         Жалба, подадена на 15 май 2015 г. — Klymenko/Съвет
   (Дело T-245/15)
   (2015/C 302/70)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Oleksandr Viktorovych Klymenko (Москва, Русия) (представители: B. Kennelly и J. Pobjoy, Barristers и R. Gherson, Solicitor)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени Решение (ОВППС) 2015/364 на Съвета от 5 март 2015 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (OВ 2015 L 62, стp. 25) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/357 на Съвета от 5 март 2015 година за прилагане на Регламент (ЕС) № 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (OВ L 62, стp. 1) в частта, в която се отнасят до жалбоподателя;

               —

               при условията на евентуалност да обяви, че член 1, параграф 1 отРешение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 г. (изменено) и член 3, параграф 1 от Регламент (ЕС) на Съвета № 208/2014 от 5 март 2014 г. (изменен), са неприложими поради тяхната незаконосъобразност в частта, в която се отнасят до жалбоподателя.

               —

               да осъди Съвета на заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага шест основания.

               1.

               В първото основание твърди, че Съветът не е определил подходящото правно основание на Решение (ОВППС) 2015/364 на Съвета (наричано по-нататък „Решението“) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/357 (наричан по-нататък „Регламентът“) (наричани по-нататък заедно „обжалваните актове“). Член 29 от Договора за Европейския съюз не е правилното правно основание на Решението, тъй като обвиненията, повдигнати срещу жалбоподателя, не го квалифицират като лицето, подкопало демокрацията в Украйна или лишило украинския народ от предимствата на устойчивото развитие на неговата страна (по смисъла на член 23 ДЕС и общите разпоредби на член 21, параграф 2 ДЕС). Тъй като Решението е невалидно, Съветът не е имал право да се позове на член 215, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз за да приеме Регламента.

               2.

               Във второто основание твърди, че Съветът допуснал явни грешки в преценката, когато приел, че е изпълнено условието за включване на жалбоподателя в списъка по 1, параграф 1 от Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 г. (изменено) и член 3, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 208/2014 на Съвета от 5 март 2014 г. (изменен). Жалбоподателя не е лице, срещу което се провежда наказателно производство „за присвояване на публични финансови средства или активи“, нито наказателно производство „за злоупотреба със служебно положение в качеството му на лице на публична длъжност с цел получаване на неправомерна облага за себе си или за трето лице“.

               3.

               В третото основание твърди, че Съветът нарушил правото на жалбоподателя на защита и на добра администрация, както и и правото му на ефективна съдебна защита. В частност Съветът не проверил внимателно и безпристрастно дали наведените съображения, за които се предполага, че обосновават повторното му включване в списъка, действително са основателни, предвид становището, представено от жалбоподателя преди това повторно включване.

               4.

               В четвъртото основание твърди, че Съветът не е изпълнил задължението си да представи съответни мотиви, които да обосноват новото включване на жалбоподателя в списъка.

               5.

               В петото основание твърди, че без да се обоснове или като е направил това непропорционално, Съветът нарушил основните права на жалбоподателя, в това число правото на защита на неговата собственост и на доброто му име. Решение 2015/364/ОВППС и от Регламент (ЕС) № 2015/357 имат тежки последици за имуществото на жалбоподателя, както и за репутацията му по света. Съветът не доказал, че замразяването на финансовите средства и икономическите ресурси на жалбоподателя е свързано с каквато и да било легитимна цел, или е обосновано от такава цел и че освен това не било пропорционално на подобна цел.

               6.

               Шестото основание, посочено в подкрепа на искането за обявяване на незаконосъобразност е изведено от факта, че ако въпреки доводите, изтъкнати в рамките на второто основание, член 1, параграф 1 от Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 г. (изменено) и член 3, параграф 1 от Регламент (ЕС) № 208/2014 на Съвета от 5 март 2014 г. (изменен) се тълкуват в смисъл, че включват a) всяко разследване на украински орган независимо дали се извършва въз основа на съдебни решение или производство, в рамките на които това решение или производство се контролира или върху тях се осъществява надзор; и/или б) всяка „злоупотреба със служебно положение (на жалбоподателя) в качеството му на лице на публична длъжност с цел получаване на неправомерна облага за себе си или за трето лице“, независимо дали се твърди присвояване на публични финансови средства, то в такъв случай критерият за включване в списъка — предвид произволните обхват и приложно поле, които следвали от едно толкова широко тълкуване — бил лишен от подходящо правно основание; и/или бил непропорционален на целите на Решението и Регламента. По тази причини разпоредбата била незаконосъобразна.


title: Дело C-257/11: Решение на Съда (трети състав) от 29 ноември 2012 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel București — Румъния) — SC Gran Via Moinești Srl/Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF), Administrația Finanțelor Publice București (Директива 2006/112/ЕО — Данък върху добавената стойност — Членове 167, 168 и 185 — Право на приспадане — Корекция на приспаданията — Придобиване на терен и на построените върху него сгради с цел разрушаване на тези сгради и изграждане на проект за недвижим имот върху този терен)

text:
               26.1.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 26/8

         Решение на Съда (трети състав) от 29 ноември 2012 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel București — Румъния) — SC Gran Via Moinești Srl/Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF), Administrația Finanțelor Publice București
   (Дело C-257/11) (1)

   (Директива 2006/112/ЕО - Данък върху добавената стойност - Членове 167, 168 и 185 - Право на приспадане - Корекция на приспаданията - Придобиване на терен и на построените върху него сгради с цел разрушаване на тези сгради и изграждане на проект за недвижим имот върху този терен)
   2013/C 26/14
   Език на производството: румънски

      Запитваща юрисдикция

   Curtea de Apel București

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: SC Gran Via Moinești Srl

      Ответници: Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF), Administrația Finanțelor Publice București

      Предмет

   Преюдициално запитване — Curtea de Apel București — Тълкуване на членове 167, 168 и 185, параграф 2 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Право на приспадане на ДДС за придобиването на подлежащи на разрушаване постройки с цел реализирането на проект във връзка с недвижим имот — Подготвителна икономическа дейност за реализирането на проекта във връзка с недвижим имот, изразяваща се в първоначални инвестиционни разходи, извършени за нуждите на реализирането на споменатия проект — Корекция на приспаднатията ДДС

      Диспозитив

               1.

               Членове 167 и 168 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкуват в смисъл, че при обстоятелства като разглежданите в главното производство дружество, което е придобило терен и построените върху него сгради с цел разрушаването им и изграждането на жилищен комплекс върху терена, има правото да приспадне данъка върху добавената стойност за придобиването на посочените сгради.

               2.

               Член 185 от Директива 2006/112 трябва да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като разглежданите в главното производство разрушаването на сградите, придобити с терена, върху който са били построени, извършено с цел изграждане на жилищен комплекс на мястото на тези сгради, не води до задължение за корекция на първоначално приспаднатия ДДС за придобиването на посочените сгради.

      (1)  ОВ C 238, 13.8.2011 г.


title: Дело C-248/14 P: Жалба, подадена на 23 май 2014 г. от Schwenk Zement KG срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 14 март 2014 г. по дело T-306/11, Schwenk Zement KG/Европейска комисия

text:
               14.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/11

         Жалба, подадена на 23 май 2014 г. от Schwenk Zement KG срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 14 март 2014 г. по дело T-306/11, Schwenk Zement KG/Европейска комисия
   (Дело C-248/14 P)
   2014/C 223/16
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Schwenk Zement KG (представители: M. Raible и S. Merz, Rechtsanwälte)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               1.

               да отмени Решение на Общия съд (седми състав) от 14 март 2014 г. по дело T-306/11, доколкото с него жалбата му се отхвърля,

               2.

               да отмени изцяло Решение C (2011) 2367 окончателен на Комисия от 30 март 2011 г. (преписка 39520 — Цимент и свързани продукти) на основание член 263, алинея четвърта ДФЕС, доколкото се отнася до жалбоподателя,

               3.

               при условията на евентуалност спрямо второто искане, да върне делото на Общия съд за постановяване на ново решение в съответствие с правната преценка на Съда,

               4.

               във всеки случай, да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателя в производствата през Общия съд и Съда.

      Основания и основни доводи

   Жалбата е насочена срещу Решение на Общия съд на Европейския съюз (по-нататък „Общият съд“) от 14 март 2014 г. по дело T-306/11, доколкото с него жалбоподателят е осъден. Решението е връчено на SCHWENK Zement AG на 14 март 2014 г. С решението Общият съд частично уважава и частично отхвърля жалбата срещу Решение C (2011) 2367 окончателен на Комисия от 30 март 2011 г. относно производство по прилагане на член 18, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1/2003 (1) на Съвета (преписка 39520 — Цимент и свързани продукти).
   Жалбоподателят изтъква три основания:
   На първо място, той посочва, че при преценката на действията на Комисията Общият съд е нарушил принципа на пропорционалност. Общият съд е нарушил правото на Съюза, като не е взел предвид вътрешно присъщото за принципа на пропорционалност стъпаловидно отношение, а именно при съмнение да се приложи по-благоприятното от две средства, които са на разположение. Общият съд е приел за допустимо пряко действие срещу жалбоподателя по пътя на решение, изискващо предоставянето на информация по член 18, параграф 3 от Регламент № 1/2003, като се позовава единствено на най-голямата сигурност от предоставянето на информация. Това не било достатъчно за принципа на пропорционалност.
   На второ място, Общият съд направил само недостатъчна преценка на конкретния случай, като не е взел предвид съществена част от твърденията на жалбоподателя. Общият съд не разгледал конкретния случай и не взел предвид особените обстоятелства по отношение на жалбоподателя. По-скоро Общият съд изключил една голяма част от производителите на цимент.
   На трето място, жалбоподателят посочва, че при нарушение на задължението за мотивиране Общият съд приел за достатъчни шаблонни твърдения на Комисията. Общият съд нарушил задължението за мотивиране на два пъти. Един път той нарушил изискванията за мотивиране на актовете на Комисията, които произтичат от член 296, втора алинея ДФЕС и от член 18 от Регламент № 1/2003. Втори път Общият съд не спазил наложените от самия него норми за мотивиране. В крайна сметка тази преценка на Общия съд го отвела до невъзможност да упражни контрол върху спазването на принципа на пропорционалност. Ако решението на Общия съд не бъде отменено, принципът на пропорционалност в рамките на мерките по разследване съгласно член 18, параграф 3 от Регламент № 1/2003 би се изпразнил от съдържание.

      (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


title: Дело C-199/13 P: Определение на Съда (осми състав) от 27 март 2014 г.  — Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS, Travetanche Injection SPRL/Европейска комисия, Кралство Нидерландия (Обжалване — Член 181 от Процедурния правилник — Регламент (ЕО) № 1907/2006 (Регламент REACH) — Ограничения за пускането на пазара и употребата на акриламид — Регламент (ЕС) № 366/2011 за изменение на приложение XVII към Регламент (ЕО) № 1907/2006)

text:
               16.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 184/6

         Определение на Съда (осми състав) от 27 март 2014 г. — Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS, Travetanche Injection SPRL/Европейска комисия, Кралство Нидерландия
   (Дело C-199/13 P) (1)

   ((Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник - Регламент (ЕО) № 1907/2006 (Регламент REACH) - Ограничения за пускането на пазара и употребата на акриламид - Регламент (ЕС) № 366/2011 за изменение на приложение XVII към Регламент (ЕО) № 1907/2006))
   2014/C 184/08
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS, Travetanche Injection SPRL (представители: K. Van Maldegem и R. Cana, avocats)

      Други страни в производството: Европейска комисия (представители: E. Manhaeve и P. Oliver, подпомагани от J. Stuyck и A.-M. Vandromme, advocaten) Кралство Нидерландия (представители: M. Bulterman и B. Koopman)

      Предмет

   Жалба срещу Решението на Общия съд (седми състав) от 1 февруари 2013 г. по дело Polyelectrolyte Producers Group и др./Комисия (T-368/11), с което Общият съд е отхвърлил жалбата за отмяна на Регламент (ЕС) № 366/2011 на Комисията от 14 април 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH) (ОВ L 101, стр. 12), доколкото в него се предвиждат ограничения за пускането на пазара на акриламид за варово-циментови строителни разтвори

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS и Travetanche Injection SPRL да заплатят съдебните разноски.

               3)

               Кралство Нидерландия понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 171, 15.6.2013 г.


title: Решение на Съда от 12 септември 2011 година по дело E-16/10 — Philip Morris Norway AS/Норвежката държава, представлявана от Министерството на здравеопазването и здравните услуги (Свободно движение на стоки — Забрана за излагане на тютюневи изделия — Членове 11 и 13 от Споразумението за ЕИП — Мерки с равностоен ефект на количествени ограничения — Условия за продажба — Защита на общественото здраве — Пропорционалност)

text:
               27.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 291/14

         РЕШЕНИЕ НА СЪДА
   от 12 септември 2011 година
   по дело E-16/10
   Philip Morris Norway AS/Норвежката държава, представлявана от Министерството на здравеопазването и здравните услуги
   (Свободно движение на стоки — Забрана за излагане на тютюневи изделия — Членове 11 и 13 от Споразумението за ЕИП — Мерки с равностоен ефект на количествени ограничения — Условия за продажба — Защита на общественото здраве — Пропорционалност)
   2012/C 291/05
   По дело E-16/10 Philip Morris Norway AS/Норвежката държава, представлявана от Министерството на здравеопазването и здравните услуги — МОЛБА до Съда по член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на Надзорен орган и Съд, подадена от Oslo tingrett (Районен съд на Осло), относно тълкуването на членове 11 и 13 от Споразумението за Европейското икономическо пространство (ЕИП), и по-специално дали разпоредба, забраняваща излагането на тютюневи изделия в обектите за търговия на дребно, като тази, установена в норвежкото законодателство, представлява неправомерно ограничение по смисъла на член 11 от Споразумението за ЕИП, и ако се установи, че е налице такова ограничение, кои са решаващите критерии, за да се установи дали такава забрана за излагане е пропорционална за целите на член 13 от Споразумението за ЕИП, Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Thorgeir Örlygsson (съдия-докладчик) и Per Christiansen, съдии, постанови решение на 12 септември 2011 г., чийто диспозитив гласи:

               1.

               Забраната за излагане на тютюневи изделия, наложена от националното законодателство на държава от ЕИП, каквато е забраната в разглеждания случай, представлява мярка с равностоен ефект на количествено ограничение върху вноса по смисъла на член 11 от Споразумението за ЕИП, ако забраната фактически засяга предлагането на пазара на продукти, внасяни от други държави от ЕИП, в по-голяма степен отколкото предлагането на пазара на внасяни продукти, които доскоро са били произвеждани в Норвегия.

               2.

               От компетентността на националния съд е да определи конкретно какви цели преследва въпросното законодателство и да реши дали целта, свързана с общественото здраве, за намаляване на употребата на тютюн от обществото като цяло може да бъде постигната чрез мерки, които са по-малко ограничителни от забраната за излагане на тютюневи изделия.


title: Дело T-57/15: Жалба, подадена на 4 февруари 2015 г.  — Trajektna luka Split/Комисия

text:
               13.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 118/35

         Жалба, подадена на 4 февруари 2015 г. — Trajektna luka Split/Комисия
   (Дело T-57/15)
   (2015/C 118/44)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Trajektna luka Split d.d. (Сплит, Хърватия) (представители: M. Bauer, H.-J. Freund и S. Hankiewicz, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решение на Комисията C(2013) 7285 окончателен — Хърватия — Предполагаема помощ за Jadrolinija от 15 октомври 2014 г.;

               —

               да осъди Комисията да заплати направените от нея съдебни разноски, както и тези на жалбоподателя;

               —

               да върне преписката на Европейската комисия за допълнително разследване и ново решение; и

               —

               да предприеме всяка мярка, която счете за необходима.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага шест основания.

               1.

               С първото основание се твърди явна грешка в преценката и явна грешка при прилагане на правото, състоящи се в нарушение на член 107 ДФЕС поради констатацията, че спорната мярка не представлява държавна помощ, тъй като е приложен неправилен критерии за да се провери дали са използвани държавни ресурси.

               2.

               С второто основание се твърди явна грешка в преценката и явна грешка при прилагане на правото, състоящи се в нарушение на член 107 ДФЕС поради констатацията, че спорната мярка не представлява държавна помощ, тъй като не са използвани държавни ресурси.

               3.

               С третото основание се твърди явна грешка при прилагане на правото, състояща се в нарушение на смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, във връзка с член 106, параграф 1 ДФЕС, тъй като не е взет предвид член 106, параграф 1 ДФЕС.

               4.

               С четвъртото основание се твърди нарушение на основни процесуални изисквания, състоящо в неизпълнение на член 10, параграф 2 от Регламент № 659/1999 (1), тъй като не са били използвани в достатъчна степен предвидените в него възможности за разследване .

               5.

               С петото основание се твърди явна грешка в преценката, тъй като не е открита предвидената в член 108, параграф 2 ДФЕС и член 4, параграф 4 от Регламент № 659/1999 официална процедура по разследване.

               6.

               С шестото основание се твърди нарушение на основни процесуални изисквания, тъй като не са изложени достатъчно мотиви, съгласно член 296, параграф 2 ДФЕС, що се отнася до липсата на държавни ресурси и до смисъла на член 106, параграф 1, във връзка с член 107, параграф 1 ДФЕС.

      (1)  Регламент (EО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41)