title: Дело T-19/15: Жалба, подадена на 16 януари 2015 г.  — Gómez Echevarría/СХВП — M and M Direct (wax by Yuli’s)

text:
               16.3.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 89/33

         Жалба, подадена на 16 януари 2015 г. — Gómez Echevarría/СХВП — M and M Direct (wax by Yuli’s)
   (Дело T-19/15)
   (2015/C 089/40)
   Език на жалбата: испански

      Страни

      Жалбоподател: Yuleidy Caridad Gómez Echevarría (Беналмадена, Испания) (представител: E. López-Chicheri y Selma, abogado)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: M and M Direct Ltd (Лондон, Обединено кралство)

      Данни за производството пред СХВП

      Притежател на спорната марка: жалбоподателят

      Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словните елементи „wax by Yuli’s“ — марка на Общността № 9 099 367

      Производство пред СХВП: производство по обявяване на недействителност

      Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 6.11.2014 г. по преписка R 951/2014-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени решението на първи апелативен състав на СХВП от 6.11.2014 г., като осъди оспорилата марката страна да заплати разноските в производството по оспорване на марката и в настоящото производство,

               —

               при условията на евентуалност, в случай че предходното искане не бъде уважено, да измени решението на първи апелативен състав на СХВП от 6.11.2014 г. и да отхвърли искането за обявяване на недействителност на марка на Общността № 9 099 367 „wax by Yuli’s“, като осъди оспорилата марката страна да заплати разноските в производството по оспорване на марката и в настоящото производство,

               —

               при условията на евентуалност, в случай че предходните искания не бъдат уважени, да измени решението на първи апелативен състав на СХВП от 6.11.2014 г. в частта за разноските, като изключи разноските, направени за представителство при обжалването на решението на отдела по отмяна на СХВП.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 64 от Регламент № 207/2009 във връзка с член 41, параграф 2, буква a) от Хартата на основните права на Европейския съюз.

               —

               Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 поради злоупотреба с власт при отправяне на искането за обявяване на марката за недействително.

               —

               Неправилно прилагане и тълкуване на член 53, параграф 1, буква a) във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 поради липса на вероятност от объркване.

               —

               Неправилно прилагане и тълкуване на правило 94, параграфи 1 и 7 от Регламент№ 2868/95 на Комисията във връзка с член 85, параграф 1 от Регламент № 207/2009.


title: Дело T-351/05: Решение на Първоинстанционния съд от 14 февруари 2008 г. — Provincia di Imperia/Комисия ( Европейски социален фонд — Общностна финансова помощ в областта на новаторските мерки по член 6 от Регламент (ЕО) № 1784/1999 — Покана за представяне на предложения — Отхвърляне на предложението )

text:
               29.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 79/27

         Решение на Първоинстанционния съд от 14 февруари 2008 г. — Provincia di Imperia/Комисия
   (Дело T-351/05) (1)

   („Европейски социален фонд - Общностна финансова помощ в областта на новаторските мерки по член 6 от Регламент (ЕО) № 1784/1999 - Покана за представяне на предложения - Отхвърляне на предложението“)
   (2008/C 79/53)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: Provincia di Imperia (Италия) (представители: S. Rostagno и K. Platteau, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: D. Martin и A. Weimar)
   Предмет
   Искане за отмяна на Решение на Комисията от 30 юни 2005 г., с което се отказва да се приеме предложение 2005/VP021/20293, направено от Provincia di Imperia в отговор на покана за представяне на предложения VP/2003/021 за Новаторски мерки по член 6 от Регламента относно Европейския социален фонд: „Новаторски подходи към управлението на промяната“, и всеки друг акт, свързан с това решение.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Provincia di Imperia да понесе направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Комисията.

      (1)  ОВ C 296, 26.11.2005 г.


title: Дело T-453/07: Жалба, подадена на 11 декември 2007 г. — Dylog Italia/СХВП — GSI Office Management (IP Manager)

text:
               9.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 37/33

         Жалба, подадена на 11 декември 2007 г. — Dylog Italia/СХВП — GSI Office Management (IP Manager)
   (Дело T-453/07)
   (2008/C 37/52)
   Език, на който е изготвена жалбата: английски
   Страни

      Жалбоподател: Dylog Italia SpA (Торино, Италия) (представител: A. Ruo, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайн)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: GSI Office Management GmbH (Planegg, Германия)
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени Решение № R 982/2005-4 на Първи апелативен състав на СХВП от 27 септември 2007 г., доколкото с него апелативният състав приема, че не съществува вероятност от объркване по отношение на всички услуги, за които се иска регистрация в класове 35 и 38, както и за услугите от клас 42, които са счетени за сходни със стоките, обхванати от по-ранната италианска марка; и при условията на евентуалност

               —

               да се отмени оспорваното решение, доколкото апелативният състав приема, че не съществува вероятност от объркване по отношение на всички услуги от клас 38 и на услугите от клас 42, които са счетени за сходни със стоките, обхванати от по-ранната италианска марка;

               —

               да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) да заплати съдебните разноски на жалбоподателя съгласно член 87, параграф 2 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: GSI Office Management GmbH.

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка на Общността „IP MANAGER“ за стоки и услуги от класове 35, 36, 38, 41 и 42 — заявка № 2 177 277.

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: жалбоподателят.

      Марка или знак, на който е направено позоваване: по-ранни национална и международна словни марки „MANAGER“ за стоки от класове 9, 16, 35, 37, 39, 41 и 42, както и националната словна марка „HOTEL MANAGER“ за стоки и услуги от класове 9 и 42.

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението в неговата цялост.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8 от Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета.


title: Дело C-36/07: Иск, предявен на 31 януари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република

text:
               14.4.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/17

         Иск, предявен на 31 януари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-36/07)
   (2007/C 82/31)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: C. Cattabriga)

      Ответник: Италианска република
   Искания

               —

               да се установи, че като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за съобразяване с Директива 2004/68/ЕИО (1) на Съвета от 26 април 2004 г. относно определяне на ветеринарно-санитарните правила за внос и транзит в Общността на някои живи копитни животни, за изменение на Директиви 90/426/ЕИО и 92/65/ЕИО и за отмяна на Директива 72/462/ЕИО, или във всеки случай, като не е уведомила Комисията за приемането им, Италианската република не е изпълнила задълженията си, произтичащи по смисъла на член 18, параграф 1 от тази Директива.

               —

               да се осъди Италианска република да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и главни доводи
   Срокът за транспониране на Директива 2004/68/EИО е изтекъл на 20 ноември 2005 г.

      (1)  ОВ L 139, стр. 321.


title: Дело C-148/14: Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 31 март 2014 г.  — Федерална република Германия/Nordzucker AG

text:
               21.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 235/2

         Преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 31 март 2014 г. — Федерална република Германия/Nordzucker AG
   (Дело C-148/14)
   2014/C 235/03
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Bundesverwaltungsgericht

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Федерална република Германия

      Ответник: Nordzucker AG

      Друга страна: представител на федералното правителство при Bundesverwaltungsgericht

      Преюдициален въпрос

   Следва ли член 16, параграфи 3 и 4 от Директива 2003/87/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че санкцията за извънредно количество емисии трябва да се наложи и тогава, когато до 30 април на дадена година операторът е върнал определен брой квоти, съответстващ на общото количество емисии, посочено в неговия доклад за емисии от инсталацията през предходната година, който проверяващият орган е верифицирал като удовлетворителен, но след 30 април компетентният орган установява, че по погрешка в проверения доклад е било посочено твърде ниско общо количество на емисиите, докладът е коригиран и операторът връща другите квоти в рамките на нов срок?

      (1)  Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета; ОВ L 275, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78.


title: Дело T-263/12: Определение на Общия съд от 14 април 2014 г.  — Manufacturing Support & Procurement Kala Naft/Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на ядреното разпространение — Замразяване на средства — Сила на пресъдено нещо — Задължение за мотивиране — Задължение за индивидуално съобщаване — Право на защита — Право на ефективна съдебна защита — Право на собственост — Пропорционалност — Компетентност на Съвета — Злоупотреба с власт — Грешка при прилагане на правото — Понятие за подпомагане на ядреното разпространение — Грешка в преценката — Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)

text:
               24.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 194/25

         Определение на Общия съд от 14 април 2014 г. — Manufacturing Support & Procurement Kala Naft/Съвет
   (Дело T-263/12) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на ядреното разпространение - Замразяване на средства - Сила на пресъдено нещо - Задължение за мотивиране - Задължение за индивидуално съобщаване - Право на защита - Право на ефективна съдебна защита - Право на собственост - Пропорционалност - Компетентност на Съвета - Злоупотреба с власт - Грешка при прилагане на правото - Понятие за подпомагане на ядреното разпространение - Грешка в преценката - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание))
   2014/C 194/32
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran (Техеран, Иран) (представители: F. Esclatine и S. Perrotet, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и R. Liudvinaviciute-Cordeiro)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: É. Cujo и M. Konstantinidis)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Регламент (ЕС) № 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) № 961/2010 (ОВ L 88, стр. 1)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като явно лишена от всякакво правно основание.

               2)

               Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran понася, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Съвета на Европейския съюз.

               3)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 258, 25.8.2012 г.


title: Дело C-379/14: Решение на Съда (трети състав) от 16 юли 2015 г. (преюдициално запитване от Gerechtshof Den Haag — Нидерландия) — TOP Logistics BV, Van Caem International BV/Bacardi Co. Ltd, Bacardi International Ltd и Bacardi Co. Ltd, Bacardi International Ltd/TOP Logistics BV, Van Caem International BV (Преюдициално запитване — Марки — Директива 89/104/ЕИО — Член 5 — Защитени от марка стоки, пуснати в свободно обращение и поставени в режим на отложено плащане на акциз, без съгласието на притежателя на марката — Право на притежателя да се противопостави на поставянето на стоките в този режим — Понятие за „използване в търговската дейност“)

text:
               14.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 302/11

         Решение на Съда (трети състав) от 16 юли 2015 г. (преюдициално запитване от Gerechtshof Den Haag — Нидерландия) — TOP Logistics BV, Van Caem International BV/Bacardi Co. Ltd, Bacardi International Ltd и Bacardi Co. Ltd, Bacardi International Ltd/TOP Logistics BV, Van Caem International BV
   (Дело C-379/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Марки - Директива 89/104/ЕИО - Член 5 - Защитени от марка стоки, пуснати в свободно обращение и поставени в режим на отложено плащане на акциз, без съгласието на притежателя на марката - Право на притежателя да се противопостави на поставянето на стоките в този режим - Понятие за „използване в търговската дейност“))
   (2015/C 302/14)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Gerechtshof Den Haag

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: TOP Logistics BV, Van Caem International BV, Bacardi Co. Ltd, Bacardi International Ltd

      Ответници: Bacardi Co. Ltd, Bacardi International Ltd, TOP Logistics BV, Van Caem International BV

      Диспозитив

   Член 5 от Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките трябва да се тълкува в смисъл, че притежателят на марка, регистрирана в една или няколко държави членки, може да се противопостави на това трето лице да постави в режим на отложено плащане на акциз стоки, защитени от тази марка, след като ги е внесъл в Европейското икономическо пространство и ги е пуснал в свободно обращение, без съгласието на притежателя на марката.

      (1)  ОВ C 388, 3.11.2014 г.


title: Дело T-320/07: Иск, предявен на 24 август 2007 г. — Jones и др./Комисия

text:
               20.10.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 247/37

         Иск, предявен на 24 август 2007 г. — Jones и др./Комисия
   (Дело T-320/07)
   (2007/C 247/61)
   Език на производството: английски
   Страни

      Ищци: Glenn Jones и Daphne Jones (Neath, Wales), FForch-y-Garron Coal Company Ltd (Neath, Wales), Desmond Ivor Evans и David Raymond Evans (Maesteg, Wales) (представител: D.I.W. Jeffreys, Solicitor)

      Ответник: Комисия на Европейските общности
   Искания на ищците

               —

               да се отмени решението на Комисията от 18 юни 2007 г. по преписка COMP/37.037 относно жалба на ищците срещу незаконна ценова дискриминация от страна на Central Electricity Generating Board;

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Настоящият иск е предявен на основание член 230 ЕО и с него се иска отмяна на Решение на Комисията от 18 юни 2007 г. (преписка COMP/37.037 — SWSMA), отхвърлящо жалба, съгласно която ценовите практики, прилагани от Central Electricity Generating Board в периода от 1984 г. до 1990 г. във връзка с производителите на въглища, представляват незаконна ценова дискриминация по отношение на частните производители на въглища, в това число и на ищците, която противоречи на член 4, буква б) от действащия тогава Договор за създаване на Европейската общност за въглища и стомана.
   Ищците твърдят, че Комисията е допуснала някои съществени грешки при прилагане на правото и/или грешки в преценката и решението трябва да бъде отменено.
   Ищците считат, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото като е разгледала въпроса за ценовата дискриминация в национален мащаб, а не с оглед на местния пазар, на който жалбоподателите осъществяват дейността си. Освен това ищците твърдят, че Комисията е допуснала грешка като е приела, че лицензираните частни мини могат да доставят само ограничени количества въглища и краткосрочно поради големината на минните съоръжения и политиката за предоставяне на лицензии на British Coal Corporation. Накрая ищците твърдят, че Комисията е допуснала грешка като е приела, че тъй като Договорът за ЕОВС е изтекъл и тя вече няма изключителна компетентност за разглеждане на нарушения на същия, то решение на Комисията вече не е необходимо условие за търсене на съдебна защита пред националните съдилища.


title: Дело F-51/14: Жалба, подадена на 3 юни 2014 г. — ZZ/ЕСВД

text:
               1.9.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 292/62

         Жалба, подадена на 3 юни 2014 г. — ZZ/ЕСВД
   (Дело F-51/14)
   2014/C 292/81
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представители: D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas и J.-N. Louis, адвокати)

      Ответник: SEAE

      Предмет на производството

   Отмяна на решението жалбоподателят да не бъде повишен в степен AST 3 в процедурата по повишаване за 2013 година и искане да му бъдe присъдено обезщетение за неимуществената вреда, за която той твърди, че му е причинена.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Да отмени решението от 9 октомври 2013 година, с което се определя списъкът на повишените длъжностни лица в процедурата по повишаване за 2013 година;

               —

               Да осъди ЕСВД да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-311/07: Иск, предявен на 5 юли 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия

text:
               8.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/24

         Иск, предявен на 5 юли 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия
   (Дело C-311/07)
   (2007/C 211/45)
   Език на производството: немски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: B. Stromsky и B. Schima)

      Ответник: Република Австрия
   Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че Република Австрия е нарушила член 6, параграф 1 от Директива на Съвета от 21 декември 1988 година относно прозрачността на мерките, регулиращи цените на лекарствени продукти за употреба от човека и включването им в обхвата на националните системи за здравно осигуряване (1), като не е предвидила срок за включването на лекарствени продукти в жълтата или зелената зона на Erstattungskodex [Кодекса за възстановяванията] в съответствие с тази разпоредба.

               —

               да се осъди Република Австрия да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Целта на Директива 89/105/ЕИО е, inter alia, да премахне различията в националните мерки от икономическо естество, предприети държавите-членки, за да могат да контролират по-добре разходите на общественото здравеопазване, направени за лекарствени продукти. Към тях спадат мерки за ограничаване на гамата от продукти, обхванати от националните системи на здравно осигуряване. За да се предотвратят нарушенията на търговията с лекарствени продукти в рамките на Общността чрез подобни различия, Директивата поставя определени изисквания спрямо процедурата за приемане на продуктите в списъка с лекарствените средства, обхванати от националните системи за здравно осигуряване. Член 6, параграф 1 от Директивата посочва съответно срок за вземането на решения за включването на лекарствен продукт в този т. нар. „положителен списък“.
   В списъка от продукти, обхванати от националната система за здравно осигуряване в Австрия има три различни зони. „Зелената зона“ включва лекарствени продукти, чието предписване и възстановяването на разноските за които е подходящо и оправдано по медицински и икономически съображения без предварително разрешение от здравноосигурителните власти; разноските за посочените в „жълтата зона“ лекарствени продукти се възстановяват само в отделни обосновани случаи след предварителното разрешение от здравноосигурителните власти и, на последно място, „червената зона“, обхваща лекарствени продукти, за които е подадена молба за включване в жълтата или зелената зона. Разноските за включените в червената зона лекарствени средства се възстановяват в отделни обосновани случаи след предварително разрешение от здравноосигурителните власти, при положение, че няма алтернатива в жълтата или зелената зона. Валидна молба за включване на лекарствен продукт в жълтата или зелената зона на Erstattungskodex има за последица включването на този продукт в червената зона за определен период от време. Според австрийската правна уредба лекарствени продукти могат да останат в червената зона до 24 месеца; срокът се продължава до 36 месеца, ако не може да бъде установена средната цена за ЕО.
   Тази правна уредба не е в съответствие с член 6, параграф 1 от Директива 89/105/ЕИО, тъй като няма никаква гаранция, че решение за включването на лекарствен продукт в жълтата или зелената зона ще бъде взето, както се изисква от тази разпоредба на Директивата, в рамките на 90 или 180 дни.
   Както Съдът вече се е произнесъл в Решение от 12 юни 2003 г. по дело Комисия/Финландия, С-229/00, целите на Директивата биха били засегнати, ако една държава-членка може да въведе двуетапно производство за установяване на списъка с лекарствени продукти, за които важи по-висока ставка за възстановяване, единият етап от което производство да изпълнява изискванията на член 6, параграф 1 от Директивата, докато другият етап да е освободен от тези изисквания и да не се съобразява с целите на Директивата. Противно на становището на австрийското правителство, не само молба за включване в положителен списък, а също така и молба за включване в определена категория на един такъв списък трябва да се разглежда в съответствие с изискванията на член 6, параграф 1 от Директивата, когато включването в тази категория, както в Австрия, е свързано с по-благоприятни условия за възстановяване, отколкото включването в друга категория или оставането в същата. Трябва следователно да се гарантира, че решенията по такива молби се вземат в рамките на посочения в член 6, параграф 1 от Директивата срок.
   Тъй като австрийското право не предвижда това, то не е в съответствие с посочената разпоредба на общностното право както е изтълкувана от Съда.

      (1)  ОВ L 40, 1989 г., стр. 8; Специално издание на български език, 2007 г., раздел 5, том 2, стр. 84.


title: Дело C-383/07: Преюдициално запитване, отправено от Bayerischen Verwaltungsgerichtshofs (Германия) на 10 август 2007 г. — M-K Europa GmbH & Co. KG/Stadt Regensburg

text:
               24.11.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 283/7

         Преюдициално запитване, отправено от Bayerischen Verwaltungsgerichtshofs (Германия) на 10 август 2007 г. — M-K Europa GmbH & Co. KG/Stadt Regensburg
   (Дело C-383/07)
   (2007/C 283/12)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof
   Страни в главното производство

      Ищец: M-K Europa GmbH & Co. KG

      Ответник: Stadt Regensburg
   Преюдициални въпроси

               1)

               Дали при определяне на това дали даден вид храна по смисъла на член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 258/97 (1)„… до този момент не [е] бил[а] използван[а] в значителна степен в рамките на Общността за консумация от човека“ е от значение обстоятелството, че малко преди влизането в сила на регламента на 15 май 1997 г. храната е била внесена на малка част от територията на Общността (в случая Сан Марино) и е могла да бъде придобита там?

               2)

               За да е се счита, че даден вид храна не е нова по смисъла на член 1, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 258/97 достатъчно ли е, всички използвани за производството на храната съставки до този момент да са били използвани в значителна степен в рамките на Общността за консумация от човека?

               3)

               Следва ли член 1, параграф 2, буква г) от Регламент (ЕО) № 258/97 да се тълкува стеснително, в смисъл, че в групата на „храни[те] …, състоящи се от … водорасли“ не попадат храните, в които се съдържат само такива водорасли, които до този момент вече са били използвани в рамките на Общността за консумация от човека?

               4)

               Може ли да се счита, че даден вид храна „им[а] история на безопасна употреба като храна“ по смисъла на член 1, параграф 2, буква д) от Регламент (ЕО) № 258/97, когато опитът, свързан с безопасната употреба, се отнася до райони извън Европа (в случая Япония)?

               5)

               Може ли да се счита, че даден вид храна „им[а] история на безопасна употреба като храна“, защото е произведена от съставки, имащи история на безопасна употреба, в рамките на обичаен производствен или преработвателен процес, когато няма опит, свързан с комбинацията от съставки и процеси?

               6)

               Произтича ли от член 1, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 258/97, според който „когато е необходимо …, в съответствие с процедурата, изложена в член 13, [може да се определи] дали даден вид храна или хранителна съставка попада в обхвата на параграф 2 от настоящия член“, задължение за предприятието в случай на спор да потърси такова определяне и да изчака резултатите от него? Могат ли от тази разпоредба и от член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 258/97 да се извлекат и указания във връзка с тежестта за излагане на факти и обстоятелства и с материалната доказателствена тежест?

      (1)  ОВ L 43, стр. 1.


title: Дело C-492/11: Решение на Съда (трети състав) от 27 юни 2013 г. (преюдициално запитване от Giudice di Pace di Mercato San Severino — Италия) — Ciro Di Donna/Società imballaggi metallici Salerno Srl (SIMSA) (Съдебно сътрудничество по граждански дела — Медиация по гражданскоправни и търговскоправни въпроси — Директива 2008/52/ЕО — Национална правна уредба, която предвижда процедура по задължителна медиация — Липса на основание за произнасяне)

text:
               3.8.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 225/11

         Решение на Съда (трети състав) от 27 юни 2013 г. (преюдициално запитване от Giudice di Pace di Mercato San Severino — Италия) — Ciro Di Donna/Società imballaggi metallici Salerno Srl (SIMSA)
   (Дело C-492/11) (1)

   (Съдебно сътрудничество по граждански дела - Медиация по гражданскоправни и търговскоправни въпроси - Директива 2008/52/ЕО - Национална правна уредба, която предвижда процедура по задължителна медиация - Липса на основание за произнасяне)
   2013/C 225/16
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Giudice di Pace di Mercato San Severino

      Страни в главното производство

      Ищец: Ciro Di Donna

      Ответник: Società imballaggi metallici Salerno Srl (SIMSA)

      Предмет

   Преюдициално запитване — Giudice di Pace di Mercato San Severino — Тълкуване на член 6, параграф 1 и член 13 от Европейската конвенция за защита правата на човека, на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, както и на Директива 2008/52/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 година относно някои аспекти на медиацията по гражданскоправни и търговскоправни въпроси (ОВ L 136, стр. 3) — Национална правна уредба, която преди обжалване по съдебен ред предвижда задължителен опит за постигане на споразумение, който може да засегне подаването на жалбата, а така също и продължителността и резултата от производството по тази жалба

      Диспозитив

   Основанието за отговор на поставените преюдициални въпроси от Giudice di Pace di Mercato San Severino (Италия) с акт от 21 септември 2011 г. по дело C-492/11 е отпаднало.

      (1)  ОВ C 347, 26.11.2011 г.


title: Дело T-321/10: Жалба, подадена на 4 август 2010 г. — SA.PAR/СХВП — Salini Costruttori (GRUPPO SALINI)

text:
               25.9.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/25

         Жалба, подадена на 4 август 2010 г. — SA.PAR/СХВП — Salini Costruttori (GRUPPO SALINI)
   (Дело T-321/10)
   ()
   2010/C 260/34
   Език на жалбата: италиански

      Страни

      Жалбоподател: SA.PAR. Srl (Рим, Италия) (представители: A. Masetti Zannini de Concina, avvocato, M. Bussoletti, avvocato, G. Petrocchi, avvocato)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Salini Costruttori SpA (Рим, Италия)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се уважи настоящата жалба,

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на СХВП от 21 април 2010 г. поради нарушение на член 52, параграф 1, буква б) и член 53, параграф 1, буква а) от РМО, както и поради порок в мотивите

               —

               да се осъди СХВП да заплати както разноските, направени в настоящото производство, така и тези, които са направени в производството пред апелативния състав.

      Правни основания и основни доводи

      Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: словна марка „GRUPPO SALINI“ (заявка за регистрация № 3 832 161) за услуги от класове 36, 37 и 42.

      Притежател на марката на Общността: жалбоподателят.

      Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: SALINI COSTRUTTORI S.p.A.

      Право върху марката на страната, която иска обявяване на недействителността: Общоизвестна марка в Италия, фактическа марка, собствено име и фирма „SALINI“ за услуги от класове 36, 37 и 42.

      Решение на отдела по отмяна: отхвърля искането за обявяване на недействителност.

      Решение на апелативния състав: отменя обжалваното решение и обявява марката на Общността за недействителна.

      Изложени правни основания: нарушение на член 53, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009 относно марката на Общността във връзка с член 8, параграф 1, буква б) и параграф 2, буква в) от същия регламент, както и нарушение на член 52, параграф 1, буква б) от него и порок в мотивите.


title: Дело C-237/15 PPU: Решение на Съда (голям състав) от 16 юли 2015 г. (преюдициално запитване от High Court of Ireland — Ирландия) — Minister for Justice and Equality/Francis Lanigan (Преюдициално запитване — Спешно преюдициално производство — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 6 — Право на свобода и сигурност — Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси — Рамково решение 2002/584/ПВР — Европейска заповед за арест — Задължение за изпълнение на европейската заповед за арест — Член 12 — Задържане на издирваното лице — Член 15 — Решение за предаване — Член 17 — Срокове и процедури за вземане на решение за изпълнение — Последици от превишаването на сроковете)

text:
               14.9.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 302/12

         Решение на Съда (голям състав) от 16 юли 2015 г. (преюдициално запитване от High Court of Ireland — Ирландия) — Minister for Justice and Equality/Francis Lanigan
   (Дело C-237/15 PPU) (1)

   ((Преюдициално запитване - Спешно преюдициално производство - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 6 - Право на свобода и сигурност - Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Рамково решение 2002/584/ПВР - Европейска заповед за арест - Задължение за изпълнение на европейската заповед за арест - Член 12 - Задържане на издирваното лице - Член 15 - Решение за предаване - Член 17 - Срокове и процедури за вземане на решение за изпълнение - Последици от превишаването на сроковете))
   (2015/C 302/15)
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Ireland

      Страни в главното производство

      Вносител на искането: Minister for Justice and Equality

      Ответник: Francis Lanigan

      Диспозитив

   Член 15, параграф 1 и член 17 от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че изпълняващият съдебен орган е длъжен да вземе решение относно изпълнението на европейската заповед за арест и след изтичането на сроковете по член 17.
   Член 12 от Рамковото решение във връзка с член 17 от него и с оглед на член 6 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че в подобен случай допуска продължаване на задържането на издирваното лице в съответствие с правото на изпълняващата държава членка дори ако общата продължителност на задържането на това лице надхвърля тези срокове, но при условие че тази продължителност не е прекомерна с оглед на характеристиките на процедурата, следвана в разглеждания от запитващата юрисдикция случай, което тази юрисдикция трябва да провери. Ако реши да прекрати задържането на съответното лице, изпълняващият съдебен орган е длъжен с решението за временно освобождаване на лицето да постанови мерките, които намира за необходими за предотвратяване на укриването му, и да обезпечи наличието на материалните условия, необходими за действителното предаване на лицето, докато вземе окончателно решение относно изпълнението на европейската заповед за арест.

      (1)  ОВ C 236, 20.7.2015 г.


title: Дело C-116/07: Определение Председателя на шести състав на Съда от 23 април 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Чешка република

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/38

         Определение Председателя на шести състав на Съда от 23 април 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Чешка република
   (Дело C-116/07) (1)

   (2008/C 209/60)

      Език на производството: чешки

   Председателят на шести състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 95, 28.4.2007 г.


title: Дело F-81/11: Жалба, подадена на 8 август 2011 г. — ZZ/ЕААБ

text:
               19.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 340/41

         Жалба, подадена на 8 август 2011 г. — ZZ/ЕААБ
   (Дело F-81/11)
   2011/C 340/84
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: B.-H. Vincent, avocat)

      Ответник: Европейска агенция за авиационна безопасност

      Предмет и описание на спора

   Отмяна на решението за назначаване отново на жалбоподателя на неуправленска длъжност в интерес на службата в резултат на неблагоприятен доклад за оценка, както и искане за заплащане на жалбоподателя на обезщетение за вредите, за които се твърди, че са претърпени.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението от 17 декември 2010 г. на изпълнителния директор за назначаване отново на жалбоподателя на „неуправленска длъжност в интерес на службата“ в резултат на неблагоприятен доклад за оценка на управлението,

               —

               да се осъди ЕААБ да заплати на жалбоподателя обезщетение за неимуществени и професионални вреди, определено ex aequo et bono на 350 000 EUR, заедно със законната лихва за забава от датата, на която то става изискуемо,

               —

               да се осъди ЕААБ да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-693/15: Решение на Общия съд от 20 октомври 2016 г. — Clover Canyon/EUIPO — Kaipa Sportswear (CLOVER CANYON) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Обозначаваща Европейския съюз международна регистрация — Словна марка „CLOVER CANYON“ — По-ранна словна национална марка „CANYON“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 — Вероятност от объркване)

text:
               5.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 454/24

      Решение на Общия съд от 20 октомври 2016 г. — Clover Canyon/EUIPO — Kaipa Sportswear (CLOVER CANYON)
      (Дело T-693/15) (1)

      ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Обозначаваща Европейския съюз международна регистрация - Словна марка „CLOVER CANYON“ - По-ранна словна национална марка „CANYON“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 - Вероятност от объркване))
      (2016/C 454/44)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Clover Canyon, Inc. (Лос Анджелис, Калифорния, Съединени американски щати) (представител: T. Schmitz, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: J. Ivanauskas и A. Folliard-Monguiral)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Kaipa Sportswear GmbH (Хайлброн, Германия) (представител: D. Pauli, адвокат)

         Предмет

      Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 4 август 2015 г. (преписка R 3018/2014-5), постановено в производство по възражение между Kaipa Sportswear и Clover Canyon

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Clover Canyon, Inc. да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 38, 1.2.2016 г.


title: Дело T-32/10: Жалба, подадена на 22 януари 2010 г. — Ella Valley Vineyards/СХВП — Hachette Filipacchi Presse (ELLA VALLEY VINEYARDS)

text:
               27.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 80/40

         Жалба, подадена на 22 януари 2010 г. — Ella Valley Vineyards/СХВП — Hachette Filipacchi Presse (ELLA VALLEY VINEYARDS)
   (Дело T-32/10)
   2010/C 80/65
   Език на жалбата: френски

      Страни

      Жалбоподател: Ella Valley Vineyards (Adulam) Ltd (Йерусалим, Израел) (представител: C. de Haas, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Hachette Filipacchi Presse SA (Levallois-Perret, Франция)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отменят всички разпоредби на Решение на първи апелативен състав на СХВП от 11 ноември, доколкото с него се нарушава член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009,

               —

               да се осъди СХВП да понесе съдебните разноски на дружество ELLA VALLEY VINEYARDS в съответствие с членове 87—93 от Процедурния правилник на Общия съд.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „ELLA VALLEY VINEYARDS“ за стоки от клас 33 (заявка за регистрация № 3 360 914)

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Hachette Filipacchi Presse SA

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: френска словна марка и словна марка на Общността „ELLE“ за стоки от клас 16 (марка на Общността № 3 475 365)

      Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по споровете.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 207/2009, доколкото съответните потребители свързват разглежданите марки и използването на марката „ELLA VALLEY VINEYARDS“ не извлича неоснователно полза от репутацията на по-ранните марки „ELLE“.


title: Дело T-77/09: Жалба, подадена на 17 февруари 2009 г. — hofherr communikation/СХВП (NATURE WATCH)

text:
               18.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/34

         Жалба, подадена на 17 февруари 2009 г. — hofherr communikation/СХВП (NATURE WATCH)
   (Дело T-77/09)
   2009/C 90/53
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: hofherr communikation GmbH (Innsbruck, Австрия) (представител: S. Warbek, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 4 декември 2008 г. по преписка R 1410/2008-1 и да се допусне регистрацията на заявената марка; и

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „NATURE WATCH“ за стоки и услуги от класове 9, 39, 41 и 43 — международна регистрация № WOO 957 541

      Решение на проверителя: Отказва да регистрира заявената марка като марка на Общността

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) и член 7, параграф 1, буква в) от Регламент № 40/94 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно е приел, че заявената марка е описателна и няма отличителен характер.


title: Дело C-516/14: Решение на Съда (четвърти състав) от 15 септември 2016 г. (преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Португалия) — Barlis 06 — Investimentos Imobiliários e Turísticos SA/Autoridade Tributária e Aduaneira (Преюдициално запитване — Обща система на данъка върху добавената стойност — Директива 2006/112/ЕО — Член 178, буква а) — Право на приспадане — Ред и условия за упражняване — Член 226, точки 6 и 7 — Данни, които се изисква задължително да фигурират във фактурата — Обхват и естество на предоставените услуги — Дата, на която е извършена доставката на услуги)

text:
               14.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 419/6

         Решение на Съда (четвърти състав) от 15 септември 2016 г. (преюдициално запитване от Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) — Португалия) — Barlis 06 — Investimentos Imobiliários e Turísticos SA/Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Дело C-516/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Обща система на данъка върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Член 178, буква а) - Право на приспадане - Ред и условия за упражняване - Член 226, точки 6 и 7 - Данни, които се изисква задължително да фигурират във фактурата - Обхват и естество на предоставените услуги - Дата, на която е извършена доставката на услуги))
   (2016/C 419/06)
   Език на производството: португалски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Barlis 06 — Investimentos Imobiliários e Turísticos SA

      Ответник: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Диспозитив

   Член 226 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че фактури, които съдържат само описанието „правни услуги, предоставени от [определена дата] до момента“, като процесните по главното производство, априори не отговарят на изискванията по точка 6 от този член и че фактури, които съдържат единствено описанието „предоставени до момента правни услуги“, априори не отговарят на изискванията нито по точка 6, нито по точка 7 от споменатия член — нещо, което обаче запитващата юрисдикция трябва да провери.
   Член 178, буква а) от Директива 2006/112 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска възможността националните данъчни органи да откажат правото на приспадане на данъка върху добавената стойност само на основание че данъчнозадълженото лице притежава фактура, която не отговаря на изискванията по член 226, точки 6 и 7 от тази директива, при положение че тези органи разполагат с цялата информация, която е необходима, за да проверят дали материалноправните предпоставки за упражняването на това право са изпълнени.

      (1)  ОВ C 34, 2.2.2015 г.


title: Дело C-256/13: Преюдициално запитване, отправено от Hof van beroep te Antwerpen (Белгия) на 10 май 2013 г. — Provincie Antwerpen/Belgacom NV van publiek recht

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/26

         Преюдициално запитване, отправено от Hof van beroep te Antwerpen (Белгия) на 10 май 2013 г. — Provincie Antwerpen/Belgacom NV van publiek recht
   (Дело C-256/13)
   2013/C 207/42
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hof van beroep te Antwerpen

      Страни в главното производство

      Въззивник: Provincie Antwerpen

      Въззиваем: Belgacom NV van publiek recht

      Преюдициален въпрос

   Следва ли член 6 и/или член 13 от Директива 2002/20/ЕO (1) на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за разрешение“) да се тълкува(т) в смисъл, че забранява(т) на орган от дадена държава членка да бъде позволено да облага поради бюджетни или други съоръжения стопанската дейност на операторите на далекосъобщителни мрежи, които те осъществяват на територията или на част от територията на тази държава членка чрез наличните ѝ стълбове, стълбови конструкции и антени от GSM мрежата, които правят възможно упражняването на тази дейност?

      (1)  ОВ L 108, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 183.


title: Дело C-237/13 P: Жалба, подадена на 29 април 2013 г. от Ge.A.P. Srl срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 20 февруари 2013 г. по съединени дела T-278/00, Т-280/00, Т-282/00, Т-286/00 и Т-288/00, Т-295/00, Albergo Quattro Fontane и др./Комисия

text:
               20.7.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 207/22

         Жалба, подадена на 29 април 2013 г. от Ge.A.P. Srl срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 20 февруари 2013 г. по съединени дела T-278/00, Т-280/00, Т-282/00, Т-286/00 и Т-288/00, Т-295/00, Albergo Quattro Fontane и др./Комисия
   (Дело C-237/13 P)
   2013/C 207/35
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Ge.A.P. Srl (представители: A. Bianchini и F. Busetto, avvocati)

      Други страни в производството: Европейска комисия, Comitato „Venezia vuole vivere“

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени обжалваното определение на Общия съд,

               —

               да се уважат предявените в първоинстанционното производство искания и в резултат от това:

                           —

                           да се отмени, ако е необходимо и доколкото жалбоподателите имат интерес от това, Решение 2000/394/ЕО на Комисията от 25 ноември 1999 година относно мерките за помощ в полза на предприятията на територията на Венеция и Киоджа, предвидени със Закон № 30/1997 и Закон № 206/1995 за намаляване на социалноосигурителните вноски,

                           —

                           при условията на евентуалност, да се отмени посоченото решение, доколкото установява задължение за връщане на предоставените намаления, ведно с лихвите за посочените в решенето периоди,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски и по двете съдебни производства.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата се изтъкват следните девет основания:

                  Първо основание: определението е неправилно, тъй като не приема, че разглежданите мерки не предоставят никакво предимство на техните бенефициери, предвид компенсационния им характер.

                  Второ основание: определението е неправилно, тъй като изключва или във всички случаи оценява способността на разглежданите мерки да засегнат конкуренцията и търговията между държавите членки.

                  Трето основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на дерогациите по член 87, параграф 2, буква б) ЕО (понастоящем член 107, параграф 2, буква б) ДФЕС) и по член 87, параграф 3, буква б) ЕО (понастоящем член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС).

                  Четвърто основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на дерогацията по член 87, параграф 3, буква в) ЕО (понастоящем член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС).

                  Пето основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на дерогациите по член 87, параграф 3, букви г) и д) ЕО (понастоящем член 107, параграф 3, букви г) и д) ДФЕС).

                  Шесто основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на дерогацията по член 86, параграф 2 ЕО (понастоящем член 106, параграф 2 ДФЕС).

                  Седмо основание: определението е неправилно, тъй като изключва наличието на помощ и по този начин нарушава член 88, параграф 3 ЕО (понастоящем член 108, параграф 3 ДФЕС) и член 15 от Регламент №659/1999 (1).

                  Осмо основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на член 14, параграф 1 от Регламент № 659/1999 по отношение на разпореждането за връщане.

                  Девето основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на член 14, параграф 1 от Регламент № 659/1999 по отношение на прилагането на лихви.

      (1)  Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1 стр. 41).


title: Дело T-35/12: Жалба, подадена на 16 януари 2012 г. — Icelandic Group UK/Комисия

text:
               10.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 73/29

         Жалба, подадена на 16 януари 2012 г. — Icelandic Group UK/Комисия
   (Дело T-35/12)
   2012/C 73/58
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Icelandic Group UK Ltd (Grimsby, Обединено кралство) (представител: V. Sloane, Barrister)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени член 1, параграф 2 от Решение C(2011) 8113 окончателен на Комисията от 15 ноември 2011 година, с което се установява, че възстановяването на вносните митни сборове не е оправдано в един конкретен случай (rem 04/2010); и

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски във връзка с настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две правни основания.

               1.

               Първо правно основание, изведено от съществено процесуално нарушение и от нарушение на член 906a от Регламент № 2454/93/ЕИО (1) на Комисията, тъй като ответникът не е спазил правото на защита на жалбоподателя в производството, довело до приемането на член 1, параграф 2 от обжалваното решение, като е приел решение, което нарушава неговите права без да му даде възможност да бъде изслушан въз основа на това неблагоприятно решение, а именно преценката на ответника, че властите на Обединеното кралство не са допуснали грешка във връзка с вноса, извършен от 1 декември 2006 г. до 24 юли 2007 г.

               2.

               Второ правно основание, изведено от явна грешка в преценката и от нарушение на член 220, параграф 2, буква б), член 236 и/или член 239 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета (2), тъй като:

                           —

                           ответникът е допуснал явна грешка в преценката, като е приел, че условията за възстановяване на митата съгласно член 220, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета не са били изпълнени в настоящия случай. Преценката на ответника, че властите на Обединеното кралство не са допуснали грешка във връзка с вноса, извършен от 1 декември 2006 г. до 24 юли 2007 г., е явно неправилна,

                           —

                           за изчерпателност или при условията на евентуалност, ответникът е допуснал явна грешка в преценката, като е решил, че условията за възстановяването на митата по член 239 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета не са били изпълнени. Преценката на ответника, че обстоятелствата в настоящото дело не представляват специален случай по смисъла на член 239, е явно неправилна.

      (1)  Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 253, 1993 г., стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3).

      (2)  Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година за създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, 1992 г., стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58).


title: Дело T-338/11: Жалба, подадена на 30 юни 2011 г. — Getty Images/СХВП (PHOTOS.COM).

text:
               27.8.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 252/39

         Жалба, подадена на 30 юни 2011 г. — Getty Images/СХВП (PHOTOS.COM).
   (Дело T-338/11)
   2011/C 252/87
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Getty Images (US), Inc. (Seattle, Съединени американски щати) (представител: P.G. Olson, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението, постановено от втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 6 април 2011 г. по дело R 1831/2010-2;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „PHOTOS.COM“ за стоки и услуги от класове 9, 42 и 45 — заявка за регистрация на марка на Общността № 8549991

      Решение на проверителя: частичен отказ за регистрация на марката на Общността

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: нарушаване на разпоредбите на член 7, параграф 1, букви б) и в) във връзка с член 7, параграф 3 от Регламент № 207/2009, доколкото апелативният състав: (i) е постановил погрешно, че заявената за регистрация марка е описателна за стоките/услугите, за които се иска регистрацията ѝ; (ii) е допуснал грешка, пренебрегвайки факта, че регистрираното име на домейн на жалбоподателя съответства на заявената за регистрация марка и се отразява върху преценката на отличителния характер на марката; и (iii) е преценил погрешно, че документацията не е достатъчна, за да се докаже, че марката е имала отличителен характер и е основал решението си на погрешно възприемане и тълкуване на представените доказателства. Нарушаване на принципите на равно третиране и на оправданите правни очаквания, доколкото апелативният състав е отхвърлил погрешно значението на факта, че във връзка с предходна заявка за регистрация СХВП е допуснала регистрацията на марката на жалбоподателя „PHOTOS.COM“ за сходни стоки и услуги.


title: Дело C-588/16 P: Жалба, подадена на 18 ноември 2016 г. от Generics (UK) Ltd срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 8 септември 2016 г. по дело T-469/13, Generics (UK)/Комисия

text:
               30.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 30/23

         Жалба, подадена на 18 ноември 2016 г. от Generics (UK) Ltd срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 8 септември 2016 г. по дело T-469/13, Generics (UK)/Комисия
   (Дело C-588/16 P)
   (2017/C 030/28)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Generics (UK) Ltd (представители: I. Vandenborre, advocaat, T. Goetz, Rechtsanwalt)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               да отмени съдебното решение или да постанови други мерки, които намира за необходими.

      Основания и основни доводи

               1.

                  Първо основание: Общият съд не показал, че споразуменията за доброволно уреждане на спорове представляват нарушения „с оглед на целта“ по смисъла на решение Groupement des cartes bancaires (CB)/Европейска комисия. Той не пояснил по-конкретно защо споразуменията за доброволно уреждане на спорове сами по себе си увреждат в достатъчна степен конкуренцията, без да е необходимо да се разглежда действителният или потенциалният резултат от тях. Вместо това Общият съд изразил съмнения относно критични пунктове от анализа на споразуменията за доброволно уреждане на спорове.

               2.

                  Второ основание: Доказателствата, посочени в подкрепа на изводите на Общия съд, не отговаряли на изискването за точни, надлежни, непротиворечиви и ясни доказателства, необходими според посочения съд за освобождаване от тежестта за доказване на нарушение „с оглед на целта“.

               3.

                  Трето основание: Общият съд обърнал тежестта на доказване, като с оглед на установяване на законосъобразността на споразуменията за доброволно уреждане на спорове изискал от Generics (UK) да докаже, че вследствие на рисково навлизане на пазара вероятно щял да възникне спор и че Generics (UK) вероятно щяло да бъде губеща страна в този спор.

               4.

                  Четвърто основание: Общият съд не упражнил пълен съдебен контрол, що се отнася до констатацията на Комисията за неприложимост на член 101, параграф 3 ДФЕС.

               5.

                  Пето основание: Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като упражнил ultra vires правомощията си за съдебен контрол, установявайки ново нарушение на член 101, параграф 1 ДФЕС, което не било посочено в решението на Комисията, и замествайки със собствената си преценка тази на Комисията.

               6.

                  Шесто основание: Общият съд не установил наличието на ясни, точни и непротиворечиви доказателства в подкрепа на извода, че Generics (UK) извършило твърдяното нарушение умишлено или поради небрежност, както се изисквало в член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1/2003 (1) на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора.

      (1)  ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167.


title: Дело C-293/08: Решение на Съда (седми състав) от 5 февруари 2009 г.  — Комисия на Европейските общности/Република Финландия (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 2004/83/ЕО — Липса на транспониране в определения срок)

text:
               4.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 82/8

         Решение на Съда (седми състав) от 5 февруари 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Финландия
   (Дело C-293/08) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2004/83/ЕО - Липса на транспониране в определения срок)
   (2009/C 82/15)
   Език на производството: фински
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Condou-Durande и I. Koskinen)

      Ответник: Република Финландия (представител: J. Heliskoski)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане в предвидения срок на разпоредбите, необходими за съобразяване с Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила (ОВ L 304, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 52)
   Диспозитив

               1)

               Като не е приела в определения срок всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила, Република Финландия не е изпълнила задълженията си по тази директива.

               2)

               Осъжда Република Финландия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 223, 30.8.2008 г.


title: Дело C-422/06: Определение на председателя на Съда от 1 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша

text:
               4.8.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 183/30

         Определение на председателя на Съда от 1 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша
   (Дело C-422/06) (1)

   (2007/C 183/56)

      Език на производството: полски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 326, 30.12.2006 г.


title: Дело C-497/08: Преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Charlottenburg (Германия) на 17 ноември 2008 г. — Amiraike Berlin GmbH/Aero Campus Cottbus Ltd.

text:
               16.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/19

         Преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Charlottenburg (Германия) на 17 ноември 2008 г. — Amiraike Berlin GmbH/Aero Campus Cottbus Ltd.
   (Дело C-497/08)
   2009/C 113/38
   Език на производството: немски

      Препращаща юрисдикция

   Amtsgericht Charlottenburg

      Страни в главното производство

      Ищец: Amiraike Berlin GmbH

      Друга страна в производството: Aero Campus Cottbus Ltd.

      Преюдициален въпрос

               1)

               Трябва ли разпоредбите на първичното общностно право и по-конкретно членове 10, 43 и 48 ЕО, както и принципът за взаимно признаване между държавите-членки на Общността на съответните им правни системи, да се тълкуват в смисъл, че като ратифицира първичното общностно право държавата-членка (първа държава-членка) във всеки случай е изразила принципно съгласие на националната ѝ територия да настъпят последиците от наложена съгласно правната система на втора държава-членка мярка за отчуждаване тогава, когато засегнатото от мярката за отчуждаване дружество на частното право, като е упражнило предвидената от общностното право свобода на установяване, предварително и съзнателно е избрало за него да се прилага дружественото право на втората държава-членка, с което се налага отчуждаването, въпреки че осъществява стопанска дейност в първата държава-членка и притежава на нейна територия дружествено имущество, по отношение на което е наложена мярката за отчуждаване?


title: Дело C-179/15: Решение на Съда (втори състав) от 3 март 2016 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék. — Унгария) — Daimler AG/Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft. (Преюдициално запитване — Марки — Директива 2008/95/ЕО — Член 5, параграф 1 — Съобщения, засягащи трето лице, които са достъпни в интернет — Неразрешено използване на марката — Онлайн съобщения без знанието и съгласието на третото лице или достъпни онлайн въпреки възражението му — Иск на притежателя на марката срещу третото лице)

text:
               2.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 156/19

         Решение на Съда (втори състав) от 3 март 2016 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék. — Унгария) — Daimler AG/Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft.
   (Дело C-179/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Марки - Директива 2008/95/ЕО - Член 5, параграф 1 - Съобщения, засягащи трето лице, които са достъпни в интернет - Неразрешено използване на марката - Онлайн съобщения без знанието и съгласието на третото лице или достъпни онлайн въпреки възражението му - Иск на притежателя на марката срещу третото лице))
   (2016/C 156/27)
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Fővárosi Törvényszék

      Страни в главното производство

      Ищец: Daimler AG

      Ответник: Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft.

      Диспозитив

   Член 5, параграф 1, букви а) и б) от Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките трябва да се тълкува в смисъл, че трето лице, което е посочено в публикувано на интернет сайт съобщение, съдържащо идентичен или подобен на марка знак, създавайки по този начин впечатлението, че между третото лице и притежателя на марката съществува търговско отношение, не използва знака по начин, който позволява забраната му от притежателя по силата на тази разпоредба, когато съобщението не е поставено от третото лице или от негово име или в хипотезата, в която съобщението е било поставено от третото лице или от негово име със съгласието на притежателя, когато третото лице изрично е изискало от администратора на интернет сайта, на когото е поръчало съобщението, да го заличи или да заличи посочването на съдържащата се в него марка.

      (1)  ОВ C 228, 13.7.2015 г.


title: Дело T-160/12: Решение на Общия съд от 14 май 2014 г.  — Adler Modemärkte/СХВП — Blufin (MARINE BLEU) (Марка на Общността — Производство по възражение — Заявка за словна марка на Общността „MARINE BLEU“  — По-ранна словна марка на Общността „BLUMARINE“  — Относително основание за отказ — Вероятност от объркване — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009)

text:
               30.6.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 202/19

         Решение на Общия съд от 14 май 2014 г. — Adler Modemärkte/СХВП — Blufin (MARINE BLEU)
   (Дело T-160/12) (1)

   ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „MARINE BLEU“ - По-ранна словна марка на Общността „BLUMARINE“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009))
   2014/C 202/23
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Adler Modemärkte AG (Хайбах, Германия) (представители: J.-C. Plate и R. Kaase, адвокати)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: D. Walicka и G. Schneider)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Blufin SpA (Карпи, Италия) (представител: F. Caricato, адвокат)

      Предмет

   Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 3 февруари 2012 г. (преписка R 1955/2010-2), постановено в производство по възражение със страни Blufin SpA и Adler Modemärkte AG

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Adler Modemärkte AG да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати съдебните разноски на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели).

               3)

               Blufin SpA понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 184, 23.6.2012 г.


title: Дело F-126/12: Жалба, подадена на 26 октомври 2012 г. — ZZ/Комисия

text:
               9.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 71/29

         Жалба, подадена на 26 октомври 2012 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-126/12)
   2013/C 71/50
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: M. Boury, avocat)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Отмяна на отговора на жалбата по административен ред, с която жалбоподателят е поискал, на първо място, Комисията да признае, че само някои от съдържащите се в личната му административна преписка документи могат да бъдат предоставени на съдия-следователя от Tribunal de première instance de Bruxelles (Първоинстанционен съд — Брюксел) и, на второ място, да се приеме за установено, че непредставянето на решението от 2 февруари 2001 г. пред посочения Tribunal de première instance е незаконосъобразно

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят моли Съда на публичната служба, по-специално:

               —

               да отмени отговора на органа по назначаването от 24 август 2012 г. на жалба по административен ред № R/367/12,

               —

               да признае за незаконосъобразно непредставянето пред белгийските съдебни органи на истинската му лична административна преписка, както и на решението на органа по назначаването от 2 февруари 2001 г. и на всички свързани с тях документи, които белгийските органи в областта на наказателното правосъдие са поискали от Комисията;

               —

               да признае за незаконосъобразно предоставянето на Tribunal de Bruxelles на поверителни документи, които са представени без какъвто и да е контрол за законосъобразност и в несъответствие с правилата на Правилника в рамките на бившия отдел ADMIN B9, натоварен с административното разследване, започнато на 2 февруари 2001 г. от органа по назначаването в нарушение на правилата на Правилника,

               —

               да се признае, че намесата на служители на Комисията, които не са упълномощени, нито имат нужната компетентност, в разследването по направеното оплакване пред Tribunal de Bruxelles, е незаконосъобразна и цели да му нанесе вреда,

               —

               да се признае, че в хода на това дело са накърнени сериозно както неговите основни човешки права, така и тези на семейството му, и че той е претърпял сериозни професионални, неимуществени и имуществени вреди, които трудно могат да бъдат проправени, и че, поради това, има право да получи обезщетение за тези вреди.


title: Дело T-207/08: Жалба, подадена на 9 юни 2008 г. — Habanos/СХВП — Tabacos de Centroamérica (KIOWA)

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/56

         Жалба, подадена на 9 юни 2008 г. — Habanos/СХВП — Tabacos de Centroamérica (KIOWA)
   (Дело T-207/08)
   (2008/C 209/101)
   Език на жалбата: испански
   Страни

      Жалбоподател: Corporación Habanos, SA, (Хавана, Куба) (представители: г-н V. Gil Vega, abogado и г-жа A. Ruiz López, abogada)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Tabacos de Centroamérica, SL (Pozuelo de Alarcón, Испания)
   Искания на жалбоподателя

               —

               Да се отмени решението на втори апелативен състав на СХВП от 31 март 2008 г. и да се установи, че действително съществува сходство, както и вероятност от объркване между комбинираната марка „KIOWA“ и по-ранните комбинирани марки „COHIBA“, които обозначават идентични стоки, както и че заявителят се опитва да извлече неоснователно полза или да нанесе вреда на отличителния характер или известността на посочените по-ранни марки „COHIBA“, след което да се откаже регистрацията на марка на Общността № 3.963.931 „KIOWA“ (комбинирана); или, при условията на евентуалност, да се отмени посоченото решение на СХВП и преписката да се върне на апелативния състав на СХВП за преценка и разглеждане на твърденията и доказателствата, отнасящи се до член 8, параграф 5 от Регламент № 40/94, и

               —

               да се осъди СХВП да заплати разноските, направени във всички инстанции, включително възнагражденията на представителите на жалбоподателя.

         Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Tabacos de Centroamérica, S.L.

      Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка „KIOWA“ за стоки от клас 34 (заявка за регистрация № 3.963.931).

      Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Corporación Habanos, S.A., упражняващо търговска дейност като Habanos, S.A.

      Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Фигуративна марка „COHIBA“ (марка на Общността № 3.323.292), словна марка „COHIBA“ (испанска марка № 1.271.173) и фигуративна марка„COHIBA“ (испанска марка № 2.052.344) за стоки от клас 34.

      Решение на отдела по споровете: Отхвърля възражението.

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: По-специално — висока степен на сходство между конфликтните марки, от която произтича вероятност от объркване.


title: Дело F-23/07: Определение на Съда на публичната служба от 19 октомври 2007 г. — M/Европейска агенция по лекарствата (EMEA) (Публична служба — Длъжностни лица — Инвалидност — Комисия по инвалидност — Отказ за свикване — Явна недопустимост)

text:
               26.1.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 22/55

         Определение на Съда на публичната служба от 19 октомври 2007 г. — M/Европейска агенция по лекарствата (EMEA)
   (Дело F-23/07) (1)

   (Публична служба - Длъжностни лица - Инвалидност - Комисия по инвалидност - Отказ за свикване - Явна недопустимост)
   (2008/C 22/106)
   Език на производството: френски
   Страни

      Жалбоподател: M (Лондон, Обединено кралство) (представители: адв. S. Orlandi, адв. A. Coolen, адв. J.-N. Louis и адв. É. Marchal)

      Ответник: Европейска агенция по лекарствата (EMEA) (представители: г-н V. Salvatore и г-жа S. Vanlievendael)
   Предмет
   Отмяна на решение на ЕМЕА от 25 октомври 2006 г., с което се отхвърля искането на жалбоподателя за създаване на комисия по инвалидност — Искане за обезщетяване на вреди.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата като недопустима.

               2)

               Всяка страна понася собствените си разноски.

      (1)  ОВ L 117, 26.5.2007 г., стр. 35.


title: Дело C-213/05: Решение на Съда (голям състав) от 18 юли 2007 г. (преюдициално запитване от Bundessozialgericht — Германия) — Wendy Geven/Lang Nordrhein-Westfalen ( Пограничен работник — Регламент (ЕИО) № 1612/68 — Помощ за отглеждане на дете — Отказано предоставяне — Социално предимство — Условие за пребиваване )

text:
               8.9.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/4

         Решение на Съда (голям състав) от 18 юли 2007 г. (преюдициално запитване от Bundessozialgericht — Германия) — Wendy Geven/Lang Nordrhein-Westfalen
   (Дело C-213/05) (1)

   („Пограничен работник - Регламент (ЕИО) № 1612/68 - Помощ за отглеждане на дете - Отказано предоставяне - Социално предимство - Условие за пребиваване“)
   (2007/C 211/06)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Bundessozialgericht
   Страни в главното производство

      Ищец: Wendy Geven

      Ответник: Lang Nordrhein-Westfalen
   Предмет
   Преюдициално запитване — Bundessozialgericht — Тълкуване на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 1612/68 на Съвета от 15 октомври 1968 година относно свободното движение на работници в Общността (ОВ L 257, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 11) — Социално предимство — Национално законодателство, което подчинява отпускането на помощ за отглеждане на дете (Erziehungsgeld) на лица, които не са с местоживеене или с обичайно пребиваване на територията на държавата, на условието за заетост, надхвърляща прага от 15 часа седмично — (Geringfügigkeitsgrenze)
   Диспозитив
   Член 7, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 1612/68 на Съвета от 15 октомври 1968 година относно свободното движение на работници в Общността допуска изключването, по силата на националната правна уредба на държава-членка, на гражданка на друга държава-членка, която пребивава в последната и упражнява в първата държава професионална дейност с минимална заетост (между 3 и 14 часа седмично), от ползването на социално предимство, притежаващо характерните особености на германската помощ за отглеждане на дете, по съображение че тази гражданка не е с местоживеене, нито с обичайно пребиваване в първата държава.

      (1)  ОВ C 193, 6.8.2005 г.


title: Дело C-276/16: Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 17 май 2016 г. — Prequ' Italia Srl/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

text:
               22.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 305/13

         Преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione (Италия), постъпило на 17 май 2016 г. — Prequ' Italia Srl/Agenzia delle Dogane e dei Monopoli
   (Дело C-276/16)
   (2016/C 305/18)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Corte suprema di cassazione

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Prequ' Italia Srl

      Ответник: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

      Преюдициален въпрос

   Противоречи ли на общия принцип на правото на Европейския съюз на състезателност италианска правна уредба [разглежданата в случая данъчна правна уредба], която не предвижда спиране на изпълнението на данъчен акт като автоматична последица от обжалването му в полза на данъчнозадължено лице, което не е било изслушано от митническата администрация преди приемането на този акт?


title: Дело T-122/09: Решение на Общия съд от 17 февруари 2011 г. — Zhejiang Xinshiji Foods и Hubei Xinshiji Foods/Съвет (Дъмпинг — Внос на приготвени или консервирани цитрусови плодове с произход от Китайската народна република — Право на защита — Задължение за мотивиране — Принцип на добра администрация — Член 15, параграф 2 и член 20, параграфи 4 и 5 от Регламент (ЕО) № 384/96 (понастоящем член 15, параграф 2 и член 20, параграфи 4 и 5 от Регламент (ЕО) № 1225/2009)

text:
               2.4.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 103/21

         Решение на Общия съд от 17 февруари 2011 г. — Zhejiang Xinshiji Foods и Hubei Xinshiji Foods/Съвет
   (Дело T-122/09) (1)

   (Дъмпинг - Внос на приготвени или консервирани цитрусови плодове с произход от Китайската народна република - Право на защита - Задължение за мотивиране - Принцип на добра администрация - Член 15, параграф 2 и член 20, параграфи 4 и 5 от Регламент (ЕО) № 384/96 (понастоящем член 15, параграф 2 и член 20, параграфи 4 и 5 от Регламент (ЕО) № 1225/2009)
   2011/C 103/37
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Zhejiang Xinshiji Foods Co. Ltd (Liuao Town, Sanmen County, Китай) и Hubei Xinshiji Foods Co. Ltd (Dangyang City, Китай) (представители: F. Carlin, barrister, A. MacGregor, solicitor, N. Niejahr и Q. Azau, avocats)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix и R. Szostak, първоначално подпомагани от G. Berrisch и G. Wolf, впоследствие от G. Berrisch, avocats)

      Страна, встъпила в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: H. van Vliet и C. Clyne)

      Предмет

   Искане за отмяна на Регламент (ЕО) № 1355/2008 на Съвета от 18 декември 2008 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои приготвени или консервирани цитрусови плодове (по-специално мандарини и т.н.) с произход от Китайската народна република (ОВ L 350, стр. 35) в частта, която се отнася до жалбоподателите.

      Диспозитив

               1.

               Отменя Регламент (ЕО) № 1355/2008 на Съвета от 18 декември 2008 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои приготвени или консервирани цитрусови плодове (по-специално мандарини и т.н.) с произход от Китайската народна република в частта, която се отнася до Zhejiang Xinshiji Foods Co. Ltd и Hubei Xinshiji Foods Co. Ltd.

               2.

               Zhejiang Xinshiji Foods и Hubei Xinshiji Foods понасят половината от направените от тях съдебни разноски.

               3.

               Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски, както и половината от съдебните разноски, направените от Zhejiang Xinshiji Foods и Hubei Xinshiji Foods.

               4.

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 141, 20.6.2009 г.


title: Дело C-138/11: Решение на Съда (трети състав) от 12 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Compass-Datenbank GmbH/Република Австрия (Конкуренция — Член 102 ДФЕС — Понятие за предприятие — Данни от търговския и дружествения регистър, съхранявани в база данни — Дейност по събиране и предоставяне на тези данни срещу възнаграждение — Последици от отказа на публичните органи да разрешат повторно използване на посочените данни — Предвидено в член 7 от Директива 96/9/ЕО право sui generis)

text:
               22.9.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 287/11

         Решение на Съда (трети състав) от 12 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — Compass-Datenbank GmbH/Република Австрия
   (Дело C-138/11) (1)

   (Конкуренция - Член 102 ДФЕС - Понятие за предприятие - Данни от търговския и дружествения регистър, съхранявани в база данни - Дейност по събиране и предоставяне на тези данни срещу възнаграждение - Последици от отказа на публичните органи да разрешат повторно използване на посочените данни - Предвидено в член 7 от Директива 96/9/ЕО право sui generis)
   2012/C 287/17
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Oberster Gerichtshof

      Страни в главното производство

      Ищец: Compass-Datenbank GmbH

      Ответник: Република Австрия

      Предмет

   Преюдициално запитване — Oberster Gerichtshof — Тълкуване на член 102 ДФЕС — Национална правна уредба, която предвижда заплащането на такса за консултиране на публичния търговски и фирмен регистър (Firmenbuch) и забранява всякакво друго използване на този регистър с търговска цел — Понятие за икономическа дейност — Злоупотреба с господстващо положение — Обхват на доктрината за съществените съоръжения („Essential facilities doctrine“)

      Диспозитив

   Дейността на орган на публичната власт, изразяваща се в съхраняване в база данни на данните, които предприятията трябва да съобщават по силата на законовите си задължения, и в предоставяне на достъп до тези данни и/или в изготвяне на копия от тях на хартиен носител на заинтересованите лица, не представлява икономическа дейност и следователно този орган на публичната власт не трябва да се счита в рамките на тази дейност за предприятие по смисъла на член 102 ДФЕС. Фактът, че предоставянето на достъп и/или изготвянето на копия се осъществяват срещу възнаграждение, предвидено в закона, а не определено пряко или косвено от съответното образувание, не е в състояние да промени правната квалификация на посочената дейност. Освен това, доколкото такъв орган на публичната власт забранява всяко друго използване на така събраните и предоставени данни, като се позовава на sui generis правото на закрила, предоставено му в неговото качество на производител на разглежданата база данни на основание член 7 от Директива 96/9/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 1996 година за правна закрила на базите данни, или на което и да е друго право на интелектуална собственост, той също не упражнява икономическа дейност и следователно не трябва да се счита с оглед на тази дейност за предприятие по смисъла на член 102 ДФЕС.

      (1)  ОВ C 186, 25.6.2011 г.


title: Дело C-273/15: Решение на Съда (осми състав) от 26 май 2016 г. (преюдициално запитване от Augstākā tiesa — Латвия) — ZS „Ezernieki“/Lauku atbalsta dienests (Преюдициално запитване — Селско стопанство — Европейски фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието — Регламенти (ЕО) № 1257/1999 и № 817/2004 — Подпомагане на развитието на селските райони — Връщане на недължимо платеното — Увеличаване на декларираната площ по време на периода, за който тече поет петгодишен ангажимент, над предвидения праг — Замяна на първоначалния ангажимент с нов ангажимент — Неизпълнение от страна на бенефициера на задължението за подаване на ежегодна молба за изплащане на помощта — Национална правна уредба, съдържаща изискване за връщане на всички помощи, изплатени за няколко години — Принцип на пропорционалност — Членове 17 и 52 от Хартата на основните права на Европейския Съюз)

text:
               18.7.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 260/10

         Решение на Съда (осми състав) от 26 май 2016 г. (преюдициално запитване от Augstākā tiesa — Латвия) — ZS „Ezernieki“/Lauku atbalsta dienests
   (Дело C-273/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Селско стопанство - Европейски фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието - Регламенти (ЕО) № 1257/1999 и № 817/2004 - Подпомагане на развитието на селските райони - Връщане на недължимо платеното - Увеличаване на декларираната площ по време на периода, за който тече поет петгодишен ангажимент, над предвидения праг - Замяна на първоначалния ангажимент с нов ангажимент - Неизпълнение от страна на бенефициера на задължението за подаване на ежегодна молба за изплащане на помощта - Национална правна уредба, съдържаща изискване за връщане на всички помощи, изплатени за няколко години - Принцип на пропорционалност - Членове 17 и 52 от Хартата на основните права на Европейския Съюз))
   (2016/C 260/13)
   Език на производството: латвийски

      Запитваща юрисдикция

   Augstākā tiesa

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: ZS „Ezernieki“

      Ответник: Lauku atbalsta dienests

      Диспозитив

   С оглед на целта на Регламент № 1257/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) и за изменение и отмяна на някои регламенти, изменен с Регламент (ЕО) № 1783/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година, и на Регламент № 817/2004, на принципа на пропорционалност и на членове 17 и 52 от Хартата на основните права на Европейския съюз член 71, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 817/2004 на Комисията от 29 април 2004 година относно определяне на подробни правила за прилагането от Регламент (ЕО) № 1257/1999 на Съвета относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, по силата на която бенефициерът на помощ, отпусната въз основа на неговите агроекологични ангажименти за период от няколко години, е длъжен да върне цялата вече изплатена помощ, тъй като не е подал годишна молба за изплащане на тази помощ за последната година от петгодишния период на ангажимента му, когато, от една страна, този петгодишен период е заменил друг предходен период поради увеличаване на площта на стопанството му и от друга страна, този бенефициер не е престанал да изпълнява задълженията си във връзка с експлоатацията на декларираната преди това увеличаване площ.

      (1)  ОВ C 262, 10.8.2015 г.


title: Дело C-139/12: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Supremo (Испания) на 19 март 2012 г. — Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona/Generalidad de Cataluña

text:
               16.6.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 174/16

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Supremo (Испания) на 19 март 2012 г. — Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona/Generalidad de Cataluña
   (Дело C-139/12)
   2012/C 174/24
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal Supremo

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona

      Ответник: Generalidad de Cataluña

      Преюдициални въпроси

               1.

               Член 13, част Б, буква г), точка 5 от Директива 77/388/ЕИО (1) на Съвета от 17 май 1977 година (понастоящем Директива 2006/1[1]2/ЕО от 28 ноември 2006 година) задължава ли да се обложат с данък върху добавената стойност, без възможност за освобождаване, сделките на данъчнозадълженото лице по продажба на акции, при които се придобива собственост върху недвижимо имущество, предвид изключението по отношение на ценните книжа, които дават на притежателя им юридически или фактически право на собственост или владение върху недвижим имот или част от него?

               2.

               Допуска ли Директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година съществуването на правни норми като член 108 от испанския Закон 24/1988 относно пазара на ценни книжа, съгласно който придобиването на мажоритарен дял от капитала на дружество, чиито активи се състоят основно от недвижимо имущество, се облага с различен от ДДС непряк данък, а именно данък върху прехвърлянето на имущество, без да се преценява дали участниците в сделката са търговци и съгласно който следователно не е изключено сделката да се обложи с ДДС в случай че недвижимите имоти са прехвърлени пряко, вместо да се прехвърлят акции или дялове?

               3.

               Съвместима ли е с гарантираната в член [43] ДЕО (понастоящем член 49 ДФЕС) свобода на установяване и с уреденото в член 56 ДЕО (понастоящем член 63 ДФЕС) свободно движение на капитали национална правна норма като член 108 от испанския Закон относно пазара на ценни книжа от 28 юли 1988 г. в редакцията му съгласно добавения член 12а от Закон 18/1991, който предвижда, че придобиването на мажоритарен дял от капитала на дружества, чиито активи се състоят основно от недвижимо имущество в Испания, подлежи на облагане, и то без да допуска възможност за доказване, че дружеството, върху което се придобива контрол, осъществява икономическа дейност?

      (1)  Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стp. 1)


title: Дело C-647/11 P: Жалба, подадена на 19 декември 2011 г. от Dimos Peramatos срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 12 октомври 2011 г. по дело T-312/07, Dimos Peramatos/Европейска комисия

text:
               18.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 49/18

         Жалба, подадена на 19 декември 2011 г. от Dimos Peramatos срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 12 октомври 2011 г. по дело T-312/07, Dimos Peramatos/Европейска комисия
   (Дело C-647/11 P)
   2012/C 49/30
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Dimos Peramatos (представител: G. Gerapetritis)

      Друга страна в производството: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Общия съд в частта, в която се отхвърля искането на жалбоподателя да се установи, че не е длъжен да възстанови сумите, изплатени в рамките на програма LIFE/ENV/GR/000380, или — при условията на евентуалност — да се измени обжалваният акт, като жалбоподателят бъде задължен да заплати сумата от 93 795,32 EUR, отговаряща на признатия от Комисията счетоводно определен размер на недопустимите разходи;

               —

               да се върне делото на Общия съд за ново разглеждане;

               —

               да се осъди Комисията да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски, и по-специално тези за адвокат.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква две правни основания:

               1.

               Погрешно тълкуване на сключеното между Dimos Peramatos (община Перама) и Европейската комисия споразумение за отпускане на финансова помощ от 17 юли 1997 г. с номер C(97) 1997/def./29 с оглед на привеждане в изпълнение на дейността по програма LIFE и нейната регулаторна рамка (Регламент № 1973/1992), доколкото Общият съд приема, че общинската администрация не е изпълнила в достатъчна степен произтичащото от това споразумение задължение за засаждане на дървета.

               2.

               Погрешно тълкуване и нарушение на принципите на добра администрация и правна сигурност поради непълнота на мотивите на обжалваното съдебно решение, засягаща задължението за мотивиране на приеманите от институциите на Европейския съюз административни актове с неблагоприятни последици.