title: Дело C-382/15 P: Жалба, подадена на 15 юли 2015 г. от Skype срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 5 май 2015 г. по дело T-183/13: Skype/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

text:
               26.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 354/14

         Жалба, подадена на 15 юли 2015 г. от Skype срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 5 май 2015 г. по дело T-183/13: Skype/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
   (Дело C-382/15 P)
   (2015/C 354/17)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Skype (представители: A. Carboni, M. Browne, Solicitors)

      Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП), Sky IP International Ltd, Sky plc

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Съда:

               —

               да отмени изцяло решението на Общия съд от 5 май 2015 г. по дело T-183/13 и да върне заявката на СХВП за продължаване на процесуалните действия и

               —

               да осъди СХВП и всяка от встъпилите страни в настоящото производство да понесе собствените си разноски и да заплати на жалбоподателя разноските в настоящото производство и тези по (i) жалбата пред Общия съд по дело T-183/13; (ii) пред четвърти апелативен състав по преписка R 2398/2010-4; и (iii) по възражение B 812 380 пред отдела по споровете.

      Основания и основни доводи

   Единственото основание за обжалване е допуснато от страна на Общия съд нарушение на член 8, параграф 1, буква б) oт Регламент (EО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 г. относно марката на Общността (1) при постановяване на решението му по дело T-183/13 относно заявка за марка на Общността № 3 660 065 (наричана по-нататък „оспорената марка“). По-специално Общият съд е допуснал следните грешки, достигайки до решението си да потвърди констатацията на ответника за наличие на вероятност от объркване:

               1.

               разглеждайки сходството на стоки и услуги между оспорената марка и по-ранната марка на встъпилите страни, Общият съд е определил неправилен списък с услугите, за които се отнася оспорената марка;

               2.

               той неправилно е преценил характеристиките на съответните потребители, като не е взел предвид факта, че услугата на жалбоподателя Skype е била основана на съвсем нова и иновативна технология към датата на приоритета на оспорената марка (наричана по-нататък „релевантната дата“), поради което и съответните потребители са имали равнище на техническа експертиза над средното и по-голяма способност да направят разграничение между марките;

               3.

               явно неправилно е счел, че признанието на жалбоподателя, че услугите, за които се отнася оспорената марка са идентични на някои от услугите, за които се отнася по-ранната марка, представлява също и признание, че по-ранната марка се ползва с изразен отличителен характер и/или репутация по отношение на пресечните елементи със спецификациите за оспорената марка към релевантната дата;

               4.

               той неправилно е приложил правото в много отношение, когато разглеждайки преценката на ответника за визуалното, фонетично и концептуално сходство на разглежданата марка, по-специално чрез позоваване на погрешната правна фикция, че средният потребител чете простите кратки думи отляво надясно и поставяйки прекомерно акцента върху съвпадението между буквите S-K-Y в началото на двете марки, и пропускайки да вземе предвид, че концептуалната разлика между тях е в противовес на всяко визуално или фонетично сходство;

               5.

               той е допуснал две съществени грешки, като е потвърдил извода на ответника, че по-ранната марка има изразен отличителен характер по отношение на стоките и услугите извън същинските услуги за телевизионно излъчване: първо, той погрешно се е позовал на използването на по-ранната марка по отношение на същинските услуги за телевизионно излъчване на встъпилата страна, за да направи извод за отличителния характер на други услуги; и второ, той е взел предвид доказателства за използване, с дата след релевантната;

               6.

               той неправилно е приложил правото в множество аспекти, като не е взел предвид при цялостната оценка на вероятността от объркване:

                           i.

                           много добрата репутация на оспорената марка към релевантната дата; и

                           ii.

                           реалните доказателства, че разглежданите марки са съществували на пазара едновременно и мирно повече от десет години, без да е бил предявен иск за нарушение от встъпилите страни, което е сериозен показател за липсата на вероятност от объркване към релевантната дата.

         В съответствие с това жалбоподателят иска от Съда: (1) да отмени решението на Общия съд по дело T-183/13 и да върне заявката на СХВП, така че ответникът да продължи производството; и (2) да присъди на жалбоподателя разноските в производството.

      (1)  ОВ L 78, стр. 1.


title: Дело T-297/17: Жалба, подадена на 15 май 2017 г. — VSM/EUIPO (WE KNOW ABRASIVES)

text:
               17.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 231/43

         Жалба, подадена на 15 май 2017 г. — VSM/EUIPO (WE KNOW ABRASIVES)
   (Дело T-297/17)
   (2017/C 231/53)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: VSM . Vereinigte Schmirgel- und Maschinen-Fabriken AG (Хановер, Германия) (представител: M. Horak, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „WE KNOW ABRASIVES“ — заявка за регистрация № 15 063 522

      Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 6 март 2017 г. по преписка R 1595/2016-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) във връзка с член 7, параграф 2 от Регламент № 207/2009,

               —

               Нарушение на член 63, параграф 1 във връзка с член 58 и член 59 от Регламент № 207/2009, нарушение на член 63, параграф 2 от Регламент № 207/2009, а следователно и на принципа за предоставяне на право на изслушване.


title: Дело F-74/14: Жалба, подадена на 25 юли 2014 г.  — ZZ/Комисия

text:
               3.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 388/30

         Жалба, подадена на 25 юли 2014 г. — ZZ/Комисия
   (Дело F-74/14)
   2014/C 388/37
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: Sébastien Orlandi, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет на производството

   Обявяване на незаконосъобразността на член 7 от приложение V и на член 8 от приложение VII към новия Правилник за длъжностните лица, и отмяна на решението за отнемане на жалбоподателката на ползването на дните за пътуване и на възстановяването на пътните разноски от нейното място на работа до нейното място на произход, на които е имала право преди влизането в сила на тази нова разпоредба на правилника.

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се обяви незаконосъобразността на член 7 от приложение V към правилника и на член 8 от приложение VII към правилника,

               —

               да се отмени решението повече да не се предоставят никакви дни за пътуване, нито възстановяването на пътните разноски за годишно пътуване на жалбоподателката, считано от 2014 г.

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-760/16: Жалба, подадена на 4 ноември 2016 г. — Basil/EUIPO — Artex (Fahrradkörbe)

text:
               9.1.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/46

         Жалба, подадена на 4 ноември 2016 г. — Basil/EUIPO — Artex (Fahrradkörbe)
   (Дело T-760/16)
   (2017/C 006/57)
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: Basil BV (Силволде, Нидерландия) (представители: N. Weber и J. von der Thüsen, Rechtsanwälte)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Artex SpA (Дзено ди Казола, Италия)

      Данни за производството пред EUIPO

      Притежател на спорния промишлен дизайн: жалбоподателят

      Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Общността № 142 245-0001

      Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на EUIPO от 7 юли 2016 г. по преписка R 535/2015-3

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди ответника и евентуално другата страна в производството да заплатят съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               нарушение на член 52, параграф 3 от Регламент № 6/2002,

               —

               нарушение на член 7 от Регламент № 6/2002, съответно нарушение на принципите за разпределение на доказателствената тежест, съответно нарушение на правилата на логиката при преценката на доказателствата,

               —

               нарушение на член 6 от Регламент № 6/2002.


title: Дело C-293/09: Преюдициално запитване, отправено от Commissione tributaria provinciale di Parma (Италия) на 27 юли 2009 г. — Paolo Lunardi/Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma

text:
               26.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 233/11

         Преюдициално запитване, отправено от Commissione tributaria provinciale di Parma (Италия) на 27 юли 2009 г. — Paolo Lunardi/Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma
   (Дело C-293/09)
   2009/C 233/18
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Commissione tributaria provinciale di Parma

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Paolo Lunardi

      Ответник: Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma31977L0388

      Преюдициални въпроси

   Като преюдициален въпрос — за целите на постановяването на решение по настоящия случай — следва да се установи дали е налице противоречие на член 19, параграф 5 от D.P.R. № 633/1972 с общностното право и с принципа на неутралитет на ДДС, и по-специално дали е допуснато неправилно транспониране на Шеста директива № 77/388/ЕИО (1) от 17 май 1977 г., доколкото всъщност поради изчисляването на пропорционалната част вътрешното право не допуска възможността за приспадане на ДДС върху придобитите стоки за оборудване от страна на субекти, извършващи освободени по закон операции.

      (1)  ОВ L 145, стр. 1.


title: Дело T-416/13: Жалба, подадена на 13 август 2013 г. — Stanleybet Malta и Stanley International Betting/Комисия

text:
               26.10.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 313/29

         Жалба, подадена на 13 август 2013 г. — Stanleybet Malta и Stanley International Betting/Комисия
   (Дело T-416/13)
   2013/C 313/55
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Stanleybet Malta Ltd (Валета, Малта); и Stanley International Betting Ltd (Ливърпул, Обединено кралство) (представители: R. Jacchia, I. Picciano, A. Terranova, F. Ferraro, G. Dellis, P. Kakouris, и I. Koimitzoglou, lawyers)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени обжалваното решение, съдържащо се в писмо на Комисията от 10 юни 2013 г., за прекратяване на производството по жалбата, подадена от жалбоподателите срещу Република Гърция и Гръцката организация за футболни прогнози ОПАП (OPAP) по преписка COMP/39.981, и

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски във връзка с производството.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат четири правни основания.

               1.

               В рамките на първото правно основание се твърди, че е Комисията не е изпълнила задължението си да разследва надлежно и своевременно твърденията в жалбата, както и че е налице явна фактическа грешка във връзка с преценката на доводите, изложени в жалбата, с оглед на член 102 ДФЕС, конкретното и самостоятелно нарушение или случаи на злоупотреба с господстващо положение, допуснати от ОПАП, и определянето на съответния пазар.

               2.

               В рамките на второто правно основание се твърди, че Комисията не е изпълнила задължението си да представи мотиви, както и нарушение на член 296 ДФЕС.

               3.

               В рамките на третото правно основание се твърди, че е налице злоупотреба с власт от страна на Комисията и нарушение на принципа на автономност и на правилата и техните цели в областта на конкуренцията.

               4.

               В рамките на четвъртото правно основание се твърди, че е налице явна грешка при прилагане на правото, липса на преценка на съвместимостта с правото на Съюза на приложимата гръцка правна уредба, преди да се направи преценка за наличието на нарушение по член 102 ДФЕС, нарушение на правото на добра и своевременна администрация, предоставено с член 41, параграф 1 от Хартата на правата, и на задължението на Комисията да разследва надлежно своевременно съдържащите се в жалбата твърдения с оглед на член 106 ДФЕС.


title: Дело C-294/07: Решение на Съда (седми състав) от 13 декември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург (Неизпълнение на задължения от държава-членка — Директива 2004/38/ЕО — Право на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите-членки — Липса на транспониране в определения срок)

text:
               23.2.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 51/27

         Решение на Съда (седми състав) от 13 декември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург
   (Дело C-294/07) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2004/38/ЕО - Право на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите-членки - Липса на транспониране в определения срок)
   (2008/C 51/45)
   Език на производството: френски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: D. Maidani)

      Ответник: Великото херцогство Люксембург (представител: C. Schiltz)
   Предмет
   Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане на необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за съобразяване с Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите-членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, стр. 77 и — поправки — ОВ 2004 г. L 229, стр. 35 и ОВ 2005 г. L 197, стр. 34)
   Диспозитив

               1)

               Като не е приело необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за съобразяване с Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите-членки, за изменение на Регламент (ЕИО) № 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО, Великото Херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си, произтичащи по силата на член 40 от тази директива

               2)

               Осъжда Великото Херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 211, 8.9.2007 г.


title: Дело C-564/13 P: Решение на Съда (пети състав) от 26 февруари 2015 г. — Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion/Европейска комисия (Обжалване — Член 340, първа алинея ДФЕС — Договорна отговорност на Съюза — Член 272 ДФЕС — Арбитражна клауза — Шеста рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности — Договори, свързани с проектите Ontogov, FIT и RACWeb — Допустими разходи и авансово платени суми от Комисията — Установителен иск — Липса на възникнал и все още съществуващ правен интерес)

text:
               27.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/15

         Решение на Съда (пети състав) от 26 февруари 2015 г. — Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion/Европейска комисия
   (Дело C-564/13 P) (1)

   ((Обжалване - Член 340, първа алинея ДФЕС - Договорна отговорност на Съюза - Член 272 ДФЕС - Арбитражна клауза - Шеста рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности - Договори, свързани с проектите Ontogov, FIT и RACWeb - Допустими разходи и авансово платени суми от Комисията - Установителен иск - Липса на възникнал и все още съществуващ правен интерес))
   (2015/C 138/18)
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion (представители: V. Christianos и S. Paliou, dikigoroi)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: R. Lyal, B. Conte и D. Triantafyllou, подпомагани от S. Drakakakis, avocat)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 9, 11.1.2014 г.


title: Дело T-92/09: Жалба, подадена на 2 март 2009 г. — Strategi Group/СХВП — Reed Business Information (STRATEGI)

text:
               16.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/39

         Жалба, подадена на 2 март 2009 г. — Strategi Group/СХВП — Reed Business Information (STRATEGI)
   (Дело T-92/09)
   2009/C 113/78
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Strategi Group Ltd (Манчестър, Обединено кралство) (представител: N. Saunders, Barrister)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Reed Business Information (Issy-Les-Moulineaux, Франция)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 18 декември 2008 г. по преписка R 1581/2007-2 и да се върне заявката на СХВП, за да може същата да продължи процедурата; и

               —

               да се осъди СХВП (и встъпилите страни) да заплати/заплатят съдебните разноски по настоящото производство и тези по производството по обжалване пред апелативния състав на СХВП.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „STRATEGI“ за услуги от клас 35

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в процедурата по възражението: Другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението Словната марка „Stratégies“ за стоки и услуги от класове 9, 16, 28, 35, 41 и 42, регистрирана във Франция под № 1 240 001

      Решение на отдела по споровете: Отхвърля възражението

      Решение на апелативния състав: Отменя решението на отдела по споровете

      Изложени правни основания: Нарушение на член 43 от Регламент 40/94 на Съвета, тъй като апелативният състав е допуснал грешка като по-специално е постановил при обстоятелствата по настоящото дело, че използването на дадена марка като заглавие на списание може да представлява използване на тази марка за предложените в това издание услуги, и като не е посочил съответните изисквания за доказване, необходими за установяване на реалното използване при такива обстоятелства и/или като не е разгледал надлежно представените доказателства въз основа на релевантните принципи; освен това, или при условията на евентуалност, нарушение на правило 22 от Регламент № 2868/95 на Комисията (1), тъй като апелативният състав не е приложил правилно тази правна разпоредба към обстоятелствата по делото, след като не е предоставил указания за доказателствата, изисквани за установяване на използването и/или неправилно е констатирал, че представените от насрещната страна доказателства не са подходящи за установяване на използването на марката за услугите, на които се прави позоваване.

      (1)  Регламент (ЕО) № 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета относно марката на Общността (ОВ L 303, 1995 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189).


title: Дело C-511/13 P: Жалба, подадена на 23 септември 2013 г. от Philips Lighting Poland S.A. и Philips Lighting BV срещу Решение на Общия съд (пети състав) от 11 юли 2013 г. по дело T-469/07, Philips Lighting Poland S.A. и Philips Lighting BV/Съвет на Европейския съюз

text:
               30.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/9

         Жалба, подадена на 23 септември 2013 г. от Philips Lighting Poland S.A. и Philips Lighting BV срещу Решение на Общия съд (пети състав) от 11 юли 2013 г. по дело T-469/07, Philips Lighting Poland S.A. и Philips Lighting BV/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-511/13 P)
   2013/C 352/16
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Philips Lighting Poland S.A. и Philips Lighting BV (представители: M.L. Catrain González, abogada, E.A. Wright и H. Zhu, Barristers)

      Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Hangzhou Duralamp, Electronics Co., Ltd, GE Hungary Ipari és Kereskedelmi Zrt. (GE Hungary Zrt), Европейска комисия и Osram GmbH

      Искания на жалбоподателите

   Жалбоподателите молят Съда:

               —

               да отмени обжалваното съдебно решение и да отмени спорния регламент, в частта му, която се отнася до жалбоподателите, както и

               —

               да осъди Съвета да заплати съдебните разноски на жалбоподателите в производството пред Общия съд и в настоящото производство.

      Правни основания и основни доводи

   С настоящата жалба жалбоподателите целят отмяната на обжалваното решение и оспорвания регламент поради следните основания:

               1.

               Общият съд е изтълкувал неправилно член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година (1) (наричан по-нататък „основният регламент“), като е направил извод, че Съветът има право да прилага този член 9, параграф 1 a fortiori към положения, които попадат извън приложното поле на тази разпоредба (т.е. когато не е налице оттегляне на дадена жалба, а само е намаляла степента на подкрепа за тази жалба). Даденото от Общия съд разширително тълкуване на разглеждания член 9, параграф 1 не се подкрепя нито от текста, нито от нито от структурата на разпоредбите на основния регламент. Това тълкуване противоречи и на практиката на институциите през последните 25 години, през които позоваването на член 9, параграф 1, след оттегляне на дадена жалба, винаги е водело до приключване на съответното разследване.

               2.

               Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е изтълкувал погрешно и съответно не е приложил член 4, параграф 1 и член 5, параграф 4 от основния регламент при дефинирането на понятието „промишленост на Общността“. Това води до неправилния извод, че понятието „голяма част“ от общата продукция на Общността трябва да се дефинира чрез прилагане само на един от двата прага, посочени в член 5, параграф 4, а именно само на прага от 25 %. Неправилното определение за „промишленост на Общността“ опорочава извършения от институциите анализ на вредата, която вместо да бъде установена въз основа на последиците от дъмпинговия внос за „промишлеността на Общността“ съгласно член 3, параграф 1 от основния регламент и в съответствие с определението по член 5, параграф 4, тази вреда е преценена въз основа на положението на „дружеството, което поддържа искането“ или „най-големият производител“. Нито едно от тези понятия не е използвано в основния регламент за целите на определянето на „вредата“.

      (1)  Регламент (ЕО) № 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 56, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223).


title: Дело C-592/13: Определение на Съда (осми състав) от 6 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero della Salute, Ministero dello Sviluppo economico/Ediltecnica SpA (Преюдициално запитване — Член 99 от Процедурния правилник на Съда — Член 191, параграф 2 ДФЕС — Директива 2004/35/ЕО — Екологична отговорност — Национална правна уредба, която не предвижда възможност за администрацията да налага на собствениците на замърсени терени, които не са участвали в замърсяването, изпълнението на мерки за предотвратяване и отстраняване и която предвижда само задължение за възстановяване на разноските за осъществените от администрацията действия — Съпоставимост с принципите: „замърсителят плаща“, предпазните мерки и превантивните действия, приоритетното отстраняване още при източника на замърсяване на околната среда)

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/12

         Определение на Съда (осми състав) от 6 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero della Salute, Ministero dello Sviluppo economico/Ediltecnica SpA
   (Дело C-592/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Член 191, параграф 2 ДФЕС - Директива 2004/35/ЕО - Екологична отговорност - Национална правна уредба, която не предвижда възможност за администрацията да налага на собствениците на замърсени терени, които не са участвали в замърсяването, изпълнението на мерки за предотвратяване и отстраняване и която предвижда само задължение за възстановяване на разноските за осъществените от администрацията действия - Съпоставимост с принципите: „замърсителят плаща“, предпазните мерки и превантивните действия, приоритетното отстраняване още при източника на замърсяване на околната среда))
   (2016/C 038/15)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Consiglio di Stato

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero della Salute, Ministero dello Sviluppo economico

      Ответник: Ediltecnica SpA

      Диспозитив

   Директива 2004/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно екологичната отговорност по отношение на предотвратяването и отстраняването на екологичните щети трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която, при положение че не може да бъде установено лицето, отговорно за замърсяването на даден терен, или последното да бъде задължено да предприеме мерки за отстраняване, не позволява на компетентния орган да наложи изпълнението на превантивни мерки и мерки за отстраняване на неотговорния за замърсяването собственик на терен, като същият е длъжен само да възстанови разноските за осъществените от компетентния орган действия до размера на пазарната стойност на обекта, определена след осъществяване на посочените действия.

      (1)  ОВ C 52, 22.2.2014 г.


title: Дело C-149/11: Решение на Съда (втори състав) от 19 декември 2012 г. (преюдициално запитване от Gerechtshof te 's-Gravenhage — Нидерландия) — Leno Merken BV/Hagelkruis Beheer BV (Марка на Общността — Регламент (ЕО) № 207/2009 — Член 15, параграф 1 — Понятие за реално използване на марката — Териториален обхват на използването — Използване на марката на Общността на територията на една-единствена държава членка — Достатъчност)

text:
               16.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/3

         Решение на Съда (втори състав) от 19 декември 2012 г. (преюдициално запитване от Gerechtshof te 's-Gravenhage — Нидерландия) — Leno Merken BV/Hagelkruis Beheer BV
   (Дело C-149/11) (1)

   (Марка на Общността - Регламент (ЕО) № 207/2009 - Член 15, параграф 1 - Понятие за реално използване на марката - Териториален обхват на използването - Използване на марката на Общността на територията на една-единствена държава членка - Достатъчност)
   2013/C 46/05
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Gerechtshof te ’s-Gravenhage

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Leno Merken BV

      Ответник: Hagelkruis Beheer BV

      Предмет

   Преюдициално запитване — Gerechtshof te ’s-Gravenhage — Тълкуване на член 15, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1) — Използване на марката — Реално използване — Понятие — Използване на марката на Общността на територията на една-единствена държава членка — Използване, което се счита за реално в тази държава членка за идентична национална марка

      Диспозитив

   Член 15, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността трябва да се тълкува в смисъл, че за да се прецени наличието на „реално използван[е] […] в Общността“ на марка по смисъла на тази разпоредба, не следва да се вземат предвид границите на територията на държавите членки.
   Марката на Общността е предмет на „реално използване“ по смисъла на член 15, параграф 1 от Регламент № 207/2009, когато се използва в съответствие с основната ѝ функция и с цел да се създадат или поддържат пазарни дялове в Европейската общност за обозначените с посочената марка стоки или услуги. Запитващата юрисдикция трябва да прецени дали условията са изпълнени в случая по главното производство, като вземе предвид съвкупността от релевантните факти и обстоятелства, каквито са по-специално характеристиките на съответния пазар, естеството на стоките или на услугите, защитени от марката, и териториалният и количественият обхват на използването, както и честотата и постоянството при това използване.

      (1)  ОВ C 179, 18.6.2011 г.


title: Дело T-57/17: Жалба, подадена на 31 януари 2017 г. — Pegasus/Парламент

text:
               13.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 78/42

         Жалба, подадена на 31 януари 2017 г. — Pegasus/Парламент
   (Дело T-57/17)
   (2017/C 078/57)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Pegasus (Брюксел, Белгия) (представител: P. Richter, Rechtsanwalt)

      Ответник: Европейски парламент

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени член I.4.1 от решението на ответника от 12 февруари 2016 г. (№ FINS–2017–31) за намаляването на размера на предварителното финансиране на 33 % от установения максимален размер, както и разпореждането за предоставяне на гаранция;

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на подадената жалба жалбоподателят излага едно-единствено основание, което по същество е идентично или подобно на основанието по дело T-54/17, CLF/Парламент.


title: Дело C-493/10: Преюдициално запитване, отправено от High Court of Ireland на 15 октомври 2010 г. — M. E. и др./Refugee Applications Commissioner, Minister for Justice, Equality and Law Reform

text:
               15.1.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 13/18

         Преюдициално запитване, отправено от High Court of Ireland на 15 октомври 2010 г. — M. E. и др./Refugee Applications Commissioner, Minister for Justice, Equality and Law Reform
   (Дело C-493/10)
   ()
   2011/C 13/32
   Език на производството: английски

      Запитваща юрисдикция

   High Court of Ireland

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: M. E. и др.

      Ответник: Refugee Applications Commissioner, Minister for Justice, Equality and Law Reform

      Преюдициални въпроси

               1.

               Длъжна ли е предаващата държава членка по Регламент (ЕО) № 343/2003 на Съвета (1) да прецени дали приемащата държава членка спазва член 18 от Хартата на основните права и свободи на ЕС, Директиви на Съвета 2003/9/ЕО (2), 2004/83/ЕО (3) и 2005/85/ЕО (4), и Регламент (ЕО) № 343/2003 на Съвета?

               2.

               Ако отговорът на този въпрос е утвърдителен и ако се установи, че приемащата държава членка не е спазила една или повече от тези разпоредби, длъжна ли е предаващата държава членка да поеме отговорността да разгледа молбата съгласно член 3, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 343/2003 на Съвета?

      (1)  Регламент (ЕО) № 343/2003 на Съвета от 18 февруари 2003 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държава членка, компетентна за разглеждането на молба за убежище, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета страна
   ОВ L 50, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 56

      (2)  Директива на Съвета 2003/9/ЕО от 27 януари 2003 година за определяне на минимални стандарти относно приемането на лица, търсещи убежище
   ОВ L 31, стр. 18, Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 48

      (3)  Директива на Съвета 2004/83/ЕО от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила
   ОВ L 304, стр. 2, Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 52

      (4)  Директива на Съвета 2005/85/ЕО от 1 декември 2005 година относно минимални норми относно процедурата за предоставяне или отнемане на статут на бежанец в държавите членки
   ОВ L 326, стр. 13, Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 242


title: Дело C-394/16: Определение на председателя на Съда от 21 ноември 2016 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Frankfurt am Main — Германия) — FMS Wertmanagement AöR/Heta Asset Resolution AG

text:
               20.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 86/22

         Определение на председателя на Съда от 21 ноември 2016 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Frankfurt am Main — Германия) — FMS Wertmanagement AöR/Heta Asset Resolution AG
   (Дело C-394/16) (1)

   (2017/C 086/29)
   Език на производството: немски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 419, 14.11.2016 г.


title: Дело T-699/13 P: Определение на Общия съд от 18 септември 2014 г.  — Marcuccio/Комисия (Обжалване — Публична служба — Длъжностни лица — Отхвърляне на жалбата в първоинстанционното производство като явно недопустима — Липса на идентичност на жалбата, подадена по факс, с представения впоследствие оригинал — Срок за обжалване — Просрочие — Частично явно недопустима и частично явно неоснователна жалба)

text:
               17.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 409/43

         Определение на Общия съд от 18 септември 2014 г. — Marcuccio/Комисия
   (Дело T-699/13 P) (1)

   ((Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Отхвърляне на жалбата в първоинстанционното производство като явно недопустима - Липса на идентичност на жалбата, подадена по факс, с представения впоследствие оригинал - Срок за обжалване - Просрочие - Частично явно недопустима и частично явно неоснователна жалба))
   2014/C 409/62
   Език на производството: италиански

      Страни

      Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Триказе, Италия) (представител: G. Cipressa, avocat)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: C. Berardis-Kayser и G. Gattinara)

      Предмет

   Жалба за отмяна на определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 17 октомври 2013 г., Marcuccio/Комисия (F-145/12, RecFP, EU:F:2013:162).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Г-н Luigi Marcuccio понася направените от него, както и от Европейската комисия съдебни разноски в рамките на настоящото производство.

               3)

               Осъжда г-н Marcuccio да възстанови на Общия съд сумата от 2  000 EUR съгласно член 90 от Процедурния му правилник.

      (1)  ОВ C 52, 22.2.2014 г.


title: Дело T-285/06: Решение на Първоинстанционния съд от 18 декември 2008 г.  — Torres/СХВП — Bodegas Cándido (TORRE DE FRIAS) (Марка на Общността — Процедура по възражение — Заявка за словна марка на Общността TORRE DE FRIAS — По-ранни национални и международни словни марки TORRES и LAS TORRES — Относително основание за отказ — Липса на вероятност от объркване)

text:
               21.2.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 44/43

         Решение на Първоинстанционния съд от 18 декември 2008 г. — Torres/СХВП — Bodegas Cándido (TORRE DE FRIAS)
   (Дело T-285/06) (1)

   (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за словна марка на Общността TORRE DE FRIAS - По-ранни национални и международни словни марки TORRES и LAS TORRES - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване)
   (2009/C 44/73)
   Език на производството: испански
   Страни

      Жалбоподател: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedés, Испания) (представители: E. Armijo Chávarri, M. Baz de San Ceferino и A. Castán Pérez-Gómez, avocats)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представители: O. Mondéjar Ortuño и J. García Murillo)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Bodegas Cándido, SA (Burgos, Испания) (представител: C. Hernández Hernández, avocat)
   Предмет
   Жалба срещу Решение на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 27 юли 2006 г. (преписка R 1069/2000-2) относно процедура по възражение между Miguel Torres SA и Bodegas Cándido, SA.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата

               2)

               Осъжда Miguel Torres, SA да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 310, 16.12.2006 г.


title: Дело C-511/16: Иск, предявен на 29 септември 2016 г. — Европейска комисия/Велико херцогство Люксембург

text:
               28.11.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 441/13

      Иск, предявен на 29 септември 2016 г. — Европейска комисия/Велико херцогство Люксембург
      (Дело C-511/16)
      (2016/C 441/17)
      Език на производството: френски

         Страни

         Ищец: Европейска комисия (представители: M. van Beek, G. von Rintelen)

         Ответник: Велико херцогство Люксембург

         Искания на ищеца

                  —

                  да се приеме за установено, че като не е приело най-късно до 1 юни 2015 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобрази с Директива 2014/27/EС на Европейския Парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за изменение на директиви 92/58/ЕИО, 92/85/ЕИО, 94/33/ЕО, 98/24/ЕО на Съвета и на Директива 2004/37/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, за да се приведат в съответствие с Регламент (ЕО) № 1272/2008 относно класифицирането, етикетирането и опаковането на вещества и смеси, или най-малкото като не е уведомило Комисията за тях, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията, които има по силата на член 6, параграф 1 от посочената директива,

                  —

                  в съответствие с член 260, параграф 3 ДФЕС да се наложи Великото херцогство Люксембург периодична имуществена санкция в размер на 8 710 EUR на ден, считано от постановяване на решението на Съда по настоящото дела, за неизпълнение на задължението да съобщи мерките за транспониране на Директива 2014/27/EС,

                  —

                  да се осъди Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 1 юни 2015 г.
      Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задължението си да съобщи мерки за транспониране в предвидения в член 6, параграф 1 от Директива 2014/27/EС срок за транспониране.


title: Дело C-217/14: Иск, предявен на 2 май 2014 г.  — Европейска комисия/Ирландия

text:
               14.7.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 223/6

         Иск, предявен на 2 май 2014 г. — Европейска комисия/Ирландия
   (Дело C-217/14)
   2014/C 223/09
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: P. Hetsch, L. Flynn, K. Herrmann)

      Ответник: Ирландия

      Искания на ищеца

               —

               Да се обяви, че във връзка с Директива 2009/72/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и за отмяна на Директива 2003/54/ЕО, Ирландия не е приела най-късно до 3 март 2011 г. разпоредби за транспониране на определенията по точки 8, 18, 21, 22, 32, 33 и 34 от член 2 от нея и изискванията, установени в параграфи 1 — 7 и 12 от член 9 от нея, във връзка с параграф 11 от член 9 от нея, във второто и третото изречение от член 16 от нея, както и параграфи 2 и 3 от член 16 от нея, във второто изречение от член 38, параграф 1 от нея, в параграфи 1, 4 и 8 от член 39 от нея и в параграфи 1 — 3, 5 и 7 от член 40 от нея или, във всички случаи, не е съобщила на Комисията за такива мерки, като по този начин Ирландия не е изпълнила задълженията си по член 49, параграф 1 от тази директива;

               —

               Ирландия да се осъди да заплати периодична имуществена санкция съгласно член 260, параграф 3 ДФЕС в размер на 20  358 EUR дневно, считано от датата на решението на Съда и платима по сметката за собствените ресурси на Съюза, заради неизпълнението на задължението да съобщи за мерките за транспониране на директива, приета съгласно определена законодателна процедура; и

               —

               Ирландия да се осъди да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   Предвиденият период за транспониране на директивата е изтекъл на 3 март 2011 г.

      (1)  ОВ L 211, стр. 55


title: Дело C-105/07: Решение на Съда (четвърти състав) от 17 януари 2008 г. (преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Белгия) — N. V. Lammers & Van Cleeff/Belgische Staat (Свобода на установяване — Свободно движение на капитали — Данъчно законодателство — Корпоративен данък — Лихви, платени от дъщерно дружество като цена за средства, предоставени в заем от установеното в друга държава-членка дружество майка — Преквалифициране на лихвите като облагаеми дивиденти — Липса на преквалифициране на лихви, платени на местно дружество)

text:
               8.3.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 64/12

         Решение на Съда (четвърти състав) от 17 януари 2008 г. (преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Белгия) — N. V. Lammers & Van Cleeff/Belgische Staat
   (Дело C-105/07) (1)

   (Свобода на установяване - Свободно движение на капитали - Данъчно законодателство - Корпоративен данък - Лихви, платени от дъщерно дружество като цена за средства, предоставени в заем от установеното в друга държава-членка дружество майка - Преквалифициране на лихвите като облагаеми дивиденти - Липса на преквалифициране на лихви, платени на местно дружество)
   (2008/C 64/17)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: N. V. Lammers & Van Cleeff

      Ответник: Belgische Staat
   Предмет
   Преюдициално запитване — Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — Тълкуване на членове 12, 43, 48, 56 и 58 ЕО — Национално данъчно законодателство, съгласно което лихвите, платени от дъщерно дружество като цена за средства, предоставени в заем от местно на друга държава-членка дружество майка, се преквалифицират като облагаеми дивиденти, освен ако не са платени на местно дружество
   Диспозитив
   Членове 43 и 48 ЕО не допускат национално законодателство като разглежданото по главното производство, съгласно което лихвите, платени от местно за дадена държава-членка дружество на управител, който е установено в друга държава-членка дружество, се преквалифицират като дивиденти и на това основание се облагат, ако общият размер на лихвоносните аванси надхвърля внесения капитал, увеличен с обложените резерви, в началото на данъчния период, докато при същите обстоятелства, ако лихвите са платени на управител, който е установено в същата държава дружество, тези лихви не се преквалифицират като дивиденти и на това основание не се облагат.

      (1)  ОВ C 95, 28.4.2007 г.


title: Дело C-377/14: Преюдициално запитване от Krajský soud v Praze (Чешка република), постъпило на 7 август 2014 г. — Ernst Georg Radlinger, Helena Radlingerová/Finway a.s.

text:
               10.11.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 395/22

      Преюдициално запитване от Krajský soud v Praze (Чешка република), постъпило на 7 август 2014 г. — Ernst Georg Radlinger, Helena Radlingerová/Finway a.s.
      (Дело C-377/14)
      (2014/C 395/28)
      Език на производството: чешки

         Запитваща юрисдикция

      Krajský soud v Praze

         Страни в главното производство

         Ищеци: Ernst Georg Radlinger, Helena Radlingerová

         Ответник: Finway a.s.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Член 7, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО (1) на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (наричана по-нататък „Директивата относно неравноправните клаузи“) и член 22, параграф 2 от Директива 2008/48/ЕО (2) на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО (наричана по-нататък „Директивата относно договорите за потребителски кредити“), или друга разпоредба на правото на Европейския съюз относно защитата на потребителите, допускат ли:

                              —

                              концепцията на Закон № 182/2006 относно несъстоятелността и начините за нейното уреждане (zákon č. 182/2006 Sb., o úpadku a způsobech jeho řešení (Закон относно несъстоятелността), изменен със Закон № 185/2013 (наричан по-нататък „Закона относно несъстоятелността“), който позволява на съдилищата да разглеждат действителността, размера или реда на вземанията, произтичащи от правоотношения по потребителски договор, само въз основа на инцидентен иск, предявен от синдик, кредитор или (при посочените по-горе ограничения) длъжник (потребител)?

                              —

                              разпоредби, които в контекста на националното законодателство относно производството по несъстоятелност, ограничават правото на длъжника (потребителя) да поиска от съответния съд проверка на предявените вземания на кредиторите (доставчици на стоки и услуги) само до случаите, в които е одобрено освобождаване на потребителя от задължения в края на производството по несъстоятелност и — в този контекст — само по отношение на необезпечените вземания на кредитора, като възражението на длъжника е ограничено в още по-голяма степен когато е налице изпълняемо вземане, признато с решение на компетентен орган, в който случай длъжникът може да се позове само на това, че вземането вече не съществува или че е погасено по давност, както предвиждат разпоредбите на член 192, параграф 3 и член 410, параграфи 2 и 3 от Закона относно несъстоятелността?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос: доколко в производство, отнасящо се до вземания по договор за потребителски кредит, съдът трябва да вземе предвид ex officio, дори при липса на възражение от страна на потребителя, неизпълнението от страна на кредитора на изискването да представи информация, закрепено в член 10, параграф 2 от Директивата относно договорите за потребителски кредити, и да извлече от това предвидените във вътрешното право последици като например нищожност на договорните клаузи?

            При утвърдителен отговор на първия или на втория въпрос:

                  3)

                  Имат ли приложените по-горе разпоредби на директивата директен ефект и дали прякото им прилагане е възпрепятствано от факта, че съдът е започнал да разглежда инцидентен иск ex officio (или от гледна точка на националното право — недопустимо преразглеждане на вземане въз основа на неефективно възражение от страна на длъжника, потребител), намесвайки се в хоризонталните отношения между потребителя и доставчика на стоки или услуги?

                  4)

                  Каква част съответства на „общия размер на кредита“ по смисъла на член 10, параграф 2, буква г) от Директивата относно договорите за потребителски кредити и какви части са включени в „размер на усвояването“ при изчисляването на годишния процент на разходите (ГПР) съгласно формулата, предвидена в приложение I към Директивата относно договорите за потребителски кредити, при положение че в договора за кредит формално е обещана определена сума, но същевременно е уговорено, че веднага след предоставянето на кредита вземанията на кредитора за разходите за кредита и за първата погасителна вноска (или за последващи погасителни вноски) се прихващат до определен предел от получената сума, така че прихванатите суми на практика никога не са били предоставени на длъжника, нито са приведени по сметката му, а остават през цялото време на разположение на кредитора? Доколко включването на такива суми, които всъщност не са били предоставени, се отразява на размера на изчисления ГПР?

            Независимо от отговора на предходните въпроси:

                  5)

                  При преценката дали споменатата по-горе компенсация е непропорционална по смисъла на точка 1, буква д) от приложението към Директивата относно неравноправните клаузи, необходимо ли е да се направи оценка на кумулативното действие на всички клаузи за неустойка, така както са сключени, независимо от това дали кредиторът действително настоява те да бъдат изпълнени изцяло и независимо дали от гледна точка на нормите на националното право някои от тях могат да бъдат счетени за невалидно приети, или пък е необходимо да се вземе предвид само общият размер на неустойките, които действително са били поискани или могат да бъдат поискани?

                  6)

                  В случай че договорните неустойки бъдат приети за неправомерни клаузи, необходимо ли е да се оставят без приложение всички тези частични неустойки, които само разгледани заедно водят съда до заключението, че размерът на компенсацията е непропорционален по смисъла на точка 1, буква д) от приложението към Директивата относно неравноправните клаузи, или трябва да се оставят без приложение само някои от тях (и в такъв случай какъв е критерия за преценка)?

         (1)  ОВ L 95, 1993 г., стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.

         (2)  ОВ L 133, 2008 г., стр. 66.


title: Дело T-392/17: Жалба, подадена на 14 юни 2017 г. — TE/Комисия

text:
               4.9.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 293/36

         Жалба, подадена на 14 юни 2017 г. — TE/Комисия
   (Дело T-392/17)
   (2017/C 293/45)
   Език на производството: чешки

      Страни

      Жалбоподател: TE (представител: J. Bartončík, lawyer)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени решението за образуване на процедура по разследване на Европейската служба за борба с измамите;

               —

               да осъди ответника да плати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.

               1.

               Първото основание е изведено от нарушението на принципа на субсидиарност, който е основен принцип на правото на Европейския съюз.

               2.

               Второто основание е изведено от нарушение на принципа ne bis in idem.


title: Дело T-256/11: Решение на Общия съд от 27 февруари 2014 г.  — Ezz и др./Съвет (Обща външна политика и политика на сигурност — Ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Египет — Замразяване на средства — Правно основание — Задължение за мотивиране — Фактическа грешка — Право на защита — Право на ефективна съдебна защита — Право на собственост — Свобода на стопанска инициатива)

text:
               7.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 102/32

         Решение на Общия съд от 27 февруари 2014 г. — Ezz и др./Съвет
   (Дело T-256/11) (1)

   ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Египет - Замразяване на средства - Правно основание - Задължение за мотивиране - Фактическа грешка - Право на защита - Право на ефективна съдебна защита - Право на собственост - Свобода на стопанска инициатива))
   2014/C 102/51
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Ahmed Abdelaziz Ezz (Giseh, Египет), Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed (Лондон, Обединеното кралство), Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin (Лондон) и Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar (Giseh) (представители: първоначално M. Lester, barrister, и J. Binns, solicitor, впоследствие J. Binns, J. Lewis, QC, B. Kennelly, barrister, и I. Burton, solicitor)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и И. Гюров)

      Предмет

   Искане за отмяна, от една страна, на Решение 2011/172/ОВППС на Съвета от 21 март 2011 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Египет (ОВ L 76, стр. 63), и от друга страна, на Регламент (ЕС) № 270/2011 на Съвета от 21 март 2011 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Египет (ОВ L 76, стр. 4), доколкото тези актове се отнасят до жалбоподателите

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Ahmed Abdelaziz Ezz, както и г-жа Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed, г-жа Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin и г-жа Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar да понесат наред с направените от тях съдебни разноски и тези на Съвета на Европейския съюз.

               3)

               Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 89, 19.3.2011 г.


title: Дело C-492/06: Искане за даване на преюдициално заключение, представено от Consiglio di Stato (Италия) на 28 ноември 2006 г. — Consorzio Elisoccorso San Raffaele/Elilombarda s.r.l.

text:
               27.1.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 20/12

         Искане за даване на преюдициално заключение, представено от Consiglio di Stato (Италия) на 28 ноември 2006 г. — Consorzio Elisoccorso San Raffaele/Elilombarda s.r.l.
   (Дело C-492/06)
   (2007/C 20/18)
   Език на производството: италиански
   Препращаща юрисдикция
   Consiglio di Stato
   Страни в главното производство

      Ищец: Consorzio Elisoccorso San Raffaele

      Ответник: Elilombarda s.r.l.
   Преюдициални въпроси
   „Следва ли член 1 от Директива 89/665/ЕИО (1) на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство, изменена с Директива 92/50/ЕИО (2) на Съвета от 18 юни 1992 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги, да бъде тълкуван в смисъл, че осуетява възможността, според националното право, жалба срещу решение за възлагане на обществена поръчка да бъде подадена индивидуално от член на временно сдружение, нямащо качеството на юридическо лице и което е участвало като такова в процедура по възлагане на обществена поръчка, но не е било определено за изпълнител на споменатата поръчка.“

      (1)  ОВ L 395, стр. 33.

      (2)  ОВ L 209, стр. 1.


title: Дело C-546/13: Решение на Съда (десети състав) от 6 ноември 2014 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Agenzia delle Dogane, Ufficio di Verona dell’Agenzia delle Dogane/ADL American Dataline Srl (Преюдициално запитване — Регламент (ЕИО) № 2658/87 — Обща митническа тарифа — Тарифно класиране — Комбинирана номенклатура — Позиции 8471 и 8518 — Устройства за възпроизвеждане на звук чрез преобразуване на електромагнитен сигнал в звукови вълни, които могат да бъдат свързвани единствено към компютър и пускани на пазара отделно)

text:
               12.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 7/10

         Решение на Съда (десети състав) от 6 ноември 2014 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Agenzia delle Dogane, Ufficio di Verona dell’Agenzia delle Dogane/ADL American Dataline Srl
   (Дело C-546/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Регламент (ЕИО) № 2658/87 - Обща митническа тарифа - Тарифно класиране - Комбинирана номенклатура - Позиции 8471 и 8518 - Устройства за възпроизвеждане на звук чрез преобразуване на електромагнитен сигнал в звукови вълни, които могат да бъдат свързвани единствено към компютър и пускани на пазара отделно))
   (2015/C 007/13)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Corte suprema di cassazione

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Agenzia delle Dogane, Ufficio di Verona dell’Agenzia delle Dogane

      Ответник: ADL American Dataline Srl

      Диспозитив

   Комбинираната номенклатура, съдържаща се в приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа във версиите след приемането на съответно на Регламент (ЕО) № 2388/2000 на Комисията от 13 октомври 2000 г., Регламент (ЕО) № 2031/2001 на Комисията от 6 август 2001 г., Регламент (ЕО) № 1832/2002 на Комисията от 1 август 2002 г. и Регламент (ЕО) № 1789/2003 на Комисията от 11 септември 2003 г., следва да се тълкува в смисъл, че стоки като разглежданите в главното производство, които се свързват към компютър с операционна система „MAC OS 9“ или с по-развита система, трябва да бъдат класирани като високоговорители в подпозиция 8518 22 90 от тази номенклатура.

      (1)  ОВ C 377, 21.12.2013 г.


title: Дело T-305/17: Жалба, подадена на 17 май 2017 г. — Red Bull/EUIPO (Изображение на успоредник, състоящ се от две полета в различни цветове)

text:
               17.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 231/47

         Жалба, подадена на 17 май 2017 г. — Red Bull/EUIPO (Изображение на успоредник, състоящ се от две полета в различни цветове)
   (Дело T-305/17)
   (2017/C 231/60)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Red Bull GmbH (Фушл ам Зее, Австрия) (представители: A. Renck и S. Petivlasova, lawyers)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

      Данни за производството пред EUIPO

      Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз (Изображение на успоредник, състоящ се от две полета в различни цветове) — заявка за регистрация № 14 326 508

      Обжалвано решение: Решение на първи апелативен състав на EUIPO от 26 януари 2017 г. по преписка R 2582/2015-1

      Искания

   Жалбоподателят моли Съда:

               —

               да отмени обжалваното решение,

               —

               да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

      Изложени основания

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009,

               —

               нарушение на член 7, параграф 3 от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-63/09: Решение на Съда (трети състав) от 6 май 2010 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil n °4, Испания) — Axel Walz/Clickair S.A. (Въздушен транспорт — Конвенция от Монреал — Отговорност на превозвачите за регистриран багаж — Член 22, параграф 2 — Лимити на отговорност в случай на унищожаване, загуба, повреда или закъснение на багаж — Понятие за вреда — Имуществени и неимуществени вреди)

text:
               3.7.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 179/10

         Решение на Съда (трети състав) от 6 май 2010 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil no 4, Испания) — Axel Walz/Clickair S.A.
   (Дело C-63/09) (1)

   (Въздушен транспорт - Конвенция от Монреал - Отговорност на превозвачите за регистриран багаж - Член 22, параграф 2 - Лимити на отговорност в случай на унищожаване, загуба, повреда или закъснение на багаж - Понятие за вреда - Имуществени и неимуществени вреди)
   2010/C 179/15
   Език на производството: испански

      Запитваща юрисдикция

   Juzgado de lo Mercantil no 4

      Страни в главното производство

      Ищец: Axel Walz

      Ответник: Clickair S.A.

      Предмет

   Преюдициално запитване — Juzgado de lo Mercantil no 4 (Barcelona) — Тълкуване на член 22, точка 2 от Конвенцията за уеднаквяване на някои правила за международния въздушен превоз (Конвенцията от Монреал), (Решение 2001/539/ЕО на Съвета, ОВ L 194, стр. 39; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр. 112) — Компетентност на Съда — Тълкуване на член 3 от Регламент (ЕО) № 2027/97 на Съвета от 9 октомври 1997 година относно отговорността на въздушните превозвачи в случай на произшествия (ОВ L 285, стр. 1; Специално издание на български език, глава 7, том 4, стр. 170) — Отговорност на въздушните превозвачи при въздушния превоз на пътници и на техния багаж — Лимит в случай на унищожаване, загуба, повреда или закъснение на багаж — Имуществени и неимуществени вреди

      Диспозитив

   Терминът „вреда“ в основата на член 22, параграф 2 от Конвенцията за уеднаквяване на някои правила за международния въздушен превоз, сключена в Монреал на 28 май 1999 г., който член определя лимита на отговорност на въздушния превозвач за вредите, настъпили по-специално вследствие на загубата на багаж, трябва да се тълкува в смисъл, че включва както имуществените, така и неимуществените вреди.

      (1)  ОВ C 102, 1.5.2009 г.


title: Съединени дела C-329/06 и C-343/06: Решение на Съда (трети състав) от 26 юни 2008 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Sigmaringen, Verwaltungsgericht Chemnitz — Германия) — Arthur Wiedemann (C-329/06)/Land Baden-Württemberg, и Peter Funk (C-343/06)/Stadt Chemnitz (Директива 91/439/ЕИО — Взаимно признаване на свидетелствата за управление на моторни превозни средства — Отнемане на свидетелство за управление в държава-членка поради употреба на наркотични вещества или алкохол — Ново свидетелство за управление, издадено в друга държава-членка — Отказ за признаване на правото на управление в първата държава-членка — Пребиваване, което не съответства на Директива 91/439/ЕИО)

text:
               15.8.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 209/5

         Решение на Съда (трети състав) от 26 юни 2008 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Sigmaringen, Verwaltungsgericht Chemnitz — Германия) — Arthur Wiedemann (C-329/06)/Land Baden-Württemberg, и Peter Funk (C-343/06)/Stadt Chemnitz
   (Съединени дела C-329/06 и C-343/06) (1)

   (Директива 91/439/ЕИО - Взаимно признаване на свидетелствата за управление на моторни превозни средства - Отнемане на свидетелство за управление в държава-членка поради употреба на наркотични вещества или алкохол - Ново свидетелство за управление, издадено в друга държава-членка - Отказ за признаване на правото на управление в първата държава-членка - Пребиваване, което не съответства на Директива 91/439/ЕИО)
   (2008/C 209/07)
   Език на производството: немски
   Препращаща юрисдикция
   Verwaltungsgericht Sigmaringen, Verwaltungsgericht Chemnitz
   Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Arthur Wiedemann (C-329/06), Peter Funk (C-343/06)

      Ответници: Land Baden-Württemberg (C-329/06) и Stadt Schemnitz (C-343/06)
   Предмет
   Преюдициално запитване — Verwaltungsgericht Sigmaringen — Тълкуване на член 1, параграф 2, член 7, параграф 1, буква a) и член 8, параграфи 2 и 4, както и на Приложение III към Директива 91/439/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 година относно свидетелствата за управление на моторни превозни средства (ОВ L 237, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 2, стр. 62), изменена с Директива 96/47/ЕО на Съвета от 23 юли 1996 година за изменение на Директива 91/439/ЕИО относно свидетелствата за управление на моторни превозни средства (ОВ L 235, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 4, стр. 68) — Отказ за признаване валидността на свидетелство за управление, получено в друга държава-членка по измамен начин от притежател, който е бил субект на административно решение за отнемане на национално свидетелство за управление в държавата по пребиваване поради употреба на наркотични вещества — Злоупотреба с право
   Диспозитив

               1)

               Член 1, параграф 2, член 7, параграф 1 и член 8, параграфи 2 и 4 от Директива 91/439/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 година относно свидетелствата за управление на моторни превозни средства, изменена с Регламент (ЕО) № 1882/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 29 септември 2003 година, трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат, при обстоятелства като тези по главните производства, дадена държава-членка да откаже да признае на нейна територия правото на управление, произтичащо от свидетелство за управление, издадено по-късно от друга държава-членка, извън период на забрана за искане на ново свидетелство, наложен на съответното лице, и следователно валидността на това свидетелство, докато притежателят на същото не е изпълнил условията, изисквани в първата държава-членка за издаването на ново свидетелство след отнемането на по-ранно свидетелство, включително проверка на годността за управление, удостоверяваща, че вече не са налице основанията, обосноваващи посоченото отнемане.
               При същите обстоятелства посочените разпоредби допускат дадена държава-членка да откаже да признае на нейна територия правото на управление, произтичащо от свидетелство за управление, издадено по-късно от друга държава-членка, ако е установено въз основа на посочване в същото или на друга неоспорима информация, произхождаща от държавата-членка на издаване, че при издаването на посоченото свидетелство неговият притежател, спрямо който на територията на първата държава-членка е била наложена мярка за отнемане на по-ранно свидетелство, не е имал обичайно пребиваване на територията на държавата-членка на издаване.

               2)

               Член 1, параграф 2 и член 8, параграфи 2 и 4 от Директива 91/439, изменена с Регламент № 1882/2003, не допускат държава-членка, която в съответствие с тази директива е длъжна да признае правото на управление, произтичащо от свидетелство за управление, издадено от друга държава-членка, временно да отнеме това право, когато последната държава-членка проверява условията за издаване на това свидетелство. Противно на това в същия контекст посочените разпоредби допускат държава-членка да реши да отнеме временно това право, ако от посочване в самото свидетелство или от друга неоспорима информация, произтичаща от другата държава-членка, следва, че условието за пребиваване, наложено в член 7, параграф 1, буква б) от посочената директива, не е било изпълнено към момента на издаване на същото това свидетелство.

      (1)  ОВ C 249, 14.10.2006 г.

      ОВ C 281, 18.11.2006 г.


               8.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/1

         (2007/C 297/01)
   Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз

         ОВ C 283, 24.11.2007 г.

   Предишни публикации

      ОВ C 269, 10.11.2007 г.

      ОВ C 247, 20.10.2007 г.

      ОВ C 235, 6.10.2007 г.

      ОВ C 223, 22.9.2007 г.

      ОВ C 211, 8.9.2007 г.

      ОВ C 183, 4.8.2007 г.

   Може да намерите тези текстове на:

               EUR-Lex:http://eur-lex.europa.eu


title: Дело F-49/11: Определение на Съда на публичната служба от 8 март 2012 г. — BE/Комисия

text:
               16.2.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 46/33

         Определение на Съда на публичната служба от 8 март 2012 г. — BE/Комисия
   (Дело F-49/11) (1)

   2013/C 46/68
   Език на производството: английски
   Председателят на втори състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ) ОВ C 186, 25.6.2011 г., стр.36.


title: Дело C-97/14: Решение на Съда (осми състав) от 30 април 2015 г. (преюдициално запитване от Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — SMK kft/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó- és Vámhivatal (Преюдициално запитване — Обща система на данъка върху добавената стойност — Директива 2006/112/ЕО — Член 52, буква в) и член 55 — Определяне на мястото на доставка на услугите — Получател на услугата, идентифициран за целите на данъка върху добавената стойност в няколко държави членки — Изпращане или превоз извън държавата членка, в която фактически е била извършена услугата)

text:
               29.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/9

         Решение на Съда (осми състав) от 30 април 2015 г. (преюдициално запитване от Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — SMK kft/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó- és Vámhivatal
   (Дело C-97/14) (1)

   ((Преюдициално запитване - Обща система на данъка върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Член 52, буква в) и член 55 - Определяне на мястото на доставка на услугите - Получател на услугата, идентифициран за целите на данъка върху добавената стойност в няколко държави членки - Изпращане или превоз извън държавата членка, в която фактически е била извършена услугата))
   (2015/C 213/13)
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: SMK kft

      Ответници: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó- és Vámhivatal

      Диспозитив

   Член 55 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, в редакцията му до 1 януари 2010 г., трябва да се тълкува в смисъл, че не се прилага в случай като този по главното производство, в който получателят на услугите е идентифициран за целите на ДДС едновременно в държавата членка, в която фактически са били извършени услугите, и в друга държава членка, а след това само в тази друга държава членка, и в който движимите материални вещи, до които се отнасят тези услуги, са били изпратени или превозени извън държавата членка, в която са били фактически извършени въпросните услуги, не вследствие на извършването на същите, а вследствие на по-късната продажба на тези стоки.

      (1)  ОВ C 142, 12.5.2014 г.


title: Дело C-398/15: Решение на Съда (втори състав) от 9 март 2017 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Lecce/Salvatore Manni (Преюдициално запитване — Лични данни — Защита на физическите лица по отношение на обработването на такива данни — Директива 95/46/ЕО — Член 6, параграф 1, буква д) — Данни, подлежащи на оповестяване в дружествен регистър — Първа директива 68/151/ЕИО — Член 3 — Прекратяване на съответното дружество — Ограничаване на достъпа на трети лица до тези данни)

text:
               8.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 144/6

         Решение на Съда (втори състав) от 9 март 2017 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Lecce/Salvatore Manni
   (Дело C-398/15) (1)

   ((Преюдициално запитване - Лични данни - Защита на физическите лица по отношение на обработването на такива данни - Директива 95/46/ЕО - Член 6, параграф 1, буква д) - Данни, подлежащи на оповестяване в дружествен регистър - Първа директива 68/151/ЕИО - Член 3 - Прекратяване на съответното дружество - Ограничаване на достъпа на трети лица до тези данни))
   (2017/C 144/07)
   Език на производството: италиански

      Запитваща юрисдикция

   Corte suprema di cassazione

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Lecce

      Ответник: Salvatore Manni

      Диспозитив

   Член 6, параграф 1, буква д), член 12, буква б) и член 14, първа алинея, буква a) от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни, разглеждани във връзка с член 3 от Първа директива 68/151/ЕИО на Съвета от 9 март 1968 година за съгласуване на гаранциите, които държавите членки изискват от дружествата по смисъла на член 58, втора алинея от Договора, за защита на интересите на съдружниците и на трети лица, с цел тези гаранции да станат равностойни на цялата територия на Общността, изменена с Директива 2003/58/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2003 година, трябва да се тълкуват в смисъл, че при настоящото състояние на правото на Съюза държавите членки трябва да определят дали физическите лица, посочени в член 2, параграф 1, букви г) и й) от последната директива, могат да искат от органа, натоварен с воденето, съответно, на централния регистър, на търговския регистър или на дружествения регистър, да проверява, въз основа на преценка във всеки отделен случай, дали е обосновано по изключение, на базата на неопровержими законови основания, свързани с тяхното конкретно положение, да ограничи, след изтичането на достатъчно дълъг срок от прекратяването на съответното дружество, достъпа до вписаните в този регистър лични данни, отнасящи се до тях, до третите лица, които могат да докажат особен интерес от консултирането на тези данни.

      (1)  ОВ C 354, 26.10.2015 г.


title: Дело C-72/16: Определение на председателя на Съда от 30 ноември 2016 г. (преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) — Обединено кралство) — The Queen, по искане на: Prospector Offshore Drilling SA и др./Her Majesty's Treasury, Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               20.3.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 86/21

         Определение на председателя на Съда от 30 ноември 2016 г. (преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) — Обединено кралство) — The Queen, по искане на: Prospector Offshore Drilling SA и др./Her Majesty's Treasury, Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Дело C-72/16) (1)

   (2017/C 086/25)
   Език на производството: английски
   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 136, 18.4.2016 г.


title: Дело C-553/13: Решение на Съда (трети състав) от 5 март 2015 г. (преюдициално запитване от Tallinna Ringkonnakohus — Естония) — Tallinna Ettevõtlusamet/Statoil Fuel & Retail Eesti AS (Преюдициално запитване — Косвени данъци — Акцизи — Директива 2008/118/ЕО — Член 1, параграф 2 — Облагаемо с акциз течно гориво — Данък върху продажбите на дребно — Понятие „специално предназначение“ — Предварително определено предназначение — Организация на обществения транспорт на територията на града)

text:
               27.4.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 138/13

         Решение на Съда (трети състав) от 5 март 2015 г. (преюдициално запитване от Tallinna Ringkonnakohus — Естония) — Tallinna Ettevõtlusamet/Statoil Fuel & Retail Eesti AS
   (Дело C-553/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Косвени данъци - Акцизи - Директива 2008/118/ЕО - Член 1, параграф 2 - Облагаемо с акциз течно гориво - Данък върху продажбите на дребно - Понятие „специално предназначение“ - Предварително определено предназначение - Организация на обществения транспорт на територията на града))
   (2015/C 138/16)
   Език на производството: естонски

      Запитваща юрисдикция

   Tallinna Ringkonnakohus

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Tallinna Ettevõtlusamet

      Ответник: Statoil Fuel & Retail Eesti AS

      Диспозитив

   Член 1, параграф 2 от Директива 2008/118/ЕО на Съвета от 16 декември 2008 година относно общия режим на облагане с акциз и за отмяна на Директива 92/12/ЕИО трябва да се тълкува в смисъл, че не позволява да се приеме, че данък като разглеждания в главното производство, доколкото се налага върху продажбата на дребно на облагаемо с акциз течно гориво, има специално предназначение по смисъла на тази разпоредба, когато цели финансирането на организацията на обществения транспорт на територията на административно-териториалната единица, която налага този данък, и когато и без посочения данък тази административно-териториална единица има задължението да изпълнява и финансира тази дейност, дори и приходите от този данък да се използват изключително за осъществяването на тази дейност. Следователно тази разпоредба трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, като разглежданата в главното производство, която въвежда данък върху продажбите на дребно на облагаемо с акциз течно гориво.

      (1)  ОВ C 15, 18.1.2014 г.


title: Дело T-1/13: Жалба, подадена на 4 януари 2013 г. — Advance Magazine Publishers/СХВП — Montres Tudor (GLAMOUR)

text:
               23.3.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 86/18

         Жалба, подадена на 4 януари 2013 г. — Advance Magazine Publishers/СХВП — Montres Tudor (GLAMOUR)
   (Дело T-1/13)
   2013/C 86/29
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Advance Magazine Publishers, Inc. (Ню Йорк, САЩ) (представители: T. Raab, H. Lauf и V. Ahmann, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Montres Tudor SA (Женева, Швейцария)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да отмени изцяло решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 10 октомври 2012 г. по преписка № R 0231/2012-2;

               —

               да осъди ответника и другата страна в производството пред апелативния състав на СХВП да заплатят разноските.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „GLAMOUR“ — заявка за марка на Общността № 9 380 916

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: международна регистрация с действие в Общността „TUDOR GLAMOUR“ за стоки от клас 14

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението за всички оспорени стоки.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета.


title: Дело C-251/09: Иск, предявен на 7 юли 2009г. — Комисия на Европейските общности/Република Кипър

text:
               26.9.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 233/5

         Иск, предявен на 7 юли 2009г. — Комисия на Европейските общности/Република Кипър
   (Дело C-251/09)
   2009/C 233/09
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: C. Zadra и I. Chatzigiannis)

      Ответник: Република Кипър

      Искания на ищеца

               —

               Да се установи, че Република Кипър е не е изпълнила задълженията си по член 4, параграф 2 и член 31, параграф 1, буква а) от Директива 93/38/ЕИО (1), както и по член 1, параграф 1 от Директива 92/13/ЕИО (2);

               —

               да се осъди Република Кипър да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Комисията приема, че Кипърският орган по енергетиката е нарушил директиви 93/38/ЕИО и 92/13/ЕИО в хода на процедура за възлагане на обществена поръчка № 40/2005 относно договор за проектиране, доставка и изграждане на четвърти блок на топлоелектрическата централа Vasilikou.
   Комисията твърди, че нарушението на член 4, параграф 2 и член 31, параграф 1 от Директива 92/38 произтича от до мотивите за отхвърлянето на офертата на оферента жалбоподател и за приемането на офертата на другия оферент въз основа на критерий, който не е ясно определен в поканата за представяне на оферти.
   Що се отнася до нарушението на уреждащата процедурата Директива 92/13, Комисията приема, първо, че доколкото самият възлагащ орган с поведението си създава положение на несигурност по отношение на тълкуването, което следва да се даде на основанията за отхвърлянето на офертата на оферента жалбоподател, той нарушава Директива 92/13, тълкувана в светлината на преследваната от нея цел за ефективност и, второ, че възлагащият орган не може да обоснове решението си единствено чрез позоваване на доклади за оценка.

      (1)  Директива 93/38/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година относно координирането на процедурите за възлагане от обществени поръчки на възложители, извършващи дейност във водоснабдяването, енергетиката, транспорта и телекомуникационния сектор (ОВ L 199, стр. 84).

      (2)  Директива 92/13/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прилагането на правилата на Общността по възлагане на обществени поръчки на субекти, извършващи дейност във водния, енергийния, транспортния и телекомуникационния сектор (ОВ L 76, стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 43).


title: Дело T-346/16: Определение на Общия съд от 20 юни 2017 г. — CSL Behring/EUIPO — Vivatrex (Vivatrex) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Vivatrex“ — Отмяна на по-ранната марка на Европейския съюз — Липса на основание за произнасяне)

text:
               14.8.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 269/21

         Определение на Общия съд от 20 юни 2017 г. — CSL Behring/EUIPO — Vivatrex (Vivatrex)
   (Дело T-346/16) (1)

   ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Vivatrex“ - Отмяна на по-ранната марка на Европейския съюз - Липса на основание за произнасяне))
   (2017/C 269/30)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: CSL Behring AG (Берн, Швейцария) (представители: M. Best, U. Pfleghar и S. Schäffner, адвокати)

      Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Lukošiūtė)

      Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Vivatrex GmbH (Ахен, Германия) (представител: F. Stangl, адвокат)

      Предмет

   Жалба против решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 27 април 2016 г. (съединени дела R 1263/2015-4 и R 1221/2015-4) относно производство по възражение между CSL Behring и Vivatrex

      Диспозитив

               1)

               Липсва основание за произнасяне по жалбата.

               2)

               Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 305, 22.8.2016 г.


title: Дело T-217/06: Решение на Общия съд от 7 юни 2011 г. — Arkema France и др./Комисия (Конкуренция — Картели — Пазар на метакрилати — Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП — Вменимост на противоправното поведение — Задължение за мотивиране — Принцип на равно третиране — Принцип на добра администрация — Глоби — Тежест на нарушението — Действително отражение върху пазара — Възпиращо действие на глобата — Повторност на нарушението — Принцип non bis in idem — Принцип на пропорционалност — Смекчаващи обстоятелства — Ефективно неприлагане на споразуменията — Разпределяне на отговорността за плащането в рамките на група от дружества — Пълна юрисдикция)

text:
               16.7.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 211/22

         Решение на Общия съд от 7 юни 2011 г. — Arkema France и др./Комисия
   (Дело T-217/06) (1)

   (Конкуренция - Картели - Пазар на метакрилати - Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП - Вменимост на противоправното поведение - Задължение за мотивиране - Принцип на равно третиране - Принцип на добра администрация - Глоби - Тежест на нарушението - Действително отражение върху пазара - Възпиращо действие на глобата - Повторност на нарушението - Принцип non bis in idem - Принцип на пропорционалност - Смекчаващи обстоятелства - Ефективно неприлагане на споразуменията - Разпределяне на отговорността за плащането в рамките на група от дружества - Пълна юрисдикция)
   2011/C 211/48
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: Arkema France (Colombes, Франция), Altuglas International SA (Puteaux, Франция) и Altumax Europe SAS (Puteaux) (представители: първоначално A. Winckler, S. Sorinas Jimeno и P. Geffriaud, впоследствие S. Sorinas Jimeno и E. Jégou, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално F. Arbault и V. Bottka, впоследствие V. Bottka и F. Castillo de la Torre)

      Предмет

   Преди всичко искане за отмяна на Решение C(2006) 2098 окончателен на Комисията от 31 май 2006 г. относно процедура за прилагане на член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (Преписка COMP/F/38.645 — Метакрилати), доколкото решението засяга жалбоподателите, и, при условия на евентуалност, искане за отмяна или намаляване на глобата, наложена на жалбоподателите с посоченото решение.

      Диспозитив

               1.

               Свежда до 113 343 750 EUR размера на глобата, която Arkema SA (понастоящем Arkema France), Altuglas International SA и Altumax Europe SAS солидарно са задължени да заплатят по силата на член 2, буква б) от Решение C(2006) 2098 окончателен на Комисията от 31 май 2006 г. относно производство за прилагане на член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (Преписка COMP/F/38.645 — Метакрилати).

               2.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               3.

               Осъжда Arkema France, Altuglas International и Altumax Europe да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 249, 14.10.2006 г.


title: Дело C-134/11: Решение на Съда (пети състав) от 16 февруари 2012 г. (преюдициално запитване от Landgericht Hamburg — Германия) — Jürgen Blödel-Pawlik/HanseMerkur Reiseversicherung AG (Директива 90/314/ЕИО — Пакетни туристически пътувания, ваканции и обиколки — Член 7 — Защита срещу риска от неплатежоспособност или несъстоятелност на организатора на такива пътувания, ваканции и обиколки — Приложно поле — Неплатежоспособност на организатора поради използването не по предназначение на събраните от потребителите пари)

text:
               31.3.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 98/10

         Решение на Съда (пети състав) от 16 февруари 2012 г. (преюдициално запитване от Landgericht Hamburg — Германия) — Jürgen Blödel-Pawlik/HanseMerkur Reiseversicherung AG
   (Дело C-134/11) (1)

   (Директива 90/314/ЕИО - Пакетни туристически пътувания, ваканции и обиколки - Член 7 - Защита срещу риска от неплатежоспособност или несъстоятелност на организатора на такива пътувания, ваканции и обиколки - Приложно поле - Неплатежоспособност на организатора поради използването не по предназначение на събраните от потребителите пари)
   2012/C 98/13
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Hamburg

      Страни в главното производство

      Ищец: Jürgen Blödel-Pawlik

      Ответник: HanseMerkur Reiseversicherung AG

      Предмет

   Преюдициално запитване — Landgericht Hamburg — Тълкуване на член 7 от Директива 90/314/ЕИО на Съвета от 13 юни 1990 година относно пакетните туристически пътувания, пакетните туристически ваканции и пакетните туристически обиколки (ОВ L 158, стр. 59; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 9, стр. 248) — Защита срещу риска от неплатежоспособност или несъстоятелност на организатора — Неплатежоспособност на организатора поради използването не по предназначение на събраните от потребителите пари — Приложимост на Директива 90/314/ЕИО

      Диспозитив

   Член 7 от Директива 90/314/ЕИО на Съвета от 13 юни 1990 година относно пакетните туристически пътувания, пакетните туристически ваканции и пакетните туристически обиколки трябва да се тълкува в смисъл, че в приложното му поле попада положение, при което неплатежоспособността на организатора на пътуването се дължи на измамливото му поведение.

      (1)  ОВ C 179, 18.6.2011 г.


title: Дело C-232/08: Решение на Съда (седми състав) от 15 октомври 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Нидерландия (Неизпълнение на задължения от държава членка — Регламент (ЕО) № 850/1998 — Член 29, параграф 2 — Ограничения, които се прилагат към риболова на писия — Максималната мощност на двигателя при риболовните кораби — Регламент (ЕИО) № 2847/93 — Член 2, параграф 1 — Регламент (ЕО) № 2371/2002 — Член 23 — Прилагане на контрола и на правилата за изпълнение)

text:
               5.12.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/10

         Решение на Съда (седми състав) от 15 октомври 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Нидерландия
   (Дело C-232/08) (1)

   (Неизпълнение на задължения от държава членка - Регламент (ЕО) № 850/1998 - Член 29, параграф 2 - Ограничения, които се прилагат към риболова на писия - Максималната мощност на двигателя при риболовните кораби - Регламент (ЕИО) № 2847/93 - Член 2, параграф 1 - Регламент (ЕО) № 2371/2002 - Член 23 - Прилагане на контрола и на правилата за изпълнение)
   2009/C 297/08
   Език на производството: нидерландски

      Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: T. van Rijn и K. Banks)

      Ответник: Кралство Нидерландия (представители: M. de Grave и C. Wissels)

      Предмет

   Неизпълнение на задължения от държава членка — Нотифициране на член 29, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 850/98 на Съвета от 30 март 1998 година относно опазването на рибните ресурси посредством технически мерки за защита на младите екземпляри морски организми, на член 23 от Регламент (ЕО) № 2371/2002 на Съвета от 20 декември 2002 година относно опазването и устойчивата експлоатация на рибните ресурси в рамките на общата политика в областта на рибарството и на член 2, параграф 1 от Регламент (ЕИО) Регламент (ЕИО) № 2847/93 на Съвета от 12 октомври 1993 година относно установяването на система за контрол, приложима към общата политика в областта на рибарството — Риболов на писия — Проверка и изпитване на риболовните кораби и на дейността им — Отговорност на държавите членки

      Диспозитив

               1.

               Като допуска риболовни кораби, чиято двигателна мощност превишава границите, установени в член 29, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 850/98 на Съвета от 30 март 1998 година относно опазването на рибните ресурси посредством технически мерки за защита на младите екземпляри морски организми, изменен с Регламент (ЕО) № 2166/2005 на Съвета от 20 декември 2005 г., Кралство Нидерландия не е изпълнило задълженията си по член 23 от Регламент (ЕО) № 2371/2002 на Съвета от 20 декември 2002 година относно опазването и устойчивата експлоатация на рибните ресурси в рамките на общата политика в областта на рибарството и член 2, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2847/93 на Съвета от 12 октомври 1993 година относно установяването на система за контрол, приложима към общата политика в областта на рибарството, изменен с Регламент (ЕО) № 768/2005 на Съвета от 26 април 2005 г.

               2.

               Осъжда Кралство Нидерландия да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 209, 15.8.2008 г.


title: Дело T-26/10: Жалба, подадена на 25 януари 2010 г. — Alibaba Group/СХВП — allpay.net (ALIPAY)

text:
               17.4.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 100/45

         Жалба, подадена на 25 януари 2010 г. — Alibaba Group/СХВП — allpay.net (ALIPAY)
   (Дело T-26/10)
   2010/C 100/69
   Език на жалбата: английски

      Страни

      Жалбоподател: Alibaba Group Holding Limited (Grand Cayman, Кайманови острови) (представител: M. Graf, lawyer)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: allpay.net.Limited (Hereford, Обединеното кралство)

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 5 ноември 2009 г. по преписка R 1790/2008-1, в частта в която жалбата е отхвърлена, и

               —

               да се осъди ответника да заплати разноските

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „ALIPAY“ за стоки и услуги от класове 9, 35, 36, 38 и 42

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словна марка на Общността „ALLPAY“, регистрирана за стоки и услуги от класове 9, 36, 40 и 42; словна марка „ALLPAY.NET“, регистрирана в Обединеното кралство за стоки и услуги от класове 9, 16, 36, 38 и 42; поредица словни марки, съдържащи думата „ALLPAY“, регистрирана в Обединеното кралство за стоки и услуги от класове 9, 36, 40 и 42; нерегистрирани по-ранни марки или знаци, съдържащи думата „ALLPAY“, използвани в търговските отношения в Обединеното кралство

      Решение на отдела по споровете: приема възражението за всички оспорени стоки и услуги.

      Решение на апелативния състав: частично отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 на Съвета (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009 на Съвета), тъй като апелативният състав неправилно е приел, че е налице вероятност от объркване между разглежданите марки.