title: Дело T-50/22: Жалба, подадена на 21 януари 2022 г. — AL/Съвет и Комисия

text:
               21.3.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/29

      Жалба, подадена на 21 януари 2022 г. — AL/Съвет и Комисия
      (Дело T-50/22)
      (2022/C 128/41)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: AL (представител: R. Rata, lawyer)

         Ответници: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени частично обжалваното решение от 22 октомври 2021 г. в частите, които не са уважени предходните му жалби срещу решенията на Службата за управление и плащане по индивидуални права от 3 март 2021 г. и 22 март 2021 г., и доколкото е приложимо, да разпореди последващите решения, установяващи точната подлежаща на възстановяване сума, да бъдат съответно актуализирани;

                  —

                  да осъди ответника да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на жалбоподателя. (1)

         Основания и основни доводи

      Жалбоподателят изтъква пет основания в подкрепа на жалбата.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на членове 4, 5, 9 и 10 на Решение на Съвета от 29 април 2004 г. за приемане на общите разпоредби за прилагане относно лицата, които се считат за деца на издръжка, доколкото нетният доход на жалбоподателя бил изчислен предвид други подаръци/плащания за предишната му военна служба и издръжката на майка му от друго лице, което довело до неправилно приспадане съгласно член 5 от тези общи разпоредби за прилагане при изчисляването на разходите за издръжка на майка му.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на член 85 от Правилника за длъжностните лица и явна грешка в преценката що се отнася до надбавката за майката на жалбоподателя, която се счита за дете на издръжка, тъй като жалбоподателят не е имал намерение умишлено да въвежда администрацията в заблуждение относно сумите, получени за предишната му военна служба.

                  3.

                  Трето основание: нарушение на принципа на оправданите правни очаквания и на принципа на добра администрация що се отнася до надбавката за майката на жалбоподателя, която се счита за дете на издръжка, доколкото администрацията е знаела за сумите, които жалбоподателят получил за предишната си военна служба.

                  4.

                  Четвърто основание: нарушение на член 85 от Правилника за длъжностните лица и явна грешка в преценката що се отнася до надбавката за дете на издръжка относно A и B за периода от 1 февруари 2013 г. до 30 юни 2013 г., тъй като не било доказано, че жалбоподателят е знаел за края на периода, в който са полагани грижи, и следователно, не е имал намерение умишлено да въвежда администрацията в заблуждение относно края на този период.

                  5.

                  Пето основание: нарушение на член 85 от Правилника за длъжностните лица и явна грешка в преценката що се отнася до надбавката за дете на издръжка относно C, (i) като се има предвид, че е доказано по начин, който удовлетворява администрацията, че жалбоподателят „всъщност е издържал“ С и (ii) при липсата на всякакво доказателство за намерение на жалбоподателя умишлено да въвежда администрацията в заблуждение.

         (1)  В исканията на жалбата е посочен „ответникът“ (в ед. ч).


title: Дело C-720/21: Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 26 ноември 2021 г. — Rzecznik Praw Obywatelskich

text:
               21.3.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/5

      Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 26 ноември 2021 г. — Rzecznik Praw Obywatelskich
      (Дело C-720/21)
      (2022/C 128/07)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Sąd Najwyższy

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Rzecznik Praw Obywatelskich (Омбудсман)

         Други участници в производството: M. M., E. M., X Bank Spółka Akcyjna

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея от Договора за Европейския съюз във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз във връзка с член 4, параграф 3 от Договора за Европейския съюз и член 2 от Договора за Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че определят допустимостта на правно средство за защита, каквото е извънредната жалба за отмяна на влязло в сила съдебно решение, когато е необходимо „да се гарантира спазването на принципа на демократичната правова държава, прилагаща принципите на социалната справедливост“, ако упражняването на това средство за защита е необходимо, за да се гарантира ефективността на правото на Съюза?

                  2)

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея от Договора за Европейския съюз във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз във връзка с член 4, параграф 3 от Договора за Европейския съюз и член 2 от Договора за Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че когато нормите на националното право предвиждат, че в случай на нарушение на принципите, залегнали в Конституцията на държава членка, влязло в сила съдебно решение може да бъде изменено или отменено чрез прилагане на средство за защита, каквото е извънредната жалба, тези норми могат да бъдат основание за отмяна или изменение на влязло в сила съдебно решение и в случай на нарушение на правото на Съюза?

                  3)

                  Трябва ли член 19, параграф 1, втора алинея от Договора за Европейския съюз във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз във връзка с член 4, параграф 3 от Договора за Европейския съюз и член 2 от Договора за Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че когато национален съд е нарушил правото на Съюза по начин, който води до неправилно от гледна точка на това право решение по делото, влязлото в сила съдебно решение може да бъде отменено или изменено с помощта на средство за правна защита, каквото е извънредната жалба, обуславяща подобно разрешение с наличието на „грубо“ правонарушение?


title: Дело T-52/22: Жалба, подадена на 28 януари 2022 г. — Chambre de commerce et d’industrie territoriale de la Marne en Champagne/EUIPO — Ambrosetti Group (TEHA)

text:
               21.3.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/30

      Жалба, подадена на 28 януари 2022 г. — Chambre de commerce et d’industrie territoriale de la Marne en Champagne/EUIPO — Ambrosetti Group (TEHA)
      (Дело T-52/22)
      (2022/C 128/42)
      Език на жалбата: френски

         Страни

         Жалбоподател: Chambre de commerce et d’industrie territoriale de la Marne en Champagne (Шалон-ан-Шампан, Франция) (представител: T. de Haan, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Ambrosetti Group Ltd (Лондон, Обединено кралство)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „TEHA“ — заявка за регистрация № 17 091 091

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 23 ноември 2021 г. по преписка R 837/2021-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително разноските, направени от праводателя на жалбоподателя във връзка с производството пред четвърти апелативен състав на Службата.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 18, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-173/21: Решение на Общия съд от 2 февруари 2022 г. — Novelis Deutschland/EUIPO — CU.CO. (Грил плоча) (Промишлен дизайн на Общността — Производство по обявяване на недействителност — Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ грил плоча — По-ранен промишлен дизайн на Общността — Основания за обявяване на недействителност — Липса на оригиналност — Член 6 от Регламент (ЕО) № 6/2002)

text:
               21.3.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/23

      Решение на Общия съд от 2 февруари 2022 г. — Novelis Deutschland/EUIPO — CU.CO. (Грил плоча)
      (Дело T-173/21) (1)

      (Промишлен дизайн на Общността - Производство по обявяване на недействителност - Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ грил плоча - По-ранен промишлен дизайн на Общността - Основания за обявяване на недействителност - Липса на оригиналност - Член 6 от Регламент (ЕО) № 6/2002)
      (2022/C 128/33)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Novelis Deutschland GmbH (Гьотинген, Германия) (представител: U. Herberth, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: E. Markakis)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Cuki Cofresco Srl (CU.CO.) (Волпиано, Италия) (представители: L. Saglietti et E. Bianco, avocats)

         Предмет

      Жалба срещу решението на трети апелативен състав на EUIPO от 1 февруари 2021 г. (преписка R 1856/2019-3), постановено в производство по обявяване на недействителност със страни Cuki Cofresco и Novelis Deutschland

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Novelis Deutschland GmbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 217, 7.6.2021 г.


title: Дело T-60/22: Жалба, подадена на 28 януари 2022 г. — Chambre de commerce et d’industrie territoriale de la Marne en Champagne/EUIPO — Ambrosetti Group (TEHA)

text:
               21.3.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/31

      Жалба, подадена на 28 януари 2022 г. — Chambre de commerce et d’industrie territoriale de la Marne en Champagne/EUIPO — Ambrosetti Group (TEHA)
      (Дело T-60/22)
      (2022/C 128/43)
      Език на жалбата: френски

         Страни

         Жалбоподател: Chambre de commerce et d’industrie territoriale de la Marne en Champagne (Шалон-ан-Шампан, Франция) (представител: T. de Haan, avocat)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Ambrosetti Group Ltd (Лондон, Обединено кралство)

         Данни за производството пред EUIPO

         Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на фигуративната марка „TEHA“ — посочваща Европейския съюз международна регистрация № 1 404 100

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 23 ноември 2021 г. по преписка R 839/2021-4

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително разноските, направени от праводателя на жалбоподателя във връзка с производството пред четвърти апелативен състав на Службата.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 18, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-317/19: Решение на Общия съд от 9 февруари 2022 г. — AMVAC Netherlands/Комисия (Продукти за растителна защита — Активно вещество етопрофос — Неподновяване на одобрението — Регламент (ЕО) № 1107/2009 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 844/2012 — Право на защита — Явна грешка в преценката — Правна сигурност — Пропорционалност — Принцип на предпазните мерки)

text:
               21.3.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/17

      Решение на Общия съд от 9 февруари 2022 г. — AMVAC Netherlands/Комисия
      (Дело T-317/19) (1)

      (Продукти за растителна защита - Активно вещество етопрофос - Неподновяване на одобрението - Регламент (ЕО) № 1107/2009 и Регламент за изпълнение (ЕС) № 844/2012 - Право на защита - Явна грешка в преценката - Правна сигурност - Пропорционалност - Принцип на предпазните мерки)
      (2022/C 128/23)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: AMVAC Netherlands BV (Амстердам, Нидерландия) (представители: C. Mereu, M. Grunchard и S. Englebert, avocats)

         Ответник: Европейска комисия (представители: F. Castilla Contreras и A. Dawes)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) 2019/344 на Комисията от 28 февруари 2019 година за неподновяване на одобрението на активното вещество етопрофос в съответствие с Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за изменение на приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) № 540/2011 на Комисията (OB L 62, 2019 г., стр. 7)

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  AMVAC Netherlands BV понася направените от него съдебни разноски и тези на Европейската комисия в настоящото производство и в обезпечителното производство.

         (1)  ОВ C 263, 5.8.2019 г.


title: Дело C-729/21: Преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша), постъпило на 1 декември 2021 г. — W. Sp. z o. o./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Łodzi

text:
               21.3.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/6

      Преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша), постъпило на 1 декември 2021 г. — W. Sp. z o. o./Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Łodzi
      (Дело C-729/21)
      (2022/C 128/08)
      Език на производството: полски

         Запитваща юрисдикция

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: W. Sp. z o. o.

         Ответник: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Łodzi

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли разпоредбите от правото на Съюза, уреждащи облагането с ДДС, да се тълкуват в смисъл, че е допустимо прилагане на разпоредба от националното право — като член 6, точка 1 от Ustawa z dnia 11 marca 2004 r. o podatku od towarów i usług (Закон от 11 март 2004 г. за данъка върху стоките и услугите, Dz.U. 2021 г., позиция 685, наричан по-нататък „Законът за ДДС“) — изключваща от облагане доставката на организирана част от предприятие, без прилагането на изключването да зависи от условието, посочено в член 19 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1), а именно да е налице правоприемство между прехвърлител и приобретател?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на първия въпрос, трябва ли за прилагането на изключването по член 6, точка 1 от Закона за ДДС да се прехвърлят всички активи на такава организирана част от имуществото на прехвърлителя, докато промяна в това отношение (по-специално липсата на поемане на договори за застраховане и управление на прехвърляното имущество) означава, че е имало облагаема доставка на стоки?

         (1)  ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


title: Дело T-399/19: Решение на Общия съд от 2 февруари 2022 г. — Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo/Комисия (Отхвърляне на жалба до Комисията) (Конкуренция — Злоупотреба с господстващо положение — Пазари на газ в Централна и Източна Европа — Решение за отхвърляне на жалба — Липса на интерес за Съюза — Изключение поради действията на държавата — Задължение за надлежно разглеждане — Процесуални права по Регламент (ЕО) № 773/2004)

text:
               21.3.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/18

      Решение на Общия съд от 2 февруари 2022 г. — Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo/Комисия (Отхвърляне на жалба до Комисията)
      (Дело T-399/19) (1)

      (Конкуренция - Злоупотреба с господстващо положение - Пазари на газ в Централна и Източна Европа - Решение за отхвърляне на жалба - Липса на интерес за Съюза - Изключение поради действията на държавата - Задължение за надлежно разглеждане - Процесуални права по Регламент (ЕО) № 773/2004)
      (2022/C 128/24)
      Език на производството: полски

         Страни

         Жалбоподател: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (Варшава, Полша) (представители: K. Karasiewicz, radca prawny, T. Kaźmierczak, K. Kicun и P. Moskwa, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: B. Ernst, G. Meessen и J. Szczodrowski)

         Встъпили страни в подкрепа на ответника: Gazprom PJSC (Москва, Русия), Gazprom export LLC (Санкт Петербург, Русия) (представители: J. Karenfort, J. Hainz, B. Evtimov, N. Tuominen, J. Heithecker, адвокати, и D. O’Keeffe, solicitor)

         Предмет

      Искане по член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C(2019) 3003 окончателен на Комисията от 17 април 2019 година за отхвърляне на жалба (преписка AT.40497 — Полски цени на газа).

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя Решение C(2019) 3003 окончателен на Европейската комисия от 17 април 2019 година за отхвърляне на жалба (преписка AT.40497 — Полски цени на газа).

                  2)

                  Комисията понася направените от нея съдебни разноски и тези на Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A.

                  3)

                  Gazprom PJSC и Gazprom export LLC понасят неправните от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 288, 26.8.2019 г.


title: Дело T-286/09 RENV: Решение на Общия съд от 26 януари 2022 г. — Intel Corporation/Комисия (Конкуренция — Злоупотреба с господстващо положение — Пазар на микропроцесори — Решение, с което се констатира нарушение на член 102 ДФЕС и на член 54 от Споразумението за ЕИП — Отстъпки за лоялност — „Голи“ ограничения — Квалифициране на дадена практика като злоупотреба — Анализ на също толкова ефективния конкурент — Обща стратегия — Единно и продължавано нарушение)

text:
               21.3.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/13

      Решение на Общия съд от 26 януари 2022 г. — Intel Corporation/Комисия
      (Дело T-286/09 RENV) (1)

      (Конкуренция - Злоупотреба с господстващо положение - Пазар на микропроцесори - Решение, с което се констатира нарушение на член 102 ДФЕС и на член 54 от Споразумението за ЕИП - Отстъпки за лоялност - „Голи“ ограничения - Квалифициране на дадена практика като злоупотреба - Анализ на също толкова ефективния конкурент - Обща стратегия - Единно и продължавано нарушение)
      (2022/C 128/17)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Intel Corporation, Inc. (Уилмингтън, Делауеър, Съединени американски щати) (представители: A. Parr, solicitor, D. Beard, QC, и J. Williams, barrister)

         Ответник: Европейска комисия (представители: T. Christoforou, V. Di Bucci, N. Khan и M. Kellerbauer)

         Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Association for Competitive Technology, Inc. (Вашингтон, окръг Колумбия, Съединени американски щати) (представители: J.-F. Bellis и K. Van Hove, адвокати)

         Встъпила страна в подкрепа на ответника: Union fédérale des consommateurs — Que choisir (UFC — Que choisir) (Париж, Франция) (представител: E. Nasry, avocate)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C(2009) 3726 окончателен на Комисията от 13 май 2009 година относно производство по член [102 ДФЕС] и член 54 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/C-3/37.990 — Intel) или при условията на евентуалност за отмяна, или за намаляване на размера на наложената на жалбоподателя глоба.

         Диспозитив

                  1)

                  Отменя член 1, букви а)—д) и член 2 от Решение C(2009) 3726 окончателен на Комисията от 13 май 2009 година относно производство по член [102 ДФЕС] и член 54 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/C-3/37.990 — Intel).

                  2)

                  Отменя член 3 от Решение C(2009) 3726 окончателен в частта единствено, която се отнася до член 1, букви а)—д) от същото решение.

                  3)

                  Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

                  4)

                  Осъжда Комисията да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски във връзка с производствата пред Общия съд по дела T-286/09 и T-286/09 RENV, както и във връзка с производството по обжалване пред Съда по дело C-413/14 P, също две трети от съдебните разноски в същите производства на Intel Corporation, Inc. и на Association for Competitive Technology, Inc., като от своя страна Intel Corporation и Association for Competitive Technology понасят една трета от направените от тях поотделно съдебни разноски.

                  5)

                  Осъжда Union fédérale des consommateurs — Que choisir (UFC — Que choisir) да понесе направените от него съдебни разноски във връзка с производствата пред Общия съд по дела T-286/09 и T-286/09 RENV и във връзка с производството по обжалване пред Съда по дело C-413/14 P.

         (1)  ОВ C 220, 12.9.2009 г.


title: Дело C-771/21: Преюдициално запитване от Győri Járásbíróság (Унгария), постъпило на 14 декември 2021 г. — JH/Wizz Air Hungary Légiközlekedési Zrt. (Wizz Air Hungary Zrt.)

text:
               21.3.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/7

      Преюдициално запитване от Győri Járásbíróság (Унгария), постъпило на 14 декември 2021 г. — JH/Wizz Air Hungary Légiközlekedési Zrt. (Wizz Air Hungary Zrt.)
      (Дело C-771/21)
      (2022/C 128/09)
      Език на производството: унгарски

         Запитваща юрисдикция

      Győri Járásbíróság (Районен съд Дьор, Унгария)

         Страни в главното производство

         Ищца: JH

         Ответник: Wizz Air Hungary Légiközlekedési Zrt. (Wizz Air Hungary Zrt.)

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (1) да се тълкува в смисъл, че въздушният превозвач е длъжен да предприеме разумни мерки, за да избегне отмяната на полет дори в случай на оневиняващи извънредни обстоятелства?

                  2)

                  Ако Съдът отговори утвърдително на първия въпрос, длъжен ли е въздушният превозвач на основание на изискването за разумни мерки:

                              a)

                              да се върне с определения за извършване на съответния полет самолет — който поради буря е бил пренасочен към съседно летище — за да вземе пътниците на посочения полет веднага щом полетното време на членовете на екипажа позволи това и следователно да осъществи полета? При утвърдителен отговор, длъжен ли въздушният превозвач да направи това дори ако за целите на извършването на други полети, за които е бил предназначен посоченият самолет, превозвачът трябва да осигури друг самолет и заместващ екипаж на летището на излитане на тези полети, което е летището на домуване на въздушния превозвач?

                              б)

                              да извърши трансфер на пътниците посредством автомобилен транспорт до определения за осъществяване на полета самолет, който поради буря е бил пренасочен към съседно летище, намиращо се на 140 километра разстояние, и да извърши полета оттам?

                              в)

                              да изпрати заместващ самолет или да извърши трансфер на пътниците посредством автомобилен транспорт до заместващия самолет, изпратен до съседно летище, и по този начин да осъществи полета?

         (1)  OB L 46, 2004г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218.


title: Дело T-652/19: Решение на Общия съд от 9 февруари 2022 г. — Elevolution — Engenharia/Комисия (Обществени поръчки — Финансов регламент — Отстраняване от процедурите за възлагане на поръчки и за предоставяне на безвъзмездни средства от ЕФР за срок от три години — Задължение за мотивиране — Принцип на добра администрация — Право на изслушване — Явна грешка в преценката — Пропорционалност)

text:
               21.3.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/18

      Решение на Общия съд от 9 февруари 2022 г. — Elevolution — Engenharia/Комисия
      (Дело T-652/19) (1)

      (Обществени поръчки - Финансов регламент - Отстраняване от процедурите за възлагане на поръчки и за предоставяне на безвъзмездни средства от ЕФР за срок от три години - Задължение за мотивиране - Принцип на добра администрация - Право на изслушване - Явна грешка в преценката - Пропорционалност)
      (2022/C 128/25)
      Език на производството: португалски

         Страни

         Жалбоподател: Elevolution — Engenharia, SA (Амадора, Португалия) (представители: M. Marques Mendes, R. Campos, A. Dias Henriques, M. Troncoso Ferrer и C. García Fernández, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представител: I. Melo Sampaio)

         Предмет

      Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на Комисията от 12 юли 2019 г. да отстрани жалбоподателя за срок от три години от процедурите за възлагане на поръчки и за предоставяне на безвъзмездни средства от Европейския фонд за развитие (ЕФР) и да публикува информация за това отстраняване

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Elevolution — Engenharia, SA да заплати съдебните разноски, включително тези по обезпечителното производство.

         (1)  ОВ C 399, 25.11.2019 г.


title: Дело T-202/21: Решение на Общия съд от 2 февруари 2022 г. — Vita Zahnfabrik/EUIPO — VIPI Produtos Odontológicos („VITABLOCS TriLuxe forte“) (Марка на Европейския съюз — Производство по възражение — Международна регистрация, посочваща Европейския съюз — Словна марка „VITABLOCS TriLuxe forte“ — По-ранна словна марка на Европейския съюз „TRILUX“ — Относително основание за отказ — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               21.3.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/24

      Решение на Общия съд от 2 февруари 2022 г. — Vita Zahnfabrik/EUIPO — VIPI Produtos Odontológicos („VITABLOCS TriLuxe forte“)
      (Дело T-202/21) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Международна регистрация, посочваща Европейския съюз - Словна марка „VITABLOCS TriLuxe forte“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „TRILUX“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 207/2009 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2022/C 128/34)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Vita Zahnfabrik H. Rauter GmbH & Co. KG (Бад Зекинген, Германия) (представители: A. Theis и F. Hauck, адвокати)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: T. Frydendahl и V. Ruzek)

         Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: VIPI Indústria, Comércio, Exportação E Importação De Produtos Odontológicos LTDA (Пирасунунга, Бразилия) (представител: J. Blum, solicitor)

         Предмет

      Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 9 февруари 2021 г. (преписка R 818/2020-4), постановено в производство по възражение със страни VIPI Indústria, Comércio, Exportação E Importação De Produtos Odontológicos и Vita Zahnfabrik H. Rauter

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Vita Zahnfabrik H. Rauter GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 217, 7.6.2021 г.


title: Дело T-65/22: Жалба, подадена на 2 февруари 2022 г. — PS/ЕИБ

text:
               21.3.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/31

      Жалба, подадена на 2 февруари 2022 г. — PS/ЕИБ
      (Дело T-65/22)
      (2022/C 128/44)
      Език на производството: френски

         Страни

         Жалбоподател: PS (представител: S. Orlandi, avocat)

         Ответник: Европейска инвестиционна банка (ЕИБ)

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  Да отмени решението от 12 юли 2021 г., с което искането на жалбоподателя, подадено на 21 май 2021 г., е отхвърлено,

                  —

                  да осъди Европейската инвестиционна банка да заплати на жалбоподателя обезщетението, посочено в член 11 от застрахователната полица AXA за пълна инвалидност в максимален размер, както и надбавката, посочена в член 9.1.13 от административните разпоредби, освен сумата от 24 000 € за претърпяна неимуществена вреда,

                  —

                  да осъди Европейската инвестиционна банка да заплати съдебните разноски.

         Основания и основни доводи

      В подкрепа на жалбата си срещу решението на ЕИБ от 12 юли 2021 г., с което се отхвърля искането за обезщетение на жалбоподателя от 21 май 2021 г., жалбоподателят изтъква две основания.

                  1.

                  Първо основание: нарушение на основното право на ефективно социално осигуряване на работниците и служителите по смисъла на член 31, параграф 1 и член 34, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз, както и на член 12 от Европейската социална харта.

                  2.

                  Второ основание: нарушение на правото на добра администрация, правото делата да бъдат разглеждани в разумен срок и неспазване на задължението за полагане на дължимата грижа от ЕИБ.


title: Дело T-233/21: Решение на Общия съд от 26 януари 2022 г. — Meta Cluster/EUIPO (Clustermedizin) (Марка на Европейския съюз — Заявка за словна марка на Европейския съюз „Clustermedizin“ — Абсолютно основание за отказ — Описателен характер — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001)

text:
               21.3.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/24

      Решение на Общия съд от 26 януари 2022 г. — Meta Cluster/EUIPO (Clustermedizin)
      (Дело T-233/21) (1)

      (Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „Clustermedizin“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕС) 2017/1001)
      (2022/C 128/35)
      Език на производството: немски

         Страни

         Жалбоподател: Meta Cluster GmbH (Пирбаум, Германия) (представител: H. Baumann, адвокат)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: A. Bosse и D. Hanf)

         Предмет

      Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 22 февруари 2021 г. (преписка R 2127/2020-4) относно заявка за регистрация на словния знак „Clustermedizin“ като марка на Европейския съюз

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Осъжда Meta Cluster GmbH да заплати съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 242, 21.6.2021 г.


title: Дело T-849/19: Решение на Общия съд от 26 януари 2022 г. — Leonardo/Frontex (Обществени поръчки за услуги — Процедура за възлагане на обществени поръчки — Услуги за въздушно наблюдение — Жалба за отмяна — Липса на правен интерес — Недопустимост — Извъндоговорна отговорност)

text:
               21.3.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/19

      Решение на Общия съд от 26 януари 2022 г. — Leonardo/Frontex
      (Дело T-849/19) (1)

      (Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Услуги за въздушно наблюдение - Жалба за отмяна - Липса на правен интерес - Недопустимост - Извъндоговорна отговорност)
      (2022/C 128/26)
      Език на производството: италиански

         Страни

         Жалбоподател: Leonardo SpA (Рим, Италия) (представители: M. Esposito, F. Caccioppoli и G. Calamo, адвокати)

         Ответник: Европейска агенция за гранична и брегова охрана (представители: H. Caniard, C. Georgiadis, A. Gras и S. Drew, подпомагани от M. Umbach, F. Biebuyck, V. Ost и M. Clarich, адвокати)

         Предмет

      От една страна, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на обявлението за обществена поръчка FRONTEX/OP/888/2019/JL/CG от 18 октомври 2019 г., озаглавено „Система за дистанционно управляеми летателни апарати (RPAS) за морско наблюдение от въздуха със средна височина и голяма продължителност на полета“, поправено, на приложените към него актове, на публикуваните от Frontex въпросници, на протокола от информативната среща, организирана на 28 октомври 2019 г. в помещенията на Frontex, на решението за възлагане на тази обществена поръчка, както и на всеки друг предварителен, свързан или последващ акт, и от друга страна, искане на основание член 268 ДФЕС за обезщетение на претърпените вследствие на това от жалбоподателя вреди

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Leonardo SpA понася направените от него разноски, както и тези на Европейската агенция за гранична и брегова охрана (Frontex), включително по обезпечителните производства.

         (1)  ОВ C 54, 17.2.2020 г.


title: Дело T-68/22: Жалба, подадена на 2 февруари 2022 г. — Granini France/EUIPO — Pichler (Joro)

text:
               21.3.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/32

      Жалба, подадена на 2 февруари 2022 г. — Granini France/EUIPO — Pichler (Joro)
      (Дело T-68/22)
      (2022/C 128/45)
      Език на жалбата: немски

         Страни

         Жалбоподател: Granini France (Макон, Франция) (представител: Rechtsanwalt J. Wachsmuth)

         Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)

         Друга страна в производството пред апелативния състав: Josef Pichler (Сан Леонардо ин Пасирия, Италия)

         Данни за производството пред EUIPO

         Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав

         Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „Joro“ — заявка за регистрация № 18 136 261

         Производство пред EUIPO: производство по възражение

         Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 8 ноември 2021 г. по преписка R 2336/2020-1

         Искания

      Жалбоподателят моли Общия съд:

                  —

                  да измени обжалваното решение, така че да се отмени решението на отдела по възражение от 19 ноември 2020 г., в частта, в която възражението по отношение на стоките:
                  спиртна напитка с женшен; японски ликьор, ароматизиран с екстракти от японска слива; алкохолна напитка от червен женшен; алкохолни напитки от голозърнест ечемик; тонизираща спиртна напитка с екстракти от японска слива [умешу]; алкохолни смеси за коктейли; алкохолни коктейли, съдържащи мляко; алкохолни коктейли под формата на охладен желатин; алкохолни плодови коктейли; алкохолни напитки, съдържащи плодове; алкохолни напитки на основата на чай; предварително смесени алкохолни напитки, с изключение на тези на базата на бира; предварително смесени алкохолни напитки; аперитиви; японски сладки вина от грозде, съдържащи екстракти от женшен и хининова кора; корейско вино от черна малина [бокбунджаджу]; плодови алкохолни напитки; [напитки] в купички; плодови екстракти с алкохол е отхвърлено, и заявката за регистрация на марка на Съюза № 18 136 261 да бъде отхвърлена и за тази стоки,

                  —

                  при условията на евентуалност, да отмени обжалваното решение,

                  —

                  да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.

         Изложено основание

                  —

                  Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета.


title: Дело T-33/20: Решение на Общия съд от 9 февруари 2022 г. — Van Walle/ECDC (Публична служба — Срочно наети служители — Персонал на ECDC — Атестационен доклад за 2018 г. — Свобода на изразяване — Задължение за мотивиране — Случай, за който се налагат специални мотиви — Явна грешка в преценката — Задължение за полагане на грижа — Право на изслушване)

text:
               21.3.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/19

      Решение на Общия съд от 9 февруари 2022 г. — Van Walle/ECDC
      (Дело T-33/20) (1)

      (Публична служба - Срочно наети служители - Персонал на ECDC - Атестационен доклад за 2018 г. - Свобода на изразяване - Задължение за мотивиране - Случай, за който се налагат специални мотиви - Явна грешка в преценката - Задължение за полагане на грижа - Право на изслушване)
      (2022/C 128/27)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподател: Ivo Van Walle (Йерфела, Швеция) (представители: L. Levi и A. Champetier, адвокати)

         Ответник: Европейски център за профилактика и контрол върху заболяванията (представители: J. Mannheim, подпомаган от D. Waelbroeck и A. Duron, адвокати)

         Предмет

      Искане на основание член 270 ДФЕС за отмяната на атестационния доклад на жалбоподателя за 2018 г.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля жалбата.

                  2)

                  Ivo Van Walle понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейския център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC).

         (1)  ОВ C 103, 30.3.2020 г.


title: Дело T-765/14: Определение на Общия съд от 17 декември 2021 г. — Legakis и др./Съвет (Извъндоговорна отговорност — Икономическа и парична политика — Програма за подкрепа за стабилност на Кипър — Декларации на Еврогрупата от 16 и 25 март 2013 г. относно Кипър — Декларация на председателя на Еврогрупата от 21 март 2013 г. относно Кипър — Погрешно посочване на ответника — Явна недопустимост)

text:
               21.3.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/25

      Определение на Общия съд от 17 декември 2021 г. — Legakis и др./Съвет
      (Дело T-765/14) (1)

      (Извъндоговорна отговорност - Икономическа и парична политика - Програма за подкрепа за стабилност на Кипър - Декларации на Еврогрупата от 16 и 25 март 2013 г. относно Кипър - Декларация на председателя на Еврогрупата от 21 март 2013 г. относно Кипър - Погрешно посочване на ответника - Явна недопустимост)
      (2022/C 128/36)
      Език на производството: гръцки

         Страни

         Ищци: Georgios Legakis (Палайо Фалиро, Гърция), Myrto Panagiota Legaki (Палайо Фалиро), Maria Legaki (Палайо Фалиро), Melina Legaki (Палайо Фалиро) (представител: V. Christianos, адвокат)

         Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: A. de Gregorio Merino, E. Chatziioakeimidou, M. Balta и E. Dumitriu-Segnana)

         Предмет

      Искане на основание член 268 ДФЕС за обезщетение за вредите, които ищците твърдят, че са претърпели вследствие на декларациите на Еврогрупата от 16 и 25 март 2013 г. и на декларацията на председателя на Еврогрупата от 21 март 2013 г.

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля иска като явно недопустим.

                  2)

                  Осъжда г-н Georgios Legakis, г-жа Myrto Panagiota Legaki, г-жа Maria Legaki и г-жа Melina Legaki да заплатят съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 34, 2.2.2015 г.


title: Дело T-868/16: Решение на Общия съд от 9 февруари 2022 г. — QI и др./Комисия и ЕЦБ (Извъндоговорна отговорност — Икономическа и парична политика — Преструктуриране на гръцкия публичен дълг — Споразумение за обмен на ценни книжа в полза само на централните банки на Евросистемата — Участие на частния сектор — Клаузи за колективно действие — Частни кредитори — Кредитори от публичния сектор — Вменяване на отговорност — Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти — Член 63, параграф 1 ДФЕС — Членове 120 — 127 ДФЕС и член 352, параграф 1 ДФЕС — Право на собственост — Равно третиране)

text:
               21.3.2022

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 128/14

      Решение на Общия съд от 9 февруари 2022 г. — QI и др./Комисия и ЕЦБ
      (Дело T-868/16) (1)

      (Извъндоговорна отговорност - Икономическа и парична политика - Преструктуриране на гръцкия публичен дълг - Споразумение за обмен на ценни книжа в полза само на централните банки на Евросистемата - Участие на частния сектор - Клаузи за колективно действие - Частни кредитори - Кредитори от публичния сектор - Вменяване на отговорност - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти - Член 63, параграф 1 ДФЕС - Членове 120 — 127 ДФЕС и член 352, параграф 1 ДФЕС - Право на собственост - Равно третиране)
      (2022/C 128/18)
      Език на производството: английски

         Страни

         Ищци: QI и още 15 ищци, чиито имена фигурират в приложение към решението (представител: S. Pappas, avocat)

         Ответници: Европейска комисия (представители: J.-P. Keppenne, L. Flynn и T. Maxian Rusche) и Европейска централна банка (представители: K. Laurinavičius и M. Szablewska, подпомагани от H.-G. Kamann, avocat)

         Встъпили страни в подкрепа на ответниците: Европейски съвет, Съвет на Европейския съюз (представители: K. Michoel, E. Chatziioakeimidou и J. Bauerschmidt)

         Предмет

      Иск на основание член 268 ДФЕС за обезщетение за вредите, които ищците твърдят, че са претърпели вследствие на задължителната замяна на държавни дългови инструменти в рамките на преструктурирането на гръцкия публичен дълг през 2012 г. във връзка с участието на частните инвеститори, което предполага прилагането на клаузи за колективно действие поради действия и актове, по-специално на Европейския съвет, на Съвета, на Комисията и на ЕЦБ

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля иска.

                  2)

                  Осъжда QI и останалите ищци, чиито имена фигурират в приложение, да понесат направените от тях съдебни разноски, както и тези, направени от Европейската комисия и от Европейската централна банка (ЕЦБ).

                  3)

                  Европейският съвет и Съветът на Европейския съюз понасят направените от тях съдебни разноски.

         (1)  ОВ C 30, 30.1.2017 г.


title: Дело C-771/19: Решение на Съда (десети състав) от 24 март 2021 г. (преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias — Гърция) — NAMA Symvouloi Michanikoi kai Meletites A.E. — LDK Symvouloi Michanikoi A.E., NAMA Symvouloi Michanikoi kai Meletites A.E., LDK Symvouloi Michanikoi A.E./Archi Exetasis Prodikastikon Prosfigon (AEPP), Attiko Metro A.E. (Преюдициално запитване — Процедури за възлагане на обществени поръчки във водния, енергийния, транспортния и телекомуникационния сектор — Директива 92/13/ЕИО — Производства по обжалване — Преддоговорна фаза — Оценка на оферти — Отхвърляне на техническа оферта и приемане на офертата на конкурента — Спиране на изпълнението на този акт — Законен интерес на отстранения оферент да оспорва редовността на офертата на спечелилия поръчката оферент)

text:
               17.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 189/2

      Решение на Съда (десети състав) от 24 март 2021 г. (преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias — Гърция) — NAMA Symvouloi Michanikoi kai Meletites A.E. — LDK Symvouloi Michanikoi A.E., NAMA Symvouloi Michanikoi kai Meletites A.E., LDK Symvouloi Michanikoi A.E./Archi Exetasis Prodikastikon Prosfigon (AEPP), Attiko Metro A.E.
      (Дело C-771/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Процедури за възлагане на обществени поръчки във водния, енергийния, транспортния и телекомуникационния сектор - Директива 92/13/ЕИО - Производства по обжалване - Преддоговорна фаза - Оценка на оферти - Отхвърляне на техническа оферта и приемане на офертата на конкурента - Спиране на изпълнението на този акт - Законен интерес на отстранения оферент да оспорва редовността на офертата на спечелилия поръчката оферент)
      (2021/C 189/02)
      Език на производството: гръцки

         Запитваща юрисдикция

      Symvoulio tis Epikrateias

         Страни в главното производство

         Жалбоподатели: NAMA Symvouloi Michanikoi kai Meletites A.E. — LDK Symvouloi Michanikoi A.E., NAMA Symvouloi Michanikoi kai Meletites A.E., LDK Symvouloi Michanikoi A.E.

         Ответници: Archi Exetasis Prodikastikon Prosfigon (AEPP), Attiko Metro A.E.

         при участието на: SALFO kai Synergates Anonymi Etairia Meletitikon Ypiresion Technikon Ergon — Grafeio Doxiadi Shymvouloi gia Anaptyxi kai Oikistiki AE — TPF Getinsa Euroestudios SL, SALFO kai Synergates Anonymi Etairia Meletitikon Ypiresion Technikon Ergon, Grafeio Doxiadi Shymvouloi gia Anaptyxi kai Oikistiki AE, TPF Getinsa Euroestudios SL

         Диспозитив

      Член 1, параграфи 1 и 3, член 2, параграф 1, букви а) и б) и член 2а, параграф 2 от Директива 92/13/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прилагането на правилата на Общността по възлагане на обществени поръчки на субекти, извършващи дейност във водния, енергийния, транспортния и телекомуникационния сектор, изменена с Директива 2014/23/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че оферент, който е бил изключен от процедура за възлагане на обществена поръчка на етап, предхождащ фазата на възлагане на поръчката, и чиято молба за спиране на изпълнението на решението за изключването му от тази процедура е била отхвърлена, може да посочи в молбата си за спиране на изпълнението на решението, с което се допуска офертата на друг оферент, която е подадена едновременно, всички основания, изведени от нарушение на правото на Съюза в областта на обществените поръчки или националните разпоредби, транспониращи това право, включително основанията, които нямат връзка с нередовностите, поради които офертата му е била изключена. Тази възможност не се засяга от обстоятелството, че подадената пред независим национален орган жалба по реда на досъдебното административно производство, която съгласно националното право трябва предварително да бъде подадена от този оферент срещу решението за изключването му, е отхвърлена, доколкото това отхвърляне не е придобило сила на пресъдено нещо.

         (1)  ОВ C 19, 20.1.2020 г.


title: Съединени дела C-870/19 и С-871/19: Решение на Съда (десети състав) от 24 март 2021 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze/MI (C-870/19), TB (C-871/19) (Преюдициално запитване — Сближаване на законодателствата — Контролни уреди за регистриране на данните за движението при автомобилен транспорт — Регламент (ЕИО) № 3821/85 — Член 15, параграф 7 — Регламент (ЕО) № 561/2006 — Процедура за контрол — Административна санкция — Непредставяне на регистрационните листове на тахографа за текущия ден и предходните 28 дни — Едно-единствено нарушение или множество нарушения)

text:
               17.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 189/3

      Решение на Съда (десети състав) от 24 март 2021 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze/MI (C-870/19), TB (C-871/19)
      (Съединени дела C-870/19 и С-871/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Контролни уреди за регистриране на данните за движението при автомобилен транспорт - Регламент (ЕИО) № 3821/85 - Член 15, параграф 7 - Регламент (ЕО) № 561/2006 - Процедура за контрол - Административна санкция - Непредставяне на регистрационните листове на тахографа за текущия ден и предходните 28 дни - Едно-единствено нарушение или множество нарушения)
      (2021/C 189/03)
      Език на производството: италиански

         Запитваща юрисдикция

      Corte suprema di cassazione

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Prefettura Ufficio territoriale del governo di Firenze

         Ответници: MI (C-870/19), TB (C-871/19)

         Диспозитив

      Член 15, параграф 7 от Регламент (ЕИО) № 3821/85 на Съвета от 20 декември 1985 година относно контролните уреди за регистриране на данните за движението при автомобилен транспорт, изменен с Регламент (ЕО) № 561/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 г., и член 19 от Регламент № 561/2006 трябва да се тълкуват в смисъл, че в случай на непредставяне от водача на пътно превозно средство, което е било проверено, на регистрационните листове на контролния уред за няколко дни на управление през периода от време, обхващащ деня на проверката и предходните 28 дни, компетентните органи на държавата членка по мястото на проверката трябва да установят едно-единствено нарушение, извършено от водача и да му наложат едно-единствено наказание за това нарушение.

         (1)  ОВ C 54, 17.2.2020 г.


title: Дело C-950/19: Решение на Съда (пети състав) от 24 март 2021 г. (преюдициално запитване от Helsingin hallinto-oikeus — Финландия) — Производство, образувано по почин на А (Преюдициално запитване — Дружествено право — Директива 2006/43/ЕО — Задължителен одит на годишните счетоводни отчети и на консолидираните счетоводни отчети — Член 22а, параграф 1, буква а) — Наемане от одитирано дружество на задължителен одитор — Период на изчакване — Забрана за заемане на ключов ръководен пост в одитираното дружество — Нарушение — Тежест и продължителност на нарушението — Израз „да заеме […] пост“ — Обхват — Сключване на трудов договор с одитираното дружество — Независимост на задължителните одитори — Външен аспект)

text:
               17.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 189/4

      Решение на Съда (пети състав) от 24 март 2021 г. (преюдициално запитване от Helsingin hallinto-oikeus — Финландия) — Производство, образувано по почин на А
      (Дело C-950/19) (1)

      (Преюдициално запитване - Дружествено право - Директива 2006/43/ЕО - Задължителен одит на годишните счетоводни отчети и на консолидираните счетоводни отчети - Член 22а, параграф 1, буква а) - Наемане от одитирано дружество на задължителен одитор - Период на изчакване - Забрана за заемане на ключов ръководен пост в одитираното дружество - Нарушение - Тежест и продължителност на нарушението - Израз „да заеме […] пост“ - Обхват - Сключване на трудов договор с одитираното дружество - Независимост на задължителните одитори - Външен аспект)
      (2021/C 189/04)
      Език на производството: фински

         Запитваща юрисдикция

      Helsingin hallinto-oikeus

         Страни в главното производство

      A

         при участието на: Patentti- ja rekisterihallituksen tilintarkastuslautakunta

         Диспозитив

      Член 22а, параграф 1, буква а) от Директива 2006/43/EО на Европейския парламент и на Съвета от 17 май 2006 година относно задължителния одит на годишните счетоводни отчети и консолидираните счетоводни отчети, за изменение на директиви 78/660/ЕИО и 83/349/ЕИО на Съвета и за отмяна на Директива 84/253/ЕИО на Съвета, изменена с Директива 2014/56/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 година, трябва да се тълкува в смисъл, че задължителен одитор, какъвто е например основният партньор по одита, назначен от одиторско дружество в рамките на одиторски ангажимент, трябва да се счита за заемащ ключов ръководен пост в одитираното дружество по смисъла на тази разпоредба от момента, в който сключи с последното трудов договор за посочения пост, макар да не е започнал действително да изпълнява функциите си на този пост.

         (1)  ОВ C 77, 9.3.2020 г.


title: Дело C-28/20: Решение на Съда (голям състав) от 23 март 2021 г. (преюдициално запитване от Attunda tingsrätt — Швеция) — Airhelp Ltd/Scandinavian Airlines System SAS (Преюдициално запитване — Въздушен транспорт — Регламент (ЕО) № 261/2004 — Член 5, параграф 3 — Общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отмяна или голямо закъснение на полети — Освобождаване от задължението за обезщетяване — Понятие „извънредни обстоятелства“ — Стачка на пилоти, организирана в съответствие със закона — „Вътрешни“ и „външни“ за дейността на опериращия въздушен превозвач обстоятелства — Членове 16, 17 и 28 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Липса на засягане на свободата на стопанска инициатива, правото на собственост и правото на преговори на въздушния превозвач)

text:
               17.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 189/4

      Решение на Съда (голям състав) от 23 март 2021 г. (преюдициално запитване от Attunda tingsrätt — Швеция) — Airhelp Ltd/Scandinavian Airlines System SAS
      (Дело C-28/20) (1)

      (Преюдициално запитване - Въздушен транспорт - Регламент (ЕО) № 261/2004 - Член 5, параграф 3 - Общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отмяна или голямо закъснение на полети - Освобождаване от задължението за обезщетяване - Понятие „извънредни обстоятелства“ - Стачка на пилоти, организирана в съответствие със закона - „Вътрешни“ и „външни“ за дейността на опериращия въздушен превозвач обстоятелства - Членове 16, 17 и 28 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Липса на засягане на свободата на стопанска инициатива, правото на собственост и правото на преговори на въздушния превозвач)
      (2021/C 189/05)
      Език на производството: шведски

         Запитваща юрисдикция

      Attunda tingsrätt

         Страни в главното производство

         Ищец: Airhelp Ltd

         Ответник: Scandinavian Airlines System SAS

         Диспозитив

      Член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 трябва да се тълкува в смисъл, че стачно движение, започнало по призив на синдикална организация на персонала на опериращ въздушен превозвач в съответствие с предвидените в националното законодателство условия, по-специално с изисквания в него срок за предизвестие, което има за цел да се предявят исканията на работниците на този въздушен превозвач, и последвано от категория персонал, необходим за осъществяване на полет, не попада в обхвата на понятието „извънредно обстоятелство“ по смисъла на тази разпоредба.

         (1)  ОВ C 85, 23.3.2020 г.


title: Дело C-603/20 PPU: Решение на Съда (пети състав) от 24 март 2021 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice, Family Division (England and Wales) — Обединено кралство) — SS/MCP (Преюдициално запитване — Спешно преюдициално производство — Пространство на свобода, сигурност и правосъдие — Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси — Регламент (ЕО) № 2201/2003 — Член 10 — Компетентност във връзка с родителската отговорност — Отвличане на дете — Компетентност на съдилищата на държава членка — Териториален обхват — Отвеждане на дете в трета държава — Обичайно местопребиваване, придобито в тази трета държава)

text:
               17.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 189/5

      Решение на Съда (пети състав) от 24 март 2021 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice, Family Division (England and Wales) — Обединено кралство) — SS/MCP
      (Дело C-603/20 PPU) (1)

      (Преюдициално запитване - Спешно преюдициално производство - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Съдебно сътрудничество по гражданскоправни въпроси - Регламент (ЕО) № 2201/2003 - Член 10 - Компетентност във връзка с родителската отговорност - Отвличане на дете - Компетентност на съдилищата на държава членка - Териториален обхват - Отвеждане на дете в трета държава - Обичайно местопребиваване, придобито в тази трета държава)
      (2021/C 189/06)
      Език на производството: английски

         Запитваща юрисдикция

      High Court of Justice, Family Division (England and Wales)

         Страни в главното производство

         Ищец: SS

         Ответник: MCP

         Диспозитив

      Член 10 от Регламент (ЕО) № 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) № 1347/2000, изменен с Регламент (ЕО) № 2116/2004 на Съвета от 2 декември 2004 г., трябва да се тълкува в смисъл, че не се прилага към случай, в който към датата на подаване на иска относно родителската отговорност е установено, че дете е придобило обичайно местопребиваване в трета държава в резултат на отвличане в тази държава. В такъв случай компетентността на сезираната юрисдикция трябва да се определи в съответствие с приложимите международни конвенции, а при липса на такава международна конвенция — в съответствие с член 14 от този регламент.

         (1)  ОВ C 28, 25.1.2021 г.


title: Дело C-25/21: Преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil n° 2 de Madrid (Испания), постъпило на 15 януари 2021 г. — ZA, AZ, BX, CV, DU и ET/Repsol Comercial de Productos Petrolíferos S.A.

text:
               17.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 189/5

      Преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid (Испания), постъпило на 15 януари 2021 г. — ZA, AZ, BX, CV, DU и ET/Repsol Comercial de Productos Petrolíferos S.A.
      (Дело C-25/21)
      (2021/C 189/07)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid

         Страни в главното производство

         Ищци: ZA, AZ, BX, CV, DU и ET

         Ответник: Repsol Comercial de Productos Petrolíferos S.A.

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Ако ищецът докаже, че договорното му правоотношение за изключително снабдяване с право да носи наименованието на доставчика (при режим на комисионен договор или на договор за окончателна продажба при референтна цена/препродажба при наличие на отстъпка) с REPSOL попада в териториалния и времевия обхват, анализиран от националния орган за защита на конкуренцията, трябва ли да се счита, че договорното правоотношение попада в обхвата на решението на Tribunal de Defensa de la Competencia (Орган за защита на конкуренцията) от 11 юли 2001 г. (преписка 490/00 REPSOL) и/или на решението на Comisión Nacional de la Competencia (Национална комисия по конкуренцията) от 30 юли 2009 г. (преписка 652/07 REPSOL/CEPSA/BP), като с оглед на тези решения се приемат за изпълнени изискванията по член 2 от Регламент (ЕО) № 1/2003 (1)
                     , що се отнася до тежестта на доказване на нарушението?

                  2)

                  При утвърдителен отговор на предходния въпрос и ако в конкретния случай е доказано, че договорното правоотношение попада в обхвата на решението на Tribunal de Defensa de la Competencia (Орган за защита на конкуренцията) от 11 юли 2001 г. (преписка 490/00 REPSOL) и/или на решението на Comisión Nacional de la Competencia (Национална комисия по конкуренцията) от 30 юли 2009 г. (преписка 652/07 REPSOL/CEPSA/BP), трябва ли от това задължително да следва установяване на нищожност ipso jure на споразумението в съответствие с член 101, параграф 2 ДФЕС?

         (1)  Регламент (ЕО) № 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


title: Дело C-47/21: Преюдициално запитване от Landgericht Ravensburg (Германия), постъпило на 28 януари 2021 г. — F. F., B. A./C. Bank AG, Bank D. K. AG

text:
               17.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 189/6

      Преюдициално запитване от Landgericht Ravensburg (Германия), постъпило на 28 януари 2021 г. — F. F., B. A./C. Bank AG, Bank D. K. AG
      (Дело C-47/21)
      (2021/C 189/08)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Landgericht Ravensburg

         Страни в главното производство

         Ищци: F. F., B. A.

         Ответници: C. Bank AG, Bank D. K. AG

         Преюдициални въпроси

                  1.

                  Относно законовата фикция, уредена в член 247, параграф 6, втора алинея, трето изречение и параграф 12, първа алинея, трето изречение от Einführungsgesetz zum Bürgerlichen Gesetzbuche (Въвеждащ закон към Гражданския кодекс, наричан по-нататък „EGBGB“)

                              a)

                              Член 247, параграф 6, втора алинея, трето изречение и член 247, параграф 12, първа алинея, трето изречение от EGBGB, доколкото обявяват договорни клаузи, противоречащи на условията по член 10, параграф 2, буква п) от Директива 2008/48/ЕО (1), за отговарящи на изискванията на член 247, параграф 6, втора алинея, първо и второ изречение и член 247, параграф 12, първа алинея, второ изречение, точка 2, буква b) от EGBGB, несъвместими ли са с член 10, параграф 2, буква п) и член 14, параграф 1 от Директива 2008/48/ЕО?
                              При утвърдителен отговор:

                              б)

                              Следва ли от правото на Съюза, и по-специално от член 10, параграф 2, буква п) и член 14, параграф 1 от Директива 2008/48/ЕО, че член 247, параграф 6, втора алинея, трето изречение и член 247, параграф 12, първа алинея, трето изречение от EGBGB са неприложими, доколкото обявяват договорни клаузи, противоречащи на условията по член 10, параграф 2, буква п) от Директива 2008/48/ЕО, за отговарящи на изискванията на член 247, параграф 6, втора алинея, първо и второ изречение и член 247, параграф 12, първа алинея, второ изречение, точка 2, буква b) от EGBGB?
                              Независимо от отговорите на въпроси II. 1.а) и б):

                  2.

                  Относно задължителната информация съгласно член 10, параграф 2 от Директива 2008/48/ЕО

                              а)

                              Следва ли член 10, параграф 2, буква п) от Директива 2008/48/ЕО да се тълкува в смисъл, че сумата на лихвите на ден, която следва да се укаже в договора за кредит, трябва да произтича от изчисляването на посочения в договора договорен лихвен процент?

                              б)

                              Относно член 10, параграф 2, буква с) от Директива 2008/48/ЕО:

                                          аа)

                                          Следва ли тази разпоредба да се тълкува в смисъл, че информацията относно дължимото обезщетение при предсрочно погасяване на заема трябва да се посочи в договора за кредит толкова точно, че потребителят да може поне приблизително да пресметне размера на дължимото обезщетение?
                                          (при утвърдителен отговор на посочения по-горе въпрос)

                                          бб)

                                          Допускат ли член 10, параграф 2, буква с) и член 14, параграф 1, второ изречение от Директива 2008/48/ЕО национална правна уредба, съгласно която при непълна информация по смисъла на член 10, параграф 2, буква с) от Директива 2008/48/ЕО срокът за отказ все пак започва да тече от сключването на договора и отпада само правото на кредитора на обезщетение за предсрочното погасяване на кредита?

                              в)

                              Следва ли член 10, параграф 2, буква л) от Директива 2008/48/ЕО да се тълкува в смисъл, че приложимият лихвен процент за просрочени плащания трябва да бъде посочен като абсолютно число при сключването на договора за кредит и като абсолютно число следва да се посочи поне приложимият референтен лихвен процент (в разглеждания случай основният лихвен процент съгласно член 247 от Bürgerliches Gesetzbuch (Граждански кодекс, наричан по-нататък „BGB“), от който чрез добавка (в разглеждания случай пет процентни пункта съгласно член 288, параграф 1, второ изречение от BGB) се изчислява приложимият лихвен процент за просрочени плащания, и трябва ли потребителят да бъде информиран относно референтния (основния) лихвен процент и неговата променливост?

                              г)

                              Следва ли член 10, параграф 2, буква у) от Директива 2008/48/ЕО да се тълкува в смисъл, че в текста на договора за кредит трябва да са упоменати съществените формални изисквания относно достъпа до механизъм за извънсъдебни процедури за уреждане на спорове и обжалване?
                              При утвърдителен отговор на поне един от изложените по-горе въпроси II. 2. а)—г):

                              д)

                              Следва ли член 14, параграф 1, второ изречение, буква б) от Директива 2008/48/ЕО да се тълкува в смисъл, че срокът за отказ започва да тече едва когато е предоставена пълно и вярно информацията съгласно член 10, параграф 2 от Директива 2008/48/ЕО?
                              При отрицателен отговор:

                              е)

                              Кои са релевантните критерии, за да се определи, че срокът за отказ започва да тече, дори и когато тази информация не е пълна и вярна?
                              При утвърдителен отговор на посочените по-горе въпроси II. 1. a) и/или на поне един от въпросите II. 2. a)—г):

                  3.

                  Относно погасяването на правото на отказ съгласно член 14, параграф 1, първо изречение от Директива 2008/48/ЕО:

                              а)

                              Погасява ли се правото на отказ съгласно член 14, параграф 1, първо изречение от Директива 2008/48/ЕО?
                              При утвърдителен отговор:

                              б)

                              Представлява ли погасяването ограничение във времето на правото на отказ, което следва да се регламентира от приет от парламента закон?
                              При отрицателен отговор:

                              в)

                              Предполага ли погасяването от субективна страна потребителят да е знаел за продължаващото наличие на правото му на отказ или най-малкото незнанието му да се дължи на груба небрежност?
                              При отрицателен отговор:

                              г)

                              Възможността кредитодателят впоследствие да предостави на кредитополучателя информацията съгласно член 14, параграф 1, второ изречение, буква б) от Директива 2008/48/ЕО, с което да задейства срока за отказ, противоречи ли на прилагането на правилата относно погасяване на правото на отказ поради принципа на добросъвестност?
                              При отрицателен отговор:

                              д)

                              Съвместимо ли е това с установените принципи на международното право, които са обвързващи за германския съд по силата на Grundgesetz (Конституцията)?
                              При утвърдителен отговор:

                              е)

                              Как германските правоприлагащи органи трябва да разрешат конфликта между императивните норми на международното право и изискванията на Съда на ЕС?

                  4.

                  Относно установяване на злоупотреба с правото за упражняване на отказ от страна на потребителя съгласно член 14, параграф 1, първо изречение от Директива 2008/48/ЕО:

                              а)

                              Може ли упражняването на правото на отказ съгласно член 14, параграф 1, първо изречение от Директива 2008/48/ЕО да представлява злоупотреба с право?
                              При утвърдителен отговор:

                              б)

                              Представлява ли установяването на злоупотреба с правото на упражняване на отказ ограничение на правото на отказ, което следва да се регламентира от приет от парламента закон?
                              При отрицателен отговор:

                              в)

                              Предполага ли установяването на злоупотреба с правото за упражняване на отказ от субективна страна потребителят да е знаел за продължаващото наличие на правото му на отказ или най-малкото незнанието му да се дължи на груба небрежност?
                              При отрицателен отговор:

                              г)

                              Възможността кредитодателят впоследствие да предостави на кредитополучателя информацията съгласно член 14, параграф 1, второ изречение, буква б) от Директива 2008/48/ЕО, с което да задейства срока за отказ, противоречи ли на установяването на злоупотреба с правото за упражняване на отказ поради принципа на добросъвестност?
                              При отрицателен отговор:

                              д)

                              Съвместимо ли е това с установените принципи на международното право, които са обвързващи за германския съд по силата на Grundgesetz?
                              При утвърдителен отговор:

                              е)

                              Как германските правоприлагащи органи трябва да разрешат конфликта между императивните норми на международното право и изискванията на Съда на ЕС?

                  5.

                  Независимо от отговорите на горните въпроси:

                              а)

                              Съвместимо ли е с правото на Съюза, и по-специално с правото на отказ в съответствие с член 14, параграф 1, първо изречение от Директива 2008/48/ЕО, ако съгласно националното законодателство в случай на договор за кредит, свързан с договор за покупко-продажба, след действително упражняване на правото на отказ на потребителя съобразно член 14, параграф 1 от Директива 2008/48/ЕО

                                          аа)

                                          вземането на потребителя срещу кредитодателя за връщане на платените вноски по кредита става изискуемо, само когато потребителят от своя страна е върнал на кредитодателя закупената стока или е представил доказателства, че е изпратил стоката на кредитодателя?

                                          бб)

                                          искът на потребителя за връщане на вноските по кредита, платени от потребителя след като е върнал закупената стока, следва да бъде отхвърлен като неоснователен към този момент, ако кредиторът не е в забава да изпълни задължението си да приеме закупената стока?
                                          При отрицателен отговор:

                              б)

                              Следва ли от правото на Съюза, че националните разпоредби, описани под а) аа) и / или а) бб) са неприложими?
                              Независимо от отговорите на посочените по-горе въпроси II. 1. до 5.:

                  6.

                  Несъвместим ли е член 348a, параграф 2, точка 1 от Zivilprozessordnung (Граждански процесуален кодекс, наричан по-нататък „ZPO“), доколкото се отнася и до постановяването на определения за преюдициално запитване съгласно член 267, втора алинея ДФЕС, с правото на националните съдилища да сезират Съда съгласно член 267, втора алинея ДФЕС и следователно трябва да бъде неприложим при постановяването на определения за преюдициално запитване?

         (1)  Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (ОВ L 133, 2008 г., стр. 66).


title: Дело C-62/21: Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 2 февруари 2021 г. — Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG/E. Leinfelder GmbH, TL, SW, WL

text:
               17.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 189/9

      Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 2 февруари 2021 г. — Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG/E. Leinfelder GmbH, TL, SW, WL
      (Дело C-62/21)
      (2021/C 189/09)
      Език на производството: немски

         Запитваща юрисдикция

      Bundesgerichtshof

         Страни в главното производство

         Ищец и жалбоподател в ревизионното производство: Leinfelder Uhren München GmbH & Co. KG

         Ответници: E. Leinfelder GmbH, TL, SW, WL

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Обстоятелството, посочено в член 56, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009 (1) и в член 63, параграф 1, буква а) от Регламент 2017/1001 (2), че всяко физическо или юридическо лице, както и организация за защита на интересите на определени лица, която има процесуална правоспособност, може да подаде искане за отмяна на марка на Европейския съюз поради неизползването ѝ, води ли до недействителност на договорно споразумение, с което трето лице се задължава спрямо притежателя на марка на Европейския съюз да не подава пред Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост искане за отмяна на тази марка на Европейския съюз поради неизползване?

                  2)

                  Обстоятелството, посочено в член 56, параграф 1, буква а) от Регламент № 207/2009 и в член 63, параграф 1, буква а) от Регламент 2017/1001, че всяко физическо или юридическо лице, както и организация за защита на интересите на определени лица, която има процесуална правоспособност, може да подаде искане за отмяна на марка на Европейския съюз поради неизползването ѝ, означава ли, че влязло в сила решение на съд на държава членка, което задължава ответника да оттегли подадено лично от него или от упълномощено от него трето лице искане за отмяна на марка на Европейския съюз поради неизползването ѝ, не следва да се взема предвид в производството по отмяна пред Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост и съдилищата на Съюза?

         (1)  Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (кодифицирана версия) (OB L 78, 2009 г., стр. 1).

         (2)  Регламент (EC) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 година относно марката на Европейския съюз (OB L 154, 2017 г., стр. 1).


title: Дело C-86/21: Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Испания), постъпило на 11 февруари 2021 г. — Gerencia Regional de Salud de Castilla y León/Delia

text:
               17.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 189/10

      Преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Испания), постъпило на 11 февруари 2021 г. — Gerencia Regional de Salud de Castilla y León/Delia
      (Дело C-86/21)
      (2021/C 189/10)
      Език на производството: испански

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Gerencia Regional de Salud de Castilla y León

         Ответник: Delia

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Допускат ли член 45 ДФЕС и член 7 от Регламент № [492]/2011 (1) национална разпоредба като член 6.2.c) от Декрет 43/2009 от 2 юли 2009 г., която възпрепятства признаването на времето, прослужено в определена професионална категория в обществена здравна служба на друга държава — членка на Европейския съюз?

                  2)

                  При отрицателен отговор на първия въпрос може ли признаването на прослуженото време в обществената здравна система на държава членка да бъде обусловено от предварителното приемане на общи критерии за приравняване на системите за кариерно развитие на персонала в здравните служби на държавите — членки на Европейския съюз?

         (1)  Регламент (ЕС) № 492/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2011 година относно свободното движение на работници в Съюза (ОВ L 141, 2011 г., стр. 1).


title: Дело C-112/21: Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 25 февруари 2021 г. — X BV/Classic Coach Company vof, Y, Z

text:
               17.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 189/10

      Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 25 февруари 2021 г. — X BV/Classic Coach Company vof, Y, Z
      (Дело C-112/21)
      (2021/C 189/11)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hoge Raad der Nederlanden

         Страни в главното производство

         Ищец: X BV

         Ответници: Classic Coach Company vof, Y, Z

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  За да се констатира, че е налице „по-ранно право“ на трето лице по смисъла на член 6, параграф 2 от отменената Директива 2008/95/ЕО (1):

                              a)

                              достатъчно ли е това трето лице да е използвало в търговската дейност признато от законите на съответната държава членка право преди подаването на заявката за марка, или

                              б)

                              е необходимо по силата на приложимите национални закони това трето лице да може да забрани използването на марката от нейния притежател на основание на това по-ранно право?

                  2)

                  При отговора на първия въпрос има ли значение и обстоятелството дали притежателят на марката притежава още по-ранно (признато от законите на съответната държава членка) право върху регистрирания като марка знак и, ако това е така, в тази хипотеза от значение ли е дали на основание на това още по-ранно признато право притежателят на марката може да забрани на третото лице да използва твърдяното „по-ранно право“?

         (1)  Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 299, 2008 г., стр. 25).


title: Дело C-129/21: Преюдициално запитване от Hof van beroep te Brussel (Белгия), постъпило на 2 март 2021 г. — Proximus NV/Gegevensbeschermingsautoriteit

text:
               17.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 189/11

      Преюдициално запитване от Hof van beroep te Brussel (Белгия), постъпило на 2 март 2021 г. — Proximus NV/Gegevensbeschermingsautoriteit
      (Дело C-129/21)
      (2021/C 189/12)
      Език на производството: нидерландски

         Запитваща юрисдикция

      Hof van beroep te Brussel

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Proximus NV

         Ответник: Gegevensbeschermingsautoriteit

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 12, [параграф 2] от Директива 2002/58 (1) във връзка с член 2, [буква е)] от тази директива и член 95 от Общия регламент относно защитата на данните (2) да се тълкува в смисъл, че е допустимо национален надзорен орган при липса на национална правна разпоредба в обратен смисъл да изисква „съгласие“ на абоната по смисъла на Общия регламент за защита на данните като основание за публикуването на неговите лични данни в публичнодостъпни указатели на абонати и телефонни справочни услуги, предоставяни от самия оператор или от други доставчици?

                  2)

                  Трябва ли правото на изтриване по член 17 от Общия регламент относно защитата на данните да се тълкува в смисъл, че не допуска национален надзорен орган да квалифицира искане на абонат за изтриване от публичнодостъпни указатели на абонати и телефонни справочни услуги като искане за изтриване по смисъла на член 17 от Общия регламент относно защитата на данните?

                  3)

                  Трябва ли член 24 и член 5, [параграф 2] от Общия регламент относно защитата на данните да се тълкуват в смисъл, че не допускат национален надзорен орган да изведе от предвиденото в него задължение за отчетност, че администраторът трябва да вземе подходящи технически и организационни мерки, за да информира други администратори, а именно доставчика на телефонни услуги и други доставчици на указатели на абонати и телефонни справочни услуги, които са получили данните от първия администратор, за оттеглянето на съгласието от съответното физическо лице съгласно член 6 във връзка с член 7 от Общия регламент относно защитата на данните?

                  4)

                  Трябва ли член 17, [параграф 2] от Общия регламент относно защитата на данните да се тълкува в смисъл, че не допуска национален надзорен орган да разпореди на доставчик на публичнодостъпни указатели на абонати и телефонни справочни услуги, от когото се иска вече да не публикува данните на дадено лице, да предприеме разумни мерки, за да информира търсачките за това искане за изтриване?

         (1)  Директива 2002/58/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 юли 2002 година относно обработката на лични данни и защита на правото на неприкосновеност на личния живот в сектора на електронните комуникации (ОВ L 201, 2002 г., стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 36, стр. 63).

         (2)  Регламент (ЕС) 2016/679 на Европейския парламент и на Съвета от 27 април 2016 година относно защитата на физическите лица във връзка с обработването на лични данни и относно свободното движение на такива данни и за отмяна на Директива 95/46/EО (Общ регламент относно защитата на данните) (ОВ L 119, 2016 г., стр. 1).


title: Дело C-136/21: Преюдициално запитване от Tribunal Constitucional (Португалия), постъпило на 3 март 2021 г. — Autoridade Tributária e Aduaneira/VectorImpacto — Automóveis Unipessoal Lda

text:
               17.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 189/12

      Преюдициално запитване от Tribunal Constitucional (Португалия), постъпило на 3 март 2021 г. — Autoridade Tributária e Aduaneira/VectorImpacto — Automóveis Unipessoal Lda
      (Дело C-136/21)
      (2021/C 189/13)
      Език на производството: португалски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal Constitucional

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Ответник: VectorImpacto — Automóveis Unipessoal Lda

         Преюдициален въпрос

      „Може ли член 110 ДФЕС, разглеждан самостоятелно или във връзка с член 191 ДФЕС, и по-специално с параграф 2 от него, да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, която изключва екологичния компонент при прилагането на намаления, свързани със средното търговско обезценяване на превозни средства на националния пазар, към данъка върху употребяваните превозни средства, имат общностна регистрация с безсрочна валидност в други държави — членки на Европейския съюз, като по този начин позволява така изчислената стойност да бъде по-висока от тази на еквивалентните употребявани превозни средства в страната?“


title: Дело C-148/21: Преюдициално запитване от Tribunal d'arrondissement (Люксембург), постъпило на 8 март 2021 г. — Christian Louboutin/Amazon Europe Core Sàrl, Amazon EU Sàrl, Amazon Services Europe Sàrl

text:
               17.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 189/12

      Преюдициално запитване от Tribunal d'arrondissement (Люксембург), постъпило на 8 март 2021 г. — Christian Louboutin/Amazon Europe Core Sàrl, Amazon EU Sàrl, Amazon Services Europe Sàrl
      (Дело C-148/21)
      (2021/C 189/14)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal d'arrondissement

         Страни в главното производство

         Ищец: Christian Louboutin

         Ответници: Amazon Europe Core Sàrl, Amazon EU Sàrl, Amazon Services Europe Sàrl

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Трябва ли член 9, параграф 2 от Регламент (ЕС) 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 г. относно марката на Европейския съюз (1) да се тълкува в смисъл, че използването на идентичен с марка знак в публикувана в уебсайт реклама може да се вмени на оператора на този сайт или на икономически свързани образувания поради смесването в посочения сайт на собствени оферти на оператора или на икономически свързани образувания и на оферти на трети лица чрез включването на тези оферти в собствените търговски отношения на оператора или на икономически свързаните образувания?
                  Подсилва ли се такова включване от факта, че:

                              —

                              рекламите са представени по еднакъв начин в сайта,

                              —

                              собствените реклами на оператора и на икономически свързани образувания и тези на трети лица продавачи се публикуват в рекламните рубрики на уебсайтове на трети лица под формата на изскачащо изображение (pop-up) без разлика, що се отнася до техния произход, но показвайки ясно логото на оператора или на икономически свързани образувания,

                              —

                              операторът или икономически свързани образувания предлагат цялостна услуга на третите лица продавачи, включваща съдействие при изготвянето на рекламите и при определянето на продажните цени, държането на стоките на склад и изпращането им,

                              —

                              сайтът на оператора и на икономически свързаните образувания е проектиран така, че да се представя под формата на бутици и на марки като „най-продаваните“, „най-търсените“ или „най-предлаганите“, без видима на пръв поглед разлика между собствените стоки на оператора и на икономически свързаните образувания и стоките на третите лица продавачи?

                  2)

                  Трябва ли член 9, параграф 2 от Регламент 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2017 г. относно марката на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че използването на идентичен с марка знак в реклама, публикувана в сайт за онлайн продажби, по принцип може да се вмени на оператора на този сайт или на икономически свързани образувания, ако във възприятието на нормално информирания и разумно внимателен потребител в интернет този оператор или икономически свързано образувание има активна роля в изготвянето на тази реклама или ако последната се възприема като част от собствените търговски отношения на този оператор?
                  Ще се повлияе ли това възприятие:

                              —

                              от обстоятелството, че този оператор и/или икономически свързани образувания е известен дистрибутор на най-разнообрази стоки, включително на стоките от категорията на тези, които са предмет на рекламата,

                              —

                              или от обстоятелството, че така показаната реклама представлява заглавна част, в която е възпроизведена марката на услугата на този оператор или на икономически свързаните образувания, като тази марка е известна като марка на дистрибутор,

                              —

                              или пък от обстоятелството, че този оператор или икономически свързани образувания едновременно с това рекламиране предлагат услуги, обичайно предлагани от дистрибуторите на стоки от същата категория като тази, в която попада продуктът, предмет на рекламата?

                  3)

                  Трябва ли член 9, параграф 2 от Регламент 2017/1001 на Европейския парламент и на Съвета относно марката на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че изпращането — в рамките на търговската дейност и без разрешението на притежателя на марка — до крайния потребител на стока, носеща идентичен с марката знак, съставлява използване, за което е отговорен изпращачът, само ако последният действително е запознат с поставянето на този знак върху стоката?
                  Използва ли съответния знак такъв изпращач, ако самият той или икономически свързано образувание е уведомил крайния потребител, че ще извърши изпращането, след като самият той или икономически свързано лице е държало стоката на склад за тази цел?
                  Използва ли съответния знак такъв изпращач, ако самият той или икономически свързано образувание предварително е допринесъл активно за публикуването в рамките на търговската дейност на реклама за стоката, носеща този знак, или е регистрирал поръчката на крайния клиент с оглед на тази реклама?

         (1)  ОВ L 154, 2017 г., стр. 1.


title: Дело C-153/21: Преюдициално запитване от Tribunal administratif (Люксембург), постъпило на 5 март 2021 г. — A, B и C, представляван от своите родители/Ministre de l’Immigration et de l’Asile

text:
               17.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 189/14

      Преюдициално запитване от Tribunal administratif (Люксембург), постъпило на 5 март 2021 г. — A, B и C, представляван от своите родители/Ministre de l’Immigration et de l’Asile
      (Дело C-153/21)
      (2021/C 189/15)
      Език на производството: френски

         Запитваща юрисдикция

      Tribunal administratif

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: A, B и C, представляван от своите родители

         Ответник: Ministre de l’Immigration et de l’Asile

         Преюдициален въпрос

      Може ли член 33, параграф 2, буква а) от Директива 2013/32/ЕС [на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година] относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (1), разглеждан във връзка с член 23 от Директива 2011/95/ЕС [на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година] относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила (2), и във връзка с член 24 от Хартата на основните права на Европейския съюз, да се тълкува в смисъл, че позволява подадена от родителите от името и за сметка на тяхното непълнолетно дете молба за международна закрила в друга държава членка (в случая Люксембург), различна от държавата членка, която преди това е предоставила международна закрила само на родителите, братята и сестрите на детето (в случая Гърция), да бъде приета за недопустима с мотива, че органите на държавата членка, предоставила на последните международна закрила преди тяхното заминаване и преди раждането на детето, гарантират, че при пристигане на детето и връщане на останалите членове на семейството това дете ще се ползва от разрешение за пребиваване и от същите предимства като на лицата, получили международна закрила, без обаче тези органи да потвърждават, че на това дете в лично качество ще бъде предоставена международна закрила?

         (1)  ОВ L 180, 2013 г., стр. 60.

         (2)  ОВ L 337, 2011 г., стр. 9.


title: Дело C-164/21: Преюдициално запитване от Administratīvā rajona tiesa (Латвия), постъпило на 12 март 2021 г. — SIA BALTIJAS STARPTAUTISKĀ AKADĒMIJA/Latvijas Zinātnes padome

text:
               17.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 189/14

      Преюдициално запитване от Administratīvā rajona tiesa (Латвия), постъпило на 12 март 2021 г. — SIA BALTIJAS STARPTAUTISKĀ AKADĒMIJA/Latvijas Zinātnes padome
      (Дело C-164/21)
      (2021/C 189/16)
      Език на производството: латвийски

         Запитваща юрисдикция

      Administratīvā rajona tiesa

         Страни в главното производство

         Жалбоподател: SIA BALTIJAS STARPTAUTISKĀ AKADĒMIJA

         Ответник: Latvijas Zinātnes padome

         Преюдициални въпроси

                  1)

                  Може ли да се окачестви като субект по смисъла на член 2, точка 83 от Регламент № 651/2014 (1) организация (учредена съгласно частното право), която има няколко основни дейности, включително научноизследователска дейност, но чиито приходи са главно от предоставянето на образователни услуги срещу заплащане?

                  2)

                  Оправдано ли е да се прилага изискването относно съотношението на финансирането (приходи и разходи) на стопанските и нестопанските дейности, за да се определи дали съответният субект отговаря на изискването по член 2, точка 83 от Регламент № 651/2014 основната цел на дейностите му да е извършването на независими фундаментални научни изследвания, индустриални научни изследвания или експериментално развитие или разпространяването в широк мащаб на резултатите от тези дейности посредством преподаване, публикации или трансфер на знания? При утвърдителен отговор какво съотношение на финансирането на стопанските и нестопанските дейности би било подходящо за целите на определянето на основната цел на дейностите на този субект?

                  3)

                  Оправдано ли е съгласно член 2, точка 83 от Регламент № 651/2014 да се изисква получените от основната дейност приходи да се инвестират отново (реинвестират) в основната дейност на съответния субект и необходимо ли е да се преценяват други аспекти, за да се определи правилно основната цел на дейностите на подателя на проектното предложение? За тази преценка има ли значение как се използват получените приходи (реинвестират се в основната дейност или например в случай на частен основател се изплащат като дивиденти на акционерите) включително в хипотезата, в която по-голямата част от приходите са от платени такси за образователни услуги?

                  4)

                  От съществено значение ли е правният статут на членовете на подателя на съответното проектно предложение, за да се прецени дали този подател отговаря на определението, съдържащо се в член 2, точка 83 от Регламент № 651/2014, с други думи дали става въпрос за дружество, учредено съгласно търговското право, за да извършва стопанска дейност (дейност срещу заплащане) с цел печалба [член 1 от Komerclikums (Търговски закон)], или дали неговите членове или акционери са физически или юридически лица със стопанска цел (включително предоставяне на образователни услуги срещу заплащане) или пък са създадени с нестопанска цел (например сдружение или фондация)?

                  5)

                  За преценката дали дейността на подателя на проектното предложение е стопанска имат ли съществено значение съотношението на студентите от страната и от държавите — членки на Съюза, спрямо чуждестранните студенти (от трети държави) и обстоятелството, че целта на осъществяваната от подателя основна дейност е да предоставя на студентите конкурентноспособно висше образование и конкурентноспособна квалификация на международния пазар на труда в съответствие със съвременните международни изисквания (член 5 от устава на жалбоподателя)?

         (1)  Регламент (ЕС) № 651/2014 на Комисията от 17 юни 2014 година за обявяване на някои категории помощи за съвместими с вътрешния пазар в приложение на членове 107 и 108 от Договора (ОВ L 187, 2014 г., стр. 1).


title: Дело T-161/18: Решение на Общия съд от 24 февруари 2021 г. — Braesch и др./Комисия (Жалба за отмяна — Държавни помощи — Помощ за превантивното преструктуриране на Banca Monte dei Paschi di Siena — Предварителна фаза на разглеждане — Решение, с което помощта се обявява за съвместима с вътрешния пазар — Възражение за недопустимост — Качество на заинтересовано лице — Правен интерес — Процесуална легитимация — Допустимост)

text:
               17.5.2021

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 189/16

      Решение на Общия съд от 24 февруари 2021 г. — Braesch и др./Комисия
      (Дело T-161/18) (1)

      (Жалба за отмяна - Държавни помощи - Помощ за превантивното преструктуриране на Banca Monte dei Paschi di Siena - Предварителна фаза на разглеждане - Решение, с което помощта се обявява за съвместима с вътрешния пазар - Възражение за недопустимост - Качество на заинтересовано лице - Правен интерес - Процесуална легитимация - Допустимост)
      (2021/C 189/17)
      Език на производството: английски

         Страни

         Жалбоподатели: Anthony Braesch (Люксембург, Люксембург), Trinity Investments DAC (Дъблин, Ирландия), Bybrook Capital Master Fund LP (Гранд Кайман, Кайманови острови), Bybrook Capital Hazelton Master Fund LP (Гранд Кайман), Bybrook Capital Badminton Fund LP (Гранд Кайман) (представители: M. Siragusa, A. Champsaur, G. Faella и L. Prosperetti, адвокати)

         Ответник: Европейска комисия (представители: K. Blanck и A. Bouchagiar)

         Предмет

      Искане по член 263 ДФЕС за отмяна на Решение C(2017) 4690 final на Комисията от 4 юли 2017 година относно държавна помощ SA.47677 (2017/N) — Италия, нова помощ и изменен план за преструктуриране на Banca Monte dei Paschi di Siena

         Диспозитив

                  1)

                  Отхвърля възражението за недопустимост.

                  2)

                  Не се произнася по съдебните разноски.

         (1)  ОВ C 190, 4.6.2018 г.