title: Дело C-257/08: Определение на председателя на Съда от 20 януари 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република

text:
               16.5.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 113/28

         Определение на председателя на Съда от 20 януари 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-257/08) (1)

   2009/C 113/55

      Език на производството: италиански

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 209 от 15.8.2008 г.


title: Дело T-375/10: Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — Hansa Metallwerke и др./Комисия (Конкуренция — Картели — Белгийски, германски, френски, италиански, нидерландски и австрийски пазар на оборудване за баня — Решение за констатиране на нарушение на член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП — Координиране на увеличения на цени и обмен на чувствителна търговска информация — Сътрудничество по време на административното производство — Известие относно сътрудничеството от 2002 г. — Намаляване на размера на глобата — Насоки относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г. — Забрана за прилагане с обратна сила)

text:
               9.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 325/25

         Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — Hansa Metallwerke и др./Комисия
   (Дело T-375/10) (1)

   (Конкуренция - Картели - Белгийски, германски, френски, италиански, нидерландски и австрийски пазар на оборудване за баня - Решение за констатиране на нарушение на член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП - Координиране на увеличения на цени и обмен на чувствителна търговска информация - Сътрудничество по време на административното производство - Известие относно сътрудничеството от 2002 г. - Намаляване на размера на глобата - Насоки относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г. - Забрана за прилагане с обратна сила)
   2013/C 325/41
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподатели: Hansa Metallwerke AG (Щутгарт, Германия); Hansa Nederland BV (Нейкерк, Нидерландия); Hansa Italiana Srl (Кастелнуово дел Гарда, Италия); Hansa Belgium (Асе, Белгия); и Hansa Austria GmbH (Залцбург, Австрия) (представители: адв. H.-J. Hellmann и адв. C. Malz)

      Ответник: Европейска комисия (представители: A. Antoniadis и R. Sauer)

      Встъпила страна в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Simm и F. Florindo Gijón)

      Предмет

   Искане за частична отмяна на Решение C(2010) 4185 окончателен на Комисията от 23 юни 2010 г. относно производство съгласно член 101 от ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/39.092 — Оборудване за баня), а при условията на евентуалност — искане за намаляване на размера на глобата, наложена с това решение на жалбоподателите.

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Hansa Metallwerke AG, Hansa Nederland BV, Hansa Italiana Srl, Hansa Belgium и Hansa Austria GmbH понасят наред с направените от тях съдебни разноски и тези на Европейската комисия.

               3.

               Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 301, 6.11.2010 г.


title: Дело С-429/08: Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Обединено кралство) на 29 септември 2008 г. — Karen Murphy/Media Protection Services Limited

text:
               22.11.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 301/26

         Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Обединено кралство) на 29 септември 2008 г. — Karen Murphy/Media Protection Services Limited
   (Дело С-429/08)
   (2008/C 301/42)
   Език на производството: английски
   Препращаща юрисдикция
   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
   Страни в главното производство

      Ищец: Karen Murphy

      Ответник: Media Protection Services Limited
   Преюдициални въпроси

               1)

               При какви обстоятелства дадено устройство за достъп под условие представлява „незаконно устройство“ по смисъла на член 2, буква д) от Директива 98/84/ЕО (1)?

               2)

               В частност дали устройството за достъп под условие представлява „незаконно устройство“, ако е придобито при обстоятелства, при които:

                           i)

                           устройството за достъп под условие е направено от доставчика на услугата или с негово съгласие и първоначално е доставено с ограничено разрешение да се използва за достъп до защитена услуга само в първата държава-членка, а е използвано за достъп до тази защитена услуга в друга държава-членка? и/или

                           ii)

                           устройството за достъп под условие е направено от доставчика на услугата или с негово съгласие и първоначално е предоставено и/или активирано чрез предоставяне на фиктивно име и фиктивен адрес на пребиваване в първата държава-членка, като по този начин е избегнато прилагането на териториалните договорни ограничения, наложени върху износа на такива устройства за използване извън територията на първата държава-членка? и/или

                           iii)

                           устройството за достъп под условие е направено от доставчика на услугата или с негово съгласие и първоначално е доставено с договорното условие, че следва да има само домашно или лично, но не и търговско използване (тъй като за последното се дължи по-висока абонаментна цена), а е използвано в Обединеното кралство за търговски цели, а именно за показване на футболни мачове в заведение?

               3)

               Ако отговорът на която и да е част от въпрос 2 е отрицателен, дали член 3, параграф 2 от тази директива не допуска възможността държава-членка да се позове на националната правна уредба, която забранява използването на такива устройства за достъп под условие при описаните във въпрос 2 по-горе обстоятелства?

               4)

               Ако отговорът на която и да е част от въпрос 2 е отрицателен, недействителен ли е член 3, параграф 2 от тази директива:

                           а)

                           тъй като е дискриминационен и/или несъразмерен, и/или

                           б)

                           тъй като е в противоречие с правото на свободно движение съгласно Договора, и/или

                           в)

                           по друга причина?

               5)

               Ако отговорът на въпрос 2 е утвърдителен, недействителни ли са член 3, параграф 1 и член 4 от тази директива, тъй като изискват от държавите-членки да наложат ограничения върху вноса от други държави-членки и върху други видове сделки с „незаконни устройства“ при обстоятелства, при които тези устройства могат законно да бъдат внесени и/или използвани за получаване на международни услуги за спътниково излъчване съгласно правилата за свободното движение на стоки по членове 28 и 30 от Договора за ЕО и/или съгласно свободното предоставяне и получаване на услуги по член 49 от Договора за ЕО?

         По тълкуването на членове 12, 28, 30 и 49 от Договора за ЕО

               6)

               Дали членове 28 ЕО, 30 ЕО и/или 49 ЕО не допускат прилагането на национална правна уредба (като раздел 297 от Copyright Designs and Patents Act 1988), съгласно която е престъпление недобросъвестното приемане на програма, включена в услуга за излъчване, предоставяна от място в Обединеното кралство, с цел да се избегне заплащането на съответната цена за приемането на програмата, при някое от следните обстоятелства:

                           i)

                           когато устройството за достъп под условие е направено от доставчика на услугата или с негово съгласие и първоначално е доставено с ограничено разрешение да се използва за достъп до защитена услуга само в първата държава-членка, а е използвано за достъп до тази защитена услуга в друга държава-членка (в конкретния случай Обединеното кралство)? и/или

                           ii)

                           когато устройството за достъп под условие е направено от доставчика на услугата или с негово съгласие и първоначално е предоставено и/или активирано чрез предоставянето на фиктивно име и фиктивен адрес на пребиваване в първата държава-членка, като по този начин е избегнато прилагането на териториалните договорни ограничения, наложени върху износа на такива устройства за използване извън територията на първата държава-членка? и/или

                           iii)

                           устройството за достъп под условие е направено от доставчика на услугата или с негово съгласие и първоначално е доставено с договорното условие, че следва да има само домашно или лично, но не и търговско използване (тъй като за последното се дължи по-висока абонаментна цена), а е използвано в Обединеното кралство за търговски цели, а именно за показване на футболни мачове в заведение?

               7)

               Дали прилагането на въпросната национална правна уредба е във всеки случай недопустимо поради наличието на забранена от член 12 ЕО дискриминация, или е недопустимо по друга причина, тъй като националната правна уредба се прилага към програми, включени в услуга за излъчване, предоставяна от място в Обединеното кралство, но не и от друга държава-членка?

         По тълкуването на член 81 от Договора за ЕО

               8)

               Когато доставчикът на програмно съдържание предостави поредица от изключителни лицензии, всяка от които е за територията на една или повече държави-членки и съгласно които излъчващият оператор е лицензиран да излъчва програмното съдържание само на тази територия (включително по спътник), като във всяка лицензия е включено договорно задължение за излъчващия оператор да не допуска използването извън посочената в лицензията територия на неговите карти за спътникови декодери, които дават възможност за приемане на лицензираното програмно съдържание, какъв правен способ за преценка трябва да приложи националният съд и какви обстоятелства трябва да вземе предвид, за да установи дали договорното ограничение е в противоречие със забраната по член 81, параграф 1 ЕО?
               В частност:

                           а)

                           трябва ли член 81, параграф 1 ЕО да се тълкува в смисъл, че се прилага към това задължение само защото се смята, че то има за цел предотвратяване, ограничаване или нарушаване на конкуренцията?

                           б)

                           ако е така, трябва ли освен това да се докаже, че договорното задължение съществено предотвратява, ограничава или нарушава конкуренцията, за да попадне то в приложното поле на забраната по член 81, параграф 1 ЕО?

      (1)  Директива 98/84/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 ноември 1998 година относно правната защита на услуги, основаващи се на или състоящи се от достъп под условие (ОВ L 320, стр. 54; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 3, стр. 73).


title: Дело T-289/06: Решение на Първоинстанционния съд от 22 април 2009 г. — CESD-Communautaire/Комисия (Обществени поръчки — Обявяване в тежко нарушение — Член 93, параграф 1, буква е) от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета — Жалба за отмяна — Фактическа грешка и грешка при прилагане на правото — Компетентност на Първоинстанционния съд — Правен интерес — Допустимост — Злоупотреба с власт — Явна грешка в преценката — Мотиви — Право на защита)

text:
               6.6.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 129/13

         Решение на Първоинстанционния съд от 22 април 2009 г. — CESD-Communautaire/Комисия
   (Дело T-289/06) (1)

   (Обществени поръчки - Обявяване в тежко нарушение - Член 93, параграф 1, буква е) от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета - Жалба за отмяна - Фактическа грешка и грешка при прилагане на правото - Компетентност на Първоинстанционния съд - Правен интерес - Допустимост - Злоупотреба с власт - Явна грешка в преценката - Мотиви - Право на защита)
   2009/C 129/21
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Centre européen pour la statistique et le développement ASBL (CESD-Communautaire) (Люксембург, Люксембург) (представители: D. Grisay и D. Piccininno, avocats)

      Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: G. Wilms и J.-F. Pasquier)

      Предмет

   Искане за отмяна на писмо на Комисията от 11 август 2006 г., с което тя уведомява жалбоподателя, че е констатирала по отношение на три упоменати в него договора тежко нарушение по смисъла на член 93, параграф 1, буква е) от Регламент (ЕО, Евратом) № 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 248, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198).

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Centre européen pour la statistique et le développement ASBL (CESD-Communautaire) да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 310, 16.12.2006 г.


title: Дело C-643/15: Жалба, подадена на 2 декември 2015 г. — Словашка република/Съвет на Европейския съюз

text:
               1.2.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 38/41

         Жалба, подадена на 2 декември 2015 г. — Словашка република/Съвет на Европейския съюз
   (Дело C-643/15)
   (2016/C 038/55)
   Език на производството: словашки

      Страни

      Жалбоподател: Словашка република (представител: Министерство на правосъдието на Словашката република)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз

      Искания на жалбоподателя

   Словашката република моли Съда:

               —

               да отмени Решение (ЕС) 2015/1601 (1) на Съвета от 22 септември 2015 година за установяване на временни мерки в областта на международната закрила в полза на Италия и Гърция и

               —

               да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си Словашката република изтъква шест основания:

               1.

               Първо основание за обжалване, изведено от нарушение на член 68 ДФЕС, както и на член 13, параграф 2 ДЕС, и на принципа на институционалното равновесие
               Като е приел обжалваното решение извън рамките на предходните насоки на Европейския съвет, и следователно в противоречие с мандата си, Съветът е нарушил член 68 ДФЕС, както и член 13, параграф 2 ДЕС и принципа на институционалното равновесие.

               2.

               Второ основание за обжалване, изведено от нарушение на член 10, параграфи 1 и 2 ДЕС, член 13, параграф 2 ДЕС, член 78, параграф 3 ДФЕС, членове 3 и 4 от Протокол № 1 и членове 6 и 7 от Протокол № 2, както и на принципите на правна сигурност, на представителна демокрация и на институционално равновесие
               Акт от вида на обжалваното решение не може да бъде приет на основание член 78, параграф 3 ДФЕС. С оглед на неговото съдържание обжалваното решение всъщност е от законодателно естество и следователно е трябвало да бъде прието съобразно законодателната процедура, която обаче не е предвидена в член 78, параграф 3 ДФЕС. Като е приел обжалваното решение на основание член 78, параграф 3 ДФЕС, Съветът не само е нарушил тази разпоредба, но също така е навлязъл в правомощията на националните парламенти и на Европейския парламент.

               3.

               Трето основание за обжалване, изведено от нарушение на приложимите процесуални разпоредби, които уреждат законодателната процедура, като член 10, параграфи 1 и 2 ДЕС и член 13, параграф 2 ДЕС, и на принципите на представителната демокрация, на институционалното равновесие и на доброто управление
               В случай че Съдът, обратно на изтъкнатото от Словашката република в рамките на второто основание, направи извода, че обжалваното решение е прието съобразно законодателната процедура (което не е така в настоящия случай), Словашката република се позовава, при условията на евентуалност, на нарушение на приложимите процесуални разпоредби, установени в член 16, параграф 8 ДЕС, член 15, параграф 2 ДФЕС, член 78, параграф 3 ДФЕС, членове 3 и 4 от Протокол № 1, член 6 и член 7, параграфи 1 и 2 от Протокол № 2, както и на нарушение на член 10, параграфи 1 и 2 ДЕС и на член 13, параграф 2 ДЕС, както и на принципите на представителната демокрация, на институционалното равновесие и на доброто управление. По-конкретно, не е спазено изискването за обсъждане и гласуване в публично заседание на Съвета, ограничено е участието на националните парламенти в процеса на приемане на обжалваното решение и е нарушено изискването за консултация с Европейския парламент.

               4.

               Четвърто основание за обжалване, изведено от нарушение на приложимите процесуални разпоредби, предвидени в член 78, параграф 3 ДФЕС и член 293 ДФЕС, както и в член 10, параграфи 1 и 2 ДЕС и в член 13, параграф 2 ДЕС, и на принципите на представителната демокрация, на институционалното равновесие и на доброто управление
               Преди да приеме обжалваното решение, Съветът е внесъл множество изменения и допълнения в предложението на Комисията. С това той е нарушил приложимите процесуални разпоредби, предвидени в член 78, параграф 3 ДФЕС и член 293 ДФЕС, както и в член 10, параграфи 1 и 2 ДЕС и член 13, параграф 2 ДЕС, и принципите на представителната демокрация, на институционалното равновесие и на доброто управление. Всъщност не е извършена дължимата консултация с Европейския парламент и Съветът не е взел с единодушие решението по измененията и допълненията в предложението на Комисията.

               5.

               Пето основание за обжалване, изведено от нарушение на член 78, параграф 3 ДФЕС, доколкото не са налице предпоставките за неговата приложимост
               При условията на евентуалност спрямо второто основание за обжалване Словашката република изтъква нарушение на член 78, параграф 3 ДФЕС поради това, че не са налице предпоставките за неговата приложимост, отнасящи се до временния характер на мерките, както и до наличието на състояние на неотложност, характеризираща се с внезапен приток на граждани на трети страни.

               6.

               Шесто основание за обжалване, изведено от нарушение на принципа на пропорционалност
               Обжалваното решение е в явно противоречие с принципа на пропорционалност, доколкото същото нито е адекватно, нито е необходимо за постигането на преследваната цел.

      (1)  ОВ L 248, стр. 80.


title: Дело T-390/08 R: Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 15 октомври 2008 г.  — Bank Melli Iran/Съвет (Обезпечително производство — Регламент (EО) № 423/2007 — Ограничителни мерки срещу Ислямска република Иран — Решение на Съвета — Мерки, състоящи се в замразяване на финансови средства и икономически ресурси — Молба за спиране на изпълнението — Липса на неотложност — Липса на значителна и непоправима вреда)

text:
               20.12.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 327/28

         Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 15 октомври 2008 г. — Bank Melli Iran/Съвет
   (Дело T-390/08 R)
   (Обезпечително производство - Регламент (EО) № 423/2007 - Ограничителни мерки срещу Ислямска република Иран - Решение на Съвета - Мерки, състоящи се в замразяване на финансови средства и икономически ресурси - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност - Липса на значителна и непоправима вреда)
   (2008/C 327/53)
   Език на производството: френски
   Страни

      Молител: Bank Melli Iran (Техеран, Иран) (представител: L. Defalque, avocat)

      Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop, E. Finnegan и R. Liudvinaviciute-Cordeiro)
   Предмет
   Молба за спиране на изпълнението на точка 4 от таблица B от приложението към Решение № 2008/475/EО на Съвета от 23 юни 2008 година за прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 423/2007 година относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 163, стp. 29), в частта в която Bank Melli Iran е включена в списъка на юридическите лица, организациите и органите, чиито финансови средства и икономически ресурси се замразяват.
   Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.

               2)

               Първоинстанционният съд не се произнася по съдебните разноски.


title: Дело T-552/08: Иск, предявен на 17 декември 2008 г.  — Комисия/Domótica

text:
               7.3.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/33

         Иск, предявен на 17 декември 2008 г. — Комисия/Domótica
   (Дело T-552/08)
   (2009/C 55/61)
   Език на производството: португалски
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: A. M. Rochaud-Jöet и S. Petrova, подпомагани от G. Anastácio и A. R. Andrade, адвокати)

      Ответник: Domótica, Estudo e Projecto de Edifícios Inteligentes, Lda (Лисабон, Португалия)
   Искания на ищеца

               —

               да се осъди ответникът да заплати на ищеца сумата от 124 319,22 EUR, представляващи възстановяване на платен аванс от страна на ищеца в изпълнение на договор № BU/466/94 PO/ES, сключен в рамките на програма „Thermie“ и развален поради договорно неизпълнение от страна на ответника и останалите съдоговорители, заедно с 48 180,00 EUR лихви за забава до 30 септември 2008 г., както и с лихвите до действителното плащане на цялата сума;

               —

               да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   На 17 януари 1995 г. Комисията на Европейските общности сключва Договор „Thermie“ № BU/466/94 PO/ES с ответника, с Hospitais da Universidade de Coimbra и с дружество Técnicas Reunidas S.A. съобразно Регламент (ЕИО) № 2008/90 (1).
   Ответникът е определен за координатор на проекта и му е възложено да представи на Комисията необходимите документи и да подпомогне контакта между съдоговорителите и Комисията. Отговорността на съдоговорителите е солидарна.
   На 10 февруари 1995 г., в съответствие с договореното, Комисията извършва предварително плащане на 30 % в размер на 176 693 EUR.
   На 24 май 2000 г. Комисията разваля договора на законно основание, след официално уведомително писмо, като се основава на следните неизпълнения на задължения:

               —

               случаи на забава на изпълнението, които не са съобщени своевременно на Комисията;

               —

               невъзможност на Domótica да започне изпълнението на проекта, която е призната от самия ответник;

               —

               липса на представяне пред Комисията, в изискуемата форма и срок, на финансовите и технически доклади;

               —

               незавършване на дейностите по изпълнение на проекта нито в първоначално определения срок, нито в рамките на последвалото удължаване (31 август 2000 г.).

         Виновното поведение на съдоговорителите определя неизпълнението на договорните им задължения.
   Договорът предвижда възможност Комисията да иска частично или пълно възстановяване на финансовата помощ, заедно с лихвите, в случай на неизпълнение на съдоговорителите.
   Комисията има право на възстановяване на 172 499,22 EUR, които отговарят на стойността на първоначално дадения аванс, заедно с лихвите, считано от 10 февруари 1995 г., след приспадане на осъществените разходи за частично изпълнение, които са посочени от ответника и приети от Комисията. Към получения размер трябва да се прибавят лихвите, които следва да бъдат начислени.

      (1)  Регламент (ЕИО) № 2008/90 на Съвета от 29 юни 1990 година относно насърчаването на енергийните технологии в Европа (програма „Thermie“) (ОВ L 185, стр. 1).


title: Дело F-59/14: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 19 май 2015 г. — Brune/Комисия (Публична служба — Конкурс на общо основание EPSO/AD/26/05 — Невключване в списъка с резерви — Отмяна от Съда на публичната служба — Член 266 ДФЕС — Организиране на нов устен изпит — Отказ на кандидата да участва в него — Ново решение за невключване на кандидата в списъка с резерви — Жалба за отмяна — Отхвърляне — Оставяне в сила на обжалваното решение на Съда на публичната служба — Последващ иск за обезщетение — Спазване на разумния срок)

text:
               29.6.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 213/44

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 19 май 2015 г. — Brune/Комисия
   (Дело F-59/14) (1)

   ((Публична служба - Конкурс на общо основание EPSO/AD/26/05 - Невключване в списъка с резерви - Отмяна от Съда на публичната служба - Член 266 ДФЕС - Организиране на нов устен изпит - Отказ на кандидата да участва в него - Ново решение за невключване на кандидата в списъка с резерви - Жалба за отмяна - Отхвърляне - Оставяне в сила на обжалваното решение на Съда на публичната служба - Последващ иск за обезщетение - Спазване на разумния срок))
   (2015/C 213/72)
   Език на производството: немски

      Страни

      Ищец: Markus Brune (Бон, Германия) (представител: H. Mannes, адвокат)

      Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и G. Gattinara, B. Wägenbaur, адвокат)

      Предмет на делото

   Искане за обезщетение за вредите, които се твърди, че са били претърпени в резултат на загубата на възможността за назначаване на длъжност към ЕС вследствие на решението по дело F-5/08

      Диспозитив на решението

               1)

               Осъжда Европейската комисия да заплати на г-н Brune за неимуществените вреди, претърпени между 6 март 2007 г. и 4 февруари 2011 г., обезщетение в размер на 4  000 EUR, заедно с лихви за забава, считано от 17 април 2013 г., при процента, определен от Европейската централна банка за основните операции по рефинансиране през съответния период, увеличен с два пункта.

               2)

               Отхвърля иска в останалата му част.

               3)

               Осъжда Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати половината от разноските на г-н Brune.

               4)

               Г-н Brune понася половината от направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 431, 1.12.2014 г., стр. 48.


title: Дело T-726/15: Решение на Общия съд от 7 юни 2017 г. — Blaž Jamnik и Blaž/Парламент (Обществени поръчки за услуги — Поръчка за недвижим имот — Процедура за възлагане на обществени поръчки — Процедура на договаряне без публикуване на обявление за обществена поръчка — Помещения за дом на Европейския съюз в Любляна — Отхвърляне на предложението след проучване на местния пазар — Възлагане на поръчката на друг оферент — Неразглеждане на документите, приложени към предложението — Грешка при прилагане на правото — Явна грешка в преценката)

text:
               24.7.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 239/45

         Решение на Общия съд от 7 юни 2017 г. — Blaž Jamnik и Blaž/Парламент
   (Дело T-726/15) (1)

   ((Обществени поръчки за услуги - Поръчка за недвижим имот - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Процедура на договаряне без публикуване на обявление за обществена поръчка - Помещения за дом на Европейския съюз в Любляна - Отхвърляне на предложението след проучване на местния пазар - Възлагане на поръчката на друг оферент - Неразглеждане на документите, приложени към предложението - Грешка при прилагане на правото - Явна грешка в преценката))
   (2017/C 239/56)
   Език на производството: словенски

      Страни

      Жалбоподатели: Jožica Blaž Jamnik и Brina Blaž (Любляна, Словения) (представител: D. Mihevc, адвокат)

      Ответник: Европейски парламент (представители: V. Naglič, P. López-Carceller и B. Simon)

      Предмет

   Главно искане, основано на член 263 ДФЕС за отмяна на решението на Парламента от 12 октомври 2015 г. за отхвърляне, след проучване на местния пазар, на предложението, подадено от жалбоподателите в рамките на поръчка за недвижим имот INLO.AO-2013-051-LUX-UGIMBI-06 във връзка с бъдещия дом на Европейския съюз в Любляна, и на решението за възлагане на поръчката на друг оферент, и при условията на евентуалност, искане, основано на член 268 ДФЕС, за присъждане на обезщетение за вредите, които жалбоподателите твърдят, че са претърпели

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата

               2)

               Осъжда г-жа Jožica Blaž Jamnik и г-жа Brina Blaž да заплатят съдебните разноски

      (1)  ОВ C 98, 14.3.2016 г.


title: Дело T-48/17 R: Определение на председателя на Общия съд от 14 март 2017 г. — ADDE/Парламент (Обезпечително производство — Финансиране на политическа партия — Институционално право — Банкова гаранция — Липса на неотложност)

text:
               8.5.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 144/47

         Определение на председателя на Общия съд от 14 март 2017 г. — ADDE/Парламент
   (Дело T-48/17 R)
   ((Обезпечително производство - Финансиране на политическа партия - Институционално право - Банкова гаранция - Липса на неотложност))
   (2017/C 144/66)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Alliance for Direct Democracy in Europe ASBL (ADDE) (Брюксел, Белгия) (представител: L. Defalque, avocat)

      Ответник: Европейски парламент (представители: C. Burgos и S. Alves)

      Предмет

   Молба на основание членове 278 ДФЕС и 279 ДФЕС за допускане на временни мерки с цел освобождаването от задължението да се предостави банкова гаранция като условие за предварителното финансиране на субсидиите, произтичащо от решение FINS-2017-13 на Парламента от 15 декември 2016 г. относно предоставеното на жалбоподателя финансиране

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля молбата за допускане на обезпечителни мерки.

               2)

               Не се произнася по разноските.


title: Дело F-69/11: Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 17 октомври 2013 г. — BF/Сметна палата (Публична служба — Процедура за заемане на поста директор — Доклад на комисията за предварителен подбор — Мотивиране — Липса — Незаконосъобразност на решението за назначаване — Условия)

text:
               30.11.2013

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 352/23

         Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 17 октомври 2013 г. — BF/Сметна палата
   (Дело F-69/11) (1)

   (Публична служба - Процедура за заемане на поста директор - Доклад на комисията за предварителен подбор - Мотивиране - Липса - Незаконосъобразност на решението за назначаване - Условия)
   2013/C 352/42
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: BF (Люксембург, Люксембург) (представител: L. Levi, avocat)

      Ответник: Сметна палата на Европейския съюз (представители: T. Kennedy и J. Vermer, подпомагани от D. Waelbroeck)

      Предмет

   Искане за отмяна на решението на Сметната палата да не назначи жалбоподателя на поста директор на дирекция „Човешки ресурси“ и да назначи друг кандидат на този пост.

      Диспозитив

               1.

               Отменя решенията от 18 ноември 2010 г., с които Сметната палата на Европейския съюз назначава г-жа Z на поста директор на дирекция „Човешки ресурси“ и отхвърля кандидатурата на BF за този пост.

               2.

               Липсва основание за произнасяне по искането на Сметната палата на Европейския съюз да оттегли от преписката приложения A 7 и A 11 към жалбата.

               3.

               Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.

               4.

               Осъжда Сметната палата на Европейския съюз да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати направените от BF съдебни разноски

      (1)  ОВ C 282, 24.9.2011 г., стр. 52


title: Дело C-439/16: Преюдициално запитване, отправено от Специализиран наказателен съд (България) на 5 август 2016 година — Наказателно производство срещу Eмил Милев

text:
               3.10.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 364/12

      Преюдициално запитване, отправено от Специализиран наказателен съд (България) на 5 август 2016 година — Наказателно производство срещу Eмил Милев
      (Дело C-439/16)
      (2016/C 364/07)
      Език на производството: български

         Запитваща юрисдикция

      Специализиран наказателен съд

         Страна в главното производство

      Емил Милев

         Преюдициален въпрос

      Съответна ли е на чл. 3 и чл. 6 от Директива № 2016/343 (1) от 9.3.2016 г., (касаещи презумпцията за невинност и тежестта на доказване в рамките на наказателно производство), национална съдебна практика — а именно задължителни указания на Върховния съд (дадени след приемане на тази Директива, но преди изтичане на срока за транспонирането ѝ), съобразно които указания Върховният съд, след като е констатирал противоречие между чл. 5, ал. 4 във връзка с ал. 1, буква с) ЕКЗЧПОС и националния закон (чл. 270, ал. 2 НПК) относно обсъждането или игнорирането на обоснованото предположение за извършване на престъпление (в рамките на съдебно производство по контрол върху продължаване на мярката за неотклонение „задържане под стража“ в съдебната фаза на наказателното производство), предоставя на съдилищата по същество свободата на преценка дали да спазят ЕКЗЧПОС или не.

         (1)  Директива (EС) 2016/343 на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2016 година относно укрепването на някои аспекти на презумпцията за невиновност и на правото на лицата да присъстват на съдебния процес в наказателното производство

         OB L 65, стр. 1


title: Дело C-552/15: Иск, предявен на 23 октомври 2015 г. — Европейска комисия/Ирландия

text:
               14.12.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 414/23

         Иск, предявен на 23 октомври 2015 г. — Европейска комисия/Ирландия
   (Дело C-552/15)
   (2015/C 414/30)
   Език на производството: английски

      Страни

      Ищец: Европейска комисия (представители: M. Wasmeier, J. Tomkin)

      Ответник: Ирландия

      Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като събира такса в пълен размер при регистрация от пребиващо в Ирландия лице на моторно превозно средство, закупено на лизинг или наето в друга държава членка, без да вземе предвид продължителността на използването, когато съответното лице няма намерение да използва моторното превозно средство основно или постоянно в Ирландия и фактически не го използва така, и като установява условия за възстановяване на таксата, надхвърлящи това, което строго необходимо и пропорционално, Ирландия не изпълнява задълженията си по член 56 от Договора за функционирането на Европейския съюз,

               —

               да осъди Ирландия да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

         Разглежданата национална правна уредба

   Ирландският Закон за бюджета от 1992 г. (Ireland's Finance Act, 1992, изменен) предвижда плащане на такса при регистрацията на внесени в страната моторни превозни средства. По силата на този закон вносителите на моторни превозни средства заплащат при регистрацията им таксата, дължима при постоянна регистрация, в пълен размер. Това се прилага за всички внасяни коли, независимо от това за какъв период съответното лице възнамерява да ги използва или фактически ги използва в Ирландия, включително по отношение на коли, които са наети или закупени на лизинг в чужбина с договори, сключени за определен период. Макар ирландските власти да са предвидили възможност за последващо възстановяване на платената в повече такса, подобно възстановяване е възможно едва след проверка и след като съответното моторно превозно средство бъде изнесено. Не е предвидено, че се дължат лихви върху платената в повече такса, и администрацията събира такса в размер на 500 EUR за производството по възстановяване.

         Основни доводи

   Комисията счита, че ирландската система за събиране на такса при регистрацията на моторни превозни средства налага непропорционални плащания и финансови тежести на пребиваващите в Ирландия лица, които желаят за предварително определен период да внесат наети или закупени на лизинг коли. Според Комисията разглежданите национални разпоредби правят наемането или закупуването на лизинг на моторни превозни средства в други държави членки значително по-трудно и скъпо от наемането или закупуването им на лизинг в Ирландия. Комисията поддържа, че ирландската такса за регистрацията на моторни превозни средства препятства предоставянето и получаването на услуги по отдаване под наем или продажба на лизинг и е непропорционална, поради което противоречи на член 56 ДФЕС.


title: Дело T-107/09: Определение на Първоинстанционния съд от 1 септември 2009 г. — Обединено кралство/Комисия

text:
               24.10.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 256/37

         Определение на Първоинстанционния съд от 1 септември 2009 г. — Обединено кралство/Комисия
   (Дело T-107/09) (1)

   2009/C 256/67

      Език на производството: английски

   Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 113, 16.5.2009 г.


title: Дело F-98/11: Жалба, подадена на 3 октомври 2011 г. — ZZ и др./Комисия

text:
               26.11.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 347/47

         Жалба, подадена на 3 октомври 2011 г. — ZZ и др./Комисия
   (Дело F-98/11)
   2011/C 347/90
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподатели: ZZ и др. (представители: F. Moyse и A. Salerno, avocats)

      Ответник: Европейска комисия

      Предмет и описание на спора

   Отмяна на решението на Комисията, с което се приема, че някои парични помощи, отпускани от държава членка на студентите във висши учебни заведения, следва да се считат за надбавки от същото естество като семейните надбавки и че посочените парични помощи следва да се приспадат от надбавките за образование, изплащани на длъжностните лица, родители на тези студенти, както и отмяна на решението за връщане на неоснователно платените суми.

      Искания на жалбоподателите

               —

               що се отнася до първите девет жалбоподатели, да се отменят, от една страна, решенията за приспадане от предвидените в Правилника за длъжностните лица надбавки за образование, изплащани за децата на жалбоподателите, на сумите за стипендии за висше образование, които са им отпуснати от Документационния и информационен център за висше образование на Великото херцогство Люксембург (CEDIES), както и, от друга страна, да се отменят адресираните до всеки от горепосочените жалбоподатели решения за връщане на неоснователно платените суми, съответстващи на твърдените неоснователно изплатени надбавки за образование, получени по-рано,

               —

               що се отнася до последния жалбоподател, да се отмени решението, с което се изисква предоставяне на информация дали детето му получава отпусната от CEDIES стипендия и междувременно се спира плащането на надбавката за образование за това дете, считано от 1 декември 2011 г., само в частта относно това спиране,

               —

               да се изплатят съответните неизплатени части от възнагражденията заедно с мораторните лихви, изчислени от датата на падежа на задължението за изплащане на дължимите неизплатени части въз основа на лихвения процент на Европейската централна банка, определен за основните операции по рефинансиране за съответния период, увеличен с два пункта,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


title: Дело C-267/10: Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de première instance de Namur (Белгия) на 28 май 2010 г. — André Rossius/État belge — SPF Finances

text:
               14.8.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 221/22

         Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de première instance de Namur (Белгия) на 28 май 2010 г. — André Rossius/État belge — SPF Finances
   (Дело C-267/10)
   ()
   2010/C 221/36
   Език на производството: френски

      Запитваща юрисдикция

   Tribunal de première instance de Namur

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: André Rossius

      Ответник: État belge — SPF Finances

      Встъпила страна: État belge — SPF Défense

      Преюдициални въпроси

               1.

               Допускат ли следните разпоредби от правото на Европейския съюз:

                           1.

                           Член 6 от Договора от Лисабон от 13 декември 2007 година, с който се изменя Договорът за Европейския съюз, подписан на 7 февруари 1992 година в Маастрихт, в сила от 1 декември 2009 година, съгласно който „Съюзът зачита правата, свободите и принципите, определени в Хартата на основните права на Европейския съюз от 7 декември 2000 г., адаптирана на 12 декември 2007 г. в Страсбург, която има същата юридическа сила като Договорите. (…)“;

                           2.

                           Член 35 от Хартата на основните права на Европейския съюз (1), съгласно който „Всеки има право на достъп до здравна профилактика и да ползва медицински грижи (…). При определянето и осъществяването на всички политики и действия на Съюза се осигурява висока степен на закрила на човешкото здраве.“;

                     тълкувани в съответствие с основните принципи, на които почива Европейския съюз, напомнени в преамбюла на Договора от Лисабон,
               възможността държава членка, в случая Белгия, да запази на своята територия производството, вноса, рекламата и продажбата на промишлено обработен тютюн за пушене, при положение че същата държава признава официално, че този тютюн е много вреден за здравето на лицата, които го употребяват, и че е причина за множество заболявания, водещи до инвалидност, и за множество случаи на преждевременна смърт, което логично би трябвало да обоснове забраната му?

               2.

               Допускат ли следните разпоредби от правото на Европейския съюз:

                           1.

                           Член 6 от Договора от Лисабон от 13 декември 2007 година, с който се изменя Договорът за Европейския съюз, подписан на 7 февруари 1992 година в Маастрихт, в сила от 1 декември 2009 година, съгласно който „Съюзът зачита правата, свободите и принципите, определени в Хартата на основните права на Европейския съюз от 7 декември 2000 г., адаптирана на 12 декември 2007 г. в Страсбург, която има същата юридическа сила като Договорите. (…)“; и

                           2.

                           Член 35 от Хартата на основните права на Европейския съюз, съгласно който „Всеки има право на достъп до здравна профилактика и да ползва медицински грижи (…). При определянето и осъществяването на всички политики и действия на Съюза се осигурява висока степен на закрила на човешкото здраве.“;

                     тълкувани в съответствие с основните принципи, на които почива Европейския съюз, напомнени в преамбюла на Договора от Лисабон,
               възможността следните разпоредби от белгийското право:

                           Общият закон за митата и акцизите, съгласуван с Кралски указ от 18 юли 1977 г. (Moniteur belge от 21 септември 1977 г.) и потвърден със Закон от 6 юли 1978 г., член 1 (Moniteur belge от 12 август 1978 г.);

                           Законът от 10 юни 1997 г. за общия режим, държането, движението и контрола на облаганите с акциз стоки (Moniteur belge от 1 август 1997 г.);

                           Законът от 3 април 1997 г. за данъчния режим на промишлено обработения тютюн (Moniteur belge от 1 август 1997 г.), изменен със Закон от 26 ноември 2006 г. (Moniteur belge от 8 декември 2006 г.);

                     да оправомощават белгийската държава да счита промишлено обработения тютюн за пушене за подлежащ на облагане с акциз, при положение че:

                           от една страна посочената държава признава официално, че този тютюн е много вреден за здравето на лицата, които го употребяват, и че е причина за множество заболявания, водещи до инвалидност, и за множество случаи на преждевременна смърт, което логично би трябвало да обоснове забраната му;

                           от друга страна по този начин самата държава възпрепятства приемането на мерки, които да доведат до ефикасно прилагане на тази забрана, като насърчава данъчните постъпления вместо какъвто и да било действително възпиращ ефект?

      (1)  ОВ, C 364, 2000 г., стр. 1.


title: Дело T-180/06: Определение на Първоинстанционния съд от 5 май 2008 г. — Fränkischer Weinbauverband/СХВП (Форма на бутилка)

text:
               5.7.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 171/48

         Определение на Първоинстанционния съд от 5 май 2008 г. — Fränkischer Weinbauverband/СХВП (Форма на бутилка)
   (Дело T-180/06) (1)

   (2008/C 171/93)

      Език на производството: немски

   Председателят на пети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 212, 2.9.2006 г.


title: Дело T-320/09: Жалба, подадена на 14 август 2009 г. — Planet/Комисия

text:
               7.11.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 267/67

         Жалба, подадена на 14 август 2009 г. — Planet/Комисия
   (Дело T-320/09)
   2009/C 267/122
   Език на производството: гръцки

      Страни

      Жалбоподател: Planet AE Anonymi Etairia Parochis Symvouleftikon Ypiresion (представител: V. Christianos, адвокат)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отменят двете решения на Комисията (OLAF), с които се иска жалбоподателят да бъде регистриран първоначално в категория „W1a“, а впоследствие в категория „W1b“ на Системата за ранно предупреждение,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   Целта на настоящата жалба е да се отмени, първо, решението на Комисията, с което се иска жалбоподателят да бъде регистриран в категория „W1a“ на Системата за ранно предупреждение (наричана по-нататък „СРП“) и второ, решението на Комисията, с което се иска да се измени първото решение, за да бъде жалбоподателят регистриран, считано от 25 май 2009 г., в по-неблагоприятната категория „W1b“ на СРП.
   Жалбоподателят твърди, че в обжалваните актове са налице пороци от правна гледна точка, изразяващи се в нарушение на съществени процесуални изисквания поради неспазване на изискванията на Решение 2008/969/ЕО (1) относно формалностите, които трябва да бъдат изпълнени при регистрацията в СРП, за да бъде същата в съответствие с общностното право. Жалбоподателят по-конкретно отбелязва, че по смисъла на член 8, параграф 1 от споменатото решение компетентният орган на Комисията, който отговаря за подписването на договора, е длъжен предварително да уведоми физическото или юридическото лице, по отношение на което е поискано да се регистрира предупреждение в СРП, за възможността да бъдат регистрирани данни, свързани с него. Освен това съгласно член 3, параграф1, буква в) от Решението регистрацията трябвало да бъде придружена с надлежни мотиви.
   На следващо място, жалбоподателят поддържа, че с неизпълнението на изискванията на член 8 от Решение 2008/969/ЕО се нарушават както базисни принципи, така и основни права, признати от общностното право. Според жалбоподателя поведението на Комисията противоречи на принципа на добра администрация, прогласен с член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз, доколкото същата не уведомила жалбоподателя предварително по надлежния ред съгласно предвиденото в член 8, параграф 1 от Решение 2008/969/ЕО, лишавайки го от възможността да изложи своята гледна точка. Същевременно Комисията не изпълнила задължението си за полагане на дължимата грижа. С поведението си Комисията нарушила и член 1 от Кодекса за добро поведение, приложим спрямо персонала на Комисията при отношенията с обществеността.
   На последно място, жалбоподателят твърди, че Комисията е нарушила неговото право на предварително изслушване, правото на защита и презумпцията за невиновност, тъй като не му била дадена възможност да изложи гледната точка и възраженията си по отношение на решенията за регистрация в СРП, приети от компетентния орган на Комисията.

      (1)  2008/969/ЕО, Евратом: Решение на Комисията от 16 декември 2008 година относно Системата за ранно предупреждение за ползване от разпоредителите с бюджетни средства на Комисията и на изпълнителните агенции (ОВ L 344 2008 г., стр. 125).


title: Дело C-568/08: Решение на Съда (втори състав) от 9 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Assen, Нидерландия) — Combinatie Spijker Infrabouw-De Jonge Konstruktie, van Spijker Infrabouw BV, de Jonge Konstruktie BV/Provincie Drenthe (Обществени поръчки — Производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за строителство — Директива 89/665/ЕИО — Задължение на държавите членки да предвидят производство по обжалване — Национално законодателство, което дава възможност на съдията по временните мерки да допусне решение за възлагане на обществена поръчка, което впоследствие може да бъде обявено за противоречащо на правните разпоредби на Съюза от съда, който решава спора по същество — Съвместимост с Директивата — Присъждане на обезщетение за вреди на увредените оференти — Условия)

text:
               19.2.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 55/3

         Решение на Съда (втори състав) от 9 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Assen, Нидерландия) — Combinatie Spijker Infrabouw-De Jonge Konstruktie, van Spijker Infrabouw BV, de Jonge Konstruktie BV/Provincie Drenthe
   (Дело C-568/08) (1)

   (Обществени поръчки - Производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за строителство - Директива 89/665/ЕИО - Задължение на държавите членки да предвидят производство по обжалване - Национално законодателство, което дава възможност на съдията по временните мерки да допусне решение за възлагане на обществена поръчка, което впоследствие може да бъде обявено за противоречащо на правните разпоредби на Съюза от съда, който решава спора по същество - Съвместимост с Директивата - Присъждане на обезщетение за вреди на увредените оференти - Условия)
   2011/C 55/05
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Rechtbank Assen

      Страни в главното производство

      Ищци: Combinatie Spijker Infrabouw-De Jonge Konstruktie, van Spijker Infrabouw BV, de Jonge Konstruktie BV

      Ответник: Provincie Drenthe

      Предмет

   Преюдициално запитване — Rechtbank Assen — Тълкуване на член 1, параграфи 1 и 3 и на член 2, параграфи 1 и 6 от Директива 89/665/ЕИО на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство, изменена с Директива 2007/66/ЕО (ОВ L 395, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 237) — Национално законодателство, с което се предвижда паралелна компетентност на гражданските и на административните съдилища, която може да доведе до постановяване на противоречиви съдебни решения — Ограничена компетентност на административния съд относно преценката на решението за възлагане на обществена поръчка — Изключване в случай на решение за възлагане на един от оферентите — Присъждане на обезщетение за вреди

      Диспозитив

               1.

               Член 1, параграфи 1 и 3 и член 2, параграфи 1 и 6 от Директива 89/665/ЕИО на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство, изменена с Директива 92/50/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 година, допускат система, при която за получаване в кратък срок на съдебно решение е налице само едно производство, за което е характерно, че в него се постановяват неотложни привременни мерки, че адвокатите нямат право да разменят писмени становища, че по принцип могат да се събират само писмени доказателства, че не се прилагат законовите правила относно доказването и че съдебното решение не води до окончателно установяване на правоотношенията и не е част от производство по постановяване на решение, което се ползва със сила на пресъдено нещо.

               2.

               Директива 89/665, изменена с Директива 92/50, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска при постановяването на временна мярка съдът да даде тълкуване на Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги, което впоследствие се квалифицира като неправилно от съда, който решава спора по същество.

               3.

               Що се отнася до отговорността на държавата за вреди, причинени на частноправните субекти поради допуснати от нея нарушения на правото на Съюза, увредените частноправни субекти имат право на обезщетение, когато целта на нарушената правна норма на Съюза е да се предоставят права на частноправните субекти, нарушението на тази норма е достатъчно съществено и съществува пряка причинно-следствена връзка между нарушението и претърпяната вреда. При липсата на правни разпоредби на Съюза в тази област, когато тези условия са налице, следва съгласно вътрешния правен ред на всяка държава членка да се определят критериите, въз основа на които трябва да се установят и оценят вредите, произтичащи от нарушение на правото на Съюза в областта на възлагането на обществени поръчки, стига да се спазват принципите на равностойност и ефективност.

      (1)  ОВ C 69, 21.3.2009 г.


title: Дело C-87/13: Решение на Съда (втори състав) от 18 декември 2014 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Staatssecretaris van Financiën/X. (Преюдициално запитване — Свобода на установяване — Данъчно законодателство — Данък върху доходите — Чуждестранно данъчнозадължено лице — Възможност за приспадане на разходи, свързани с исторически паметник, обитаван от своя собственик — Невъзможност за приспадане във връзка с паметник само защото той не е обявен за културно наследство в облагащата държава, макар да е такъв в държавата на пребиваването)

text:
               23.2.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 65/3

         Решение на Съда (втори състав) от 18 декември 2014 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Staatssecretaris van Financiën/X.
   (Дело C-87/13) (1)

   ((Преюдициално запитване - Свобода на установяване - Данъчно законодателство - Данък върху доходите - Чуждестранно данъчнозадължено лице - Възможност за приспадане на разходи, свързани с исторически паметник, обитаван от своя собственик - Невъзможност за приспадане във връзка с паметник само защото той не е обявен за културно наследство в облагащата държава, макар да е такъв в държавата на пребиваването))
   (2015/C 065/04)
   Език на производството: нидерландски

      Запитваща юрисдикция

   Hoge Raad der Nederlanden

      Страни в главното производство

      Жалбоподател: Staatssecretaris van Financiën

      Ответник: X

      Диспозитив

   Член 49 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че допуска законодателство на държава членка, което с цел закрила на националното културно и историческо наследство предвижда, че приспадане на разходите, свързани с обявените за културно наследство паметници, могат да извършват само собствениците на паметници, разположени на нейна територия, стига такава възможност да е дадена и на собствениците на паметници, които биха могли да имат връзка с културното и историческо наследство на тази държава членка, дори да се намират на територията на друга държава членка.

      (1)  ОВ C 141, 18.5.2013 г.


title: Дело C-149/09: Определение на председателя на Съда от 17 декември 2009 г. — Европейска комисия/Велико херцогство Люксембург

text:
               13.3.2010

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 63/44

         Определение на председателя на Съда от 17 декември 2009 г. — Европейска комисия/Велико херцогство Люксембург
   (Дело C-149/09) (1)

   2010/C 63/77

      Език на производството: френски

   Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 141, 20.6.2009 г.


title: Дело F-52/12: Жалба, подадена на 7 май 2012 г. — ZZ/Парламент

text:
               7.7.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 200/22

         Жалба, подадена на 7 май 2012 г. — ZZ/Парламент
   (Дело F-52/12)
   2012/C 200/45
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: ZZ (представител: A. Salerno)

      Ответник: Европейски парламент

      Предмет на производството

   Отмяна, от една страна, на решението, определящо постоянното местопребиваване на жалбоподателя в Люксембург, и от друга, на решението, съдържащо уведомлението за изменение на пенсионните права на жалбоподателя и премахване на корекционния коефициент за Франция, считано от 1 януари 2010 г.

      Искания на жалбоподателя

               —

               Главно искане:

                           —

                           да се отмени решението, определящо постоянното местопребиваване на жалбоподателя в Люксембург, и решението от 28 юни 2011 г., съдържащо уведомлението за изменение на пенсионните права на жалбоподателя и премахване на корекционния коефициент за Франция, считано от 1 януари 2010 г.,

                           —

                           да се осъди Парламентът да изплати получените от него суми, събрани поради липса на основание за изплащането им,

                           —

                           да се осъди Парламентът да изплати произтичащите просрочени вземания за пенсия в едно със съответните лихви за забава, изчислени от датата на падежа на просрочените вземания въз основа на лихвения процент, прилаган от Европейската централна банка по основните операции за рефинансиране през съответния период, увеличен с два пункта;

               —

               при условията на евентуалност:

                           —

                           да се отменят обжалваните решения, доколкото произвеждат действие с обратна сила към 1 януари 2010 г.,

                           —

                           да се осъди Парламентът да изплати произтичащите просрочени вземания за пенсия в едно със съответните лихви за забава, изчислени от датата на падежа на просрочените вземания въз основа на лихвения процент, прилаган от Европейската централна банка по основните операции за рефинансиране през съответния период, увеличен с два пункта;

               —

               при всички положения:

                           —

                           да се осъди Парламентът да заплати съдебните разноски.


title: Дело T-49/09: Жалба, подадена на 30 януари 2009 г. — Evropaïki Dynamiki/Комисия

text:
               18.4.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 90/29

         Жалба, подадена на 30 януари 2009 г. — Evropaïki Dynamiki/Комисия
   (Дело T-49/09)
   2009/C 90/45
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представители: N. Korogiannakis и P. Katsimani, lawyers)

      Ответник: Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени решението на Комисията, с което се отхвърля офертата на жалбоподателя, подадена в отговор на покана за представяне на оферти в открита процедура REGIO-A4-2008-01 за Поддръжка и развитие на информационната система на Генерална дирекция „Регионална политика“ (1), съобщено на жалбоподателя с писмо от 21 ноември 2008 г., както и всички свързани с него последващи решения, включително и решението за възлагане на поръчката на спечелилия изпълнител,

               —

               да се осъди Комисията да заплати на жалбоподателя обезщетение в размер на 4 520 845,05 EUR за вреди, претърпени в резултат на процедурата за представяне на оферти,

               —

               да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски и другите разходи, направени от жалбоподателя във връзка с настоящата жалба, дори ако тя бъде отхвърлена.

      Правни основания и основни доводи

   По настоящото дело жалбоподателят иска отмяна на решението на ответника, с което се отхвърля подадената от него оферта в отговор на покана за представяне на оферти в открита процедура REGIO-A4-2008-01 за Поддръжка и развитие на информационната система на Генерална дирекция „Регионална политика“ и за възлагане на поръчката на спечелилия изпълнител. Жалбоподателят претендира и обезщетение за вредите, които твърди, че е претърпял в резултат на процедурата за представяне на оферти.
   В подкрепа на исканията си жалбоподателят излага следните четири правни основания.
   Първо, той твърди, че Комисията е нарушила принципа на равно третиране като е въвела a posteriori критерии, които не били известни на оферентите и като използвала дискриминационна формула за оценка.
   Второ, жалбоподателят твърди, че Комисията за оценка не е мотивирала в достатъчна степен решението си.
   Трето, жалбоподателят твърди, че Комисията не е спазила съществени процедурни изисквания, като създава допълнителна Комисия за оценка.
   Четвърто, жалбоподателят твърди, че ответникът основава оценката си на необосновани съображения и предположения, като по този начин допуска сериозни и явни грешки в преценката и злоупотребява с власт.

      (1)  ОВ 2008/S 117-155067


title: Дело C-386/10 P: Решение на Съда (втори състав) от 8 декември 2011 г. — Chalkor AE Epexergasias Metallon/Европейска комисия (Обжалване — Конкуренция — Картели — Пазар на медни санитарни тръби — Глоби — Размери на пазара, продължителност на нарушението и сътрудничество, които могат да се вземат предвид — Ефективна съдебна защита)

text:
               4.2.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 32/9

         Решение на Съда (втори състав) от 8 декември 2011 г. — Chalkor AE Epexergasias Metallon/Европейска комисия
   (Дело C-386/10 P) (1)

   (Обжалване - Конкуренция - Картели - Пазар на медни санитарни тръби - Глоби - Размери на пазара, продължителност на нарушението и сътрудничество, които могат да се вземат предвид - Ефективна съдебна защита)
   2012/C 32/15
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподател: Chalkor AE Epexergasias Metallon (представител: I. Forrester QC)

      Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: E. Gippini Fournier и S. Noë, B. Doherty, barrister)

      Предмет

   Жалба срещу Решение на Общия съд (осми състав) от 19 май 2010 г. по дело Chalkor/Комисия (T-21/05), с което Общия съд намалява размера на глобата, наложена на жалбоподателя с Решение 2006/485/ЕО на Комисията от 3 септември 2004 г. относно производство по член 81 от Договора за ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/E-1/38.069 — Медни санитарни тръби) [нотифицирано под номер C(2004) 2826] относно система за разпределяне на произведени обеми и пазарни дялове, както и за определяне на цели и увеличаване на цените на европейския пазар на медните санитарни тръби

      Диспозитив

               1.

               Отхвърля жалбата.

               2.

               Осъжда Chalkor AE Epexergasias Metallon да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 288, 23.10.2010 г.


title: Дело T-105/14: Жалба, подадена на 12 февруари 2014 г.  — TrekStor/СХВП — Scanlab (iDrive)

text:
               14.4.2014

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 112/54

         Жалба, подадена на 12 февруари 2014 г. — TrekStor/СХВП — Scanlab (iDrive)
   (Дело T-105/14)
   2014/C 112/70
   Език на жалбата: немски

      Страни

      Жалбоподател: TrekStor Ltd (Хонконг, Хонконг) (представител: M. Alber, Rechtsanwalt)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)

      Друга страна в производството пред апелативния състав: Scanlab AG (Пуххайм, Германия)

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               да измени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 2 декември 2013 г., постановено по преписка R 2330/2012-1, като допусне регистрацията на марка „iDrive“ в нейната цялост и отхвърли възражението на другата страна,

               —

               да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

      Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.

      Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „iDrive“ за стоки от клас 9 (заявка за регистрация на марка на Общността № 10 267 573).

      Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Scanlab AG.

      Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: национална словна марка „IDRIVE“ за стоки и услуги от класове 9 и 42.

      Решение на отдела по споровете: уважава възражението.

      Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.

      Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) във връзка с член 43, параграф 5 от Регламент № 207/2009.


title: Дело C-380/14: Определение на председателя на Съда от 9 септември 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Rüsselsheim — Германия) — Dorothea Eckert, Karl-Heinz Dallner/Condor Flugdienst GmbH

text:
               19.1.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 16/24

      Определение на председателя на Съда от 9 септември 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Rüsselsheim — Германия) — Dorothea Eckert, Karl-Heinz Dallner/Condor Flugdienst GmbH
      (Дело C-380/14) (1)

      (2015/C 016/39)
      Език на производството: немски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 421, 24.11.2014 г.


title: Дело C-447/07: Иск, предявен на 1 октомври 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република

text:
               8.12.2007

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 297/25

         Иск, предявен на 1 октомври 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
   (Дело C-447/07)
   (2007/C 297/41)
   Език на производството: италиански
   Страни

      Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: G. Rozet и L. Pignataro-Nolin)

      Ответник: Италианска република
   Искания на ищеца

               —

               да се установи, че като предвижда в законодателството си изискването за италианско гражданство за упражняването на професиите капитан и офицер (помощник-капитан) на всички кораби, плаващи под италианско знаме, Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 39 ЕО,

               —

               да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи
   Комисията смята, че поради предвиденото задължение за италианско гражданство за упражняването на професиите капитан и помощник-капитан на всички кораби, плаващи под италианско знаме, италианското законодателство не съответства на член 39 ЕО, утвърждаващ принципа на свобода на движение на работниците, в тълкувания от Съда смисъл.
   В рамките на две съдебни производства, които се отнасят съответно до длъжностите капитан и помощник-капитан на търговски кораби, плаващи под испанско знаме (дело С-405/01), и до длъжността капитан на малки кораби, предназначени за „близко мореплаване“ (Kleine Seeschifffahrt), в конкретния случай малки риболовни кораби, плаващи под германско знаме, които извършват риболов в открито море (дело С-47/02), в решенията си от 30 септември 2003 г. Съдът е изяснил правилното тълкуване на член 39 ЕО.
   Комисията отбелязва, че в рамките на настоящото производство италианските власти не изтъкват доводи, различни от изтъкнатите от тях навремето по дело С-405/01, в което Италианското република е встъпила, и които френските власти поддържат по дело С-47/02. Съдът е отхвърлил тези доводи в решенията си от 30 септември 2003 г.
   Комисията се ограничава да посочи, че в отговора на мотивираното становище от 22 май 2007 г. италианските власти не оспорват нарушението. Те всъщност посочват намерението си да отменят изискването за италианско гражданство за упражняването на длъжността капитан и офицер (помощник-капитан), като поемат задължението да уведомят Комисията за евентуалния изход от консултациите между заинтересованите министерства.
   Комисията не е получила информация относно календарния план за изменението на италианското законодателство. Поради това тя поддържа, че тъй като предвижда задължението за италианско гражданство за упражняването на професиите на капитан и помощник-капитан на всички плавателни съдове под италиански флаг, италианското законодателство не е в съответствие с член 39 ЕО, който утвърждава принципа за свободно движение на работници, в тълкувания от Съда смисъл.


title: Дело C-617/10: Преюдициално запитване, отправено от Haparanda tingsrätt (Швеция) на 27 декември 2010 г. — Åklagaren/Hans Åkerberg Fransson

text:
               5.3.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 72/14

         Преюдициално запитване, отправено от Haparanda tingsrätt (Швеция) на 27 декември 2010 г. — Åklagaren/Hans Åkerberg Fransson
   (Дело C-617/10)
   2011/C 72/24
   Език на производството: шведски

      Запитваща юрисдикция

   Haparanda tingsrätt

      Страни в главното производство

      Прокуратура: Åklagaren

      Подсъдим: Hans Åkerberg Fransson

      Преюдициални въпроси

               1.

               Съгласно шведското право трябва да е налице ясно основание, изведено от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи от 4 ноември 1950 г. (наричана по-нататък „ЕКПЧ“) или от практиката на Европейския съд по правата на човека, за да може националната юрисдикция да не приложи национални разпоредби, които вероятно противоречат на принципа ne bis in idem съгласно член 4 от Протокол № 7 към ЕКПЧ, а следователно и на член 50 от Хартата на основните права на Европейския съюз от 7 декември 2000 г. (наричана по-нататък „Хартата“). Подобно изискване съгласно националното право, за да не бъдат приложени национални разпоредби, съвместимо ли е с правото на Съюза, и по-специално с неговите общи принципи, включително предимството и непосредственото действие на правото на Съюза?

               2.

               Допустимостта на наказателното производство за престъпление против данъчната и осигурителната система попада ли в обхвата на принципа ne bis in idem съгласно член 4 от Протокол № 7 към ЕКПЧ и член 50 от Хартата, когато за същото деяние, изразяващо се в предоставяне на невярна информация, на подсъдимия вече е наложена глоба (данъчна санкция) в рамките на административно производство?

               3.

               Има ли значение за отговора на втория въпрос обстоятелството, че тези санкции трябва да са съгласувани, така че в рамките на наказателното производство общите юрисдикции да могат да намалят наказанието по съображение, че на подсъдимия вече е наложена данъчна санкция за същото деяние, изразяващо се в предоставяне на невярна информация?

               4.

               При определени условия може да се допусне, в рамките на обхвата на посочения във втория въпрос принцип ne bis in idem, да бъдат наложени други санкции в ново производство за същото деяние, което вече е разгледано в производство, приключило с решение за налагане на санкции на съответното лице. Ако отговорът на втория въпрос е утвърдителен, изпълнени ли са условията на принципа ne bis in idem при налагането на няколко санкции в отделни производства, когато в последното производство се прави нова и независима от предходното производство преценка на обстоятелствата?

               5.

               Шведската система, която предвижда отделни производства за налагане на данъчни санкции и за наказателно преследване за престъпления против данъчната и осигурителната система, се основава на редица съображения от общ интерес, изложени подробно по-долу. В случай че отговорът на втория въпрос е утвърдителен, съвместима ли е с принципа ne bis in idem система като шведската, доколкото е възможно да се установи система, която не попада в обхвата на принципа ne bis in idem — без да е необходимо да се прави отказ нито от налагането на данъчни санкции, нито от установяването на отговорност за престъпления против данъчната и осигурителната система — ако в случаите на такива престъпления правомощието за налагане на данъчни санкции се прехвърли от Skatteverket, съответно от административните юрисдикции, на общите юрисдикции във връзка с висящото пред тях наказателно производство за престъпления против данъчната и осигурителната система?


title: Дело C-148/09 P: Жалба, подадена на 24 април 2009 г. (факс: 22 април 2009 г. ) от Кралство Белгия срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (втори състав) на 10 февруари 2009 г. по дело T-388/03, Deutsche Post AG и DHL International/Комисия на Европейските общности

text:
               18.7.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 167/3

         Жалба, подадена на 24 април 2009 г. (факс: 22 април 2009 г.) от Кралство Белгия срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (втори състав) на 10 февруари 2009 г. по дело T-388/03, Deutsche Post AG и DHL International/Комисия на Европейските общности
   (Дело C-148/09 P)
   2009/C 167/04
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Кралство Белгия (представители: C. Pochet и T. Materne, Bevollmächtigte)

      Други страни в производството: Deutsche Post AG, DHL International, Комисия на Европейските общности

      Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение на Първоинстанционния съд от 10 февруари 2009 г. по дело Deutsche Post AG и DHL International/Комисия (Т-388/03),

               —

               Deutsche Post и DHL International да бъдат осъдени да заплатят съдебните разноски.

      Правни основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си срещу Решение на Първоинстанционния съд от 10 февруари 2009 г., с което се отменя Решение на Комисията от 23 юли 2003 година да не повдига възражения вследствие на процедурата по предварително разглеждане, предвидена в член 88, параграф 3 ЕО, срещу планираното увеличаване на капитала на La Poste и няколко други мерки, взети от белгийските власти в полза на La Poste, жалбоподателят изтъква три правни основания, насочени към отмяната на обжалваното съдебно решение.
   С първото правно основание жалбоподателят посочва, че в обжалваното съдебно решение неправилно са преценени процесуалните правила за предварително разглеждане на държавните помощи, доколкото определени обстоятелства от процедурата по предварително разглеждане и някои аспекти от съдържанието на решението на Комисията от 23 юли 2003 г. са квалифицирани като обективни и непротиворечиви индиции за наличието на „сериозни затруднения“, които изискват да се образува официална процедура по разследване съгласно член 88, параграф 2 ЕО.
   С второто правно основание жалбоподателят поддържа, че в обжалваното съдебно решение Първоинстанционният съд се произнася частично по точността на фактическите констатации на Комисията в направената в решението ѝ от 23 юли 2003 г. проверка за наличието на държавни помощи и за тяхната съвместимост с общия пазар, като взема предвид и уважава четвъртото и седмото правно основание на жалбата в първоинстанционното производство, въпреки че те е трябвало да бъдат обявени за недопустими, тъй като жалбоподателите в първоинстанционното производство не са имали активна процесуална легитимация, както следва дори от самото обжалвано съдебно решение.
   С третото правно основание жалбоподателят изтъква, че с обжалваното съдебно решение е нарушен принципът на правната сигурност, доколкото в това съдебно решение се критикува Комисията, че при извършения в решението ѝ от 23 юли 2003 г. преглед не е взела предвид четвъртия критерий от Решение на Съда от 24 юли 2003 г. по дело Altmark, а именно критерия за „benchmarking“ спрямо разходите на едно средно, добре управлявано и снабдено с необходимите средства предприятие, въпреки че това решение на Съда е постановено едва след разглеждането на настоящия случай от Комисията (и един ден след като Комисията взема решение да не повдига възражения срещу планираното увеличение на капитала на La Poste) и въпреки че преди този момент въпросният критерий не се открива нито в практиката на Съда или Първоинстанционния съд, нито в административната практика на Комисията.


title: Дело T-423/15: Жалба, подадена на 28 юли 2015 г. — U-R LAB/СХВП (THE DINING EXPERIENCE)

text:
               5.10.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 328/16

         Жалба, подадена на 28 юли 2015 г. — U-R LAB/СХВП (THE DINING EXPERIENCE)
   (Дело T-423/15)
   (2015/C 328/15)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: U-R LAB (Париж, Франция) (представител: G. Barbaut, адвокат)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)

      Данни за производството пред СХВП

      Спорна марка: Словна марка на Общността „THE DINING EXPERIENCE“ — Заявка за регистрация № 12 553 442

      Обжалвано решение: Решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 20 май 2015 г. по преписка R 2542/2014-4

      Искания

   Жалбоподателят моли Общия съд:

               —

               да отмени и измени обжалваното решение;

               —

               да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

      Изложено основание

               —

               Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 207/2009


title: Дело C-218/11: Решение на Съда (седми състав) от 18 октомври 2012 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Ítélőtábla — Унгария) — Észak-dunántúli Környezetvédelmi és Vízügyi Igazgatóság (Édukövízig), Hochtief Solutions AG Magyarországi Fióktelepe, по-рано Hochtief Construction AG Magyarországi Fióktelepe/Közbeszerzések Tanácsa Közbeszerzési Döntőbizottság (Директива 2004/18/ЕО — Обществени поръчки за строителство, доставки и услуги — Член 44, параграф 2 и член 47, параграф 1, буква б), параграф 2 и параграф 5 — Икономическо и финансово състояние на кандидатите или оферентите — Минимални изисквания, основани на един-единствен показател от финансовия отчет — Счетоводен показател, който може да бъде повлиян от различията между националните законодателства в областта на годишното счетоводно отчитане на дружествата)

text:
               8.12.2012

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 379/8

         Решение на Съда (седми състав) от 18 октомври 2012 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Ítélőtábla — Унгария) — Észak-dunántúli Környezetvédelmi és Vízügyi Igazgatóság (Édukövízig), Hochtief Solutions AG Magyarországi Fióktelepe, по-рано Hochtief Construction AG Magyarországi Fióktelepe/Közbeszerzések Tanácsa Közbeszerzési Döntőbizottság
   (Дело C-218/11) (1)

   (Директива 2004/18/ЕО - Обществени поръчки за строителство, доставки и услуги - Член 44, параграф 2 и член 47, параграф 1, буква б), параграф 2 и параграф 5 - Икономическо и финансово състояние на кандидатите или оферентите - Минимални изисквания, основани на един-единствен показател от финансовия отчет - Счетоводен показател, който може да бъде повлиян от различията между националните законодателства в областта на годишното счетоводно отчитане на дружествата)
   2012/C 379/13
   Език на производството: унгарски

      Запитваща юрисдикция

   Fővárosi Ítélőtábla

      Страни в главното производство

      Жалбоподатели: Észak-dunántúli Környezetvédelmi és Vízügyi Igazgatóság (Édukövízig), Hochtief Solutions AG Magyarországi Fióktelepe, по-рано Hochtief Construction AG Magyarországi Fióktelepe

      Ответник: Közbeszerzések Tanácsa Közbeszerzési Döntőbizottság

      в присъствието на: Vegyépszer Építő és Szerelő Zrt, MÁVÉPCELL Kft

      Предмет

   Преюдициално запитване — Fővárosi Ítélőtábla — Тълкуване на член 44, параграф 2, член 47, параграф 1, буква б) и член 47, параграфи 3 и 5 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116 и поправка в ОВ L 182, 2008 г., стр. 282) — Проверка на икономическото и финансовото състояние на оферентите въз основа на един-единствен показател от счетоводен документ, чието съдържание е различно в отделните държави членки поради съществуващите различия между техните счетоводни системи — Принцип на равно третиране на оферентите

      Диспозитив

               1.

               Член 44, параграф 2 и член 47, параграф 1, буква б) от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги трябва да се тълкуват в смисъл, че възлагащият орган има право да определи минимално изискване за икономическото и финансовото състояние въз основа на един или няколко показателя от финансовия отчет, при условие че същите действително могат да дадат сведения за състоянието на икономическия оператор и че това изискване е съобразено със значимостта на съответната поръчка, в смисъл че дава възможност обективно да се прецени дали съществува достатъчна икономическа и финансова основа за успешното изпълнение на поръчката, без все пак да надхвърля необходимото за постигането на тази цел. Определеното минимално изискване за икономическото и финансовото състояние по принцип не може да отпадне само поради това че изпълнението му трябва да бъде доказано въз основа на показател от финансовия отчет, по повод на който показател могат да съществуват различия между законодателствата в отделните държави членки.

               2.

               Член 47 от Директива 2004/18 трябва да се тълкува в смисъл, че когато икономическият оператор не е в състояние да изпълни минимално изискване за икономическото и финансовото състояние — а именно финансовият резултат според отчета на кандидатите и оферентите да не е отрицателен за повече от една от последните три приключени финансови години — поради договор, по силата на който този оператор систематично прехвърля печалбите си на своето дружество майка, същият няма друг начин да изпълни това изискване освен да използва възможностите на друг субект в съответствие с член 47, параграф 2. В това отношение е без значение, че законодателството на държавата членка, в която е установен въпросният оператор, и законодателството на държавата членка, в която е установен възлагащият орган, се различават, доколкото първото допуска без ограничение подобен договор, докато второто допуска същия договор само при условие че прехвърлянето на печалбите няма да доведе до отрицателен според отчета финансов резултат.

      (1)  ОВ C 232, 6.8.2011 г.


title: Дело T-473/08: Жалба, подадена на 28 октомври 2008 г.  — Apollo Group/СХВП (THINKING AHEAD)

text:
               10.1.2009

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 6/38

         Жалба, подадена на 28 октомври 2008 г. — Apollo Group/СХВП (THINKING AHEAD)
   (Дело T-473/08)
   (2009/C 6/76)
   Език на производството: английски
   Страни

      Жалбоподател: Apollo Group, Inc. (Phoenix, Съединени щати) (представители: A. Jaeger-Lenz и A. Link, lawyers)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
   Искания на жалбоподателя

               —

               да се отмени Решение R 728/2008-2 от 14 август 2008 г. на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), и

               —

               да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.

         Правни основания и основни доводи

      Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „THINKING AHEAD“ за стоки и услуги по класове 9, 16 и 41

      Решение на проверителя: Частичен отказ за регистрация

      Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата

      Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент № 40/94 на Съвета, доколкото апелативният състав погрешно приема, че съответната търговска марка е напълно лишена от отличителен характер.


title: Дело F-77/15: Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 11 април 2016 г. — Zink/Комисия (Публична служба — Длъжностни лица — Надбавка за експатриране — Административна грешка, довела до неизплащане на надбавката за експатриране в продължение на няколко години — Увреждащ акт — Фишове за възнаграждение, които не отразяват решение — Член 82 от Процедурния правилник — Липса на абсолютна процесуална предпоставка — Нередовност на досъдебната процедура — Искане по смисъла на член 90, параграф 1 от Правилника — Разумен срок)

text:
               30.5.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 191/49

         Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 11 април 2016 г. — Zink/Комисия
   (Дело F-77/15) (1)

   ((Публична служба - Длъжностни лица - Надбавка за експатриране - Административна грешка, довела до неизплащане на надбавката за експатриране в продължение на няколко години - Увреждащ акт - Фишове за възнаграждение, които не отразяват решение - Член 82 от Процедурния правилник - Липса на абсолютна процесуална предпоставка - Нередовност на досъдебната процедура - Искане по смисъла на член 90, параграф 1 от Правилника - Разумен срок))
   (2016/C 191/70)
   Език на производството: френски

      Страни

      Жалбоподател: Richard Zink (Бамако, Мали) (представители: J.-N. Louis и N. de Montigny, avocats)

      Ответник: Европейска комисия (представители: T. S. Bohr и F. Simonetti)

      Предмет

   Отмяна на решението за ограничаване на изплащането със задна дата на надбавката за експатриране до период от пет години, считано от датата, на която е било узнато неплащането на тази надбавка, и осъждане на ответника да плати лихви за забава

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда г-н Richard Zink да заплати съдебните разноски, направени от Европейската комисия, и да понесе направените от него съдебни разноски.

      (1)  ОВ C 245, 27.7.2015 г., стр. 51.


title: Дело C-1/15: Определение на председателя на Съда от 22 септември 2016 г. — Европейска комисия/Република Австрия, подпомагана от: Федерална република Германия, Чешка република

text:
               5.12.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 454/20

      Определение на председателя на Съда от 22 септември 2016 г. — Европейска комисия/Република Австрия, подпомагана от: Федерална република Германия, Чешка република
      (Дело C-1/15) (1)

      (2016/C 454/35)
      Език на производството: немски
      Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

         (1)  ОВ C 73, 2.3.2015 г.


title: Дело T-550/14: Решение на Общия съд от 17 септември 2015 г. — Volkswagen/СХВП (COMPETITION) (Марка на Общността — Заявка за регистрация на словна марка на Общността „COMPETITION“ — Абсолютно основание за отказ — Липса на отличителен характер — Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 207/2009)

text:
               3.11.2015

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 363/38

         Решение на Общия съд от 17 септември 2015 г. — Volkswagen/СХВП (COMPETITION)
   (Дело T-550/14) (1)

   ((Марка на Общността - Заявка за регистрация на словна марка на Общността „COMPETITION“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) № 207/2009))
   (2015/C 363/47)
   Език на производството: немски

      Страни

      Жалбоподател: Volkswagen AG (Волфсбург, Германия) (представител: U. Sander, avocat)

      Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: M. Fischer)

      Предмет

   Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 15 май 2014 г. (по преписка R 2082/2013-1) относно заявка за регистрацията на словния знак „COMPETITION“ като марка на Общността.

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Volkswagen AG да заплати съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 329, 22.9.2014 г.


title: Дело T-456/12: Определение на Общия съд от 10 юни 2016 г. — British Telecommunications/Комисия

text:
               29.8.2016

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 314/35

         Определение на Общия съд от 10 юни 2016 г. — British Telecommunications/Комисия
   (Дело T-456/12) (1)

   (2016/C 314/47)
   Език на производството: английски
   Председателят на четвърти състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.

      (1)  ОВ C 379, 8.12.2012 г.


title: Дело T-845/16: Жалба, подадена на 30 ноември 2016 г. — QG/Комисия

text:
               20.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 53/30

         Жалба, подадена на 30 ноември 2016 г. — QG/Комисия
   (Дело T-845/16)
   (2017/C 053/37)
   Език на производството: испански

      Страни

      Жалбоподател: QG (Мадрид, Испания) (представители: L. Ruiz Ezquerra, R. Oncina Borrego, I. Sobrepera Millet и A. Hernández Pardo, abogados)

      Ответник: Европейска комисия

      Искания на жалбоподателя

   Жалбоподателят иска от Общия съд:

               —

               Да обяви, че Решението на Комисията от 4 юли 2016 година относно държавна помощ SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), предоставена от Испания на някои футболни клубове, нарушава член 107, параграф 1 ДФЕС и член 108, параграф 3 ДФЕС, тъй като възможността за консолидиране на сметките, възникнала от разрешението, дадено със Закон 10/1990 на четири клуба да участват в няколко различни спортни дисциплини, подобно на прилагането на намалена данъчна ставка на корпоративния данък, също представлява несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ, което Европейската комисия е трябвало да констатира.

               —

               Вследствие на това да отмени мярката и да задължи Кралство Испания да си възстанови несъвместимата с вътрешния пазар помощ от получателите. Да осъди ответника да заплати съдебните разноски.

      Основания и основни доводи

   В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС и на член 108, параграф 3 ДФЕС.
   Жалбоподателят, баскетболен клуб, изразява съгласието си с обжалвания акт, доколкото в него Комисията е приела, че въведената със Закон 10/1990 мярка, изразяваща се в привилегировано третиране в областта на корпоративното данъчно облагане на определени футболни клубове посредством прилагане на намалена данъчна ставка, представлява несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ.
   Въпреки това жалбоподателят счита, че Комисията е трябвало да достигне до същото заключение що се отнася до данъчното предимство, също предоставено със Закон 10/990 и изразяващо се в разрешение на същите тези клубове да участват в различни спортни дисциплини.
   Единствено клубовете, които могат да участват в професионалните състезания в различни спортни дисциплини, могат да консолидират сметките си, свързани с дисциплините футбол и баскетбол, основни спортове в Европа, което се отразява пряко на изчислението на данъчната основа на корпоративния данък. Всъщност консолидирането на сметките позволява значителните приходи от футбола да се намалят със загубите от баскетбола, като по този начин облагаемата основа на корпоративния данък се оказва значително намалена, също както и размерът на дължимия данък.


title: Дело C-125/08: Преюдициално запитване, отправено от Hof van Cassatuie van België на 25 март 2008 г. — G. C. Deschaumes/Belgische Staat

text:
               7.6.2008

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 142/16

         Преюдициално запитване, отправено от Hof van Cassatuie van België на 25 март 2008 г. — G. C. Deschaumes/Belgische Staat
   (Дело C-125/08)
   (2008/C 142/24)
   Език на производството: нидерландски
   Препращаща юрисдикция
   Hof van Cassatuie van België (Белгия)
   Страни в главното производство

      Жалбоподател: G. Deschaumes.

      Ответник: Belgische Staat.
   Преюдициален въпрос
   Дали член 221, параграф 1 от Митническия кодекс на Общността (1) трябва да се тълкува в смисъл, че изискването за уведомяване на длъжника за митническо задължение може да бъде правомерно изпълнено само след вписването на задължението в счетоводен документ, или с други думи, че предвиденото в член 221, параграф 1 от Митническия кодекс уведомяване на длъжника за митническо задължение трябва винаги да се предхожда от вписването на задължението в счетоводен документ, за да бъде правомерно, т.е. да отговаря на изискванията на член 221, параграф 1 от Митническия кодекс?

      (1)  Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58).


title: Дело C-131/15 P: Решение на Съда (първи състав) от 21 декември 2016 г. — Club Hotel Loutraki/Европейска комисия, Република Гърция, Organismos Prognostikon Agonon Podosfairou AE (OPAP) (Обжалване — Държавни помощи — Експлоатиране на терминали за видео лотария — Предоставяне на изключителен лиценз от държава членка — Решение, с което се установява, че не е налице държавна помощ — Член 108, параграф 3 ДФЕС — Регламент (ЕО) № 659/1999 — Членове 4, 7 и 13 — Незапочване на официалната процедура по разследване — Понятие за сериозни затруднения — Момент на извършване на преценката — Член 296 ДФЕС — Харта на основните права на Европейския съюз — Член 41 — Задължение за мотивиране — Член 47 — Право на ефективна съдебна защита — Член 107, параграф 1 ДФЕС — Понятие за икономическо предимство — Обща оценка на мерките, за които е отправено уведомление)

text:
               20.2.2017

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 53/8

         Решение на Съда (първи състав) от 21 декември 2016 г. — Club Hotel Loutraki/Европейска комисия, Република Гърция, Organismos Prognostikon Agonon Podosfairou AE (OPAP)
   (Дело C-131/15 P) (1)

   ((Обжалване - Държавни помощи - Експлоатиране на терминали за видео лотария - Предоставяне на изключителен лиценз от държава членка - Решение, с което се установява, че не е налице държавна помощ - Член 108, параграф 3 ДФЕС - Регламент (ЕО) № 659/1999 - Членове 4, 7 и 13 - Незапочване на официалната процедура по разследване - Понятие за сериозни затруднения - Момент на извършване на преценката - Член 296 ДФЕС - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 41 - Задължение за мотивиране - Член 47 - Право на ефективна съдебна защита - Член 107, параграф 1 ДФЕС - Понятие за икономическо предимство - Обща оценка на мерките, за които е отправено уведомление))
   (2017/C 053/09)
   Език на производството: английски

      Страни

      Жалбоподатели: Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE, Kazino Aigaiou AE (представители: I. Ioannidis, dikigoros, S. Pappas, адвокат)

      Други страни в производството: Европейска комисия (представители: A. Bouchagiar и P.J. Loewenthal), Република Гърция, Organismos Prognostikon Agonon Podosfairou AE (OPAP) (представител: A. Tomtsis, dikigoros, M. Petite, адвокат)

      Диспозитив

               1)

               Отхвърля жалбата.

               2)

               Осъжда Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE и Kazino Aigaiou AE да заплатят съдебните разноски.

      (1)  ОВ C 198, 15.6.2015 г.


title: Дело C-413/11: Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Köln (Германия) на 5 август 2011 г. — Germanwings GmbH/Amend

text:
               29.10.2011

               BG

               Официален вестник на Европейския съюз

               C 319/9

         Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Köln (Германия) на 5 август 2011 г. — Germanwings GmbH/Amend
   (Дело C-413/11)
   2011/C 319/16
   Език на производството: немски

      Запитваща юрисдикция

   Landgericht Köln

      Страни в главното производство

      Ищец: Germanwings GmbH

      Ответник: Amend

      Преюдициални въпроси

   Съвместимо ли е с принципа на разделение на властите в Европейския съюз обстоятелството, че с цел да преодолее съществуващо неравно третиране, Съдът тълкува Регламент № 261/2004/ЕО (1) в смисъл, че пътник, засегнат единствено от по-голямо от 3 часа закъснение на полета, има право да му бъде изплатено обезщетение по член 7 от Регламента, независимо че Регламентът предвижда това единствено по отношение на случаите на отказан достъп до борда или при анулиране на резервиран полет, като ограничава правата на пътниците при закъснение на полета до помощта по член 9 от Регламента и в допълнение — в случай че закъснението на полета е от повече от пет часа — до помощта по член 8, параграф 1, буква а) от Регламента?

      (1)  Регламент (ЕО) № 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) № 295/91 (ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).